mot · G6022330 · 1983-04-12 00:00:00 — finns ett mycket stort behov av arbetsinsatser inom skogsvården i dessa regioner. Det är en absurd situation att människor skall tvingas till arbetslöshet, att denna arbetslöshet kostar miljarder och att människor tvingas söka socialbidrag som det bevisligen går att skapa tusentals arbetstillfällen inom skogsbruket. Detta förhållande kostar samhället stora pengar, människor förnedras genom att nekas ett arbete, och bristerna inom skogsvården hotar ett långsiktigt skogsbruk. Om det sunda förnuftet får råda, så bör detta förhållande ändras och snabba åtgärder vidtas. Exempelvis har man i kommun i med hjälp av pengar från bl. a. bildat ett skogsvårdscentra med arbetslag som utför skogsvård åt enskilda skogsägare. Vi menar att en sådan verksamhet bör påbörjas där behoven finns. Man kan här tänka sig att man på dessa skogsvårdscentra utför plantering, röjning, gallring och stamkvistning. Därigenom skulle det vara möjligt att i stor utsträckning kunna skapa helårsjobb. Sådana här skogsvårdscentra har bildats på några håll i landet och har gett positiva resultat. Men den verksamhet som pågår har en alltför blygsam omfattning och får ses som försök. Därför bör nu denna verksamhet kraftigt utbyggas. Vi anser därför att ett åtgärdspaket för skogsvårdsinsatser bör utarbetas av regeringen eller av den myndighet som regeringen bemyndigar. Detta bör ge regeringen till känna. Naturvårdsintressena m. m. I propositionen säger departementschefen: Vad särskilt gäller naturvårdsfrågorna kan intensifierade insatser för ett aktivt skogsbruk och därmed också för en ökad avverkning naturligtvis i vissa fall innebära risk för konflikter med naturvårdens intressen. Dessa intressen kan t. ex. vara knutna till vissa fjällnära skogar och andra urskogsliknande bestånd eller till särskilt intressanta områden angivna i länsstyrelsernas naturvårdsplaner. Självfallet får de av mig föreslagna åtgärderna inte leda till minskade möjligheter att beakta naturvårdsintressena inom skogsbruket. Det senare kan tyckas vara lugnande ord, men verkligheten är i många fall en annan. Vi vill därför aktualisera några problemområden där ytterligare översyn och övervägande måste göras. Det kommer alarmerande rapporter om att vid avvecklingen av de s. k. 5 § 3-skogarna tas det inte i full utsträckning hänsyn till naturvårdsintressena. a. har i en skrivelse till påpekat det angelägna i att underlaget för planering av åtgärder inom 5 § 3-skogarna förbättras så att och kan avgöra var naturvårdshänsyn är mest angelägna vid hävdande av reproduktionsplikten. Enligt vår mening har 5 §3-satsningen förfelats om statliga bidrag satsas i avverkning av bevarandevärda lövskogsområden, igenväxande hagmarker, skogsbryn och liknande. a. kan en byrådirektör på en länsstyrelse berätta om hur gamla fina ekar och hassellundar har fällts och att staten har gett bidrag till förstörelsen. Det omvittnas också att man på naturvårdsenheterna inte vet var de skyddsvärda områdena finns och att det saknas pengar för att snabbt ta reda på det. Detta är förhoppningsvis undantag, men vi anser att naturvården måste ges större möjligheter att freda sådana områden. Därför bör redan nu en uppföljning och kartläggning ske hur avvecklandet av de s. k. 5§3-skogarna sker i förhållande till naturvårdsintressena och om så är påkallat skyndsamma åtgärder vidtas. Enligt 21 § skogsvårdslagen får regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om den hänsyn som skall tas till naturvårdens intressen vid skötseln av skog, såsom i fråga om hyggens storlek och utläggning, beståndsanläggning, kvarlämnande av trädsamlingar och skogsbilvägars sträckning. I samma paragraf andra stycket heter det: Bemyndigandet medför inte befogenhet att meddela föreskrifter som är så ingripande att pågående markanvändning avsevärt försvåras. Det senare gör hela paragrafen om naturvårdshänsyn till en mycket svår bedömningsfråga. Vi vet att i synnerhet i inland kan kalhyggena vara kilometerstora. Dagens tunga skogsmaskiner gör ner till meterdjupa spår i terrängen, främst då vid tjällossningen, trots att det i tillämpningsföreskrifterna talas om decimeterdjupa spår som acceptabla. Det kan anföras flera sådana negativa effekter av de moderna skogsskötselmetoderna, som med fog inte kan påstås stå i överensstämmelse med andemeningen i paragrafens hänsynstagande till naturen. Enligt vår mening synes det andra stycket i paragrafen i stort sett upphäva de intentioner som första stycket har och som rätteligen borde väga tungt om man skall ta nödvändiga hänsyn till naturen. Alla är nog medvetna om de problem som finns i avvägningen mellan naturvården och markanvändningen, men vi tror oss säkert veta att betydligt mer går att göra för att begränsa de icke önskvärda effekterna i skogsbruket. Frågan måste ställas om inte utvecklingen, bl. a. den tekniska och maskinella, har gått så snabbt att lagstiftning och framför allt tillämpningsföreskrifter inte hängt med. Det skulle t. ex. vara möjligt att stoppa upp användningen av tunga maskiner under den mest känsliga perioden, dvs. Man kan också minska marktrycket på maskinerna, och genom en god planering bör det finnas möjlighet att undvika känsliga områden under Vi anser att dessa negativa effekter som så ofta påtalas bör studeras närmare. Därför bör 21 § samt dess tillämpningsföreskrifter ses över, ävenså bör en enklare uppföljning ske av hur dessa tillämpningsföreskrifter åtföljs i skogsbruket. Vidare bör åtgärder vidtas så att skogsvårdsstyrelsernas personal bereds möjlighet till fortlöpande utbildning i natur- och miljövård. Enligt vad vi inhämtat har dessas personal en bristfällig eller ingen utbildning alls i natur- och miljöfrågor. Vad vi här berört under rubriken naturintressen bör ge regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda och med anledning av proposition 1982/83:145 föreslås 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om ändring i 9 § skogsvårdslagen, 2. att under D 7 Stöd till byggande av skogsvägar beslutar anvisa , 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om berättigande av bidrag till skogsvägar, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om översyn av 6 § i skogsvårdslagen, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om skogsbeskattning, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om produktionsavgift, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om ett åtgärdspaket för skogsvård, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs under rubriken naturvårdsintressena m. m., 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i övrigt anförs i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)