ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G6021509 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1509 m. fl. Enligt arbetsförmedlingslagen är det förbjudet att bedriva arbetsförmedling i förvärvssyfte. Uppgiften att bedriva arbetsförmedling har i stället ålagts staten. Denna ordning skall främst ses mot bakgrund av att de privata arbetsförmedlingar som tidigare fanns upptog avgifter från den arbetssökande. Men arbetsförmedlingslagens utformning omöjliggör även sådan arbetsförmedling som bekostas av företagen och därigenom skulle vara avgiftsfri för den sökande. Trots ständigt ökade resurser för arbetsförmedlingen fungerar denna inte tillfredsställande. Orsakerna till detta är många men i av ekonomiska svårigheter för landet ökar fullt naturligt trycket på arbetsförmedlingen. Såväl arbetslöshetstiderna som de utlysta tjänsternas vakanstider tenderar därför att öka. För att minska trycket på den offentliga arbetsförmedlingen borde samhället utreda möjligheten att på försök tillåta ett system med fristående arbetsförmedlingar för specifika yrkesområden som ställer krav på specialkunskap hos förmedlarna och vars förmedlingsbehov den offentliga arbetsförmedlingen därför har svårt att fylla. Verksamheten skulle kunna finansieras med avgifter från de företag som anlitar förmedlingarna i fråga och verksamheten skulle exempelvis stå under arbetsmarknadsmyndighetens tillsyn. Ett försök med ett sådant system skulle kunna ge värdefulla impulser till den allmänna arbetsförmedlingen som denna skulle avlastas visst arbete och därigenom kunna ägna större tid till den del av arbetskraften som inte har specialkunskaper. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om en utredning med uppgift att utreda möjligheterna att på försök tillåta fristående arbetsförmedlingar för specifika yrkesområden i enlighet med vad som i motionen anförts. () () ()
mot · G6021510 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. Återinförande av statligt projekteringsbidrag Genom riksdagsbeslut har statligt projekteringsbidrag upphört fr. o. m. . Ett värdefullt stöd för långsiktig planering och sysselsättning i många kommuner upphörde därmed. Enligt tidigare gällande regler kunde bl. a. primärkommuner, av kommuner helägda stiftelser och bolag erhålla projekteringsbidrag för anläggnings- och husbyggnadsarbeten. Den projektreserv som därigenom byggdes upp var framför allt i många av våra glesbygdskommuner av utomordentligt stort värde som sysselsättningsresurs vid lågkonjunktur. Utvecklingen i de fyra nordligaste länen inger stora farhågor för att många av våra kommuner inte längre med egna resurser förmår upprätthålla någon motsvarande reserv av färdiga projekt för omedelbar igångsättning. De grundläggande bestämmelserna om statsbidrag till projektering har angivits i regeringens regleringsbrev till . regleringsbrev stipulerade följande: Statsbidrag får utgå till kommuner, vilka på grund av sin ekonomiska ställning, det avsedda företagets storlek eller andra särskilda skäl bedöms behöva bidrag för att kunna låta verkställa projektering av sådana anläggningsoch husbyggnadsarbeten som kan utföras för att motverka arbetslöshet. På godkända projekt har bidrag lämnats till kommuner inom stödområde 3-6. Högre bidrag, , har under /82 utgått till . Övriga delar av landet har fått bidrag . Beslut om bidrag har fattats dels av länsarbetsnämnderna, dels av . Arbetsmarknadssituationen i de fyra nordligaste länen och främst i de struktursvaga kommunerna inger allvarliga farhågor om möjligheten att hålla sysselsättningen uppe. Det skulle därför vara av stort värde om projekteringsbidrag enligt tidigare gällande regler återinfördes. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om återinförande av projekteringsbidrag. () ()
mot · G6021511 · 1983-01-25 00:00:00 — och enligt den arbetsrättsliga lagstiftningen Genom lagstiftningen på arbetsrättens område har de fackliga organisationerna fått ett starkt ökat inflytande i förhandlingar med arbetsgivarna. Förändringarna är så många och har skett så snabbt att det främst för de mindre företagen varit svårt att följa utvecklingen. Osäkerheten är också delvis naturlig mot bakgrund av att 1970-talets arbetsrättsliga lagstiftning varit generell och att utformningen av praxis fortfarande pågår. Många företag har också tvingats betala stora belopp till de fackliga organisationerna som skadestånd för överträdelser av bl. a. MBL och LAS-reglerna. Huvuddelen av dessa skadestånd torde emellertid erläggas inte efter process i arbetsdomstolen eller de allmänna domstolarna utan efter underhandsuppgörelser mellan fackliga funktionärer och berörda företag. Särskilt mindre företag är osäkra på gällande rättsregler och betalar följaktligen hellre ett sådant informellt skadestånd än vågar sig in i en långvarig och dyrbar process inför domstol. Denna konsekvens kan knappast ha varit avsedd i den arbetsrättsliga lagstiftningen. bör därför uppdra åt regeringen att analysera konsekvenserna av den arbetsrättsliga lagstiftningen i syfte att förhindra missbruk i enlighet med vad som ovan anförts angående s. k. informellt skadestånd. Med stöd av ovanstående hemställs att begär att regeringen låter utreda frågan om missbruk av skadeståndsmöjligheten i den arbetsrättsliga lagstiftningen i enlighet med vad som i motionen anförs. () ()
mot · G6021513 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1513 m. fl. Inplacering av kommun i stödområde C Arbetsmarknadssituationen i kommun är besvärlig och har så varit . Utvecklingen har inneburit att kommunen förlorat 1 200-1 500 arbetstillfällen inom industrisektorn. två första år har kommunens folkmängd minskat med 910 personer. Denna nedgång beror till stor del på en kraftigt ökad utflyttning, främst i åldersgrupperna . 1983 kommer att innebära en fortsatt nedgång på arbetsmarknaden i och med att har planer på att reducera personalstyrkan med inemot 1 000 man vid anläggningarna i . Nedgången vid har redan medfört svårigheter hos företag som är underleverantörer eller gör legoarbeten för . Man kan också förutse att dessa problem förstärks. Servicenäringarna, främst handeln, befinner sig i en besvärlig situation, där man överväger, och i vissa fall redan beslutat om, permitteringar och personalnedskärningar. Kommunen har arbetat för att skapa ett mer differentierat näringsliv. Detta arbete har givit vissa resultat, men kommunens möjligheter att påverka utvecklingen är begränsade. tillbaka har ställt personella resurser till kommunens förfogande för att arbeta med näringslivs- och arbetsmarknadsfrågor. Utvecklingsfonden och har visat ökad aktivitet gentemot kommun, dvs. många har insett dess svåra situation och vill medverka till att vända den negativa utvecklingstrenden. Enligt det senast fattade beslutet om stödområdesindelning står kommun utanför stödområdet. Att tillhöra stödområdet och kunna utnyttja de fördelar detta innebär är av stor betydelse för utvecklingen av befintliga företag och för etableringen av nya. Detta är särskilt betydelsefullt i den arbetsmarknadssituation kommunen nu befinner sig i. Att tillhöra stödområdet innebär att kommunen och de regionala myndigheterna får ytterligare en faktor att arbeta med i sina strävanden att skapa nya arbetstillfällen i kommun. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär att kommun inplaceras i stödområde C. () () () ()
mot · G6021514 · 1983-01-24 00:00:00 — Förbättrade utbetalningsrutiner för AMS-bidrag Till anordnandet av enskilda beredskapsarbeten utgår statsbidrag av lönen. Många mindre och medelstora företag har både goda möjligheter och stor villighet att ordna sådana beredskapsarbeten. Det har också visat sig att beredskapsarbeten inom den privata sektorn i större utsträckning än hos den offentliga sektorn leder till en permanent anställning. Det finns därför all anledning att underlätta för de privata företagen att ordna sådana beredskapsarbeten. är emellertid utbetalningsrutinerna för statsbidraget sådana att de försvårar enskilda beredskapsarbeten. Det tar nämligen ofta innan företaget får tillbaka de av lönen. måste således företaget ligga ute med hela lönen och naturligtvis lönebidragskostnaderna. Detta innebär en påfrestning på företagets likviditet, som i många fall kan verka hämmande på förmågan att ordna beredskapsarbete. Detta hinder bör enligt min mening undanröjas. bör därför uppmanas att se över sina utbetalningsrutiner för statsbidraget till enskilda beredskapsarbeten i syfte att snabbare betala ut detta till företagen. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att begär att regeringen tillser att arbetsmarknadsverkets rutiner för utbetalning av statsbidrag för enskilda beredskapsarbeten förbättras.
mot · G6021515 · 1983-01-21 00:00:00 — Motion 1982/83:1515 kommuns befolknings- och sysselsättningsutveckling har varit klart ogynnsam. Folkmängden har sålunda minskat från 108 500 personer till 107 200 personer 1982. Mest oroande är dock utvecklingen inom kommunens tillverkningsindustri, där antalet sysselsatta minskade med ca 2 400 personer eller med . /82 har den negativa utvecklingen inom tillverkningsindustrin fortsatt i accelererande omfattning. Arbetsmarknadsläget i är allvarligt. fanns 2 051 kvarstående arbetslösa och 291 lediga arbeten. Till detta kommer uppsägningsvarsel för 336 personer från i huvudsak verkstadsindustrier, men också från ett konfektionsföretag. Efterfrågan på arbetskraft från industrin är synnerligen svag. Inom pendelavstånd från finns i där arbetslösheten beräknas bli , om nedläggningen blir ett faktum. visar sysselsättningsprognoserna, gjorda bl. a. utifrån Länsplanering 80, på fortsatt vikande sysselsättning inom industri, handel och byggnadsverksamhet. Till detta kommer verkningarna av riksdagsbeslutet om nedläggning av (A 6). Avvecklingen av A 6 med övrig militär verksamhet där innebär att omkring 450 arbetstillfällen försvinner i . Detta motsvarar i runt tal det antal statliga tjänster som lokaliserades till , och hela utlokaliseringspolitiken kommer därmed ur kommunens synpunkt att nollställas. Med hänsyn till den här redovisade utvecklingen i är det nödvändigt att arbetet med att lösa problemen inför A 6 nedläggning kommer i gång. Även om det är många arbetstillfällen som skall ersättas bör kommun/stat i samverkan kunna nå ett acceptabelt resultat. Inom kommunen finns flera förslag om sysselsättningsskapande verksamheter, såväl på lång som på kort sikt. Vi kan nämna att den samlade högskoleverksamheten i utgör en avsevärd resurs med goda utvecklingsmöjligheter. Man bör söka finna former för samverkan mellan statlig och privat verksamhet när det gäller verkstadstjänster o. d. Vi vill också påpeka att det underhållningsutredning (U 80) anges att är ett alternativ vid ombildningen av försvarets förrådsverksamhet. En intressant fråga som har aktualiserats är anläggande av en kriminalvårdsanstalt på A 6-området. Då fängelserna f. n. är överbelagda torde det finnas stort behov av utökning av antalet kriminal Vi anser att en placering av en ny kriminalvårdsanstalt i är realistisk. Med hänvisning till det anförda yrkar vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vikten av snara åtgärder för att kompensera bortfallet av arbeten vid nedläggningen av A 6 i .
mot · G6021517 · 1983-01-21 00:00:00 — Motion 1982/83:1517 m. fl. Kostnaderna för anställning med lönebidrag Lönebidraget har visat sig vara ett effektivt hjälpmedel för att ge personer med arbetshandikapp arbete på vanliga arbetsplatser. beslut om lönebidraget innebar bl. a. att de allmännyttiga organisationerna efter en övergångsperiod skulle svara för av lönekostnaden för dem som nyrekryterades före . motsatte sig denna försämring för de allmännyttiga organisationerna. Dessa organisationer har tagit ett betydande ansvar för de arbetshandikappades sysselsättning. Det framstod därför som omotiverat att försämra villkoren för lönebidrag för de aktuella organisationerna. Härför talade även dessa organisationers ofta ansträngda ekonomi. Vi vidhåller denna inställning. Vi motsätter oss därför det tidigare fattade beslutet - som i budgetpropositionen föreslås ligga fast - att möjligheten till full kostnadstäckning för de allmännyttiga organisationerna för den berörda gruppen anställda med lönebidrag skall upphöra fr. o. m. . För denna vår ståndpunkt talar även det faktum att frågan om lönebidragets storlek och konstruktion f. n. utreds. Den kostnadsökning förslaget kan komma att medföra torde väl rymmas inom det aktuella anslaget. Av budgetpropositionen framgår vidare att regeringen vill sätta ett tak för antalet lönebidragsplatser hos allmännyttiga organisationer. Enligt vår mening är detta förvånande mot bakgrund av att för mindre än enhälligt uttalade att det i det då rådande arbetsmarknadsläget med ett stort antal arbetslösa handikappade var olyckligt att begränsa antalet lönebidragsplatser (AU 1981/82:21, s. 75). Enligt vår mening äger uttalande samma giltighet mot bakgrund av den successiva försämringen på arbetsmarknaden som kan förväntas . bör därför avslå den föreslagna maximigränsen av verksamheten med lönebidrag för arbetsgivare som varaktigt får av lönekostnaden. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att de allmännyttiga organisationerna skall få full kostnadstäckning för de anställda med lönebidrag som anställdes före även efter , 2. att avslår regeringens förslag om särskild ram för verksamheten med anställning med lönebidrag hos allmännyttiga organisationer. () () minab/gotab 1983 73542
mot · G6021518 · 1983-01-21 00:00:00 — 1982/83 1518-1533 m. fl. Under det senaste årtiondet har antalet deltidsarbetande ökat mycket kraftigt. För många människor utgör dock deltidsarbetet en positiv möjlighet att kombinera förvärvsarbete med andra sysslor. har ett stort intresse för deltidsarbete dokumenterats särskilt bland kvinnor. Förhoppningsvis kommer ett växande intresse också bland män att ta ett större ansvar för hem och familj att leda till en könsmässig utjämning bland deltidsarbetande. Många människors vilja att engagera sig i folkrörelsearbete, samhällsverksamhet m. m. utan att för den skull behöva offra familjelivet gör det också angeläget att deltidsarbete framstår som ett realistiskt alternativ. Den viktigaste invändningen mot deltidsarbete är att det inte ger full social trygghet. Många förmåner, särskilt avtalsreglerade sådana såsom grupplivförsäkringar, avgångsbidrag, gruppsjukförsäkringar och tilläggspensioner, är ofta knutna till ett krav om en genomsnittlig arbetstid om minst . Även på andra områden kan deltidsarbetande ha en svagare ställning än heltidsarbetande. Det borde finnas anledning till en översyn av de deltidsarbetandes ställning och förmåner på arbetsmarknaden. Inget hindrar dock att staten som arbetsgivare föregår med gott exempel och för fram förslag om förbättringar av de deltidsarbetandes villkor. Sådana åtgärder skulle förmodligen få efterföljd på arbetsmarknaden i övrigt. En översyn av de deltidsarbetandes ställning kan också komma att aktualisera justeringar på det lagreglerade området. Med hänvisning till ovanstående föreslås att hos regeringen hemställer om en översyn av de deltidsarbetandes villkor, i första hand på den statliga arbetsmarknaden. () ()
mot · G6021519 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1519 Personalföreträdare i vissa statliga myndigheters styrelser (prop. 1982/83:76) infördes representation för personalen i statsmyndigheternas högsta beslutande organ. Som främsta skäl för denna reform åberopades värdet för de anställda att genom sina fackliga organisationer från sina utgångspunkter kunna påverka verksamheten inom myndigheten (prop. 1974:1, bil. 2 s. 27). Då reformen genomfördes hade - något som bör understrykas - lagen om medbestämmande i arbetslivet (MBL) ännu inte tillkommit. Mot nuvarande ordning har invänts bl. a. att den ger personer som är anställda större faktiskt inflytande över myndighetens verksamhet än vad som tillkommer andra medborgare på grund av allmänna val. Egenskapen av anställd ger med andra ord upphov till dubbel rösträtt inom berörda organ. Lagen om medbestämmande ger de fackliga representanterna möjlighet att påverka beslutsprocessen i flera led. De synpunkter som framförs brukar beaktas under handläggningen av ett ärende. MBL-lagstiftningen har därmed lagts ovanpå reform. Enligt min mening är de båda systemen inte förenliga. Personalrepresentanterna kan enligt beslut nämligen ha rösträtt i ärenden om arbetsmetoder, arbetsfördelning, organisation, budget, petita, personalpolitik och personaladministration. Därmed har personalrepresentanterna befogenhet att ta ställning i frågor som uttryckligen är undantagna enligt MBL. De lagändringar som föreslås i proposition 76 syftar till att förtydliga och lagfästa den rätt till personalrepresentation och rösträtt som redan tillämpas i länsstyrelsernas styrelser och de lokala polisstyrelserna. Genom att regeringen vill lagfästa ett system som inte är förenligt med medbestämmandelagen och dessutom ger anställda dubbel rösträtt permanentas oklarheterna i redan gällande lagstiftning. Jag anser detta vara olyckligt. I stället borde hela frågan om personalrepresentanters inflytande i statliga myndigheters högsta organ ses över. Med anledning av det ovan anförda hemställs att avslår proposition 1982/83:76.
mot · G602152 · 1983-01-10 00:00:00 — Tillsättningen av vissa statliga tjänster I fråga om tillsättnings- och befordringsgrunder för statliga tjänster har av ålder stor vikt lagts vid att urvalet sker efter rent sakliga grunder, så att den mest lämpade blir innehavare av tjänsten. Grundsatsen har ansetts så tungt vägande, att den fått sin plats i regeringsformen, nämligen i 11 kap. 9 och 10 §§. Som framgår av berörda lagrum skall tjänster vid domstol eller vid förvaltningsmyndighet, som lyder under regeringen, tillsättas av regeringen eller av myndighet som regeringen bestämmer. I det följande uppehåller jag mig endast vid de tjänster som tillsätts av regeringen. De regeringstillsatta tjänsterna brukar indelas i tre grupper på grundval av ordningen för tillsättandet, nämligen i verkschefstjänster och liknande, i anmälningstjänster och i förslagstjänster. Till gruppen verkschefstjänster och liknande räknas t. ex. verkschef, landshövding och justitieråd. Till gruppen anmälningstjänster hänförs bland andra i hovrätt och i de tre största tingsrätterna samt avdelningschefer. Till gruppen förslagstjänster räknas t. ex. i tingsrätt med nämnt undantag, hovrättsråd, rådman och professor. I dessa fall äger ett öppet sakkunnigförfarande rum under formen av en speciell tjänsteförslagsnämnd. Det går alltså en skarp skiljelinje mellan de båda första grupperna, å ena sidan, och gruppen förslagstjänster, å andra sidan, i fråga om ett offentligt ledigkungörande som öppnar en reell möjlighet för envar intresserad att anmäla sig som sökande och att bli meritmässigt värderad i förhållande till sina medsökande. Ovedersägligen utgör kravet på full offentlighet och insyn en ytterst värdefull garanti för att tillsättande av tjänst sker enbart på sakliga grunder. För ett bibehållande av rådande slutenhet (de båda första grupperna) måste därför föreligga alldeles särskilda skäl. Sådana skäl föreligger utan vidare beträffande gruppen verkschefstjänster och liknande. Läget är däremot ett annat rörande gruppen anmälningstjänster. Här kan - med instämmande - hänvisas bl. a. till Ds B 1982:4 (budgetdepartementet). Det synes t. ex. vara svårt att förstå skälen till att lagmanstjänsten i eller i men ej i eller i skall vara undantagen från ett sedvanligt öppet ansökningsförfarande, innefattande ett - i och för sig överklagbart förslag från . Med hänvisning till det anförda hemställer jag 1 1982/83. att uttalar att de s. k. anmälningstjänsterna tillsätts efter samma förfarande som gäller för de s. k. förslagstjänsterna.
mot · G6021520 · 1983-01-24 00:00:00 — Motion 1982/83:1520 m. fl. Ändrade regler för arbetslöshetsersättning Reglerna för utbetalning av det kontanta arbetslöshetsstödet är olyckligt utformade i de fall där en arbetssökande vill starta egen verksamhet. För att uppmuntra nyföretagande bör reglerna ändras så att stöd utgår även efter det att verksamhet i egen regi startats. Den höga och alltfort ökande arbetslösheten måste bekämpas på många olika sätt. Enbart arbetsmarknadsåtgärder av typen beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning är inte tillräckligt. Inte heller är den av regeringen anmälda satsningen på flyttlasspolitiken en acceptabel lösning på arbetsmarknadsproblemen. Stelheten i både reglerna och tillämpningen av reglerna inom arbetsmarknadspolitiken är ibland ett hinder för okonventionella lösningar på individers arbetslöshet. Ett exempel är när en arbetslös vill pröva att i eget företag starta någon verksamhet - tillverkning, konsultarbete, bärplockning, bärbehandling kanske eller någon annan form av egen företagsamhet. Att starta ett eget företag kräver noggranna förberedelser och i allmänhet tar det relativt innan verksamhet i egen regi ger någon nettoinkomst. En arbetslös mister emellertid arbetslöshetsunderstödet om en egen firma startas, även om verksamheten inte ger något ekonomiskt resultat. Detta förhållande är ofta ett hinder för personer med en företagsidé när vederbörande skall starta den tänkta verksamheten. I stället kvarstår då inte sällan något annat än fortsatt arbetslöshet för ifrågavarande individ. De nuvarande reglerna är således i den här aktuella delen så olyckligt utformade att de snarare uppmuntrar den enskilde till passivitet inför sin arbetslöshetssituation. Reglerna borde naturligtvis vara så utformade att de i stället uppmuntrar den enskilde att vara aktiv för att skaffa ny sysselsättning. Vore det möjligt att behålla arbetslöshetsunderstödet i samband med starten av ett företag skulle många nya idéer komma i gång och många arbetslösa kunna skapa sin egen verksamhet och inkomst. I många fall skulle också andra arbetslösa kunna beredas anställning i en sålunda startad verksamhet. Därför bör nödvändiga förordningar ändras så att det blir möjligt att behålla arbetslöshetsunderstödet , maximalt , när verksamhet i egen regi startas av någon som är arbetslös och uppbär kontant arbetsmarknadsstöd. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om möjlighet att behålla arbetslöshetsunderstöd i samband med nystartande av verksamhet i egen regi. () () () ()
mot · G6021521 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1521 m. fl. Förbud mot blockad av företag För många arbetstagare är det en fullt naturlig åtgärd att gå med i en facklig organisation i samband med inträdet på arbetsmarknaden. Till skydd för denna rättighet finns bl. a. bestämmelser i 7 § MBL. Motsvarande regler finns till skydd för arbetsgivarens rätt att organisera sig. Däremot finns inget skydd för vare sig arbetsgivare eller arbetstagare ifall bägge parter av någon anledning inte vill organisera sig. Detta har öppnat möjligheter för de fackliga organisationerna att vidta stridsåtgärder gentemot företag för att åstadkomma ett kollektivavtal eller s. k. separatavtal trots att det på företaget inte finns några fackliga medlemmar. Följden kan bli att företagaren mot de anställdas vilja tvingas att skriva på ett avtal med en facklig organisation som de anställda inte vill låta sig representeras av. Denna metod praktiseras också av åtminstone ett fackligt försöka tvinga kompanjonföretag att upphöra med kompanjonskapet och i stället få ett förhållande arbetsgivare-anställd mellan delägarna. Dessa stridsåtgärder är enligt svensk rätt ej förbjudna. De ovan redovisade förhållandena kan inte betraktas som godtagbara ur fri- och rättighetssynpunkt. Föreningsrätten måste ge ett skydd även för dem som vill stå utanför en ideell organisation. Det bör därför införas ett förbud mot blockad av företag där det inte finns någon fackligt ansluten anställd för dess vägran att teckna avtal separat eller via arbetsgivarorganisation. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till förbud mot blockad av företag där det inte finns någon fackligt ansluten, för dess vägran att teckna avtal separat eller via arbetsgivarorganisation. () () (m) () 1* 1982/83.