mot · G6021251 · 1983-01-25 00:00:00 — Den svenska värnpliktslagen innebär att varje manlig svensk medborgare är värnpliktig fr. o. m. det år han fyller 18 t. o. m. det år han fyller 47. Vid inskrivningsförrättningen företas en kroppslig-medicinsk, psykologisk och i förekommande fall psykiatrisk undersökning. Lagen säger att den som till följd av lyte, stadigvarande sjukdom bestående kroppslig svaghet eller annan dylik orsak är oduglig till krigstjänst skall frikallas från värnpliktens fullgörande (SFS 1941:967). Enligt värnpliktsverkets tillämpningsföreskrifter får frikallelse ske endast på medicinska grunder. Samtliga inskrivningsskyldiga intervjuas av en psykolog. Fr. o. m. 1981 tillämpas en ny rutin (PPI),som innebär att psykologen bedömer militär duglighet, konstaterar om psykisk sjukdom föreligger och dennas ev. inverkan på tjänstbarheten samt ger förslag på diagnos. Diagnosen godkänns och signeras av överläkaren. Intentionerna är att det en gång skall ske överläggning med en psykiater (som var den som fastställde diagnosen). Detta nya förfarande reser frågan om vem som egentligen är ansvarig för diagnosen, även om spörsmålet rör det moraliska ansvaret mer än det rent juridiska. Under framför allt har psykiatrins roll i tillämpningen av värnpliktslagen diskuterats och debatterats. Debatten har gällt bl. användandet av det psykiatriska sjukdomsbegreppet ur etiska, individuella och vetenskapliga synpunkter, relationerna mellan definitioner på militär tjänstbarhet/icke tjänstbarhet och definitioner på psykisk hälsa/sjukdom, konsekvenser för den enskilde av frikallelse av psykiatriska skäl. I några forskningsrapporter har forskare vid FOA presenterat följande resultat/diskussionsuppslag: o Majoriteten av de individer som frikallas erhåller psykiatriska sjukdomsdiagnoser enligt värnpliktsverkets inskrivningsstatistik. I många fall saknar denna officiella förklaring medicinsk täckning, o Man kan misstänka att många av dem som frikallas genom att stämplas som psykiskt sjuka kan råka ut för svårigheter på grund av detta. Det kan gälla t. ex. när de söker arbete, söker till viss utbildning och i sitt umgänge med flickvän, kompisar etc. o Det tycks finnas en tendens att avvägningen mellan att frikalla och inte frikalla till delar bestäms av försvarets behov av soldater. har s. k. handräckningstjänster i fred använts för värnpliktiga som av medicinska skäl inte kunnat frikallas men ansetts som mindre lämpliga för krigsplacering. Under vårsessionen 1982 fattade ett nytt försvarsbeslut. Detta innebär bl. a. att ingen värnpliktig ska ianspråktas för utbildning i fred om han av medicinska skäl inte kan krigsplaceras. ändrades således benämningen handräckningsvärnpliktig till bevaknings- eller depåvärnpliktig och försvann ca 2000 befattningar. Därefter har värnpliktsverket föreslagit tillämpningsföreskrifter som i praktiken kan öka antalet frikallningar med hjälp av sjukdomsdiagnoser. Den som på medicinska grunder bedömts duglig för värnpliktstjänstgöring kan i fortsättningen på samma grunder komma att frikallas. Så i stället för att anpassa krigsorganisationen till tillgången på värnpliktiga vill man göra tvärtom. Till råga på allt togs de värnpliktiga själva till hjälp i utgallringen genom ett slags enkät. Däri skulle den värnpliktige själv ange om han önskade bli frikallad eller ej, resp. om han ansåg sig kunna klara även den fältmässiga utbildningen eller ej. Sammanfattningsvis står det klart att tidigare nämnda forskningsrapporter samt ett flertal debattartiklar i ämnet visar att psykiatrin missbrukas vid frikallelse av värnpliktiga som stämplas som psykiskt sjuka, trots att många inte är det. På detta sätt minskar man överskottet av värnpliktiga och upprätthåller skenet av att värnpliktslagen och frikallelseparagrafen fungerar bra. Från flera håll har framförts behovet av tillämpningsföreskrifter som tillåter även andra skäl än medicinska som grund för frikallelser. Det är alltså påkallat med en översyn av framför allt tillämpningen av lagen om frikallelse samt en undersökning av frikallelsernas konsekvenser för både samhälle och individ. har tidigare vägrat att lämna ut uppgifter som skulle göra en sådan undersökning möjlig. Uppdraget bör åläggas en parlamentariskt sammansatt grupp som förutsätts höra samtliga inblandade: även psykologer, psykiatrer, forskare och frikallade. Mot bakgrund av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om översyn av frikallelse av värnpliktiga.