mot · G70258 · 1983-11-10 00:00:00 — m. fl. Åtgärder för elever med handikapp i det allmänna skolväsendet m. m. 1983/84:27) Proposition 1983/84:27, som behandlar elever med handikapp i det allmänna skolväsendet, bygger i huvudsak på den utredning, SOU 1982:19, vilken grundligt penetrerat dessa frågor. Där utredningen i allmänna ord talat om betydelsen av samordning, föreslår propositionen - helt naturligt konkreta förslag. Förslaget om fem planeringsregioner är väl underbyggt. Erfarenheten av denna organisation för döva och hörselskadade visar, att arbetet fungerar väl just i den form som föreslås i propositionen. Att det behövs en bättre samordning inom gymnasieutbildningen för hörselskadade är också en sanning som inte behöver bestridas. De olika remissinstanserna talar också om detta. Det gäller även möjligheten att nu inrätta ett gymnasium med riksrekrytering. T. ex. har för döva och hörselskadade elever i västra regionen påpekat detta i proposition 1983/84:27 s. 19; men förläggningen av ett sådant gymnasium är av vital betydelse för att de intresserade eleverna och deras föräldrar skall ha möjlighet att utnyttja de platser som på detta sätt ställs till förfogande (prop. 1983/84:27 s. 58). Regeringen föreslår en gymnasieskola för hörselskadade med riksrekrytering i . Vi anser inte att är den lämpliga orten för en sådan skola, främst av geografiska skäl. Av utredningen (SOU 1982:19) framgår, att de hörselskadade eleverna är starkt koncentrerade till mellersta och . Norra regionen, där är beläget, har 201 ungdomar i skolåldern med hörselskador, medan mellersta regionen, med som centralort, har 297, östra () 272, västra () 288 och södra () 218 elever. Att förlägga en gymnasieskola med riksrekrytering långt ifrån de orter där eleverna bor är betänkligt redan för elever utan handikapp. Statsrådets beräkning att skolan skall ta emot 100 elever per läsår får anses som mycket osannolik. En skola så långt från hembygden blir helt enkelt inget seriöst alternativ för många hörselskadade elever. I utredningen (SOU 1982:19 s. 186) anses t. o. m. gymnasieskolan i vara svår att rekrytera till, eftersom en inackordering långt från föräldrahemmet ofta betraktas som mindre attraktivt. Ett annat förhållande, som man måste ta hänsyn till, är att myndigheterna såväl i som i gjort klart att de kommer att bibehålla sina utbildningar för hörselskadade elever inom resp. gymnasieskolor. terna kan givetvis mer eller mindre omintetgöra detta genom en stark styrning av statsbidragen till skolan med riksrekrytering, men en sådan utveckling, som inte toge hänsyn till elevernas och föräldrarnas önskemål, vore djupt olycklig. Ett sådant tillvägagångssätt vore heller inte ekonomiskt försvarbart. När det gäller kostnaderna för inrättandet och driften av en skola i uttalar sig statsrådet för ökade bidrag av olika slag. Beträffande statsbidraget gäller t. ex. dels de allmänna reglerna för gymnasieskolan, dels vissa särskilda bestämmelser. Vilka dessa s. k. särskilda bestämmelser är framgår emellertid inte. Utöver dessa statsbidrag talas om särskilda bidrag och ytterligare bidrag (s. 27). En utgift, som man heller inte kan bortse från, är kostnaderna för de långa resorna för av eleverna och de föräldrar, som önskar besöka sina barn. I likhet med de synpunkter, som framförts av i västra regionen, senast , anser vi att organisationen för utbildning av hörselskadade skall bygga på de erfarenheter man har av nuvarande utbildning i och , varvid gymnasieskolan i () bör påta sig ansvaret att fungera som en samordnare av utbildningen. Gymnasieskolor bör även finnas i , och . Lika ekonomiska villkor bör gälla för alla inblandade kommuner. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar avslå moment 5 i hemställan i proposition 1983/84:27. () ()