mot · G6021014 · 1983-01-24 00:00:00 — m. fl. En aktiv konsumentpolitik, där den enskilde sätts i centrum, är en väsentlig del av vårt marknadsekonomiska system. Näringsfrihet och fri konkurrens är hörnpelare i en sådan politik och utgör viktiga förutsättningar för ett fortsatt utvecklat välstånd i vårt land. Såväl konsumenter som producenter är bäst betjänta av att varor och tjänster är anpassade till de krav som konsumenterna kan ställa. Dessa krav kan variera från person till person, men också på grund av att den enskildes livssituation ständigt förändras. Statens konsumentpolitik måste utgå från konsumenternas rätt till valfrihet och rätt att utifrån sin egen situation träffa ett önskat val. Det är individernas valfrihet som skall styra företagens utbud av varor och tjänster. Genom information och konkurrensövervakning skapas de förutsättningar som krävs för att de enskilda människorna skall kunna styra sin konsumtion i banor som bäst passar de egna önskemålen och den egna ekonomin. En utveckling mot alltmer lagstiftning och reglering av konsumenternas och producenternas situation kan inte godtas. Inom vår marknadsekonomi och med gällande lagstiftning har konsumenterna ett rimligt skydd. Det viktiga är inte att få ett land med flera lagar utan en ekonomi med mera resurser. Allt som går under rubriken är inte nödvändigtvis bra för konsumenterna. Vissa ingrepp kan leda till att kostnaderna och priserna stiger mer än rimligt. Andra åtgärder kan medföra att får ett ansvar för produktionen som gör att verket inte står fritt gentemot producenterna när varorna introduceras på marknaden. En fungerande marknadshushållning förutsätter fri prisbildning i alla led. Prisstopp, prisreglering och subventioner försvagar drivkrafterna till rationalisering, snedvrider efterfrågan, bidrar till orättvisa konkurrensförhållanden och skapar en dyr och tyngande regleringsbyråkrati. Våra samlande produktionsresurser utnyttjas sämre. Prisövervakningen och de subventioner som utgår till konsumtionen bör därför avvecklas. Detta kan ske utan att levnadsstandarden generellt påverkas om skatter och avgifter i motsvarande mån sänks eller andra fördyrande åtgärder underlåts. Endast i extraordinära situationer bör prisreglering komma i fråga för undvikande av spekulativa prishöjningar. bör i första hand inriktas på information och konkurrensövervakning. Det får inte vara så att den statliga myndigheten ses som konsumenternas ställföreträdare med rätt att tala om för företagen hur människorna/konsumenterna egentligen vill ha det. Ofta uppfattas mera som en kontrollmyndighet än som ett serviceorgan. I då köpkraften minskar och kraven på kunskap, noggrannhet och ekonomisering i hushållens inköp och konsumtion ökar har till största delen frångått politiken att tillgodose behovet av information om varuutbud, priser, kvaliteter m. m. för att i stället alltmer satsa på att styra företagen genom detaljerade riktlinjer. Det föreligger i förlängningen av denna utveckling risk för att vi får ett byråkratiskt nätverk av detaljerade lagparagrafer och andra bestämmelser. Området blir svåröverskådligt, och risken för snedvridande konkurrenseffekter blir mycket stor. Detta kommer i sin tur att hämma produktutveckling och nyföretagande. Dessutom ökar statens kostnader för verksamheten, som i sin tur leder till höjda skatter och därmed försämrat kostnadsläge. Man måste ifrågasätta kostnaderna för arbetet med dessa riktlinjer. På vilket sätt kommer det den enskilda konsumenten till hjälp i en köpsituation? Vilket pris får konsumenten betala i form av prishöjningar på de varor och tjänster som berörs av riktlinjer? I vilken utsträckning hämmas företagens produktutveckling? Politiker och ämbetsverk skall ha mindre att säga till om - de enskilda konsumenterna mer. Ett ökat inslag av privatisering ökar dessutom mångfalden i samhället och vidgar valfriheten ytterligare för den enskilde. Den enskildes ansvarstagande är mera utvecklande för samhället än offentliga bruksanvisningar i form av myndighetsutövning och politisk styrning. Denna utveckling måste brytas. verksamhet bör därför i högre grad inriktas mot hushållsekonomisk forskning, varutester, utbildning och information varför nya riktlinjer för denna verksamhet bör utarbetas. Enligt vår uppfattning bör KO-funktionen brytas ut och återstående del av renodlas till en ren servicefunktion, varvid viss regionalisering alternativt decentralisering av uppgifter till regionala och lokala organ bör kunna åstadkommas. Av principiella skäl bör man organisatoriskt skilja mellan förhandlande/normgivande uppgifter och åklagarfunktionen. KO bör göra sina bedömningar enbart på grundval av lagen och fristående från förhandlingsöverenskommelser etc. Vi har noterat att denna fråga f. n. är föremål för utredning i särskild ordning. och statens pris- och kartellnämnd bör slås samman till ett organ. I detta sammanhang bör nuvarande provningsverksamhet överflyttas till statens provningsanstalt. Detta skulle kunna möjliggöra ytterligare samordning av den konsumentinformation som båda verken producerar, varvid ytterligare rationaliseringsvinster borde kunna inhämtas. I en fungerande marknadsekonomi har konsumenten en stark ställning. Från denna utgångspunkt borde begreppet konsumentpolitik vara av utomordentligt stor betydelse. Dess värre nödgas vi konstatera att konsumentpolitiken inte har denna ställning i vårt land. En väsentlig orsak härtill är att konsumentpolitiken definierats alltför snävt. Många uppfattar t. o. m. begreppet konsumentpolitik vara liktydigt med myndighetsutövning. För oss har begreppet konsumentpolitik en långt viktigare betydelse. Det är i själva verket ett viktigt medel för att stärka marknadsekonomin. Det gäller att stärka konsumenternas ställning genom en skattepolitik som skapar ökat utrymme för personlig valfrihet. Det gäller att minska myndighetsutövningen i samhället för att frigöra den enskildes kreativitet och ansvarstagande. Och det gäller att alla myndigheter på konsumentpolitikens område mera inriktar sin verksamhet på att vara ett stöd åt den enskilde än tvärtom. Konsumentpolitiken bör sålunda vidareutvecklas, framför allt genom att man underlättar för konsumenterna att träffa välgrundade och fria egna val. Den grundläggande förutsättningen härför är att vidmakthålla en konsumentstyrd ekonomi och inte en som är dirigerad av myndigheter eller producentstyrd genom att fackföreningarna tar över näringslivet och sätter konkurrens och initiativ ur spel. Moderat konsumentpolitik kan i korthet sammanfattas i följande punkter: o Lägre skattetryck som gör att konsumenterna har mer pengar att själva bestämma över. o Valfrihet i konsumtionen i stället för mera myndighetsstyrning, o Respekt för konsumenternas förmåga att träffa egna val. o Konkurrens i produktionen så att företagen får anstränga sig att tillverka vad konsumenterna vill ha och till lägsta möjliga priser, o Förbättrad information och goda kunskaper stärker konsumenternas möjligheter att påverka utbudet av varor och tjänster, o Större inslag av konsumentutbildning i den grundläggande undervisningen. o Främjande av hushållsekonomisk och hushållsteknisk forskning för hemarbetets rationalisering, o Skydd mot vilseledande reklam och osunda försäljningsmetoder. o Bibehållandet av fria affärstider, o Ingen onödig förbudslagstiftning. o En fri utrikeshandel. Med hänvisning till det föregående samt med åberopande av vad som anförts i moderata partimotioner beträffande inriktningen av den ekonomiska politiken anser vi det angeläget att tillvarata besparingsmöjligheter också på konsumentpolitikens område. Enligt vår mening bör besluta att hos regeringen anhålla om ett förslag till de organisatoriska förändringar som vi angett i denna motion. Dessa åtgärder skall bl. a. syfta till en sammanslutning av statens pris- och kartellnämnd och , förslagsvis kallad statens pris- och konsumentnämnd (SPK). Emellertid bör en samordningsprocess av detta slag inledas . a. bör ansträngningar göras för att åstadkomma en gemensam utgivning av konsumentinformation. Detta bör möjliggöra besparingar för nästkommande budgetår. Vidare bör möjligheten att avgiftsfinansiera viss serviceoch uppdragsverksamhet utnyttjas i ökad omfattning. Någon verksamhetsutvidgning, som regeringen tänker sig, bör däremot inte ifrågakomma i nuvarande samhällsekonomiska läge, utan snarare får det bli fråga om att söka vägar att åstadkomma ett bättre resursutnyttjande inom de ramar som f. n. gäller. I propositionen har föredraganden beräknat ett anslag för undersökningsverksamhet m. m. uppgående till . Vi vidhåller den ståndpunkt som vi redovisade under /82 då beslöt att avveckla dessa medel. Från denna utgångspunkt beräknar vi ett anslag till med ett i förhållande till regeringen minskat anslag med . Utgifterna för /82 belöpte sig till . Vårt förslag för /84 innebär ett anslag om . Med åberopande av vad vi ovan anfört hemställer vi 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om konsumentpolitikens inriktning, 2. att beslutar att hos regeringen anhålla om förslag i besparingssyfte som syftar till sammanslagning av statens prisoch kartellnämnd och i enlighet med vad som anförts i motionen, 3. att beslutar att till för /84 anvisa ett förslagsanslag av . () () PER () . () () () minab/gotab 1983 73475