mot · G6022228 · 1983-03-16 00:00:00 — m. fl. Verksamheten vid statens industriverk, m. m. 1982/83:113) Regeringen föreslår att fastställa nya riktlinjer för organisationen av statens industriverk (SIND). En organisationskommitté skall tillsättas för att klara ut detaljerna i organisationsförslagen inom ramen för de föreslagna riktlinjerna, vilka föreslås träda i kraft fr. o. m. . Förslaget syftar till att stärka effektiviteten och eliminera brister i den nuvarande verksamheten. En viktig utgångspunkt för regeringsförslaget är behovet av samordning på central nivå mellan industripolitik och regionalpolitik å ena sidan och samordning mellan SIND och STU (styrelsen för teknisk utveckling) å den andra sidan. skall sålunda bli central myndighet för det industri- och regionalpolitiska stödet till näringslivet. SIND skall även överta frågor om beslut om ianspråktagande av investeringsfonder från AMS. I flertalet fall skall besvärsrätten till regeringen upphöra. Vidare framläggs förslag om en ny programindelning för SIND: Slutligen föreslås ändrade riktlinjer för och vissa former av regionalpolitisk! I anslutning härtill redovisas följdändringar i budgetpropositionen i motsvarande delar. Moderata samlingspartiet var , när statens industriverk inrättades, starkt kritiskt mot en särskild verksorganisation för industripolitik. Vi anförde , att de sakliga skälen för att bilda ett nytt ämbetsverk var synnerligen svaga. Det förefaller, för att citera partimotion (1973:1804), onödigt att inrätta ett verk med dessa uppgifter. Det är svårt att värja sig för tanken att propositionens löst hopkomna förslag mindre har att göra med sakliga överväganden än med en önskan att manifestera en vilja att omforma vårt ekonomiska system i socialistisk riktning. På ett annat ställe anfördes att de administrativa vinsterna av de föreslagna förändringarna är ringa och i stor utsträckning obevisade. ekonomi bör även i fortsättningen bygga på enskilt ägande, fri prisbildning och konkurrens, och man bör i möjligaste mån undvika att bruka sådana selektiva medel som riskerar att leda till vad som i den allmänna debatten går under benämningen mygelekonomi\ Denna inställning är väl förenlig med uppfattningen att det är samhällets uppgifter att dra upp de ramar inom vilka företag och enskilda får agera. Det är naturligt att regler skapas till skydd för t. ex. miljöintressen och möjligheter för en balanserad Gemensamt för dessa exempel på åtgärder som samhället bör vidtaga är att de så långt möjligt bör ges en generell utformning. Vi ställer oss avvisande till statliga detaljregleringar. Denna uppfattning äger fortfarande sin giltighet och kan även användas som argument för att avvisa nu framlagt regeringsförslag om omorganisation av statens industriverk. Verkligheten har mer än vad motionärerna kunde föreställa sig bekräftat deras bedömningar. Den näringspolitik som förts har i hög grad inriktats på förlusttäckningsbidrag till företag i kris. Stödpolitiken motverkar flexibilitet och vitalitet. Själva syftet med denna politik är ju att förhindra en omställning som annars varit nödvändig. Genom stödpolitiken har resurser undandragits den utvecklingsdugliga delen av näringslivet. Konkurrensen har snedvridits, bidragstänkandet ökat och kapitalmarknaden snedbelastats. Hittillsvarande industri- och regionalpolitik - i hög grad av selektiv karaktär - har i bidrag för investeringar, sysselsättning och företagsservice tagit i anspråk . Därtill kommer lån på till enskilda företag och i kapitaltillskott tili statliga företag. Det är värt att notera att AMS för sin verksamhet tagit i anspråk . De resurser som satts in för sysselsättnings- och industripolitiska åtgärder skulle alternativt ha kunnat användas för en sänkning av arbetsgivaravgiften/löneskatten . Här finner man ett av motiven till varför moderata samlingspartiet hävdat att det hade varit bättre att med generella åtgärder sänka arbetskraftskostnaden än att med selektiva åtgärder gå in och störa marknadsmekanismerna inom och även i vissa fall mellan branscher. Utifrån ovannämnda utgångspunkter är det naturligt för moderata samlingspartiet att dra slutsatsen att ett statens industriverk inte behövs. Tidpunkten för en avveckling av återstående delar av industriverket är just nu gynnsam och underlättas av att väsentliga delar - SGU och statens energiverk - har brutits ut och blivit självständiga verksorganisationer. Det är beklagligt att inte industriministern ansett det motiverat att följa industristödsutredningens förslag att helt eller delvis slå samman SIND och STU. Många motiv talar för detta, eftersom SIND och STU parallellt har kompletterat sina kompetenser med tekniskt och ekonomiskt kunnande. Båda arbetar även mot utvecklingsfonder och småföretag. Vi hemställer att frågan om en sammanslagning av utreds. En viktig målsättning, som måste tillgodoses i samband med den framtida organisationens utformning, är att i möjligaste mån förkorta beslutsvägarna. Förslaget att inom samma verk hantera både industri- och regionalpolitik är synnerligen tveksamt. Industripolitiken skall ju i första hand öka den tekniska nivån och effektiviteten i industrin och öka produktionen av industrivaror, medan regionalpolitiken syftar till att åstadkomma varaktig sysselsättning i sysselsättningssvaga områden. Dessa mål är vanligtvis svåra att uppnå . Det finns därför anledning att inte vidta några förändringar organisatoriskt förrän den tillsatta kommittén med uppgift att utreda det regionalpolitiska stödet till näringslivet har slutfört sitt uppdrag. Kommittén har enligt sina direktiv att dels föreslå en lämplig avvägning mellan beslut som skall fattas på regional resp. central nivå, dels göra en avvägning mellan selektiva och generella regionalpolitiska medel. I avvaktan på den regionalpolitiska utredningen avvisar vi förslaget om rätt för industriverket att självt få driva olika regionalpolitiska projekt. bör icke heller f. n. ges ett större ansvar för utveckling av den regionala medelsarsenalen. I vissa akutsituationer och under begränsad tidsrymd kan vissa selektiva åtgärder vara motiverade. Handläggningen av dessa bör dock läggas om så att beslutsrätten flyttas ned till länsplanet. Länsstyrelserna bör i fortsättningen besluta om tilldelning inom de anslagsramar som regering och riksdag anvisat. I avvaktan på den av moderata samlingspartiet yrkade utredningen om en sammanslagning av och den pågående utredningen av arbetsmarknadsverkets framtida organisation finns det ingen anledning att överföra arbetsuppgifter från AMS till SIND. I propositionen konstateras att huvudsyftet med besvärsrätt är att tillgodose enskildas rättsskydd. Det är överraskande att industriministern - mot bakgrund av att alltför mycket av departementets resurser tas i anspråk för enskilda stödärenden föreslår att besvärsrätten skall slopas för ärenden om finansiellt stöd. Enligt vår mening har inte förslaget föregåtts av särskilt ingående analyser av besvärsärendenas karaktär och omfattning. Även om vissa rationella skäl kan tala för förslaget i propositionen, så känner vi oss inte övertygade om det rätta i att inskränka rätten för enskilda att anföra besvär på det aktuella området. Vi hemställer därför att frågan om slopande av besvärsrätten blir föremål för en förnyad och mera ingående prövning. Vi ifrågasätter starkt behovet av branschinriktade utredningar. Självfallet kan statsmakterna finna att sådana undersökningar är önskvärda från allmän synpunkt. Sådana möjligheter finns också i tillräcklig omfattning. Det är emellertid både naturligt och önskvärt att dessa genomförs i nära samverkan med näringslivet och dess branschorganisationer. I varje företag finns betydande kunskaper om branschens utvecklingslinjer. Att inom statens industriverk bygga upp en fast kader av branschutredare är en ineffektiv och dyrbar metod att införskaffa nödvändig information. I en departementspromemoria, Att utveckla en långsiktig industripolitik (DSJ 1980:17), redovisas en undersökning av RRV, som konstaterar att SIND:s utredningar oftast är av allmän bred kartläggningskaraktär. Åtgärdsförslag saknas ofta i rapporterna. Direktiven är ofta vaga. Utredarna har ofta tidigare utredningserfarenhet men saknar vanligen branschkunnande. Kunskapsöverföring mellan pågående projekt tycks vara ringa. Inte heller byggs det upp ett ökat kunnande inom sektionen. Detta beror bl. a. på att omsättningen av personal är stor. Sektionen skulle kunna karakteriseras som en utbildningsinstitution. Vid samtal med personer i SIND och med en del användare har erfarits, att användbarheten av verkets branschutredningar är låg. Industridepartementet anser också att rapporterna kommer fram för sent därför att utredningsarbetet tar . Vi anser att branschutredningar bör initieras av industridepartementet och genomföras med deltagande av berörda parter i en för varje särskilt ändamål bildad grupp. Utredningar och forskningsrapporter kan då inte bara bli beskrivande utan även innehålla diagnos, tolkning och analys. Vid sidan av STU, kommerskollegium, SPK etc. finns ett flertal privata utredningsinstitutet - EFI, IUI, IVA och SNS - som har betydande branschkunskaper och som står betydligt närmare marknaden än . Värdet av kan därför starkt ifrågasättas. De viktigaste åtgärderna för att förbättra näringslivets villkor innefattas i en politik som stärker marknadsekonomins funktionssätt och som lägger grunden till ett förbättrat konkurrensläge för näringslivet. Som vi anfört i föregående delar av denna motion, strider propositionens intentioner mot den politik som enligt vår uppfattning är nödvändig för att förbättra förutsättningarna för ett starkt näringsliv och en nödvändig sysselsättningsökning inom denna sektor i samhällsekonomin. Regeringens förslag innebär ökad politisering och byråkrati, där den centrala styrningen av näringslivet byggs ut. Regeringens proposition måste därför avslås av . Ett nytt organisationsförslag bör upprättas i enlighet med följande riktlinjer: - selektiva industri- och regionalpolitiska stödformer skall successivt avvecklas till förmån för generellt verkande åtgärder; - SIND skall avvecklas som fristående ämbetsverk; - kvarvarande verksamheter hos SIND skall inordnas i STU; - handläggningen av kvarvarande selektiva regionalpolitiska åtgärder skall överföras till länsstyrelserna. Större ärenden avgörs av regeringen; - besvärsrätt skall finnas även fortsättningsvis i principiellt viktiga frågor, bl. a. med hänsyn till rättssäkerheten; - beslut om frisläppande av investeringsfonder kvarligger t. v. hos AMS i avvaktan på utredningen om AMS framtida verksamhet. Med åberopande av vad som ovan anförts hemställer vi 1. att beslutar att avslå proposition 1982/83:113, 2. att beslutar att hos regeringen anhålla om förslag till arbetsuppgifter och organisation för statens industriverk och styrelsen för teknisk utveckling i enlighet med vad som anförts i motionen, 3. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om handläggningen av regionalpolitisk! och industripolitiskt företagsstöd. () () () () PER () () () () () PER () minab/gotab 1983 75007