mot · G602335 · 1983-01-17 00:00:00 — Motion 1982/83:335 m. fl. Vissa åtgärder mot förorening av luft, vatten och mark Miljöförstörande utsläpp av skilda slag måste stoppas och redan uppkomna skador åtgärdas i ett långsiktigt program. Så börjar skrivningen i det avsnitt av kommunisternas miljöpolitiska program som behandlar samma frågor som tas upp i denna motion. Att trygga alla människors rätt till en god livsmiljö är ett övergripande mål för miljöpolitiken. Miljöförstörelse måste hejdas och förstörd miljö så långt möjligt återställas. Detta citat är hämtat från avsnittet miljövård inom översikten till bilaga 11 till budgetpropositionen 1983. Samstämmigheten är här betydande i vad gäller den allmänna synen på miljöpolitiken. Vad som kan skilja oss från regeringens syn är hur långt det är möjligt att gå i dagens bekymmersamma ekonomiska situation och hur vi vill prioritera olika frågor i förhållande till varandra. Många av industrisamhällets föroreningsproblem i den yttre miljön är internationella. Detta gäller särskilt föroreningar till luften som kan vara långväga och gränsöverskridande. Luftföroreningarna kan vara gaser, men också mycket små partiklar som kan innehålla bl. a. tungmetaller som kvicksilver och kadmium. Aktuella ur försurningssynpunkt är främst svaveldioxiden (S02) men också kväveoxider, som kan komma från motorfordon och kemiska industrier. De långväga gränsöverskridande luftföroreningar vilkas nedfall över svensk mark förorsakar försurning utgör ett av våra allra största och allvarligaste miljöproblem. Kan inte försurningen hejdas och bringas att vända i positiv riktning kan verkningarna bli allvarliga. Skogens tillväxt kan komma att hämmas och för miljön giftiga metaller kommer loss när pH-värdet i marken sjunker. Fiskbestånden i de försurade vattnen slås ut, och ekosystemen förändras helt och blir mycket fattigare på arter . Luftföroreningarna får också direkt negativa effekter på byggnader som vittrar sönder och på bilar och andra metallföremål som rostar mera än i ren luft. Dessa korrosionsskador förorsakar kostnader som sammanlagt uppgår till mycket stora belopp. Bara en kraftig minskning av korrosionsskadorna borde vara ett viktigt skäl för att minska de försurande utsläppen. Men skall vi komma till rätta med försurningen varaktigt, måste den angripas vid källorna som ligger i ett flertal europeiska länder. Men som vi konstaterar att av svaveldioxiden som faller ned över kommer från svenska källor, måste vi också vara klara över att det svenska bidraget ändå är mer än dubbelt så stort som bidraget från något annat enskilt land. Det totala nedfallet över beräknas till drygt svaveldioxid, av vilket det svenska bidraget är ca . Bidraget är ojämnt fördelat över landet, vilket innebär att det i söder är , men i och Norrlands kustland. Insikten om att något måste göras åt utsläppen av försurande luftföroreningar i de europeiska industriländerna har ökat. Konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar, som tillträtt, håller på att träda i kraft. Konventionen är inte tvingande, utan endast en målsättning som konventionsländerna uttalat sig för. Det är därför viktigt att fortsätter att aktivt verka bland dessa länder för att de försurande utsläppen planvis minskas. Skall härvid vara trovärdigt måste vi gå före med gott exempel, då det gäller att minska våra egna utsläpp, som till två tredjedelar faller ned över andra länder. Huvuddelen av svaveldioxidutsläppen i kommer från anläggningar som förbränner svavelhaltiga bränslen. Dessa svavelhaltiga bränslen är främst eldningsolja, men efter hand kommer kol att utgöra ett viktigt inslag. För eldningsolja gäller att svavelhalten får vara högst i hela landet, utom de tre nordligaste länen som får samma krav på sig . Detta är ett betydande framsteg jämfört med den första begränsningen som infördes , då taket sattes till svavel. Det är emellertid nödvändigt att driva forskningen vidare för att få fram teknik för ytterligare sänkning av svavelhalten i oljan. Skulle det inte gå att komma fram den vägen måste krav ställas på svavelavskiljning vid större förbränningsanläggningar för svavelhaltig eldningsolja. Kol, som var ett viktigt bränsle, håller nu på att på nytt introduceras som bränsle i . Enligt energipolitiska beslut skall en försiktig kolintroduktion äga rum som en del av oljeersättningsprogrammet. I riksdagsbeslutet låg att svaveldioxidutsläppen inte fick öka jämfört med den oljeeldning som koleldningen ersatte. I stället avsåg man att efter hand minska utsläppen. Hur detta skall gå till och vilka krav som skall gälla utreds f. n. och förslag kommer att föreläggas . Utan att avvakta slutförandet av detta utredningsarbete föreläde den dåvarande regeringen proposition 1981/82:151 om åtgärder mot försurningen. Propositionen, som behandlades av vårriksdag, vann inte bifall i vad gällde kolriktlinjerna. anslöt sig i stället till ett yttrande från näringsutskottet och godkände följande skrivning från jordbruksutskottet: Liksom näringsutskottet finner emellertid utskottet att de riktlinjer som följs av vid fastställande av svavelreningskrav för större anläggningar bör tillämpas även fortsättningsvis fram till dess att pågående utredningsarbete redovisats och remissbehandlats. Dessa riktlinjer överensstämmer enligt vad utskottet inhämtat nära med dem som I motion 1981/82:1141 (vpk) hade yrkats på att riktlinjer skulle gälla utan inskränkning t. v. Detta krav hade sålunda delvis tillgodosetts. Vårt motionskrav från föregående år håller vi fortfarande fast vid. Vi utgår från att de kolriktlinjer som kommer, när utredning och remissbehandling är slutförda, inte kommer att tillåta större utsläpp än vad redan rekommenderat. Inriktningen måste vara att få fram allt bättre teknik så att utsläppen efter hand kan bli allt mindre. Vi anser också att kol skall ersätta olja endast i så stora anläggningar att svavelreningsåtgärder blir obligatoriska. Vi anser det också viktigt med en samlad bedömning för hela landet vad gäller kolanvändningen. Vi anser att teknik skall utvecklas för avskiljande av tungmetaller och stoft i samband med kolförbränning. Deponeringen av kolaskan ägnas särskild uppmärksamhet för att undvika miljöstörningar. Forskning bedrivs i syfte att finna nyttig användning för kolaska och stoft. Själva kolhanteringen skall vara så sluten som möjligt för att undvika neddammning av omgivningen. I de inledande citaten till denna motion sägs att förstörd miljö så långt möjligt skall återställas. En försurad vattenmiljö kan återställas genom kalkning, det visar vunnen erfarenhet. Därför anser vi, i likhet med regeringen, att det treåriga kalkningsprogram för sjöar och vattendrag som beslutade om skall genomföras. Både vpk och socialdemokraterna hade då högre anslagskrav än den dåvarande regeringen. nöjer sig den nuvarande regeringen med att fullfölja treårsprogrammet i stället för det mera ambitiösa femårsprogram som föreslagit och som föregående år skulle ha krävt 50 milj. kr. i stället för 40 milj. kr. Med hänsyn till årets mycket ansträngda budgetläge avstår vi från att yrka högre anslag än det av regeringen föreslagna. Kalkningen är viktig, men är bara ett uppehållande försvar mot den alltjämt pågående försurningen. Det primära måste vara att angripa de försurande utsläppen vid deras källor. Åtgärder för att minska luftföroreningar från motorfordon Utöver de emissionskällor som nämnts ovan i samband med redogörelsen för försurningen tillkommer i tätorterna utsläppen från motorfordon. Dessa utsläpp kan lokalt höja halten luftföroreningar till klart hälsofarliga nivåer. De försurande luftföroreningarna från motorfordon utgörs av kväveoxider. Utöver dessa innehåller också bilavgaserna andra hälsofarliga ämnen. Den volymmässigt största luftföroreningen från motorfordonen är kolmonoxiden som beräknas uppgå till ca . Att den bildas och släpps ut visar att förbränningsmotorerna inte förmått utnyttja sitt bränsle fullt ut. 1* 1982183. Ytterligare ett sådant tecken är förekomsten av den volymmässigt näst största luftföroreningen, kolväten, som beräknas uppgå till ca . En del av dessa kolväten är cancerframkallande. Volymen på kväveoxiderna är ungefär densamma som för kolväten. Ytterligare en allvarlig förorening från bensindrivna motorfordon, som är av alla sådana fordon, är bly. För att medge högre kompression i motorerna, utan att det inträffar för tidig tändning genom kompressionsvärmet och därmed s. k. knackning, har man försett bensinen med organiska blyföreningar. Dessa gör bensinen i sig giftig och det leder till att blyet sprids ut i naturen efter förbränningen i fordonens motorer. Blyet är ett allvarligt miljöhot i våra tätorter och kan inte negligeras vid en diskussion om luftföroreningar från motorfordon. De här nämnda hälsofarliga och miljöskadliga luftföroreningarna från motorfordon, med tillskott från det allmänna försurande nedfallet och nedfall av tungmetaller som förut här nämnts, skulle motivera att det infördes hygieniska gränsvärden för dessa skadliga ämnen i utomhusluften i våra tätorter och kring våra industrier. Sådana värden har införts i en del andra länder som , och . Mätningar har visat att vi i vissa av våra tätorter har överskridit de hygieniska gränsvärden som gäller i vissa av dessa länder. För att få ned luftföroreningarna från motorfordon behöver motortrafiken minskas i de centrala delarna av våra tätorter. Det kan ske genom att den kollektiva trafiken där byggs ut. En utbyggd kollektiv trafik ger också en mera socialt jämlik trafikförsörjning. Glesbygdernas trafikbehov kan inte lösas med bara kollektiv trafik, men där utgör inte heller motortrafiken något miljöproblem. Ett annat sätt att minska luftföroreningarna från bilarna är att kräva effektivare motorer och rening av avgaserna. Den senare vägen är påbörjad genom bilavgaskungörelsen (1972:596). Den gäller bilar av modell och . Enligt kungörelsen är det tänkt att en avsevärd reducering av luftföroreningarna skall kunna ske. för kolmonoxid och kolväten och för kväveoxider. I praktiken torde så inte bli fallet. Det beror på att testningen sker på typbilar och inte på varje enskilt fordon. Bilindustrin är motståndare till långtgående avgasrening därför att det gör bilarna dyrare. Man vill inte ha avgasbestämmelser som är strängare än de som gäller på denna industris marknad. Man vill i första hand rätta sig efter de normer som gäller inom EG. Vi menar att detta inte får vara avgörande för de svenska normerna. På kan vi emotse att avgasnormerna kommer att skärpas i industriländerna, och då borde det vara en fördel också för svensk bilindustri att kunna tillverka bilar som tillgodoser höga miljökrav. Tillsatser till motorbränsle, som organiska blyföreningar, regleras i lagen om hälso- och miljöfarliga varor (1973:29). Här begränsas blyhalten i bensin till . Vi anser för vår del att inriktningen skall vara att avveckla blytillsatsen i bensinen. En tidsplan för införande av blyfri bensin bör läggas fast. Åtgärder till skydd för mark och grundvatten Den försurning som här inledningsvis redogjorts för får effekter också för mark och grundvatten på . Dessa effekter bli sannolikt ännu svårare att åtgärda än vad gäller försurningen av vattnen. Ett tänkbart uppehållande försvar är också här kalkning. Hur denna skall utföras för att få effekt torde vara betydligt svårare att avgöra än i fallet med vattnen. Det är ändå viktigt att försök med kalkning av mark och grundvatten nu provas. och grundvatten påverkas också av gödselmedelsanvändningen i skog och jordbruk. Det har lett till att nitrathalten i vissa dricksvattentäkter blivit så hög att vattnet blivit otjänligt för human konsumtion. För små barn har vattnet blivit direkt hälsofarligt. Det är därför angeläget att alla hot mot landets grundvatten kartläggs och metoder utvecklas för att möta dessa hot. Vattenförsörjningen i landets tätorter sker kollektivt genom vattenverk. Vid dessa verk finns möjligheter att behandla konsumtionsvattnet så att det blir tjänligt för human konsumtion. Dessa möjligheter finns inte för glesbygden där dricksvattnet måste tas från lokala brunnar. Det är viktigt att samhället bidrar till att ge de människor som bor utanför tätorterna samma möjligheter till en godtagbar kvalitet på sitt dricksvatten som de som bor i tätorterna. Då frågan om konsumtionsvatten nu skall ligga hos livsmedelsverket är det viktigt att en ordning etableras som innebär att vattenkvaliteten utanför våra tätorter kan hållas under kontroll utan oskäliga kostnader för de berörda människorna. Mot bakgrund av det anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer om förslag om bestämmelser om svavelavskiljning vid oljeförbränningsanläggning av viss storlek och forskning för att finna metoder till ytterligare sänkning av svavelhalten i eldningsolja, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om riktlinjer för kolanvändning i avvaktan på regeringsförslag baserat på nu pågående utredningsarbete, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder för att minska luftföroreningarna från motorfordon, innebärande att det av begärda åtgärdsprogrammet genomförs och en tidsplan för övergång till blyfri bensin fastläggs, 4. att hos regeringen begär ett program för att skydda grundvattnet och ett system för kontroll av konsumtionsvattentäkterna utanför tätorterna i enlighet med vad som anförts i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk)