mot · G602847 · 1983-01-21 00:00:00 — m. fl. Användningen av anslaget Åtgärder för invandrare, m. m. För utgår det invandrar- och minoritetspolitiska arbetet från principen om alla människors lika rätt och värde. Det har tagit sig uttryck i att slår vakt om en fortsatt generös flyktingpolitik och en strävan att genom ett kontinuerligt reformarbete nå de mål uppställt för invandrarpolitiken; Jämlikhet - Valfrihet - Samverkan. Invandrarpolitiken har vidare utvecklats då hade ansvaret för den i regeringen. En röd tråd i detta arbete har varit att främja barnens och ungdomens situation, särskilt deras rätt till aktiv tvåspråkighet och en bra utbildning. Det har lett till en snabb och positiv utveckling av invandrarundervisningen. Regeringen har vidare framlagt ett särskilt handlingsprogram för att möta invandrarungdomens problem. Detta antogs av . Stor uppmärksamhet har ägnats åt relationerna mellan invandrare och den svenska majoritetsbefolkningen. har erhållit särskilda resurser för att öka invandrarkunskapen bland svenskar. Invandrarna har också fått ett bättre rättsligt skydd genom ändringar i lagen mot diskriminering. har myndigheter, organisationer och enskilda på ett kraftfullt sätt visat engagemang för invandrarna och tagit avstånd från de enstaka, men icke desto mindre allvarliga, fall av rasism som förekommit. En ny utlänningslag har antagits som erbjuder de rättsliga förutsättningarna som erfordras för att fullfölja en generös flyktingpolitik. stärker lagen möjligheterna att upprätthålla en reglerad invandring, bl. a. genom kravet på uppehållstillstånd före inresa. I detta sammanhang kan nämnas att den särbehandling som assyrier/syrianer från varit föremål för nu tagits bort. Ett intensivt utredningsarbete har också pågått . Bland viktiga utredningar som , eller , kan läggas till grund för fortsatt reformarbete kan nämnas utredningen om språkliga minoriteter i förskolan, utredningen om ett lokalt omhändertagande av flyktingar, utredningen om assyrier/syrianers situation i , Språkoch kulturarvsutredningen (som skall se över invandrarbarnens situation i skolan), utredningen om svenska för invandrare, utredningen om tvåspråkighet och ökat meritvärde, utredning om tolk- och översättningsservice samt den övergripande utredningen om invandrings- och invandrarpolitiken (Invandrarpolitiska Kommittén). Ett vidgat internationellt samarbete har etablerats på det invandrar- och Den första europeiska migrationsministerkonferensen ägde rum i på svenskt initiativ och under ordförandeskap av den svenske invandrarministern. har kontakterna med utvandringsländerna fördjupats, främst med och Jogoslavien. I det följande ges en korfattad redogörelse för ett antal aktuella frågor på invandrarpolitikens område. Konkreta förslag med och utan anslutning till budgetpropositionen läggs. Forskning och praktiska erfarenheter visar att det är av stor vikt att invandrarbarn får stöd i att utveckla det egna språket. Barn som får sådant stöd skaffar sig ett bättre ordförråd i såväl sitt eget språk som i svenska språket, de förlorar inte sitt modersmål, de känner en större emotionell trygghet. Modersmålsundervisningen och hemspråksundervisningen, som den sedermera kommit att kallas, har och utvecklats mycket snabbt. Det kan noteras att i deltar nu mer än hälften av de berättigade eleverna - i vissa språkgrupper - i hemspråksundervisning som ges i ett femtiotal språk. har formerna för undervisningen utvecklats i riktning mot ett allt större hänsynstagande till de språkliga minoriteternas egna önskemål. Ett exempel är att antalet hemspråksklasser och förberedelseklasser med gemensamt hemspråk ökat från 162 stycken /76 till 791 stycken /82. Denna utveckling, som enligt mening är positiv, har bl. a. möjliggjorts genom att regeringen fr. o. m. medgivit försöksverksamhet med jämkade timplaner på låg- och mellanstadium. Den renodlade hemspråksundervisningen i och gymnasiet har tagits upp i utbildningspolitiska motion. Här kommer framför allt mer långsiktiga frågor att beröras. Frågan om den fortsatta utvecklingen av den särskilda undervisningen för invandrarbarn och barn till språkliga minoriteter behandlas av språk- och kulturarvskommittén som tillkallades av förra regeringen. vill här peka på ett par angelägna frågor vilka, inom ramen för ovannämnda utredning eller i annan ordning, bör göras till föremål för särskilda överväganden och försöksverksamhet. Försöksverksamhet med frivillig kompletterande hemspråksundervisning I genomsnitt förbrukades /elev för hemspråksundervisning /81. Många elever och föräldrar anser med rätta att det är för litet för att uppnå De elever som inte kan påräkna ett aktivt stöd från föräldrarnas sida drabbas särskilt. Ett problem är emellertid att en utökning av hemspråksundervisningsvolymen med nuvarande regler förutsätter att invandrareleverna måste välja bort andra ämnen och därmed inte få samma undervisning i övrigt som enbart svenskspråkiga elever. I pågår av skoldirektion administrerad och finansierad frivillig hemspråksundervisning för vissa språkgrupper. Verksamheten har ett stabilt elevunderlag. Enligt mening finns det skäl att pröva denna frivilliga hemspråksundervisning i fler kommuner. Detta bör övervägas av språk- och kulturarvskommittén. Detta torde inte kräva tilläggsdirektiv. Försöksverksamhet med experimentskola med ett invandrarspråk som undervisningsspråk I direktiven till språk- och kulturarvskommittén erinrade dåvarande regeringen om att en viktig fråga är om man nu kan göra sådana omprioriteringar att undervisningen i hela den obligatoriska skolan sker på ett annat språk än svenska för vissa språkgrupper med hänsyn till de förutsättningar som elevernas antal, språkkunskaper och skolans möjligheter kan erbjuda. I sammanhanget noterades att mer än en kvarts miljon av befolkningen i är finsktalande, att en stor del av de åtgärder som vidtagits på olika samhällsområden har anpassats till detta förhållande samt att särskilda åtgärder för att ge de finskspråkiga i större möjligheter till utbildning i och på finska är en viktig del av det nordiska samarbetet. Det finns privata skolor i som bedriver undervisning på främmande språk. Dessa skolor är emellertid till sin karaktär så speciella att de i mycket liten utsträckning kan återföra erfarenheter som är till nytta för undervisningen av invandrarbarn inom den svenska . Ett skäl härför är att dessa skolor har enskild huvudman. Ett annat skäl är att inget av de mest frekventa invandrarspråken finns representerade. Enligt mening skulle det vara av värde att som försöksverksamhet anordna en experimentskola där undervisningen bedrevs på ett invandrarspråk. Det synes dock lämpligt att i första hand beakta behoven på det finska språkområdet. Skolan skulle ha formen av en vanlig grundskoleenhet inom den svenska och förläggas till en lämplig kommun. Skolans syfte skulle främst vara att ta fram metoder i undervisningen som kan användas inom övrig undervisning av invandrarbarn inom det svenska skolväsendet. Ett annat viktigt syfte är att finna former för undervisningen som innebär att eleverna verkligen blir aktivt tvåspråkiga. Med hänvisning till det anförda och till intentionerna i Språk- och kulturarvskommitténs direktiv bör ge regeringen till känna att en experimentskola för undervisning på invandrarspråk anordnas inom det svenska grundskoleväsendet i en lämplig kommun. Lärarutbildning i ämnet Svenska som främmande språk Stor vikt måste fästas vid undervisningen i svenska i ungdomsskolan. Goda kommunikationsfärdigheter i svenska är nödvändiga för att klara fortsatt skolgång efter den obligatoriska skolan samt i yrkeslivet. Målet måste vara aktiv tvåspråkighet! Många lärare som undervisar invandrarbarn i svenska saknar dock såväl erfarenhet av som utbildning för att ge undervisning i svenska som främmande språk. Dessutom är bristen på läromedel ett stort problem. Kurser i svenska som främmande språk ges f. n. endast inom de resurser som anvisas för personalutbildning för skolväsendets behov. I SÖ:s rapport försöksverksamhet med jämkade timplaner. . . (sept. 1982) slås behovet av en förbättrad lärarutbildning fast liksom betydelsen av att lärare i ämnet svenska som andra språk har vissa speciella kunskaper. SÖ finner att dagens lärarsituation är otillfredsställande. noterar att problemet uppmärksammats i budgetpropositionen men att erforderliga medel för frågans lösning ej anslagits . Eftersom frågan om kompletteringsutbildning skall tas upp i samband med beredningen av förslag förutsätter att frågan då ges en positiv lösning. Invandrarnas möjligheter att utnyttja examina, språkkunskaper och andra meriter i det svenska undervisningsväsendet och på arbetsmarknaden budgetproposition (1981/82:100, bil. 15, s. 14) anmäldes att ett arbete har initierats i i syfte att kartlägga möjligheterna att ge tvåspråkighet ett meritvärde vid anställning samt vid antagning till viss utbildning. Arbetet avslutades och redovisas i en rapport (DsA 1982:9). Av rapporten framgår att inneburit något av ett genombrott för tanken att kunskaper i ett invandrarspråk faktiskt är en merit. Arbetsgruppen konstaterar att de statliga myndigheterna redan nu torde vara rättsligen skyldiga att beakta kunskaper i invandrarspråk som en merit vid tillsättning av statliga tjänster där sådana kunskaper behövs. Det noteras att flera myndigheter redan nu anger att kunskaper i finska och andra språk räknas som ett meritvärde vid anställning. Vidare kan invandrare, som har ett minoritetsspråk som modersmål, tillbaka få företräde till utbildningsplats inom de allmänna utbildningslinjer till vilka UHÄ svarar för Det finns flera skäl till att uppmärksamma de språkkunskaper som invandrarna besitter. Av särskild vikt just nu är att en satsning på tvåspråkighet medför att invandrarnas arbetsmarknad vidgas. I rapporten framläggs flera förslag i riktning mot ökat meritvärde för tvåspråkighet. Vi förutsätter att regeringen skyndsamt arbetar för att realisera förslagen. I det följande vill lyfta fram ett par konkreta problem. Bättre svenskundervisning för invandrare med högre teoretisk utbildning Det är angeläget att invandrare med högre teoretisk yrkesutbildning efter ankomsten till erhåller svenskundervisning i den omfattning som krävs för att de skall kunna återuppta sin yrkesverksamhet i . För dessa grupper är ofta språket det viktigaste arbetsredskapet. För t. ex. invandrade lärare är det uppenbart att det krävs svenskundervisning av en helt annan omfattning än vad samhället erbjuder inom ramen för nuvarande former för svenskundervisning för vuxna invandrare. Man kan således notera att ett stort antal hemspråkslärare har kompetens att undervisa också i andra ämnen, men av språkliga skäl är förhindrade därtill. Dessa lärare utgör en värdefull resurs i ett framtida skolsystem där större hänsyn tas till de språkliga minoriteternas behov inom undervisningen samt för att nå det uppställda målet om aktiv tvåspråkighet. Motsvarande exempel finns naturligtvis inom andra yrkesområden. I samtliga fall framstår nuvarande situation som ett slöseri med mänskliga resurser. Inom förbereds en proposition om svenskundervisningen för vuxna invandrare. Vi beklagar att regeringen inte avser att lägga denna angelägna proposition till vårriksdagen 1983. I avvaktan på denna proposition får dock mer principiella ställningstaganden på svenskundervisningens område anstå. Vi anser det angeläget att regeringen också framlägger förslag om en intensifierad svenskundervisning för invandrare med högre teoretisk utbildning från hemlandet. Åtgärder för invandrare med utländsk utbildning Många invandrare i har genomgått högskoleutbildning eller delar av högskoleutbildning i sitt ursprungsland. Särskilt gäller detta förhållandet för invandrare i vissa flyktinggrupper. I erkänns emellertid inte deras utbildning utan de hänvisas i normalfallet till att göra om hela utbildningen i . Deras sociala och ekonomiska situation möjliggör oftast inte detta. Dessa frågor tas upp i ovannämnda rapport (DsA 1982:9) vari det sammanfattningsvis konstateras att nuvarande ordning inte är tillfredsstäl ansluter sig till den bedömningen och förutsätter att frågan, sedan den numer ligger på regeringens bord, löses. Bidrag till invandrarnas riksorganisationer Invandrarnas riksorganisationer fyller en viktig funktion som länk mellan invandrargrupper och myndigheter. Framför allt är de ett uttryck för att språkliga och etniska minoriteter i vårt samhälle önskar bevara och utveckla sin kultur i enlighet med det valfrihetsmål uppställt för invandraroch minoritetspolitiken. Emellertid arbetar flertalet av dem f. n. under stora ekonomiska svårigheter i takt med att samhället i ökad utsträckning efterfrågar invandrarorganisationernas medverkan och synpunkter. betonar starkt i sin anslagsframställning behovet av ett ökat stöd till invandrarnas riksorganisationer. Denna bedömning får ökad tyngd därigenom att verket avstår från att äska ytterligare medel för den i och för sig angelägna projektbidragsverksamheten till förmån för ökade verksamhetsbidrag till organisationerna. noterar att föreliggande budgetproposition innebär en viss förstärkning av organisationernas verksamhetsbidrag. Emellertid har regeringen gått emot invandrarverkets prioritering och splittrat de knappa resurserna på såväl verksamhetsbidrag som projektbidrag. Regeringens prioritering innebär, enligt vår mening, en bristande förståelse för organisationernas stora betydelse och den akuta situationen. anser att verksamhetsbidragen bör ökas med sammanlagt medan projektbidragen hålls oförändrade. Det är ändå tveksamt, mot bakgrund av det beslutsunderlag som finns tillgängligt, om i budgetpropositionen föreslaget resurstillskott är tillräckligt. Enligt mening bör en översyn av invandrarnas riksorganisationers ekonomi genomföras i syfte att ta fram ett beslutsunderlag som kan ligga till grund för en sanering av invandrarnas riksorganisationers ekonomi. Invandrarna och deras förhållanden har uppmärksammats på olika sätt. Intresset har främst riktats mot barn och vuxna medan man däremot inte tillräckligt beaktat de äldre invandrarna och deras situation. Detta gäller både för de som kommit till och åldrats här och de som kommit hit som gamla. Vissa begränsade studier har visserligen gjorts, bl. a. av statens invandrarverk, men de har gällt enstaka och geografiskt avgränsade invandrargrupper. De socialvårdande myndigheterna är naturligtvis medvetna om att vi här står inför ett nytt och förmodligen icke särskilt lättlöst problem. Det finns många frågor: - Behövs det särskilda åtgärder för äldre invandrare? - Vad kan myndigheter, organisationer och privatpersoner göra för dem? - Hur många människor berörs och var finns de? Vilka språk talar de? Av invandrarverkets pilotstudie Äldre invandrare framgår bl. a. att förväntningarna kring ålderdomen skiljer sig mellan olika invandrargrupper när det gäller samhällets äldreomsorg resp. barnens ansvar för sina åldriga föräldrar. Vidare framstår invandrarnas problem med svenska språket samt äldreomsorgspersonalens kunskaper om invandrare som exempel på aktuella svårigheter. Hur äldreomsorgen skall ordnas för olika invandrargrupper är f. n. en av de angelägnaste praktiska frågorna vid den fortlöpande planeringen av äldreomsorgen i många kommuner. I ett antal kommuner har man redan skaffat sig värdefulla erfarenheter. Ett exempel är den projektverksamhet som pågår i kommun med stöd av särskilda medel som anvisats av regeringen . Dessa och andra erfarenheter kan vara till nytta på annat håll och bör därför kartläggas. Vidare är det nödvändigt att genom statistiska registerbearbetningar skaffa sig en bild av hur gruppen äldre invandrare ser ut och så långt möjligt ta redan på vilka behov dessa människor har. Fosterhemsplacering av barn tillhörande främmande språkliga eller etniska minoriteter redovisar i sin anslagsframställning 1983/84 de problem som såväl invandrare som sociala myndigheter möter i sina kontakter. De kan bero på att migrationen i sig gett upphov till särskilda påfrestningar som är svåra att påverka med vanliga sociala metoder. Men det kan också bero på att man har svårt att förstå varann, genom att invandraren inte behärskar svenska språket och har en annan kulturell bakgrund med en annan syn på uppfostran, könsroller, familjeekonomi etc. har funnit att socialarbetarna alltför ofta saknar kunskaper om invandrargruppers och minoriteters kulturella och sociala bakgrund, deras egna resurser och hur deras behov av samhällstjänster bäst bör tillgodoses. För familjer ur språkliga eller etniska minoriteter kan t. ex. omhändertagande av barn för fosterhemsplaceringar medföra särskilda problem som kräver särskild hänsyn. Problemet har utförligt tagits upp av flera invandrarorganisationer men också genom massmedia. Med litet fantasi är det lätt att föreställa sig den tragedi det innebär att ett barn, sedan det överlämnats till främmande föräldrar, successivt glömmer sitt språk, sitt ursprung, sig själv och förlorar den språkliga kontaktmöjligheten med sina föräldrar. Så här beskriver ett aktuellt fall i ett öppet brev till de ansvariga där ett turkiskt barn fosterhemsplacerades i en svensk familj ca 15 timmars resväg från föräldrarna: - 1 realiteten har följande skett: Barnens rätt att fritt i sin egen kultur leva och utvecklas har fråntagits dem. Barnen har glömt sitt modersmål, turkiskan. Barnen har förlorat faderskärleken. Barnen har ryckts bort ur sin naturliga miljö. Det är inte längre fadern som straffas utan det är barnen. Barnen har inte räddats, de har dödats. Ja, den människa, som avstängs från sin egen kultur DÖR. Hon lever biologiskt sett men i tomhet. För att komma till rätta med de mycket allvarliga sociala problem som kan uppstå kring invandrare är sålunda fortbildning i invandrar- och minoritetskunskap för socialarbetare en nödvändig väg att gå. anger också att så sker i en del kommuner samt att initiativ tagits i samarbete mellan invandrarverket, kommunförbundet och . När det gäller fosterhemsplacering av invandrarbarn anser vi emellertid att fortbildning inte är tillräcklig. Invandrarbarnen bör, så långt möjligt, tillförsäkras rätten att få växa upp inom ramen för sin egen språkliga och etniska identitet, och bör ges i uppdrag att ta upp dessa frågor. och har en rad åtgärder vidtagits för att nedbringa handläggningstiderna i utlänningsärenden inom ramen för det regelsystem och den instansordning som gäller . De har innefattat omprioriteringar och resurstillskott i samtliga led i instansordningen. Den beslutade ändringen i utlänningslagen innebärande krav på att utlänningen som regel numera skall ha ansökt om uppehållstillstånd före inresan till torde också verksamt ha bidragit till den positiva utvecklingen . Sammantaget har dessa åtgärder givit bestående resultat i hela instansordningen och då i synnerhet i som tidigare hade varit en flaskhals. Vid regeringsskiftet hade ärendebalansen i , dvs. ärendekön för avlägsnade ärenden sjunkit till 334 ärenden från att sällan understigit 1 000 ärenden. För att påskynda en motsvarande positiv balansutveckling inom gav regeringen verket möjlighet att tillfälligt rekrytera ytterligare handläggare. Regeringen uttalade att målet var att förkorta handläggningstiderna i hela instansordningen. Av föreliggande budgetproposition framgår att alltför många ärenden fortfarande tar . Föredragande statsrådet konstaterar att det är viktigt att hålla en hög beredskap hos berörda myndigheter för att möta hastiga förändringar i invandringen och för att arbeta av utvisningsärenden där den sökande väntat särskilt . Det är därför, enligt vår mening, motsägelsefullt när föredragande statsrådet i nästa andetag föreslår att de tre tillfälliga tjänster för ett drygt halvår sedan anvisat nu skall dras in. har uppenbarligen inte kommit till rätta med sina ärendebalanser. Långa väntetider är framför allt påfrestande för dem som berörs men de innebär även - som det konstateras i budgetpropositionen - högre kostnader för samhället för socialhjälp m. m. Det borde därför vara möjligt att genom omdisponeringar i anslaget för statsbidrag till socialhjälp för s. k. väntare kunna anvisa de resurser som krävs för att möjliggöra att de ansträngningar för att nedbringa balanserna som pågår inom kan fullföljas planenligt. Vi hemställer sålunda att statens invandrarverk får behålla de medel för personalförstärkningar som anvisats under /83 för avarbetning av balanserade icke avgjorda tillståndsärenden (+ . Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om tvåspråkighet som merit vid anställning, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts beträffande omdisponering av anslaget Åtgärder för invandrare (D 3) för /84 med . Bidrag till avgränsade projekt m. m. till förmån för 2. Bidrag till invandrar- och minoritetsorganisationers verksamhet, 3. att för anslaget D 1. anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt anslag av . () () () () () () () P. O. () * Se även motionerna 1982/83:848-849