ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G602918 · 1983-01-24 00:00:00 — Motion 1982/83:918 m. fl. Gränsdragningen mellan arbetstagare, uppdragstagare och rörelseidkare inom socialförsäkringen Begreppet uppdragstagare, vilket infördes , skall täcka de personer vilka ej är anställda men ändå under haft anställningsliknande uppdrag. Syftet har varit att se till att de sociala avgifterna betalades av någon. Då man presumerar att uppdragstagaren ej skulle betala dessa, har man överflyttat skyldigheten på uppdragsgivaren. Gränsdragningen mellan en självständig företagare och en uppdragstagare är inte alltid helt klar. Detta har medfört att taxeringsnämnden och lokala skattemyndigheter underkänt personer, vilka enligt normal uppfattning torde vara att anse såsom egna företagare, dvs. personer som har inregistrerad firma, betalar B-skatt, är eventuellt mervärdeskatteskyldiga osv. Bedömningen av om en person skall anses vara företagare eller uppdragstagare, dvs. om han själv eller hans uppdragsgivare skall betala de sociala avgifterna, skall göras på grundval av den helhetsbild som framkommer i deklarationen av personens ekonomiska förhållande m. m. Deklarationen avlämnas i efterhand, och bedömningen sker alltså även den i efterhand. Det vällovliga syftet att finna en god väg för inkasseringen av de sociala avgifterna har tyvärr medfört en oacceptabel rättsosäkerhet. Det är inte möjligt för en person, som vill anlita en mindre företagare, att få reda på om det totala priset för tjänsten i fråga är det mellan honom och företaget överenskomna eller högre. Oberoende av deras överenskommelse kan ju taxeringsmyndigheterna underkänna företagaren och ålägga uppdragsgivaren att betala sociala avgifter på de utgivna beloppen. Gränsdragningen mellan vem som är arbetstagare, uppdragstagare eller rörelseidkare är således besvärlig. För att underlätta bedömningen har gett ut en vägledning i broschyren Vem är arbetstagare uppdragstagare? Där sägs bl. a. när det gäller byggnadsarbete: Utförs ett byggnadsarbete där entreprenören i huvudsak utför arbetsinsatsen (beställaren ansvarar för material), är utbetalningen att anse som arbetslön, oberoende av om entreprenören betalar B-skatt eller är mervärdeskatteskyldig. Däremot bör den som åtar sig byggnadsarbete till ett fast pris, som omfattar både kostnader för arbete och allt material som åtgår, anses som uppdragstagare. Med tanke på den osäkerhet som dock råder synes det ändå motiverat med ett riksdagsbeslut som klarlägger situationen. till fast pris, vilket inkluderar arbets- och materialkostnader, skall entreprenören också betala de sociala avgifterna. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att uttala sig för den gränsdragning beträffande arbetstagare, uppdragstagare och rörelseidkare som angivits i motionen. () ()
mot · G602919 · 1983-01-21 00:00:00 — Motion 1982/83:919 Beräkningen av inkomst vid fastställande av försäkringsavgifter och Föreningen i har varit oense om hur mycket en knypplerska tjänar . I en dom avgjorde försäkringsdomstolen att ersättningen skall utgöras av praktikantlön som för var . Föreningen hävdade att timförtjänsten inte var mer än . Det är märkligt att myndigheter på detta sätt fastställer lönenivån och inte arbetsmarknadens parter. Det är välkänt att för hand utförda arbeten exempelvis knyppling resulterar i mycket låga ersättningar i konkurrens med industriell produktion. Att myndigheter går in och bestämmer lägsta ersättning för utfört arbete saknar stöd i landets skattesystem. Samma förhållande bör rimligen även gälla försäkringsgrundande ersättningar. Skönsmässig debitering av försäkringsavgift får inte ske godtyckligt. Det aktuella fallet visar att nuvarande regler ger utrymme för en mycket vid och rättsosäker tolkning, vilket motiverar att nuvarande regler ses över. Med hänvisning till det anförda hemställs att anhåller hos regeringen om en översyn av reglerna inom den allmänna försäkringen för bestämmande av hur hög timpenning som skall utgå för exempelvis knyppling och vem som skall bestämma detta.
mot · G602920 · 1983-01-21 00:00:00 — Motion 1982/83:920 ATP-pensionens anpassning till löneutvecklingen ATP-försäkringen är ett sparande för framtiden i fonder vilka finansierar angelägna investeringar och där kapitalet erhåller avkastning för bekostande av gjorda pensionsutfästelser. Systemet fungerar väl om kapitalet erhåller hög avkastning och antalet pensionärer inte är alltför stort i förhållande till antalet premiebetalare. Inflation, stigande räntor och pensionsutbetalning till ett ökat antal pensionärer samt ett minskat antal pensionsbetalare har framkallat krav på att pensionsavgifterna ökar på lönesumman, med 0,8-1,om inte fonderna helt skall ta slut . Detta innebär att avgifterna 1989 hamnar på 13,4-14,och att avgiften kommer att vara enligt mycket pessimistiska prognoser. Utan att fördjupa sig alltför mycket i den framtida situationen kan man konstatera att ATP-avgiften hotar att sänka köpkraften alltför mycket. AP-fondernas kapital utgör en omfattande subvention av redan gjorda investeringar, vilka skedde när räntenivån var låg. Detta gör att kapitalet inte erhåller en mot nuvarande inflationstakt tillräckligt stor avkastning utan att fondernas realvärde urholkas. Det är därför önskvärt att kunna öka fondernas avkastning genom att anpassa räntan på det utlämnade kapitalet till den internationella marknadsräntan såsom bankernas krediter fortlöpande anpassas. tvingas man öka premierna och sänka de arbetandes köpkraft till en nivå där risk föreligger för arbetsflykt. som den produktiva sektorn drabbas av höga avgifter för pensionssystemet blir nyinvesteringar olönsamma i jämförelse med de verksamheter som erhållit finansiering med låga räntekrav från AP-fonderna. Det framstår helt klart att ett minskat antal produktiva arbetare måste dra ekonomisk försorg om ett ökat antal pensionärer. Denna uppgift kan inte förklaras om folkhushållets köpkraft inte styrs över från prylimport till att bekosta det verkliga värdet av erbjudna tjänster. Frågan gäller nu vilka åtgärder som måste vidtas för att anpassa ATP-pensionen till löneutvecklingen. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär skyndsam utredning om vilka åtgärder som måste vidtas för att anpassa ATP-pensionen till löneutvecklingen. 1982/83 920-927 1 1982/83.
mot · G602921 · 1983-01-24 00:00:00 — Bostadstillägg till folkpensionärer följer både statliga och kommunala regler. Bestämmelserna om kommunalt bostadstillägg till folkpension finns i lagen om hustrutillägg och kommunalt bostadstillägg och i kungörelse om tillämpningen. Enligt § 2 i lagen utgår kommunalt bostadstillägg enligt de grunder som kommunen bestämmer, men avvikelse får inte göras från bestämmelserna i lagens § 5 som innehåller regler om hur årsinkomsten skall beräknas. Vid beräkning av förmögenhet och avkastning därav skall enligt 4 § i kungörelse t. ex. innehav av en sommarstuga, övriga fastigheter, innebära att av taxeringsvärdet upptas som avkastning. höjdes taxeringsvärdena tämligen kraftigt för många fritidsbostäder. Många folkpensionärer fick därmed sina bostadstillägg kraftigt reducerade. Ett exempel: En ensamstående folkpensionär utan andra inkomster än folkpension i får sitt bostadstillägg reducerat med . om han har en sommarstuga, med . har satt gränsen för tillgångar till . I det här fallet översteg tillgångarna det tillåtna beloppet med . På den summan tar man upp som utgör skärpning vid uträknandet av bostadstillägget. Den delen - gränsen för tillåtna tillgångar - varierar från kommun till kommun. Men dessutom reduceras bostadstillägget genom den statliga bestämmelsen om att av taxeringsvärdet, i det här fallet , skall räknas som avkastning. Den sammantagna effekten av de statliga och de kommunala bestämmelserna innebär i exemplet ovan att bostadstillägget minskade med . Självfallet innebär denna situation stora problem för folkpensionärer. De kan ha haft en enkel sommarstuga, som för länge sedan är betald, men som genom ett attraktivt läge och höjning av taxeringsvärdena plötsligt ger dem inkomster på papperet. För den enskilde pensionären blir det en svår situation när bostadstillägget blir så mycket mindre än om han inte haft sommarstugan. Stugan ger inga inkomster, däremot skapar den underhållskostnader. Att tvingas sälja stugan ger naturligtvis en ekonomiskt betryggande situation. Däremot kan det vara en personlig tragedi att behöva göra sig av med något som betytt mycket . Att arbeta ute vid stugan kan för inånga pensionärer också innebära en god fysisk träning. Ur samhällets synpunkt är det naturligtvis olämpligt att betala ut bostadstillägg till pensionärer som ändå innehar en tämligen stor kapitaltillgång och som de också kan frigöra om de vill. Därför skulle det vara en fördel om samhället i någon form kunde göra en inteckning i fastigheten, motsvarande det belopp som bostadstillägget annars skulle reduceras med, som sedan skulle falla kommunen resp. staten till godo vid en försäljning eller vid bodelning. De rättsliga följderna vid ett sådant förfarande måste givetvis prövas. Med hänvisning till ovanstående hemställs att begär att regeringen gör en översyn av nu gällande regler och lagar för bostadstillägg till folkpensionärer i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · G602923 · 1983-01-21 00:00:00 — Motion 1982/83:923 Många kommuner står i begrepp om att bygga stora värmepumpanläggningar för fjärrvärmeverk. Ett flertal nybyggda anläggningar är under utvärdering och branschen förväntar sig stå inför en kraftig expansion för att möta den växande efterfrågan. Mycket litet har emellertid gjorts för att i de redan uppförda anläggningarna söka åstadkomma en god arbetsmiljö för dem som skall sköta anläggningarna. I projekt med sjövattenvärme för fjärrvärmeverk som tagits i bruk kan man konstatera, att ljudnivån i kompressorhallen är ca , vilket är oacceptabelt ur arbetsmiljösynpunkt. Man saknar även utförlig kunskap om de arbetsmiljöeffekter som kan uppstå i förångarhall med öppet strömmande vatten, vilket kan medföra skadliga biologiska effekter för exponerad personal. Dessutom utgör hälsorisken en föga utredd riskfaktor. En värmepumpanläggning kan rymma som i den aktuella anläggningen freon R 12, som om den utsätts för öppen låga blir mycket hälsovådlig. Redan i sig anses gasen påverka det centrala nervsystemet och hjärtverksamheten. Regler för högsta tillåtna mängd gasinblandning i luft saknas; likaledes saknas tillfredsställande regler för evakuering av gasen från byggnaderna vid allvarliga tillbud och katastrofer. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär skyndsam utredning av åtgärder för att trygga god arbetsmiljö i värmepumpanläggningar.
mot · G602926 · 1983-01-24 00:00:00 — Viss inkomstprövning vid utbetalning av bidragsförskott I proposition 1978/79:12 föreslogs i förslag till Lag om ändring i lagen om bidragsförskott ett tillägg till 2 § lydande: Bidragsförskott lämnas ej, om d) barnet av annat skäl uppenbarligen saknar behov av bidragsförskott. I specialmotiveringen till lagen anfördes bl. Ett fall då bestämmelsen blir tillämplig är då barnet genom egna inkomster helt försörjer sig själv. Barnet har i denna situation inte rätt till underhåll enligt 7 kap. 1 § FB och det är då rimligt att det inte heller har rätt till bidragsförskott. godkände emellertid inte lagförslaget i denna del. I åtskilliga domar om äktenskapsskillnad stadgas att underhåll från den som icke får vårdnad om barnet icke skall utgå då barnet i fråga har egen inkomst. Denna kan utgöras av inkomst av kapital, eller, om barnet är äldre, inkomst från fast tjänst. Särskilt i det förra fallet kan inkomsten vara avsevärd och den disponeras då till rimlig del av vårdnadshavaren för barnets vård och uppehälle. Vårdnadsbidrag från den andre föräldern utgår då icke. Bidragsförskott utgår emellertid och kan på grund av tingsrättens beslut att underhållsbidrag icke skall utgå aldrig återkrävas oberoende av den icke vårdnadshavande förälderns ekonomiska situation. Den förälder som icke får vårdnaden om barnet kan dessutom före äktenskapsskillnaden ha säkrat barnets framtida försörjning genom att skänka barnet ett kapital vars avkastning icke är ringa. Genom att sedan underhållsbidrag inte utgår, kommer automatiskt bidragsförskott vårdnadshavaren till del. Denna ovillkorliga rätt till bidragsförskott står i strid med de tankar som ursprungligen låg till grund för införande av systemet med bidragsförskott. ville dock inte 1978 att barnets behov skulle påverka rätten till bidragsförskott. Vad som här anförts tar dock inte helt allmänt upp frågan om barnets behov utan visar på de fall där barnet har en egen inkomst av sådan storlek att föräldrar och tingsrätt enats om att underhållsbidrag icke skall utgå. I en sådan situation har barnet icke heller rätt till underhåll enligt 7 kap. 1 § FB. Det kan då heller icke anses rimligt att samhället skall bidra med bidragsförskott som i realiteten är ett bidrag som aldrig behöver återbetalas. bör därför uttala att regeringen bör lägga fram förslag till om sådan ändring i lagen om bidragsförskott att utgivande av bidragsförskott sätts i relation till barnets egen inkomst och dennas inverkan på tingsrättens dom om utgivande av underhållsbidrag. Med anledning av det anförda hemställs att av regeringen begär förslag om ändring i lagen om bidragsförskott i enlighet med vad som i motionen anförts.
mot · G602929 · 1983-01-24 00:00:00 — Motion 1982/83:929 Verkställigheten av förvaltningsdomstols beslut I socialtjänstlagen, LVU och LVM saknas bestämmelser som anger om ett beslut i förvaltningsdomstol skall verkställas eller ej. Sådana bestämmelser fanns tidigare i t. ex. barnavårdslagen. Detta har medfört att förvaltningsdomstolarna inte alltid anger, om omedelbar verkställighet skall ske även om det är uppenbart att sådan borde ske. Rättsförhållandena för den enskilde blir härmed oklara. Man vet inte, om domstolen menar att det är så självklart med omedelbar verkställighet att man inte bryr sig om att särskilt ange detta, eller om man menar att ingen verkställighet skall ske innan domen vunnit laga kraft. Detta kan ställa till besvärliga problem med vittgående konsekvenser för den enskilde i t. ex. vård- och biståndsärenden. Det borde finnas anvisningar i lagtext så att domstolen måste ta ställning till verkställigheten. Bestämmelser kunde t. ex. införas i ovan nämnda lagar om att beslut skall verkställas om inte domstolen förordnar annorlunda. Med hänvisning till ovanstående föreslås att hos regeringen begär förslag om bestämmelser om verkställighet av beslut i förvaltningsdomstol.
mot · G602930 · 1983-01-24 00:00:00 — har varit och är vår varvsstad framför alla andra. Skeppsbyggeri i alla dess former har spelat en utomordentligt viktig roll i det svenska näringslivet. Det började och fick stor betydelse för många industrier och företag. Svenskarnas internationella rykte som framstående tekniker kan delvis hänföras till vårt förstklassiga skeppsbyggeri, som sysselsatte skickliga arbetare inom många yrken. Det kan ifrågasättas om museerna någonsin haft en viktigare period i vår ekonomiska historia att dokumentera. De har i alla fall aldrig haft en bättre möjlighet att i rätt tid starta sitt arbete. Genom framsynthet och ansvarskännande från har vetenskapliga undersökningar igångsatts för att insamla £akta, som bearbetas i syfte att belysa varvens historia och deras betydelse för skilda delar av samhällslivet och hur varven påverkat många generationer svenskars liv. Ur museisynpunkt är det självfallet viktigt att i så stor utsträckning som möjligt tillvarata karakteristiska maskiner och verktyg. Den pågående insamlingen har inbringat mer än 2 000 föremål. Det fotografiska materialet består av ca 70 000 stillbildsnegativ och 500 spelfilmer med en speltid av . litteratur med varvsanknytning finns. För att inte delar av ovanstående föremål och övrig dokumentation skall förstöras på grund av förvaring i olämpliga lokaler krävs snabba insatser. Lokaliseringen av varvsmuseet är given - den gamla maskinverkstaden på , som har en mycket fin gavel och är tillräckligt stor. Det finns här oanade möjligheter att skapa ett enastående och unikt monument över flydda tider, med stark och nära anknytning till dagens situation. Vi har en chans att till eftervärlden spara historien om denna industris utveckling. Vi kan inte försitta denna chans. Vi måste trots allt ha råd att betala vad den är värd. Vi har ett stort ansvar gentemot kommande generationer och en självklar plikt mot gångna att skapa och driva ett varvsmuseum. Med hänvisning till ovanstående och även till motion 1980/81:2122 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett varvsmuseum i .
mot · G602931 · 1983-01-24 00:00:00 — stöd till utgivning av lyrik ger dikten mod att börja leva. ger den lust att fortsätta. Med hänvisning till diktens betydelse föreslås att med ändring av proposition 1982/83:100, bilaga 10 , punkten C 11 Litteraturstöd, upptar ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt belopp för utgivning av lyrik.
mot · G602932 · 1983-01-24 00:00:00 — m. fl. Det finns i vårt land en mängd värdefulla äldre byggnader, som måste bevaras till eftervärlden. Särskilt gäller detta kyrkobyggnader. Där det finns många medeltida kyrkor av stort kulturhistoriskt värde blir ofta bördan för de små församlingarna alltför stor att bära vid omfattande restaureringsarbeten. och är exempel på sådana områden. Vanliga renoveringsarbeten på våra kyrkor är borthuggning av gammal puts och nyputsning. Att denna renoveringstyp nu är frekvent har sin grund i bristande kunskaper och felaktigt materialval, t. ex. plastfärger, . Även för en liten kyrka rör sig kostnaderna härvidlag kring . Om sedan församlingen består av något hundratal personer eller knappt det blir finansieringsfrågan mycket svårlöslig. Andra problem gäller t. ex. renovering av innertak. Kostnaderna här är också omfattande, och inte sällan måste samma kyrka undergå såväl yttre som inre renovering . som församlingen renoverar sin kyrka, måste den hållas i gott skick genom andra kontinuerliga åtgärder. har gjort en utredning om bildandet av en byggnadshytta på för restaurering av kyrkor m. m. I budgetpropositionen tillstyrks förslaget, vilket enligt vår uppfattning är bra. Om erfarenheten av detta blir positivt kan detta vara ett sätt att hjälpa de små församlingarna. Ett alternativ är ett arrangemang liknande det för s. k. kulturhistoriskt värdefull bebyggelse, där ett förhöjt låneunderlag styrks av länsantikvarierna. Man skulle kunna låta församlingar med små ekonomiska medel via statlig medverkan få ta upp lån för viktiga reparationer och restaureringsarbeten. Arbetets angelägenhet skulle först styrkas av resp. myndighet, länsmuseum och riksantikvarieämbete. Konsekvenserna av bristande medel för de små församlingarna blir ofta dåliga och begränsade renoveringar, t. ex. en fasad . En sådan renovering kan vara direkt skadlig för byggnaden. En rejäl renovering förebygger som regel också framtida svåra skador. Med hänvisning till det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om de mindre församlingarnas ekonomiska svårigheter vid omfattande restaureringsarbeten. () ()
mot · G602933 · 1983-01-24 00:00:00 — m. fl. Statsbidraget till regional teaterverksamhet När 1974 fattade beslut om en ny kulturpolitik, var regionaliseringen av kulturverksamheten ett genomgående tema i beslutet. Man räknade med att det i varje län skulle finnas bibliotek, museum, teater och en musikinstitution. Länet eller landstingsområdet skulle utgöra basen dit staten skulle decentralisera verksamhet, ansvar och resurser. Statsbidraget skulle utgå i ett viss antal grundbelopp till varje institution. har det tillkommit flera nya regionteatrar. Genomgående för de nya ensemblerna är att de förblivit små. De länsmuseer och länsbibliotek, som erhåller statsbidrag i form av grundbelopp, fanns i regel vid riksdagsbeslutet . Deras organisationsform har emellertid ofta ändrats . Ofta har t. ex. ett länsmuseum organiserats i stiftelseform. efter riksdagsbeslutet är emellertid ungefär en tredjedel av länen fortfarande teaterlösa. Det betyder givetvis inte, att länen saknar teaterverksamhet. Men de har inte en fast teaterensemble. och fria grupper svarar i stället för teaterutbudet. Att engagera en teatergrupp på heltid, vilket är en förutsättning för att få statsbidrag i form av grundbidrag, är för dessa län inte alltid det bästa alternativet för att få ett omväxlande och rikt teaterutbud. I den statliga kulturpolitiken ägnas emellertid alternativen till teaterinstitutioner ingen större uppmärksamhet, vilket konstateras i . En i viss mån annan och friare inställning från regeringens sida kan skönjas i bidragsgivningen till regional teaterverksamhet för barn och ungdom. I årets budgetproposition föreslås således bidrag till och för teaterverksamhet bland barn och ungdom. Även har ansökt om medel för regional teaterverksamhet, vilket tillstyrks av . Här gäller det också barn- och ungdomsteater. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av gällande bestämmelser för statsbidrag till regional teaterverksamhet. () ()
mot · G602934 · 1983-01-21 00:00:00 — Frågorna om och landsarkivet i har diskuterats . har fungerat som provisoriskt landsarkiv. Det var alltså högt då om- och tillbyggnadsprojektet tog sin början . Vi kan emellertid redan nu konstatera, att man vid projekteringen dragit ner på det antal hyllmeter som landsarkivet kommer att behöva. Det antal hyllmeter landsarkivet angivit som minimum är 25 000. Men har tyvärr i dessa hyllmetrar räknat in även , vilket gör att arkivets hyllmetrar kommer att stanna vid drygt 23 000. Av ovanstående framgår att arkivet vid byggnadens färdigställande kommer att börja sitt arbete i för små lokaler. Detta har påpekats från landsarkivet och från i . Regeringen bör nu snabbt överväga att fortsätta utbyggnaden vid och ge i uppdrag att sätta i gång projektering av mellanvallen så att en fortsatt utbyggnad kan ske i rak följd. Den fortsatta utbyggnad som här föreslås har inte endast värde för landsarkivet utan har också ett utomordentligt stort värde kulturellt sett. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande en vidareutbyggnad av i för landsarkivets räkning.
mot · G602935 · 1983-01-21 00:00:00 — Den ökade användningen av konstgödning ökar nedbrytningen av fornlämningar i metall, vilka utsätts för elektrolytiskt galvaniskt sönderfall. Härigenom riskerar metallföremål som motstått århundraden och årtusenden i marken att förstöras, varvid stora delar av vårt kulturarv riskerar att förbli okänt. För att söka rädda så stora delar av fornlämningar innan det är för sent bör därför sökandet efter dessa intensifieras så att föremålen kan räddas till eftervärlden och bli dokumenterade. Ett framgångsrikt sökande kräver stora resurser, varför allmänheten bör engageras i detta arbete. Ett viktigt hjälpmedel är metalldetektorer med vars hjälp det går att fastställa om metallföremål finns under jord. I stället för förbud mot att allmänheten använder dessa elektroniska hjälpmedel i sökandet efter dolda skatter bör i stället detta sökande stimuleras på allehanda sätt. För att upphittade föremål skall komma till det allmännas ägo bör nuvarande ersättningar som betalas ökas, så att föremålen inte riskerar att smältas ned eller att de försäljs på sådant sätt, att de rycks bort från den kulturhistoriska kartläggning som utförs med samhällets stöd. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen som sin mening ger till känna att sökandet efter fornlämningar skall intensifieras så att detta kulturarv ej faller i glömska eller att föremål går förlorade.