mot · G702224 · 1983-11-24 00:00:00 — Lagrådet har konstaterat att specialdestination av statsinkomster visserligen är under avveckling, och att /80 framhållit att ny specialdestination inte bör införas. Även om det inte föreligger något konstitutionellt hinder att specialdestinera skatter, menar vi att tidigare ställningstagande är en viktig grundprincip i skatterätten, som också framöver bör tjäna som riktmärke. Inga nya specialdestinerade skatter bör införas, och i den mån sådana existerar från äldre lagtext, bör de successivt omprövas. Lagrådet för också ett resonemang kring frågan huruvida förslaget strider mot våra internationella åtaganden. I den av ratificerade konventionen ang. skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheten, konstateras i artikel 1 i ett tilläggsprotokoll att envar fysisk eller juridisk persons rätt till sin egendom lämnas okränkt och må ingen berövas sin egendom annat än i det allmännas intresse och under de förutsättningar som anges i lag och av folkrättens allmänna grundsatser. Lagrådet uttalar att det allmännas intresse får anses uppfyllt i och med att medlen tillfaller den allmänna pensionsfonden, och förvaltas av offentligrättsligt reglerade organ. Vi måste starkt ifrågasätta lagrådets bedömning huruvida det är tillräckligt att det allmännas intresse uppenbarar sig först i ett andra eller tredje led i det omfattande lagkomplex som hela löntagarfondsförslaget innebär. Med lagrådets resonemang konstateras att det allmänna intresset inte inträder när staten ålägger företagen att inbetala vinstavgift, ej heller när staten slussar dessa medel vidare till löntagarfonder med tveksam offentligrättslig status. Därefter slussas medlen vidare från löntagarfonder sorn riskkapital/ägarkapital till olika företag. Från dessa företag inbetalas sedan avkastning/ränta på de pengar som löntagarfonden placerat i företaget, varpå slutligen denna avkastning av löntagarfonden inlevereras till allmänna pensionsfonden. Vi ifrågasätter om inte det allmännas intresse är allt för vagt när det åberopas sist i en så lång räcka av transaktioner. Det allmänna intresse som avses, nämligen att stärka den allmänna pensionsfonden, kan uppenbarligen ske med en enklare process. Lagrådet menar vidare att det allmännas intresse tillgodoses genom att medlen förvaltas av offentligrättsligt reglerade organ. Över huvud taget synes det oss som om institutionen löntagarfond är en mycket oklar skapelse där maktutövningen och dess rättsliga status är oklar. I vissa juridiska sammanhang beskrivs löntagarfonderna som offentligrättsligt reglerade organ. Med detta måste rimligen menas att det är samhällsföreträdarna som har det avgörande inflytandet. I andra mer populära sammanhang beskrivs organen såsom varande ett organ för löntagarnas inflytande över produktionsmedlen. Därmed synes icke förstås att inflytandet skall utövas enligt de grunder som maktutövningen i offentligrättsligt reglerade organ normalt vilar på. Vi menar att lagrådet på denna punkt hade behövt få tillräckligt med tid för en betydligt mera djupgående penetrering av förslagen. Det finns mot denna bakgrund anledning att återkomma såväl till konstitutionella frågor kring löntagarfonderna som till aspekter kring internationella åtaganden. Det är ett minimikrav att , innan en knapp majoritet driver igenom ett materiellt beslut, får ta del av en grundlig genomgång av de konstitutionella aspekterna i detta ärende. Ett första steg därvid är att avger ett yttrande över de konstitutionella aspekter som här ifrågasatts. Fondbeslutet kommer att rivas upp Oberoende av allt som framförs i motioner från de icke-socialistiska partierna, oberoende av att stöd saknas för förslaget hos en folkopinion, kommer socialdemokraterna som vi ovan konstaterat av allt att döma att driva igenom beslut om införande av kollektiva löntagarfonder med kommunisternas hjälp i . kommer därmed som enda demokratiska land att införa kollektiva löntagarfonder från . Departementschefen gör en hastig genomgång av den utländska debatten i denna fråga. Han konstaterar därvid att debatten har varit livlig i flera länder förutom , men att ingenstans har något förslag som liknar det svenska kunnat genomföras. Han drar emellertid inte någon slutsats av denna genomgång. anser att den naturliga slutsatsen är den som dragits tidigare i denna motion, nämligen att de kollektiva löntagarfonderna inte kan uppfylla önskade syften utan tvärtom har skadliga effekter på ekonomin. har föreslagit att de tre icke-socialistiska partierna bildar en gemensam arbetsgrupp som förbereder avvecklingen av löntagarfonderna vid en ändrad majoritet i . Förslag om avveckling av fonderna kommer därefter att presenteras för . De fåtaliga men högröstade anhängarna till kollektiva löntagarfonder brukar hävda att fondmotståndarna saknar alternativ. Det är därför väsentligt att konstatera att redan genom att avstå från ett skadligt ingrepp i samhällsekonomin uppnår man något positivt. Det är alltså inte nödvändigt att ha något alternativ för att med gott samvete säga nej till kollektiva löntagarfonder. Som tidigare redovisats i denna motion har emellertid haft den uppfattningen att vissa av de motiv som ligger bakom förslaget om kollektiva löntagarfonder är reella problem som måste lösas. a. på grundval av debatten dragit slutsatsen att en lösning av dessa problem kräver att man avvisar de kollektiva fonderna. har verkat för att sprida makt och ägande i näringslivet. Den nuvarande ägarkoncentrationen inom företagen är ett reellt problem. Det är emellertid ingen lösning att ersätta dem med en annan lika stor maktkoncentration på statliga eller fackliga händer, utan den måste brytas och makten spridas på flera. Den marknadsekonomi som vill slå vakt om skulle fungera bättre om konkurrensen blev större och ägandet mera spritt. anser att det är angeläget att sprida det ^.skilda aktieägandet. Aktiefondsparande och skattereduktionen på aktieutdelningar innebar en stark stimulans för fler människor att spara i aktier, både i form av aktiesparfonder och direkt aktiesparande i enskilda företag. Antalet aktieägare har också ökat kraftigt och är nu större än en miljon. Regeringen är emellertid i full färd med att göra motsatsen. Man bedriver systematisk klappjakt på enskilda aktieägare för att bereda mark för löntagarfonderna. De åtgärder som vidtagits eller föreslagits efter regeringsskiftet är: borttagande av skattereduktionen på aktieutdelningar, dvs. ett återinförande av dubbelbeskattningen, avskaffande av skattefondsparandet, skärpt realisationsvinstskatt, omsättningsskatt på aktiehandel, skärpt förmögenhetsskatt i två etapper, särskild utdelningsskatt på aktieutdelningar, dvs. har motsatt sig alla dessa skattehöjningar eller nya skatter. har i en partimotion avvisat förslaget om allemanssparande, vilket i praktiken blir ett rent statsskuldssparande och har i stället hävdat att skattesparandet bör behållas. Vi vill också återinföra skattereduktionen för aktieutdelningar som en metod att minska dubbelbeskattningen på aktier. menar vi att dubbelbeskattningen bör avskaffas. anser också att fler organisationer och sammanslutningar, t. ex. fackliga organisationer, bör uppmuntras att starta aktiesparfonder. Vi har också föreslagit att andelsägarnas inflytande i aktiesparfondernas styrelse bör utökas. Fler företag bör uppmuntras att starta andel-i-vinst-system för de anställda. Individuella andelar i det egna företaget kan medverka till en betydande ägarspridning. De skattemässiga och andra oklarheter som f. n. finns måste tas bort. I en departementspromemoria från (Ds Fi 1983:21, Breddat underlag för produktionsfaktorskatter) har föreslagits att individuella vinstandelar skall beläggas med arbetsgivaravgifter. Departementschefen ansluter sig i princip till detta förslag (se proposition 1983/ 84:40 s. 31): Även övriga nämnda förslag i promemorian bör enligt min mening genomföras. Ett sådant förslag har inget annat syfte än att stoppa de företagsanknutna vinstdelningssystemen och måste enligt avvisas. I stället krävs ett klart ställningstagande om att sådana vinstandelar i det enga företaget inte kommer att beskattas. Vi anser att företagen och de anställda själva bör utarbeta förslag till hur sådana företagsanknutna vinstdelningssystem kan se ut. Det finns ingen anledning att tro att ett och samma system skulle passa i alla företag. Genom olika system för andel-i-vinst kan de anställda bli en viktig ägargrupp i många företag. 11, ex. är de anställda genom en personalstiftelse numera den tredje största aktieägaren och i den fjärde största. Slopa den graderade rösträtten Den faktiska maktkoncentrationen kan i vissa fall vara större än ägarkoncentrationen. Detta beror på systemet med A- och B-aktier med olika röstvärde på bolagsstämman. Ett relativt litet aktieinnehav och liten kapitalinsats kan därigenom ge ett oproportionerligt stort inflytande. anser att den graderade rösträtten för nya aktier på Al-och A2-listan på börsen bör tas bort. För familjeföretag som går in på OTClistan finns det dock skäl att behålla dagens regler. Skydd för småspararna på börsen Det bästa skyddet mot manipulationer på aktiemarknaden är en spridning av aktieägandet och en skärpt s. k. insiderlagstiftning. Börsstyrelsen har förstärkt det etiska regelsystemet på börsen genom att bl. införa rekommendationer om särskilda uppflaggningsregler efter internationell förebild. Detta tvingar nya ägare att tidigare än tillkännage sina avsikter med stora uppköp på börsen, vilket bidrar till att enskilda småsparare får tillgång till viktig information på ett tidigt stadium. Det finns anledning att noggrant följa utvecklingen på börsen så att dessa uppflaggningsregler verkligen följs. En ytterligare skärpning av insiderlagstiftningen kan annars visa sig nödvändig. Under större delen av efterkrigstiden har den socialdemokratiska politiken gått ut på att straffbeskatta det enskilda sparandet och i stället stimulera det kollektiva sparandet. Det senaste årets ekonomiska politik visar att socialdemokraterna åter går denna väg. Avkastningen på aktiesparande och banksparande har under en lång följd av år varit negativ med hänsyn tagen till inflation och beskattning. Två gånger har regeringen föreslagit en skärpning av förmögenhetsskatten. Denna har blivit så hög att avkastningen inte räcker till för att betala både skatt på avkastningen och skatt på behållningen. Speciellt negativt är detta för egenföretagare och vissa villaägare, som varken kan sälja en bit av fabriken eller maskinparken eller en del av det egna huset för att få pengar till skatten. anser att den ekonomiska politiken måste inkludera en aktiv förmögenhetspolitik som går ut på att öka hushållens enskilda sparande och förmögenhet. I stället för den topphuggande förmögenhetspolitik som socialdemokraterna länge bedrivit krävs en uppbyggande sparpolitik. De mindre företagen och företagarna är en oumbärlig del av marknadsekonomin. De ger konkurrens, tekniska innovationer, sysselsättning, geografisk spridning och inte minst enskilt inflytande. De åtgärder som regeringen vidtagit beträffande småföretagen har nästan enbart varit av negativ art. Inte minst det senaste förslaget om höjning av förmögenhetsskatten innebär ett dråpslag för de mindre företagen. anser att stimulanser, inte nya skatter, behövs för att underlätta för enskilda människor att starta och driva egna företag. Ett inslag i en sådan politik är att avskaffa förmögenhetsskatten på det arbetande kapitalet i mindre och medelstora företag. Med hänvisning till vad som anförts ovan hemställer vi 1. att avslår proposition 1983/84:50, 2. att återinför skattereduktionen för aktieutdelningar, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om avskaffande av dubbelbeskattningen på aktier, 4. att hos regeringen begär förslag till skattelättnader för andel-i-vinst-system enligt vad som anförts i motionen, 5. att beslutar avskaffa den graderade rösträtten för nya börsaktier enligt vad som anförts i motionen, 6. att beslutar avskaffa förmögenhetsskatten på arbetande kapital i mindre och medelstora företag enligt vad som anförts i motionen. () () () ()