ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G6021132 · 1983-01-21 00:00:00 — Motion 1982/83:1132 Tonårsflickornas vilda porrlekar, Väninnornas franska sexmarknad, , blodiga nätter, Förlåt först, skjut sen ... Uppräkningen av videofilmstitlar kan göras mycket lång. Hur marknadsförs dessa hårdkokta videofilmer? Låt oss citera reklamtexten för t. ex. Det våldsamma gänget: Ett tufft gäng på fyra hårdingar, på jakt att göra det stora klippet, för att sedan dra sig tillbaka till en lugn liten stad i . Men under en av förkupperna blir två av ligans medlemmar fasttagna, vilket resulterar i att de två andra startar ett mycket våldsamt och brutalt krig med polis och psykopater. Efter räddningen gör dom det stora klippet och flyr på motorcykel. Men en hämndgalen polis är efter dom. Slutscenerna är mycket blodiga och våldsamma. Efter denna beskrivning följer en varning om att denna film ej är att rekommendera för känsliga personer eller minderåriga. beskrivs så här: En riktigt tuff film som handlar om ett flygplan som landar utan tillåtelse, ut ur planet strömmar massor av galna människor som efter en atom-olycka blivit skadade med den följden att de har ett ständigt behov av mänskligt blod. Vi får följa en journalist och hans fästmö i kampen mot dessa monster. Även denna beskrivning följs av en varning att den ej bör ses av minderåriga, då den är mycket otäck. Enligt statistik har av befolkningen i åldern video hemma. Det är en hög siffra i internationell jämförelse. Tillgången till video har ökat särskilt snabbt i familjer med barn och ungdomar. Video har en daglig publik på ca 350 000 personer, ser drygt en miljon svenskar på video. Många som inte har video hemma, har ändå tillgång till det hos grannar och kamrater. Beträffande biograffilmen, har vi en lagstiftning som innebär, att alla filmer förhandsgranskas. Det är svårt att förstå, varför inte samma gäller videofilmerna. I fråga om dem har man ju ändå sämre möjlighet att kontrollera vilka som ser vad. att beslutar anhålla att regeringen låter utarbeta en lag om förhandsgranskning av videofilmer efter liknande mönster som gäller för biograffilm.
mot · G6021133 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. Regeringsformens krav på beredning av lagstiftningsärenden m. m. När viktiga förändringar sker i hur samhället regleras måste lagar och förordningar framläggas för offentlig granskning och remitteras för att få fram synpunkter från myndigheter och organisationer med sakkunskap. Också lagrådet skall höras. I förarbetena till regeringsformerna betonades också det centrala från demokratisk synpunkt att av brist på utredning inte tvingades besluta i viktiga frågor utan att med säkerhet också kunna känna till konsekvenserna av vad man beslutar om (RF 7:2). En grundlig beredning är med andra ord utomordentligt viktig för förtroendet för den demokratiska beslutsprocessen. Departementschefen betonade vid regeringsformens tillkomst också att detta är ett karaktäristiskt och betydelsefullt inslag i svensk politisk beslutsprocess (prop. 1973:74 s. 287). har emellertid förekommit att dessa principer satts ur spel. a. har lagrådet utan beredning fått yttra sig över förslaget till hyreshusavgift. Om detta säger lagrådet bl. Det remitterade förslaget har lika litet som det förslag som lades fram i varit föremål för sådan remissbehandling som avses i 7 kap. 2 § regeringsformen. bör i anledning härav understrykas att lagrådsgranskning inte kan ersätta den sedvanliga remissbehandlingen av myndigheter och sammanslutningar med särskild sakkunskap på området. Lagrådet har därför haft begränsade möjligheter att med ledning av det föreliggande materialet bedöma sådana frågor om lagstiftningens praktiska konsekvenser och tillämpning som avses i 8 kap. 18 § 3 stycket punkterna 3,4 och 5 Regeringsformen. Formerna för lagens tillkomst är utomordentligt viktiga ur demokratisk synpunkt. Om detta krav torde det finnas en bred majoritet i det svenska samhället. Lagrådets starkt kritiska synpunkter som ovan redovisats i anledning av den s. k. hyreshusavgiften aktualiserar frågan om regeringsformen verkligen ger det önskade skyddet. Naturligtvis finns nödlägen då en annorlunda beredning i viktigare lagfrågor kan behövas, men då bör nöden vara sådan att det extraordinära beredningsförfarandet kan omfattas av en mycket bred majoritet i . Mot denna bakgrund bör hos regeringen anhålla om en utredning med uppgift att se över frågan om regeringsformen verkligen ger ett fullgott skydd för kravet att inte skall tvingas besluta i viktiga frågor utan att med säkerhet också kunna känna till konsekvenserna av de beslut man fattar. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om en utredning i syfte att förstärka regeringsformens beredningskrav i enlighet med vad som i motionen anförts. () ()
mot · G6021134 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1134 m. fl. Rösträtt för vissa omyndigförklarade utvecklingsstörda finns en del vuxna utvecklingsstörda som är omyndigförklarade, mestadels därför att de inte är i stånd att sköta sin egen ekonomi. F. ö. är de medvetna om samhället, politiska partier, styrelseskick etc. Det finns all anledning att se över denna ålderdomliga företeelse, som har sina rötter i när inställningen till utvecklingsstörda och deras deltagande i samhällslivet var en helt annan än den är . Målsättningen för samhällets insatser när det gäller utvecklingsstörda är att uppnå största möjliga grad av integrering. I det sammanhanget hör enligt vår uppfattning också frågan om att återge dem som vid omyndigförklaring har berövats sin rösträtt denna medborgerliga rättighet. Under hänvisning till det anförda föreslås att hemställer hos regeringen om en översyn av frågan om att återge vissa vuxna utvecklingsstörda, som vid omyndigförklaring berövats sin rösträtt, denna medborgerliga rättighet INGA (vpk) (vpk) MAJ (vpk) (vpk) (vpk) mlnab/gotab 1983 73516
mot · G6021135 · 1983-01-25 00:00:00 — 1982/83 1135-1144 Motion 1982/83:1135 Stödet till tidningar på andra språk än svenska Vid olika tillfällen, bl. a. i remissyttranden över videogramutredningens och närradiokommitténs betänkanden, har invandrarverket påtalat behovet av stöd för vissa språkgruppers arbete med nya medier. I propositionen om närradioverksamhet (1981/82:127) säger föredragande statsrådet att invandrarverket bör kunna få statligt stöd och alltså utgöra undantag från huvudregeln som säger att föreningarna själva skall finansiera närradioverksamheten. Ingenting sägs emellertid om var resurserna för stödet skall tas. Samhällets stöd till minoritetsgruppernas egen informationsverksamhet har varit ensidigt inriktat på det skrivna ordet. Minoritetsgrupper med hög andel analfabeter har därmed missgynnats, trots att dessa grupper som regel har det största behovet av information om det svenska samhället och hjälp i sin egen kulturverksamhet. har invandrarverket kunnat bevilja mindre projektbidrag för bl. a. försök med närradio och videokassetter, en verksamhet som gett goda resultat. För att kunna bevilja hjälp till ytterligare utrustning och till vissa driftskostnader - däremot inte arvoden - har invandrarverket i årets petita yrkat ett anslag på , en mycket blygsam summa, i jämförelse med det föreslagna tidningsstödet, . Denna summa bör kunna minskas med . till förmån för ovan skisserade försöksverksamhet. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att under anslaget Stöd till tidningar på andra språk än svenska, C 9, anvisa . stöd till mediaverksamhet och att stöd till allmänna nyhetstidningar minskas med detta belopp till . 1 1982/83.
mot · G6021137 · 1983-01-25 00:00:00 — Den reform om ADB och offentlighetsprincipen som trädde i kraft torde, såvitt kan utläsas av betänkande, ha byggt på att en fördelning av arbetsuppgifterna med anledning av de nya reglerna skulle ske mellan datainspektionen och statskontoret. Det förefaller helt rimligt att en sådan arbetsfördelning skulle komma till stånd. Det är lämpligt att ansvaret för de juridiska bedömningarna i detta sammanhang läggs på en myndighet och att ansvaret för den tekniska anpassningen av genomförandet läggs på en annan, därtill skickad, myndighet. Så blev emellertid inte fallet. Bristen på resurser hos datainspektionen och tillgången på överskottsresurser hos statskontoret torde ha orsakat att ansvaret för den s. k. rådgivningsfunktionen kom att förläggas till statskontoret; låt vara att denna myndighet när den så finner lämpligt skall inhämta datainspektionens yttrande. Redan behovet av reformen visar att det är mindre lämpligt att låta den myndighet som bär ansvaret för den tekniska utformningen av datasystemen även ha ansvar för den juridiska bedömningen av frågor rörande offentlighetsprincipens tillämpning. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att det tekniska och juridiska ansvaret bör läggas på statskontoret resp. datainspektionen eller annan för de juridiska frågornas bedömning särskilt lämpad myndighet.
mot · G6021138 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1138 diskuterades i samband med revideringar av kommunallagen, huruvida tjänstemannarevision (internrevision) i kommuner och landsting skulle verkställas av i kommunerna anställda eller av fristående revisorer. De slutliga ställningstagandena innebar att kommunerna själva fick avgöra, vilken typ av internrevision som var lämpligast. De större kommunerna valde i de flesta fall att ha egna anställda revisorer. Kravet på oberoende revisorer motiverades med värnet om revisorers självständighet och oberoende, medan omtanke om den kommunala självstyrelsen var motivet för att låta frågan om egna anställda eller oberoende revisorer vara oreglerad i KL. Den ekonomiska granskningen och uppföljningen av kommunernas finansiella ställning och verksamhet är av betydligt större vikt och intresse , än när frågorna om revision diskuterades . Detta hänger samman med kommunernas ökade betydelse för samhällsekonomins utveckling. kan konstateras att senare års skärpta krav på revision i företag inte har motsvarats av krav på liknande förbättringar av den eftersatta revisionen inom offentlig verksamhet. Ett av de viktigaste instrumenten för effektivitetskontroll är revision. Revisionens värde skulle väsentligen kunna öka om kommuner och landsting enligt lag vore förpliktigade att anlita externa revisorer för den fackmässiga kontrollen av kommunernas räkenskaper. Oberoende revisionsorgan skulle nämligen kunna tillföra de enskilda kommunerna och landstingen värdefulla erfarenheter från andra kommuner/landsting med liknande förvaltnings- och verksamhetsproblem. Kravet på oberoende revisionsorgan påverkar inte den kommunala självstyrelsen. Kommunerna skulle trots ett sådant krav själva kunna välja de revisorer/revisionsbyråer som skall anlitas. Dessutom berörs inte förtroendemannarevisorerna av en sådan ordning. Kraven på de kommunala revisorernas kompetens bör ställas högt också av hänsyn till kommunernas alltmer omfattande och kvalificerade verksamhet. I aktiebolagslagen har uppställts krav på kvalificerad revision i de större bolagen. Dessa krav har genom lagändring kommit att omfatta samtliga aktiebolag. Användning av auktoriserade revisorer är minst lika väsentlig i och landstingskommunal revision som vid revision av aktiebolag. Åberopande det nu anförda hemställs att hos regeringen begär att förslag framläggs om skärpta krav på den kommunala revisionens oberoende samt på revisors kompetens.
mot · G6021140 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. Telefonsammanträden med kommunala nämnder har telefonen i ökad utsträckning tagits i bruk för gruppsamtal i syfte att rationalisera sammanträdesverksamheten och spara resor och restid. Den tekniska utvecklingen ger också nya möjligheter att enkelt organisera telefonsammanträden med goda förutsättningar för ömsesidigt meningsutbyte och allmän information. På det kommunala området har emellertid i rättspraxis fastslagits att kommunala sammanträden per telefon strider mot kommunallagen. Beslut som fattats vid telefonsammanträden har upphävts efter besvär såsom tillkomna i icke laga ordning. Kommunallagens regler om hur nämndsammanträden skall gå till går tillbaka så långt som till kommunalförordning. Det kunde också vara rimligt att hävda att telefonsammanträden inte var lagliga så länge inte flera samtalande kunde vara inkopplade . Inom den statliga förvaltningen har telefonsammanträden använts försöksvis och då även för vissa styrelsesammanträden. Viktiga erfarenheter har därvid vunnits om uppläggning och genomförande av sådana sammanträden. Det bör dock understrykas att nuvarande sammanträdesformer även i fortsättningen bör vara huvudregeln. Telefonsammanträden bör komma i fråga i första hand för t. ex. extra sammanträden eller när det kan vara svårt att samla ledamöterna till ett sammanträde. Om möjligheten öppnas att ordna telefonsammanträden får detta inte medföra brister i beslutsunderlag eller oklarheter i hur sammanträdet skall genomföras och beslut skall fattas. De eventuella besparingar som kan göras bör komma till användning för att ge ledamöterna förbättrade arbetsmöjligheter och utökad tid till kommunalt arbete. Kommunallagen bör alltså ändras i syfte att öppna möjligheter till telefonsammanträden i kommunala styrelser och nämnder. Vissa problem bör emellertid närmare utredas innan så sker. Dit hör frågan om hur votering skall gå till och hur sekretessbelagda ärenden skall behandlas. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär en översyn av kommunallagen i enlighet med motionen. () () () ()
mot · G6021142 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1142 Biskops valbarhet till kyrkomötet Biskopars självskrivenhet som ledamöter i kyrkomötet upphörde i och med kyrkomötesreform. Biskoparna skall däremot ha skyldighet att närvara och föreslås också få yttranderätt. Detta med hänsyn till deras särskilda ansvar i lärofrågor. Denna närvaroskyldighet och yttranderätt är inte lämplig att förena med valbarhet. Situationer kan uppstå då vissa biskopar är valda ledamöter med rösträtt medan andra inte är det, vilket kan bli till nackdel för samarbetet inom biskopsmötet. Eftersom självskrivenhet i representativa beslutande organ inte anses förenligt med demokratiska principer som tillämpas i är det lämpligast att biskoparna över huvud taget inte är valbara för att undvika nackdelarna med att olika biskopar kan få olika ställning i kyrkomötet. Vederbörande utskott bör utarbeta lämplig lagtext. Med hänvisning till det anförda yrkar jag att lagen om ändras så att biskopar ej längre blir valbara till kyrkomötet.
mot · G6021143 · 1983-01-24 00:00:00 — Förfarandet vid utnämning av biskop I lag om 11 § regleras hur biskopar skall tillsättas. Regeringen skall enligt förslaget vara utnämningsmyndighet. Detta synes mig stämma dåligt överens med tanken att kyrkan i större omfattning skall få ta ansvar för och bestämma om sina angelägenheter. Biskoparna intar i en mycket central ställning. Inte minst gäller detta i trosfrågor. Biskoparna kommer att även ha en framträdande roll i kyrkomötet trots att de inte får behålla sin självskrivenhet som röstberättigade ledamöter. Vad biskopsmötet och enskilda biskopar tycker och säger betraktas nu och kommer även att betraktas som besked från . Mot den ovan beskrivna bakgrunden finner jag det naturligare att kyrkans centralstyrelse bemyndigas att tillsätta biskopar efter förslag från resp. stift. Styrelsen bör ha att välja bland tre på förslag uppsatta. Hur det skall gå till att upprätta förslag i stiften bör utredas. Nuvarande valförfarande kan ifrågasättas på flera grunder. I stället bör övervägas om inte något eller några stiftsorgan tillsammans bör åläggas uppgiften att upprätta förslaget till centralstyrelsen. Med hänvisning till det anförda yrkar jag att hos regeringen begär att sådan ändring vidtas i lag om 11 § att blir utnämningsmyndighet vid biskopstillsättningar samt att frågan om hur förslag inför sådan utnämning skall tas fram blir föremål för utredning.
mot · G6021144 · 1983-01-24 00:00:00 — Motion 1982/83:1144 m. fl. Slopande av övre åldersgräns för innehav av offentliga uppdrag Det är viktigt att sträva efter ett samhälle med valfrihet. Valfriheten skall också gälla de äldre. Åldrandet är en individuell process som sker successivt, varför man inte kan fastslå någon speciell åldersgräns för när man blir gammal. Detta har ju också bl. a. kommit till uttryck i att beslutat införa en rörlig pensionsålder. Ändå finns fortfarande åldersgränser uppåt för olika slag av offentliga uppdrag. Dessa åldersgränser bör avskaffas. T. ex. kan konstateras att det är ett slöseri att man i samhällsarbetet inte tillräckligt drar nytta av äldre personer. Motioner med samma begäran som denna har tidigare väckts från sida. Vid tidigare uttalade utskottet i sitt av godkända betänkande (KU 1981/82:4) att en inom inledd prövning av frågan borde avvaktas. Denna prövning har utskottet tidigare tagit initiativ till vid 1980/(KU 1980/81:8). Enligt vad utskottet i betänkande (KU 1982/83:17) erfarit hade från sida synpunkter i frågan inhämtats från vissa berörda myndigheter och organisationer. Frågan har emellertid inte slutbehandlats. Åldersgränser gäller ett begränsat antal uppdrag, främst nämndemannauppdrag i olika domstolar. En övre åldersgräns stadgas också för ordförande, ledamöter och suppleanter i taxeringsnämnder liksom för ledamöter av arrende- och hyresnämnder. I samtliga nu nämnda fall är åldersgränsen . Samhället har förändrats sedan nuvarande regler infördes . Då var det aktuellt att öka garantierna för att redovisade uppdrag inte skulle innehas av personer som på grund av alltför hög ålder är mindre skickade att tjänstgöra som domare. är förhållandet ett annat. De politiska partiernas nomineringsprocess till offentliga uppdrag torde innebära garantier för en rimlig fördelning mellan olika åldersgrupper. De äldre har dessutom visat intresse för ökat samhällsengagemang. Som exempel på detta kan nämnas att de olika pensionärsorganisationerna hör till våra mest aktiva och vitala folkrörelsegrupper. Det finns enligt vår uppfattning inte längre skäl för att förklara äldre personer obehöriga att upprätthålla förtroendevalda uppdrag. bör kunna ta ställning i denna fråga utan att avvakta ytterligare utredningar. Med anledning av vad som i motionen anförs hemställs att hos regeringen begär att tillämpliga lagar och förordningar ändras så att ingen övre åldersgräns fastställs för offentliga uppdrag. () () mlnab/gotab 1983 73518
mot · G6021148 · 1983-01-25 00:00:00 — revisorers förslag angående regionala organisation (förs. 1982/83:11) Enligt det organisationsförslag sorn föreligger kommer att förlora sitt riksbankskontor. Ett sådant beslut vore olyckligt för länet. Det skulle innebära såväl en försämrad service som förlorade arbetstillfällen. En nedläggning av verksamhet i står dessutom direkt i strid med tidigare beslut om att län skall kompenseras för arbetstillfällen som gick förlorade vid nedläggningen av F 12. Förslaget stämmer också illa med riksdagsbeslut om att statsförvaltningen bör ges en rättvisare fördelning över landet. Motiven för nedläggning tveksamma Skälen för en nedläggning av kontor är på flera punkter tvivelaktiga. Förslaget innebär en långt driven centralisering av sedelhanteringen. Långa och dyrbara transporter av sedlar och mynt från t. ex. förefaller inte var en särskilt praktisk lösning. De speciella servicebehov som gäller för län - främst - kan bli svåra att tillgodose om Kalmarkontor avvecklas. Förslaget innebär sannolikt en väsentlig utökning av värdetransporterna och därmed ökade säkerhetsrisker och kostnader. De tunga invändningar som , brottsförebyggande rådet samt riksbanksfullmäktige för fram mot förslaget borde väga tungt vid det slutliga ställningstagandet. Det förefaller dessutom egendomligt att förslagsställarna går så hårdhänt fram emot ett stort antal kontor i som i stort får behålla sina kontor. Det framlagda förslaget leder till en ytterligare centralisering av verksamhet. En sådan utveckling ökar riskerna för ineffektivitet och byråkrati. Den bör därför motverkas. Det kan ske genom att ett arbete inleds på en konstruktiv decentralisering av olika funktioner inom . Även förutsättningar för att öka de regionala kontorens möjlighet att bygga ut sina servicetjänster bör konstruktivt prövas. Därigenom skulle underlag kunna skapas för att bl. a. behålla och förstärka Kalmarkontor. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att Kalmarkontor bibehålls () ()
mot · G6021149 · 1983-01-24 00:00:00 — och i revisorers förslag angående regionala organisation (förs. 1982/83:11) I förslag 1982/83:11 revisorers förslag angående regionala organisation kommer att förlora sin funktion som avdelningskontor. Förutom den verksamhet som bedrivs vid andra riksbankskontor, handhar kontoret i den totala förvaltningen inkl. utgivande av nya lån för Stiftelsen läns utvecklingsfond. Denna handläggning sker manuellt och omfattar f. n. ca 150 lån. För detta arbete utgår ersättning till . Detta tillsammans med egen in- och utlåningsrörelse gör att kontoret har en hel del kvalificerade arbetsuppgifter. Denna utökade funktion vid Visbykontoret utgör ett mycket starkt skäl för att bibehålla detta som ett avdelningskontor. Utvecklingsfondens förvaltning kan - vid ett eventuellt ombildande till kassakontor - naturligtvis inte medfölja till som är tänkt som närmaste avdelningskontor, utan kommer då att bli föremål för affärsbankernas konkurrerande intressen. Ytterligare skäl för ett bibehållande av som avdelningskontor är det faktum att som typisk turistort besöks av ca 330 000 människor, vilket gör att in- och utströmning av sedlar och mynt uppvisar stora säsongvariationer. Kontorets verksamhetsområde har naturliga länsgränser och bildar följaktligen en region inom vilken penningströmmarna ej kan söka sig andra vägar. Det geografiska läget gör att värdetransporter till och från kontoret måste ske med egna fordon för att undvika ett flertal omlastningar. Genom utsatte läge i krig torde det vara värdefullt om beredskapsplanläggning o. d. handhas av avdelningskontoret då det är viktigt med ett regionalt nära samarbete med övriga totalförsvarsmyndigheter. Visbykontorets lokaler var under föregående år föremål för omfattande om- och tillbyggnader. Man disponerar dessutom valv för eventuell icke fredsmässig beredskapslagring. Av här anförda skäl torde klart framgå det nödvändiga i att Visbykontoret bibehålls som avdelningskontor i en framtida organisationsförändring av . Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar att i bibehålls med tanke på de speciella arbetsuppgifter som där förekommer. () ()