mot · G602817 · 1983-01-20 00:00:00 — m. fl. har drabbats av allt svårare sysselsättningsproblem. Föregående år accelererade problemen och är f. n. större än . Tittar man framåt så mörknar bilden ytterligare och begreppet avindustrialisering får fog för sig. I länsprogram 80 påräknades i sysselsättningsprognosen ett tillskott av drygt 6 000 arbetstillfällen och ett planeringstal för länsbefolkningen 274 000 invånare. Dessa 6 000 nya arbetstillfällen har senare visat sig vara för knappa. För att komma upp i riksmedeltalets förvärvsfrekvens måste mer än 10 000 nya arbetstillfällen till . Annars består länets eftersläpning. I det krisprogram som lämnade in till regeringen framgår att det i stort inte blir någon sysselsättningsökning över huvud taget. Det utvecklingsperspektiv som här beskrivits skall ses mot bakgrund av att redan utgångsläget är osedvanligt tillspetsat. registrerades 7 150 arbetslösa. Antalet lediga platser var 315 vilket innebär 23 arbetslösa per ledigt jobb. Därutöver fanns ca 4 300 personer i beredskapsarbete eller arbetsmarknadsutbildning. Varsel om uppsägning var 1 233 personer. Befolkningen i länet minskade med 1 066 personer, den högsta siffran bland Norrlandslänen. Till de drastiskt försämrade sysselsättningsutsikterna finns två huvudorsaker: stora svårigheter/strukturomvandlingar vid flera av länets större industrienheter och utplanering av den offentliga sektorns tillväxt. Bland problemen på industrisidan märks branscherna kemi, aluminium och byggmateriel men självfallet i hög grad också skogen. Ett nytt inslag i bilden är anhopningen av problem till där flera tusen arbetstillfällen kan gå förlorade , framför allt då inom de nyssnämnda branscherna samt inom dataområdet. I övrigt kvarstår problemen i övriga länsdelar: inlandet, och . Skulle den hotbild som avtecknar sig bli verklighet kommer länet redan inom att uppvisa svårigheter av en omfattning som vi knappast känner inom landet, möjligen med undantag för . Inför ett sådant hot finns det anledning att även från nationell synpunkt ställa frågan om vårt ansträngda folkhushåll klarar bördan av ytterligare ett krislän i den klassen. Även från nationell synpunkt måste det därför framstå som angeläget att till varje pris förhindra att tappar sin industriella nivå på det sätt som nuvarande framtidsbild ger anvisning om. Därför framförs i denna motion krav på statliga insatser för bl. a. genomförandet av ett industrialiseringsprogram för länet. ges emellertid en närmare beskrivning av situation och utveckling inom områdena näringsliv, sysselsättning och befolkning. Skogen är alltjämt ryggraden i länets näringsliv även om skogsindustrin passerats av verkstadsindustrin som den sysselsättningsmässigt största näringsgrenen. Verkstadsbranschen uppvisar nämligen i sig ett omfattande beroende av skogen. Viktiga inslag i industribilden kommer också från kemibranschen med Kerna Nords anläggningar i och , Berol Kemi i samt från aluminiumbranschen med smältverk i . Båda dessa branschers bidrag till länets industristock ingår i den framtida hotbilden. Kemisidan dras f. n. överlag med svårigheter, något som bl. a. markeras av att samtliga enheter i landets petrokemiska centrum - nu går med underskott. Att rationaliseringstankar väcks i ett sådant läge är självfallet naturligt, och i sådana sammanhang brukar äldre och mindre anläggningar komma till korta. Rent företagsekonomiska hänsyn kan här leda till strukturåtgärder med förödande verkan för den . i har även det förts ut i osäkerhet sedan beslutat att förlägga sina vidare investeringar på aluminiumsidan till annan ort (). En kännbar förlust på arbetstillfällen är nedläggningen av NCB-Forss fabriker i . 650 anställda drabbades direkt. Till dessa kan läggas de som arbetat i olika företag med service till NCB-Forss. Vidare kommer pågående strukturinvesteringar inom Sundsvallsdistriktet att medföra ett stort sysselsättningsbortfall. drabbades speciellt hårt och man kan räkna med att sysselsättningsläget under innevarande år kommer att förvärras där. En fortsatt nedgång av byggnadsverksamheten kan skapa ytterligare svårigheter också för exempelvis Gullfibers fabriker i . För del är framtiden på skogssidan alltjämt oklar. Huvudbeståndsdelar här är NCB:s anläggning för massa och säckpapper i , massafabriken i och sågen i Bollsta som båda ägs av samt SCA:s såg i . Här saknas viktiga beståndsdelar för ett Massan i området måste ges en vidare förädling genom investeringar i papperstillverkning. Om den på nyåret genomförda försäljningen av Graningebruk, som bl. a. äger fabrik och Bollsta såg, till Skånska Cementgjuteriet innebär förändringar för sysselsättningen är för tidigt att säga. Vid sidan om de större basindustrierna spelar också länets mindre industri en betydelsefull roll för sysselsättningen. Företagen med under 200 anställda sysselsätter av industrins anställda. Antalet företagsenheter uppgår här till bortemot tusentalet. Branschdiversifieringen är emellertid otillräcklig, och många små företag är direkt beroende av de stora och ofta intilliggande enheterna. Företagen här utgör emellertid en bas och jordmån för olika slag av utvecklingspolitiska insatser. Förvärvsfrekvensen i länet ligger klart under genomsnittet för riket. Industri och offentlig förvaltning exkl. samfärdsel svarar för ungefär lika stora sysselsättningstal, ca 30 000 vardera. Därnäst följer i fallande rang handel, privata tjänster, byggnadsverksamhet, samfärdsel (inkl. post och tele) samt jord- och skogsbruk. Sysselsättningen i länet förväntas, som ovan framhållits, minska första hälft. Mest drabbade väntas , och kommuner bli, huvudsakligen beroende på att industrisvårigheterna här åtföljs av ett svagt inslag från den trots allt stabiliserade offentliga sektorn. För del förutses i stort sett vart fjärde industrijobb ha försvunnit under tioårsperioen 1975-1985. Länets folkmängd uppgick till drygt 267 000 invånare. Skulle de sysselsättningsprognoser som gäller bli verklighet kommer länet att avtappas på ca 1 000 invånare fram emot 1980-talets mitt. Befolkningsminskningen skulle sålunda komma att accelerera års siffra om drygt 700 i minskning. En sådan utveckling skulle självfallet medföra problem på många sätt. Den ogynsamma åldersfördelningen förstärks ytterligare. Befolkningsgrupper med höga anspråk på samhällelig service skulle andelsmässigt växa och bördan fördelas på färre yrkesverksamma. På arbetsmarknaden skulle vissa yrkeskategorier av nyckelkaraktär bli än svårare att attrahera, och glesbygdspolitiskt blir möjligheterna att tillgodose rimliga servicebehov ytterligare försvårade. Befolkningsutvecklingen är en viktig riktningsvisare i frågan huruvida utvecklingen går mot ökad regional utjämning eller om klyftorna ökar. Länets befolkningsminskning 1981 och utsikterna framöver kan då ställas mot det faktum att ökningen av antalet stockholmare blev större än ökningen av antalet svenskar ! Landets största befolkningskoncentration växte alltså snabbare än landet som helhet, och bakom den tillväxten återfinns som en av de större bidragsgivarna! Alldeles självklart kan inte den framtidsbild godtas som officiellt prognosmaterial berättar om, i synnerhet inte som redan nuvarande situation är helt otillfredsställande. Åtgärder måste till på bred front och med verkan på både kort och lång sikt. Länet är ett av landets skogsrikaste procentuellt sett. Skogen är ett fundament för sysselsättningen direkt ute i glesbygderna och indirekt i kustens råvarubaserade industrier. Skogsvården är emellertid eftersatt. Den representerar ett stort potentiellt sysselsättningsunderlag. Länet har i Inland Y introducerat projektidén Skogsvårdscentra för en aktiv kontakt mellan arbetskraft och sysselsättningsunderlag i skogen. Tre sådana centra finns etablerade i , i och i . Ett fjärde planeras i inom kommun. Andra län har börjat anamma idén. Det finns nu skäl att föra över idén från försöksstadiet till en reguljär insats på bred front, allmänt sett beträffande skogsvården och speciellt beträffande skogsvårdscentra. I detta sammanhang bör också noteras att förutsättningarna nu förefaller betydligt klarare än ännu för bara för en ökad introduktion av den s. k. Canadatallen (contorta) i norrländskt skogsbruk. En bred belysning av detta trädslags möjligheter har bl. a. skett inom ramen för verksamhet. Detta har, liksom erfarenheterna i länet, visat att en ökad plantering av Canadatallen bör ske inom de norrländska länen. Knappast någon annan skoglig insats kan så i ett slag öka tillgången på skoglig råvara som detta. erhålls en mycket betydande sysselsättning i om en klart rimlig beskogning med Canadatallen medges. För finns under resten av detta århundrade inget alternativ till skogen som huvudbas för den industriella sysselsättningen. Kan inte länets kvarvarande skogsnäring ges en säker och positiv utveckling saknas alla möjligheter att klara sysselsättningen. Däremot gäller inte motsatsen, att det räcker med att klara skogen. Därtill är problemen i övrig industri alltför stora. I den kommer ett fungerande skogskombinat att stå färdigt när SCA slutfört sitt investeringsprogram norr om . I däremot är osäkerheten fortfarande stor, och här måste staten som ägare till NCB ta ansvaret för att en positiv skogsindustriell utveckling kan räknas. Även i Örnsköldsviksområdet har staten sitt ansvar, dels såsom allmänt ansvarig för den sysselsättningspolitik som skall ta följderna av nedlägningen i , dels och framför allt som ägare till den aktuella fabriken. På statsmakterna faller ansvaret att utan dröjsmål formulera den samlade åtgärdsbilden för branschen och sedan anvisa de resurser som åtgärderna påfordrar. För del är statliga investeringar helt nödvändiga. En annan viktig basindustri i länet är verkstadsindustrin. Verkstadsindustrin har en sådan struktur att man är mer eller mindre beroende av den offentliga verksamheten eller skogsindustrins expansion. I den norra delen av länet dominerar . Merparten av dess produktion har kommuner och stat som beställare och består i huvudsak av produkter att använda inom kommunikation och transporter. I de södra länsdelarna är verkstadsindustrin till största delen inriktad för produktion av maskiner till cellulosaindustrin. För den produktionen kan devalveringen få stor betydelse då det mesta går på export. Energikostnadernas betydelse för den industriella utvecklingen i norr har lyfts fram i blickfältet genom studier som gjorts på länsplanet. Av särskild betydelse är den energiförädlande industrin, där elektrisk energi utgör råvara, ofta i storleksordningen av förädlingsvärdet. Här ingår både elektrolytisk och elektrokemisk industri. Exempel på tunga produkter i dessa grupper är aluminium, klor och natronlut resp. ferrolegeringar och kisel. Energitillgången är en norrländsk resurs som kan få regionalpolitisk betydelse om en lämplig prissättning sker. Om en regionalpolitisk! motiverad, produktionskostnadsanpassad prisnivå för elektrisk energi kan skapas för Norrlandslänen kan utvecklingen av energiförädlande verksamhet möjliggöras och stimuleras där. Skapande av sysselsättning, utnyttjande och främjande av teknologiskt kunnande och ökande av exportindustrins kapacitet skulle bli följden av detta. Mindre och medelstor industri Länet räknar drygt 900 tillverkande företag av vilka bara en handfull har mer än 200 anställda. Här finns sålunda en god jordmån för olika slag av utvecklingsinsatser. Redan två nya arbetstillfällen i vart och ett av dessa företag skulle betyda nästan 2 000 nya industrijobb i länet! Det finns sålunda i allra högsta grad anledning att noggrant uppmärksamma de expansionsmöjligheter som här kan finnas. Sådana möjligheter finns! Därom vittnar bl. a. de goda erfarenheterna från projektet Y 1976-1978 i vilket bl. a. ingick ett program för intensifierad företagsservice. Där uppsöktes samtliga inlandsföretag av företagareföreningens/utvecklingsfondens konsulter som i samråd med företagsledningen kartlade tillgängliga expansionsmöjligheter. Resultatet blev en 15-procentig sysselsättningsökning bland dessa företag, trots rådande lågkonjunktur. Inom länet utvecklas just nu planer på en ny samlad utvecklingsinsats riktad mot hela länets industri, ett treårigt industrialiseringsprogram för att möta den hotande avindustrialiseringen. I skisserna till detta program återfinns följande punkter. Erfarenheterna från Inland Y manar här till nya insatser. Med utvecklingsfonden som operativt ansvarig uppsöks företagen systematiskt, och i samverkan för företagsledningen kartläggs alla möjligheter till expansion. Syftet är här ytterst att på ett kvalificerat sätt tillvarata alla möjligheter till ytterligare sysselsättning bland länets befintliga industriföretag. Hittillsvarande insatser från länets utvecklingfond i syfte att förmå enskilda personer att starta företag har givit goda resultat. Utvecklingsfondens insatser på området utvidgas och fördjupas. Utvecklandet av nya markander är ett viktigt inslag i industriell utveckling. I har flera åtgärder vidtagits för att höja beredskapen på detta område. Särskilt kan här framhållas det inledda samarbetet över riksgränserna i Mittnorden. Tillsammans med har ett eget handelskontor i , och liknande åtgärder förbereds för den finska sidan. Vidare har inom Mittnordensamarbetets ram flera exportsymposier, branschträffar och mässaktiviteter genomförts. Fr. o. m. 1981 finns också ett gemensamt mittnordiskt företagsregister. Ett grundligt uppbyggnadsarbete har sålunda ägt rum för att tillförsäkra länet de närmarknader som finns i de två nordiska grannländerna och . Insatserna har inte blivit mindre intressanta av att de norska oljeborrningarna utanför Mittnorge nu påbörjats och f. ö. också resulterat i fyndigheter. Vad som emellertid behövs på detta område är ordentliga resurser för ett offensivt arbete från de plattformar som byggts upp. finns organisationen, kontaktkanalerna, basfärdigheterna etc. men ännu inte den massiva resursinsatsen. Norsk off shore-verksamhet har ett utrustningsbehov som väl ansluter till den produktionsstruktur som stora delar av länets verkstadsindustri uppvisar. Den norrländska industrins utveckling är i hög grad beroende av att vissa punktvisa satsningar av institutionell karaktär kommer till stånd. För del återfinns här IUC (Industriellt utvecklingscentrum) i , där gick in som huvudman fr. o. m. 1981 mot att IUC vidgar sina insatser för länet. Resurserna för denna motprestation har emellertid varit begränsade och här måste särskilda medel till. Vidare finns i länet PGI (Plast- och gummitekniska institutet) vars betydelse kan bli stor med hänsyn till områdets framtidsprofil och den svaga uppbyggnaden av länets plastindustrin. Andra institut av liknande karaktär om än mer blygsamma till sin omfattning är i samt i , tillkomna efter initiativ på länsnivå. För samtliga dessa organ skall alla möjligheter till resursmässig upprustning kartläggas och tillvaratas, inte minst IUC:s möjligheter att bidra på produktutvecklingssidan inom ramen för ett länsutvecklingsprogram. I stävandena att organisera upp olika slags utvecklingsorgan ingår självfallet också ambitionen om ett regionalt utvecklings- eller investmentbolag. Att som enda län bland de fyra nordligaste skall sakna denna resurs är oacceptabelt mot bakgrund av de utvecklingsperspektiv som gäller. Anspråken års krisrapport om 50 milj. kr. till detta ändamål ligger fast. Ett viktigt inslag i regionalpolitiken måste vara att fördela arbetstillfällen dit där de bäst behövs. Den funktionen har emellertid kommit att spela en alltmer tillbakaflyttad roll sedan den industriella utvecklingen stagnerat. I det läge befinner sig i måste emellertid frågan om nylokalisering av företag återfå sin aktualitet. En särskild del av industrialiserings programmet ägnas åt att på olika sätt främja etableringen av nya företag i länet. Länets stora företag, , , , Kerna Nord och t. ex. utgör viktiga resurser även i en vidare mening. Där finns kunnande, organisation, marknadskanaler etc. som skulle kunna bli till hjälp även för andra företag utan att sådan upplåtelse vore till men för storföretaget. Viss erfarenhet finns redan inom länet när det gäller att samspela med de större företagen, t. ex. inom ramen för arbetet i Kramforsgruppen, Köpmanholmengruppen, 83 och . Denna samverkan vidareutvecklas i ett länsperspektiv med aktivt deltagande i programarbetet från tunga representanter för länets näringsliv. Medel till vissa etableringsgrupper har 5 milj. kr. givits till den s. k. Köpmanholmsgruppen. Detta har lett till att ett 70-tal arbetstillfällen skapats. Med tanke på att 650 personer berördes av nedläggningen av NCB:s fabrik i bör ytterligare medel till gruppen beviljas. Med hänvisning till den s. k. Hörneforspropositionen pekar behovet på 25 miljoner. Om nu denna summa synes vara stor så borde ett bidrag i samma storleksordning som det tidigare, dvs. kr., anslås till Köpmanholmsgruppens fortsatta arbete. kommun är också hårt drabbade av industrinedläggningar och ytterligare är att vänta när SCA:s klorfabrik lägger ner sin verksamhet där. Det är av särskild betydelse att problemen i uppmärksammas. Problemen i Ådalsområdet är kända men situationen är sämre än på mycket . Kramforsgruppens arbete bör stödjas inte minst i kampen att få behålla Väjafabriken. Tillskapande av nya industrimiljöer Ett viktigt inslag i ett industrialiseringsprogram blir åtgärder som underlättar tillkomsten av nya industribildningar. Mest aktuellt är att tillskapa ett industricentrum i och att tillvarata den miljö som Luftvärnskår (Lv 5) lämnar efter sig när förbandet nu har dragits in. Omstruktureringen av förbandsområdet till en industriby kräver emellertid betydande resurser av olika slag och inte minst då pengar. Utöver direkta insatser för industrins utveckling finns flera åtgärder i övrigt att vidta för att främja länets sysselsättning. Här läggs förslag till ett antal sådana åtgärder. Investeringar inom väg- och järnvägsområdet ger snabb sysselsättning. Dessutom är behovet härav stort på många håll i länet. I krisprogrammet för länet 1981 påyrkades 211 milj. kr. till ändamålet, varav 100 milj. kr. till ett industrispår . Vissa begränsade insatser har beslutats, men kvarstående behov är omfattande och en ram om 200 milj. kr. Turismens betydelse för sysselsättning och regional ekonomi i är betydande. En utredning på länsplanet visar att besöksnäringen genererar drygt 2 000 årsarbetstillfällen i länet. För länets primära rekreationsområde pågår nu arbetet med att ta fram ett samlat utvecklingsprogram. Arbetet är inne i sin slutfas och som en väsentlig del i åtgärdsbilden föreslås tillskapandet av en ordentlig boendeanläggning i . Den har kostnadsberäknats till ca 50 milj. kr. och beräknas ge helårsarbete åt 55 personer. För lönsam drift påfordras avskrivningslån i storleksordningen 20 milj. kr. intresse från geologisk synpunkt har starkt ökat . Detta hänger samman med den vikt som alltmera tillmäts legeringsmetallerna. gjorda prospekteringar har varit lovande och ger anledning till en kraftfull insats inom området . Här erfordras långsiktiga och metodiska åtgärder inom flygprospektering, geokemi, blockletning m. m. För att driva frågan framåt krävs ytterligare prospekteringsresurser motsvarande 3 milj. kr. En avstannande expansion av den offentliga sektorn är ett av huvudskälen till att den industriella tillbakagången nu väntas slå hårt mot . Det kan mot den bakgrunden vara naturligt att så långt möjligt möta svårigheterna med en maximal expansion av den offentliga sektorn i länet. I rådande samhällsekonomiska läge torde detta få anses vara liktydigt med omflyttning till länet av statlig verksamhet. Här föreslås sålunda att frågan om ytterligare utlokalisering av statliga förvaltningsenheter tas upp till övervägande. En fortsatt utveckling av de till länet utlokaliserade statliga myndigheterna bör också befrämjas. Här måste särskilt uppmärksammas sådana planer på omfördelning av arbetsuppgifter som gör utlokaliseringarna mindre verkningsfulla. Här ges en punktvis sammanfattning av de förslag som ovan framförts. Åtgärdsprogram för skogsnäringen utformas och inleds utan dröjsmål. Särskilda punktinsatser för övrig basindustri i övervägs. 109 milj. kr. från staten till genomförandet av treårigt industrialiseringsprogram. 200 milj. kr. till vägar och järnvägar i länet. 20 milj. kr. till turistanläggning i . 9 milj. kr. till prospektering för legeringsmetaller (3 milj. kr./år ). Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att begär att regeringen vidtar riktade åtgärder personellt och ekonomiskt - med anlitande av tillgängliga regional- och arbetsmarknadspolitiska medel i syfte att förstärka industristrukturen i i samarbete med länsorgan och näringsliv, 2. att uttalar sig för att ytterligare utlokalisering av statliga förvaltningsenheter tas upp till övervägande. () () minab/gotab 1983 73452