mot · G602217 · 1983-01-10 00:00:00 — 1982/83 217-220 Den offentliga sektorns betydelse för ekonomi och sysselsättning Den internationella konjunkturen visar fortfarande få tecken på uppgång och om inget oförutsett inträffar blir 1983 det fjärde året i följd som tillväxten i världsekonomin praktiskt taget helt uteblir. kan 35 miljoner människor komma att gå arbetslösa i västvärldens industriländer (). Det är mot denna bakgrund knappast motiverat att räkna med någon större internationell draghjälp för den svenska exportindustrin. Även om det är för tidigt att tala om något mera allmänt internationellt uppvaknande från drömmen om åtstramningspolitikens möjligheter att åstadkomma ekonomisk tillväxt och balans, börjar ledande ekonomer inom bl. a. att komma till insikt om den hittillsvarande politikens uppenbara skadeverkningar. En chefsekonom vid i har t. ex. betecknat den ekonomiska åderlåtningskuren som ett misslyckat försök att springa uppför en nedåtgående rulltrappa. Beskrivningen är synnerligen träffande eftersom det visat sig att de nedskärningar av den offentliga sektorn som fram till utgjort högsta ekonomiska visdom lett till minskad efterfrågan och genererat minskade inkomster och ökad arbetslöshet, som i sin tur medfört ökade budgetunderskott, vilket enligt den konventionella ekonomiska klokskapen måste följas av ytterligare nedskärningar osv. I vårt eget land pekar de flesta prognoser mot att vår inhemska efterfrågan kommer att utvecklas ännu sämre än den internationella. Mest oroväckande är att detta tycks innebära ökad arbetslöshet . Som både LO- och TCO-ekonomerna framhållit behövs fler expansiva inslag i den ekonomiska politiken för att klara en tillräcklig efterfrågan på svenska företags produkter. Vi måste med andra ord i högre grad mobilisera våra produktionsresurser - maskiner och annat kapital, råvaror och inte minst arbetskraften - för att kunna ta landet ur den ekonomiska krisen. Den socialdemokratiska regeringen har lagt fram ett ambitiöst investeringsprogram i vilket samspel mellan industri och offentlig sektor skapar förutsättningar för ökad produktion och sysselsättning. Programmet är dock sannolikt otillräckligt för att ensamt kunna vända den ekonomiska utvecklingen i expansiv riktning. I motion 1981/82:891 till fjolårets gav undertecknade en rad exempel på den offentliga sektorns betydelse för sysselsättningen. Vi konstaterade bl. a. att sysselsättningsutredningen i sitt slutbetänkande slagit fast att en viktig förutsättning för att nå målet arbete åt alla var att utnyttja sysselsättningsmöjligheterna inom den offentliga sektorn. a. ansåg vi att det borde utredas vilka konsekvenser som uppstår för det privata näringslivet vid en uppbromsning och/eller neddragning av den offentliga sektorns verksamhet. Vi framhöll vikten av att undersöka möjligheterna till ett mera flexibelt utnyttjande av de ekonomiska resurser som utbetalas av samhället i form av arbetslöshetsunderstöd, socialhjälp m. m. I motionen konstaterar vi bl. betalas till de arbetslösa kontanta ersättningar i form av arbetslöshetsunderstöd och socialbidrag, vilka uppgår till flera miljarder och som ökar i takt med den snabbt växande arbetslösheten. Vid behandlingen av motionen framhöll de socialdemokratiska reservanterna (FiU 1981/82:40 s. 62): Den syn på den offentliga sektorn som motionärerna i motion 891 ger uttryck för delas därför till fullo av utskottet. Det borde vidare vara en självklarhet att en väl fungerande offentlig sektor utgör en nödvändig betingelse för ett väl fungerande näringsliv i en modern industristat. Den offentliga sektorns betydelse för sysselsättningen är mycket stor. I själva verket har den offentliga sektorn svarat för nästan hela den uppnådda ökningen av sysselsättningen. har det ekonomiska klimatet både i vår omvärld och i vårt eget land ytterligare försämrats. Det finns enligt vår uppfattning därför ännu starkare skäl än tidigare att förbättra vårt resursutnyttjande genom en effektivare användning av den offentliga sektorn som stimulator för ekonomi och sysselsättning. Internationell samverkan för ekonomisk expansion I hela industrivärlden minskar de produktiva investeringarna. Finansiell aktivitet frodas på bekostnad av realekonomisk verksamhet. Den obeskattade sektorn växer i omfattning vilket medför ökade ekonomiska orättvisor. I företagsledningarna har ekonomer ersatt teknikerna, vilket bl. a. inneburit ett minskat intresse för utveckling av produkter och produktionsprocesser. Den svenska ekonomin, som är starkt utlandsberoende, kan inte med aldrig så kraftfulla inhemska stimulansåtgärder på egen hand i ett längre perspektiv upprätthålla en stark ekonomi och full sysselsättning. Bara om flera länder går samman i gemensamma aktioner för att häva den ekonomiska stagnationen kan vi återupprätta industriell och ekonomisk styrka och återskapa framtidstron. Det saknas ingalunda idéer och konkreta förslag till hur ett sådant återuppbyggnadsprogram skulle kunna se ut. Framträdande internationella politiker som den österrikiske förbundskanslern har talat om behovet av en ny Marshallplan. Liknande tankegångar har sedermera framförts också av ledande svenska industriföreträdare som Volvochefen . Inom pågår konstruktiva diskussioner i samma riktning. Den europeiska fackföreningsrörelsen har bl. a. föreslagit att regeringarna nu måste bryta den restriktiva politiken och enas om en allmän stimulans som i det korta perspektivet bör uppgå till av BNP. Om alla ökar sina offentliga investeringar av BNP (för del skulle det motsvara ca ) skulle nuvarande tillväxttakt fördubblas och hjulen komma i gång. förespråkar alltså en gemensam västeuropeisk aktion i vilken de europeiska institutionerna och samarbetsorganisationerna bör verka som initiativtagare och samordnare. De områden man vill prioritera i fråga om investeringsstimulanser är transporter, telekommunikationer, energi, bostadsbyggande, sjukvård, forskning, utbildning och miljö. Den svenska debatten om den offentliga sektorn Den svenska diskussionen om den offentliga sektorn har förts i alltför snäva termer och huvudsakligen handlat om delvis konstlade motsättningar mellan statlig och privat företagsamhet, avgifts- kontra skattefinansiering o. d. Denna debatt måste nu förankras i den verklighet vi lever i med stagnerande produktion och en fortsatt avmattning av sysselsättning med spridningseffekter långt in i den offentliga sektor som svarat för de nya arbetstillfällena. I den bekymmersamma situation som råder är det av största vikt att tar initiativ inom de internationella samarbetsorganen och i första hand på Europaplanet för att stärka de krafter som främst inom fackföreningsrörelsen börjat komma i rörelse till förmån för gemensamma insatser industriländerna emellan i syfte att bryta den nedåtgående trenden i den ekonomiska utvecklingen. I samband med utarbetandet av mera omfattande offentliga investeringsprogram måste vi också till näringslivet ställa frågan: På vilket sätt och i vilken utsträckning är industrikapitalet berett att medverka till att åstadkomma en bred samverkan för att häva det ekonomiska dödläget? För att få i gång en mera konstruktiv debatt om den offentliga sektorns betydelse för ekonomi och sysselsättning krävs att flera myter kring denna viktiga del av vårt ekonomiska och sociala liv avlivas. Vi måste utgå från dagens verklighet och söka påvisa att det inte är nedskärningar inom offentlig sektor som löser våra problem utan en effektivare användning av resurserna. Det mest anmärkningsvärda är avsaknaden av verkligt konstruktiva lösningsförslag och att så liten uppmärksamhet ägnas åt konsekvenserna av en fortsatt åtstramning av den offentliga sektorn. En nedskärningspolitik som allmän linje för den ekonomiska politiken i ett läge präglat av växande överkapacitet och arbetslöshet leder oundvikligen till att de gamla problemen anmäler sig på nytt och i större omfattning. Exemplet borde leda till eftertanke. Trots kraftiga nedskärningar i statlig och verksamhet är de offentliga utgifterna i detta land lika stora som . Orsaken härtill är främst de ökade kostnaderna för arbetslösheten. Vår industris kostnadsläge är lägre än . Någon konkurrens om arbetskraften mellan industri och offentlig sektor föreligger inte. Bristen i efterfrågan på varor och tjänster är det stora hindret för industrins tillväxt, inte svårigheten att rekrytera arbetskraft. Efterfrågan på trygghet, ett friskt och långt liv samt kunskap och rikare fritid får en stark genomslagskraft när realinkomstnivån stiger. Man kan på goda grunder anta att detta är en mycket viktig förklaring till att utgifterna för sjuk- och hälsovård i de flesta länder på samma inkomstnivå svarar för ungefär lika stor andel av nationalinkomsten oavsett om sjuk- och hälsovården handhas huvudsakligen privat som i eller huvudsakligen offentligt som i . Härav kan vi dra slutsatsen att den offentliga sjuk- och hälsovården kan anses vara lika effektiv som den privata. Eftersom ungefär samma utgiftsandel anses motsvara en större volym sjuk- och hälsovård i än i talar mycket för att den offentliga sjuk- och hälsovården t. o. m. kan vara effektivare än den privata. Därutöver har den skattefinansierade sjuk- och hälsovården i ytterligare en fördel, som den avgiftsfinansierade privata vården saknar, nämligen en mera jämlik fördelning av kostnaderna. Självfallet kan inte tjänsteproduktionen rationaliseras på samma sätt och i samma omfattning som t. ex. varuproduktionen inom industrin. Den personliga insatsen är ju vanligen en oupplöslig del av tjänstens karaktär och kvalitet. Ändå finns det anledning att reagera mot den konventionella ekonomiska teori enligt vilken ingen produktionsstegring över huvud taget skulle förekomma i offentlig verksamhet. Offentlig produktion mäts enbart genom sina kostnader och därför registreras inget driftöverskott och ingen produktivitetsförändring. Den offentliga sektorns bidrag till BNP kan ändå på goda grunder antas vara större än de nu redovisade. Å andra sidan är den privata sektorns kostnader högre och dess produktivitet lägre än vad som redovisas. En del av den produktionsökning som antas ske inom den privata sektorn har ju i själva verket skapats av den offentliga sektorn, t. ex. i form av kunskapsökning hos arbetskraften, för vilken kostnaderna bokförs på offentlig sektor, medan fördelarna utnyttjas inom den privata sektorn. Ekonomerna gör ofta gällande att offentlig sektor i allt väsentligt skall ses som konsumtion. I själva verket bör den i högre grad uppfattas som produktion just för näringslivet. kapital som tillförs arbetskraften och gör denna mer produktiv för näringslivet. Den offentliga sektorn fungerar också som städgumma åt näringslivet genom att bl. a. finansiera kostnaderna för de externa effekter som uppstår där och som företagen inte behöver bära. Låt oss nämna några exempel. Om dålig arbetsmiljö vore prissatt till sina verkliga kostnader, skulle produktionskostnaderna vara högre och produktiviteten lägre än den är inom industrin, när konsekvenserna betalas av offentlig sektor. Miljöföroreningar av t. ex. ett vattendrag är inte något som belastar företaget kostnadsmässigt. Samhället får stå för kostnaden i form av rening av vattnet och/eller genom lagstiftning förhindra nedsmutsning. Lägg därtill kostnader som kan uppstå för samhället och skattebetalarna i form av långt utdragna rättsliga processer, sjukvård etc. (BT-Kemisyndromet). På samma sätt förbilligar också den tilltagande förtidspensioneringen av arbetsmarknadsskäl produktionen i näringslivet. i nordvästra-Skåne har genomfört en drastisk nedskärning av sin tjänstemannakår och till stor del klarat omställningen genom förtidspensioneringar. har företaget härigenom väsentligt förbättrat sitt företagsekonomiska resultat. Att samhällets kostnader i motsvarande grad ökar förbigås med tystnad. För att göra bilden nyanserad kan vi dock konstatera att den offentliga sektorns expansion kanske ändå ur näringslivets synpunkt haft två negativa konsekvenser. För det första har den inneburit att den industriella reservarmé som varit ett lönenedpressande och gentemot löntagarna riktat instrument kraftigt reducerats i omfattning och betydelse. För det andra har den inneburit att fördelning efter behov fått en ökad betydelse för människornas försörjning. Samspel mellan industri och offentlig sektor Vårt kärnproblem är att vi har en alltför liten industrisektor, inte att vår offentliga sektor är för stor. En nödvändig utbyggnad och förnyelse av industrin förutsätter en väl fungerande offentlig sektor. Om fullsysselsättningsmålet skall kunna upprätthållas på är det uppenbart att detta måste ske med kraftig draghjälp från den offentliga sektorn. Detta kan ske på flera olika sätt. Samspelet mellan industri och offentlig sektor måste förstärkas. Detta förutsätter bl. a. att den offentliga sektorn tillåts spela en mer offensiv roll i fråga om forskning och teknisk utveckling av produkter. Flera exempel kan nämnas på hur framgångsrikt ett sådant samarbete kan vara. En beställning från gav möjlighet att utveckla denna datoriserade telefonväxel som även säljs på export till ett 30-tal länder. Utvecklingen av ASEA:s X-10-set, de s. k. Påga-tågen. Spårvagnar från ASEA beräknas ge 500 personer sysselsättning i under . I har Skånska Cementgjuteriet haft stora framgångar i fråga om export av svenskt byggkunnande i form av hela sjukhusanläggningar. Flera exempel på aktiv samverkan mellan företag och en väl fungerande offentlig sektor kan hämtas från livsmedelssektorn (Alfa , Tetra ) och ett mycket avancerat slag av sådan samverkan är utveckling av den konstgjorda njuren i samarbete med Lunds lasarett. Den offentliga upphandlingen från näringslivet uppskattas för ha uppgått till . Det är sannolikt möjligt att väsentligt utöka den offentliga upphandlingen hos våra inhemska företag. Alla sådana möjligheter att främja det egna näringslivets konkurrenskraft, industriella nyskapande och tekniska utveckling måste prövas. Såväl den nya GATTkoden som EFTA-bestämmelserna lämnar ett visst utrymme för nationell upphandling i industripolitiska syften. Våra möjligheter att öka tjänsteexporten kan också betraktas som goda. Tjänsteexportens andel av den totala svenska exporten uppgick . Detta skall jämföras i genomsnitt för . Förutom att en ökad tjänsteexport direkt bidrar till en förbättring av vår bytesbalans, så kan den också stimulera övrig export genom att stora samlade leveranser gynnar industrin. Överföring av resurser - kommunenas roll Problemet att öka sysselsättningen inom offentlig sektor är inte i första hand finansiellt utan organisatoriskt. En politisk huvuduppgift måste därför bli att nu inrikta ansträngningarna på att lösa dessa organisatoriska problem. Två vägar bör vara framkomliga: Att föra över resurser från arbetslöshetsunderstöd (och stödformer med nära samband som t. ex. socialhjälp) till löner för t. ex. kommunala arbeten. Att finansiera marginellt ökade kostnader för att öka sysselsättningen (utveckling av modell). I detta sammanhang bör möjligheterna att stärka kommunernas roll i sysselsättningsskapande verksamhet undersökas. Försök med att erbjuda kommunala arbetsuppgifter åt människor som utförsäkrats från a-kassan pågår i kommun i nordöstra . Även om erfarenheterna från dessa försök ännu är begränsade, anser vi att de bör utvecklas och följas upp även på andra håll, eftersom såväl de sociala som de ekonomiska konsekvenserna för samhället kan förväntas bli gynnsamma. Den kortsiktiga merkostnaden för kommunen blir måttlig, och på kan man sannolikt räkna med ekonomiska vinster. Värdet av det som den anställde producerar kommer kommunen till godo. Kostnaderna för socialhjälp, vård och annan omsorg reduceras i takt med att de sociala skadorna av arbetslösheten på de enskilda individerna avtar. Staten borde kunna lämna ekonomiskt stöd till denna verksamhet som innebär att arbetslösheten tidsbegränsas. I den utredning av den offentliga sektorns betydelse för sysselsättningen som vi föreslår måste ett viktigt inslag vara att finna mera långsiktiga och stabila lösningar för överföring av resurser från arbetslöshetsersättning till beredskapsarbeten och från beredskapsarbeten till permanent sysselsättning. bör en samlad sysselsättningsbudget föreläggas . Den bör innehålla bedömningar av utvecklingen av utbud och efterfrågan på arbetskraft och sammanställningar över förslag till konkreta sysselsättningspolitiska åtgärder inom skilda fackdepartements områden, t. ex. olika branschprogram på näringspolitikens område. De ekonomiska och sysselsättningsmässiga konsekvenserna av åtgärder som t. ex. 2-procentiga generella nedskärningar inom den statliga verksamheten och indragningen av kommunala skattemedel till staten måste redovisas. revisorer har uttalat stark kritik mot dessa schablonmässiga besparingsåtgärder inom statsförvaltningen, och vi delar denna kritik. I kommunerna finns utrymme för omfattande reparations- och underhållsprogram. Bostadsområden behöver saneras och nedslitna skolor och andra offentliga byggnader rustas upp. har uppskattat kapitalförstöringen till . Program för att motverka ytterligare kapitalförstöring och för att genomföra nödvändiga reparationer och underhåll kan lämpligen utarbetas i samarbete mellan regeringen och kommunerna. Effektiv och mänsklig offentlig sektor Den offentliga sektorn utsätts ofta för kritik. Påståenden om ineffektivitet, byråkrati och krångel återkommer ständigt i debatten. Det finns anledning att ta denna kritik på allvar. Vaktslåendet om den gemensamma sektorns betydelse för sysselsättning och service till medborgarna får inte innebära att kraven på effektivitet och rationalitet sätts åt sidan. Därför måste en självkritisk granskning av vår gemensamma sektor ständigt pågå. Det finns sannolikt också områden som kan ifrågasättas eller som kan göras effektivare än vad som är fallet. Möjligheterna att låta enskilda, organsiationer och föreningar ta ett större ansvar för skilda aktiviteter måste undersökas. Om så sker kan de resurser som frigörs, såväl personellt som ekonomiskt, styras över på mer angelägna områden som t. ex. barn- och äldreomsorg. Ett större enskilt engagemang kan innebära ökad förståelse för den gemensamma sektor. Därutöver kan känslan av samhörighet och gemenskap öka och medborgarna känna större ansvar för sitt bostadsområde, sin kornmun etc. Regering, kommunförbunden och berörda fackliga organisationer bör stimulera till debatt och initiativ i syfte att uppnå en effektivare gemensam sektor. I detta sammanhang bör också uppmärksammas om statliga verk och myndigheter fått en alltför stor styr- och kontrollfunktion av kommunala verksamheter och aktiviteter. Risker finns att kreativiteten och innovationsförmågan hämmas om verks och myndigheters regler och bestämmelser blir alltför omfattande för kommuner och landsting. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs* 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts beträffande behovet av regeringsinitiativ på det internationella planet och i första hand inom Europasamarbetet för att med hjälp av offentliga investeringsprogram öka den ekonomiska aktiviteten inom industriländerna, 2. att hos regeringen begär att en utredning tillsätts med följande uppgifter. a) att belysa den offentliga sektorns roll för sysselsättningen, b) att utreda vilka konsekvenser som uppstår för det privata näringslivet vid en uppbromsning och/eller neddragning av den offentliga sektorns verksamhet, c) att finna metoder för överföring av resurser från arbetslöshetsunderstöd, socialhjälp m. m. till sysselsättningsskapande verksamheter. () () * Se även motion 1982/83:218.