mot · G6021598 · 1983-01-24 00:00:00 — Motion 1982/83:1598 Definitionen på begreppet arbetslös Den viktigaste erkända arbetslöshetskassan för företagare är, om man ser på vilka branscher som är anslutningsbara, hantverks-, industri- och servicenäringars erkända arbetslöshetskassa för företagare (SHIO:s arbetslöshetskassa). I stadgarna anges följande definition på begreppet arbetslöshet: Medlem betraktas som arbetslös då det företag vari han är ägare, kompanjon eller företagsledare lagts ned eller då han eljest helt skilt sig från detta. Viss lindring av begreppet är möjligt för vissa kollektivt anslutna medlemmar. En bredare kollektivanslutning av medlemmar till arbetslöshetskassan medför betydande problem eftersom företagen anslutna till SHIO-Familjeföretagen är långt i från en homogen grupp. För stora grupper företag finns inte något försäkringsmässigt behov av en arbetslöshetsförsäkring för ägaren på grund av att andra typer av risker kraftigt överväger. Detta kan i sin tur bero på exempelvis antalet anställda, kapitalstruktur eller bransch. Mot denna bakgrund är det inte rimligt att lindra problemen med definitionen av begreppet arbetslöshet genom en kollektivanslutning. Genom nuvarande definition har personer anslutna till SHIOs arbetslöshetskassa ett betydligt sämre försäkringsskydd än andra grupper. Beaktar man att huvuddelen av kostnaderna för arbetslöshetsförsäkringen betalas över statskassan är det rimligt att försäkringsskyddet är på ungefär samma nivå för olika grupper. Arbetslöshetsbegreppet medöfr negativa effekter dels för de berörda företagarna, dels för samhället genom höjda kostnader och uteblivna arbetstillfällen. En arbetslös företagare måste, för att få del av arbetslöshetsersättningen, helt skilja sig från företaget. Detta innebär att ett återupptagande av verksamheten försvåras, vilket i sin tur regelmässigt medför att arbetslöshetsperioden blir längre än den annars skulle ha behövt vara. Den enskilde företagaren anser det ofta stötande att han skall behöva försvåra sina framtida utkomstmöjligheter för att få rätt till arbetslöshetersättning. Definitionen har direkta negativa effekter för samhället genom att arbetslöshetperioderna förlängs och därmed kostnaderna för statskassan för bidrag till arbetslöshetsförsäkringen höjs. Viktigare är dock att en rad arbetstillfällen uteblir på grund av att företagarna försvåras att nystarta Det finns nämligen anledning att förmoda att ett antal av de arbetslösa företagarna skulle ha startat nya företag med anställda om inte arbetslöshetförsäkringsreglerna hade försvårat ett nystartande . Gränsdragningsproblem mellan arbetslöshetskassor för arbetstagare och företagare Särskilda problem uppstår för arbetstagare som äger aktier i familjeföretag resp. är firmatecknare i ett sådant bolag. Ett par exempel från och arbetslöshetskassor belyser problematiken. I kommunalarbetareförbundets och arbetslöshetskassor har medlemmarna råkat ut för intressekollision angående tillhörigheten till arbetslöshetskassa beroende på att de har haft en bisyssla som företagare eller varit enbart firmatecknare i ett företag. I nämnda kassor för anställda har de haft sin huvudsakliga sysselsättning och ofta arbetat tre fjärdedelar av normal arbetstid, dvs. Detta i sin tur har exempelvis berott på att medlemmarna har haft barn och därför använt sig av sin lagliga rätt att arbeta enligt 3 § lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård av barn m. m. Vid arbetslöshet har ifrågavarande medlemmar vägrats arbetslöshetsersättning av berörda kassor med motiveringen att de är egna företagare, varför de för att betraktas som arbetslösa och erhålla ersättning först måste upphöra med verksamheten i företaget. Detta krav att upphöra med verksamheten i företaget har framstått som egendomligt för medlemmarna när dessa inte arbetat i företaget utan varit firmatecknare eller aktieägare utan bestämmande inflytande i företaget eller med minoritetsposter i detsamma. En annan för medlemmarna allvarlig konsekvens har varit att berörda kassor omgående utfärdat övergångsbevis till SHIO:s a-kassa utan att först ta reda på hur medlemmen ägnat sig åt bisyssla. Detta har medfört att medlemmar, som ej kontinuerligt arbetat minst i företaget, ej kunnat bli medlemmar i kassa utan blivit helt utan arbetslöshetsskydd, därigenom att de blivit uteslutna från den kassa där de har sin huvudsakliga sysselsättning. Att en socialförsäkring som skall vara ett heltäckande stöd för medborgarnas trygghet fungerar så att en medlem blir ställd utan någon försäkringstrygghet kan inte vara lgstiftarens mening. En allvarlig följd av spelet med övergångsbevis är att medlemmens fackliga intresse försvagas och att han vänder sig från sitt eget fackförbund när han går miste om dagpenning från arbetslöshetskassan. Vi vill också peka på en annan viktig hörnsten i arbetslöshetsförsäkringen som rubbas genom SKAF:s och HTF:s förfarande med övergångsbevisen, nämligen att medlemmen skall tillhöra den kassa inom vars verksamhetsområde han har sin längsta arbetstid (§ 27 stadgarna). På grund av nämnda kassors agerande utesluts medlemmen från denna rätt. Liknande problem uppstår för en arbetstagare som äger en minoritetspost i det familjeföretag där han arbetar utan att ha något bestämmande inflytande. En sådan arbetstagare är inte skyddad av en arbetslöshetsförsäkring för arbetstagare utan måste vara med i en A-kassa för företagare för att få ett arbetslöshetsskydd. Då gäller emellertid ett hårdare arbetslöshetsvillkor och arbetstagaren blir troligen tvungen att sälja sina aktier för att kunna få ut arbetslöshetsersättning. Det rimliga här är att A-kassan för arbetstagare borde få rätt att lämna ersättning om inte arbetstagaren har ett så stort aktieinnehav att han har ett betydande inflytande i företaget. Nuvarande regler innebär betydande risker för rättsförluster för enskilda arbetstagare. En allmän kännedom om reglerna torde också i hög grad försvåra de försök till spridning av ägandet i familjeföretag som statsmakterna vill stimilera (jämför prop. 1981/82:95 som medför en lindring av låneförbudet för att underlätta aktiespridning samt prop. 1981/82:116 om ändring i aktiefondslagen som möjliggör aktiefondsparande även i familjeföretag). Konsumentförsäkringslagen och de erkända arbetslöshetskassorna Konsumentförsäkringslagen gäller inte för de erkända arbetslöshetskassorna. Vid inrättandet av konsumentförsäkringslagen (prop. 1979/80:9) synes denna fråga inte ha behandlats. Enligt vår uppfattning kan det inte finnas några skäl varför inte arbeslöshetskassorna skall följa de regler som finns i konsumentförsäkringslagen. är det så att det betydande skadeskydd arbetslöshetsförsäkringarna är avsedda att täcka talar för att konsumentförsäkringslagen även skall gälla dessa försäkringar. Det betydande statliga bidrag som utgår till dessa försäkringar talar också för att de minimiregler som finns i konsumentförsäkringslagen skall gälla. AMS är tillsynsmyndighet över de erkända arbeslöshetskassorna. Detta skulle möjligen kunna anföras som argument för att en koppling till konsumentförsäkringslagen inte skulle vara behövlig. Å andra sidan kan det knappast vara till nackdel för försäkringstagarna att konsumentförsäkringslagen skulle gälla för A-kassorna varför AMS tillsyn knappast kan vara ett argument mot en anslutning till arbetslöshetsförsäkringen till konsumentförsäkringslagen. Ytterligare argument finns för en anslutning av arbetslöshetsförsäkringarna till konsumentförsäkringslagen. Det är allmänt bekant att många fackliga organisationer försvårar för personer som endast vill vara med i A-kassan och inte i den fackliga organisationen. Det finns anledning att tro att klarare regler skulle tillämpas om kassorna sorterade under konsumentförsäkringslagen så att denna typ av obstruktion mot A-kassornas öppenhet försvåras. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs* 1. att anhåller att regeringen vidtar sådana åtgärder att arbeslöshetsbegreppen för arbetstagare och företagare får större överensstämmelse, 2. att anhåller att regeringen vidtar sådana åtgärder som behövs för att gränsdragningsproblemen mellan arbetslöshetskassor för arbetstagare och företagare löses i enlighet med vad i motionen anförts. () . () * Se även motion 1982/83:1599