ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G6021357 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1357 och mellan gymnasieskola och högskola I budgetpropositionen 1982/83 konstateras att de mindre högskoleenheterna utanför universitetsorterna redan blivit verksamma instrument för sina resp. regioners utveckling. Vi delar föredragandens uppfattning att en lokal samverkan mellan gymnasieskola och högskola är av stort värde både för ungdomar som därigenom kan få yrkesinriktad utbildning på hemorten och för det lokala näringslivet som därigenom får förbättrade möjligheter att rekrytera arbetskraft med utbildning anpassad efter dess behov. Förslagen om samverkan mellan länsskolnämnd och högskoleenhet ställer både förväntningar och krav på högskoleenheterna som kan bli svåra att tillfredsställa utan förstärkning av anslaget för lokala linjer och enstaka kurser. Utbildningsinsatserna måste spridas geografiskt för att på ett allsidigt sätt kunna täcka behoven i hela landet. Fort- och vidareutbildning av yrkesverksamma så nära hemorten som möjligt är ett centralt mål för högskolan. För att nå det målet måste anslaget för lokala och individuella linjer och enstaka kurser få en bättre geografisk fördelning. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar som sin mening ge regeringen till känna att minst en tredjedel av LIE-anslaget bör fördelas på högskoleenheterna i proportion till folkmängden inom resp. högskoleområde. () ()
mot · G6021358 · 1983-01-24 00:00:00 — Motion 1982/83:1358 m. fl. har en ny utbildningslinje inom arbetsmiljöområdet planerats vid högskolan i . Den har stark förankring inom fackföreningsrörelsen och svarar mot väl dokumenterade regionala behov. Däremot har den kritiserats av företagsintressen för att inte vara tillräckligt inriktad på teknik och produktionsutveckling. Den borgerliga regeringen försökte 1981 stoppa den planerade arbetsmiljölinjen, men beslöt att den skulle inrättas efter viss utredning om utbildningens innehåll. Mot bakgrund av att socialdemokraterna då röstade emot försöket att stoppa den nya linjen är det anmärkningsvärt att den socialdemokratiska regeringen nu tar upp borgarregeringens förslag om nedläggning. Utbildningsministern gör gällande (bil. 10 s. 407) att det vid remissbehandlingen av utredningen om innehållet framkommit mycket delade uppfattningar om behovet av den nya linjen. De flesta remissinstanser stöder dock arbetsmiljölinjen, och kritikernas argument är kända . Företagarintressen och anser att utbildningen inte är tillräckligt tekniskt inriktad. Man tycks anse att det inte finns någon marknad för arbetsmiljöförbättringar och att den traditionellt företagsledningsvänliga civilingenjörsrollen skall behållas till varje pris. Det har varit meningen att utbildningen inte skulle vara en konventionell civilingenjörsutbildning. Den skall inriktas mot arbetsmiljön som helhet och t. ex. ha kraftiga inslag av arbets- och samhällsvetenskap så att de utbildade även kan tillgodose fackliga intressen av bättre arbetsmiljö. Utbildningsministerns påstående att det framkommit flera alternativ till den planerade linjen är också ett försök att skyla över en reträtt. Inget av de alternativ som antyds ger den inriktning på arbetsmiljön som helhet som ingick i direktiven för utredningen. Förslaget att i stället för den nya linjen ge den nuvarande maskintekniklinjen en starkare profilering mot arbetsmiljö kan inte tas på allvar. Denna linje har redan ungefär så stora inslag av arbetsmiljöfrågor som är rimligt med hänsyn till att det är fråga om en maskinteknikerutbildning. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att arbetsmiljölinjen vid högskolan i skall inrättas enligt tidigare fastställda intentioner. (vpk) (vpk)
mot · G6021359 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1359 och utbildning för litterära översättare Översättning av utländsk skönlitteratur till svenska är helt nödvändig för att vårt land inte skall drabbas av kulturell isolering. Det är därför utomordentligt viktigt för vårt land att ha kvalificerade översättare av skönlitteratur. De litterära översättarna är kulturbärare vars betydelse måste till fullo erkännas. Att erkänna de litterära översättarna som viktiga kulturbärare innebär att tillse att de villkor under vilka de arbetar, utbildas, stimuleras och vidareutbildas är rimliga. De litterära översättarnas ekonomiska förhållanden är dock oftast sämre än andra gruppers. Detta beror naturligtvis dels på hur de arvoderas, dels på kulturarbetarnas skatter och avgifter, något som f. n. ses över i utredningen om kulturarbetares och uppfinnares skatter och avgifter. I detta sammanhang vill vi påpeka att även översättarpenningen ökar med anledning av den ökning av biblioteksersättningen på som föreslagits i moderata samlingspartiets kommittémotion om kulturpolitik. För att göra den läsande allmänheten medveten om den betydelse en god översättning har för ett litterärt verk, borde det vara en självklarhet att i förekommande fall alltid nämna översättarens namn i såväl tal som skrift. Skolan måste också i svensk- och språkundervisningen ge förståelse för den kvalificerade översättningens betydelse för ett skönlitterärt verk. Undervisningen måste sträva efter att utveckla stilkänsla och stimulera till läsning av skönlitterära verk både på svenska och främmande språk. Avgörande betydelse är dock att blivande litterära översättare erbjuds en utbildning av hög kvalitet och på hög litterär nivå och med tonvikten lagd på stilövningar. Väsentligt är också möjligheter till internationellt utbyte och till stipendiebaserade utlandsvistelser. Därmed kan de litterära översättarna bibehålla, aktualisera och vidareutveckla sin språkfärdighet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär utredning och förslag till kvalificerad utbildning för litterära översättare. () ()
mot · G6021360 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1360 och av speciallärare för döva och gravt hörselskadade m. m. har undervisningen för döva och gravt hörselskadade vid gymnasiet i diskuterats livligt. Kritik har framförts från och eleverna själva. Ofta ställs krav på ett eget fristående gymnasium för enbart döva och hörselskadade med enbart teckenspråket som undervisningsspråk. Utöver att teckenspråket är ett eget självständigt språk finns komplikationen att flera av de lärare som handhar undervisningen inom gymnasieskolan för döva och gravt hörselskadade inte har speciallärarutbildning. Orsakerna till detta är givetvis flera, men en av de viktigaste är den att utbildning till speciallärare för döva och gravt hörselskadade inte ges i . De flesta ämnes- och yrkeslärarna är väl ämnesmeriterade och också väl etablerade i , vilket i hög grad försvårar för dem att gå igenom en utbildning i . I finns nu en pedagogisk institution och den nödvändiga metodikkunskapen för utbildning av speciallärare för döva och gravt hörselskadade. Det finns således både ett synnerligen starkt behov av sådan utbildning som det finns lokala resurser att utnyttja vid genomförandet. Möjligheterna bör därför undersökas att, genom omdisponering av resurserna för speciallärarutbildning, lokalisera ut sådan utbildning och förlägga den till . En annan orsak till bristen på specialutbildade lärare för döva och gravt hörselskadade på gymnasieskolan är att blandade tjänster inte fått inrättas. Arbetet i klasser med hörselskadade elever upplevs nämligen som så krävande att flertalet lärare önskar att jämsides få ha undervisning i klasser med normalhörande elever. Behovet av sådana blandade tjänster uppskattas till mellan 20 och 30. Blandade tjänster medför inga kostnadsökningar. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att beslutar att utbildning av speciallärare för döva och gravt hörselskadade skall förläggas till högskolan i i enlighet med vad i motionen anförs, 2. att beslutar medge att 20 tjänster omfattande både normalklasser och klasser med döva och gravt hörselskadade elever förbehållna lärare med speciallärarutbildning för döva och gravt hörselskadade får inrättas vid gymnasieskolan i från och med /84. () ()
mot · G6021361 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1361 Datautbildning inom traditionellt kvinnliga utbildningsområden I budgetpropositionen påpekas att kvinnorna är och länge har varit de mest eftersatta och att de haft svårt att hävda sig på arbetsmarknaden. Kvinnorna återfinns sällan i arbetsuppgifter eller positioner som ger inflytande i samhället. Det framhålls också i budgetpropositionen att utbildnings- och yrkesvalet påverkar den enskildes ställning på arbetsmarknaden och att kvinnorna finns inom en betydligt snävare arbetsmarknad än männen. Männen väljer bland ca 300 olika yrken. Kvinnornas traditionella arbetsmarknad omfattar endast ca 2530 yrken. Dessutom har kvinnorna generellt kortare utbildning än männen och detta gör att de inte får de mer kvalificerade arbetsuppgifterna. Helt riktigt påpekas att kvinnorna sällan har arbetsledande befattningar och därmed inte heller kan fungera som förebilder på de mer kvalificerade befattningarna. Kvinnornas snäva utbildnings- och yrkesval är ett hot mot deras möjligheter att få arbete. De måste därför söka till utbildningar och yrken utanför de traditionellt kvinnliga och bredda sin arbetsmarknad. Inte minst måste de ta vara på de möjligheter som ny teknik erbjuder och skaffa sig utbildning för den. Särskilt viktigt är att kvinnorna kan följa med i den mycket snabba utvecklingen på dataområdet som rör alla sektorer av samhälls- och yrkeslivet. Okunnighet i datafrågor kan bli en broms både för viljan och möjligheterna att söka sig till nya yrkesområden. Därför måste grundläggande datautbildning ges inom all utbildning. I den utbyggnad av datautbildningen som pågår måste speciellt uppmärksammas att den är nödvändig även inom de utbildningar som kvinnorna i särskilt stor utsträckning söker sig till. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändigheten av att grundläggande datautbildning ges även inom de utbildningar som kvinnorna i särskilt stor utsträckning söker sig till. () ()
mot · G6021362 · 1983-01-25 00:00:00 — 1982/83:1362 m. fl. Utökning av antalet ämneskombinationer i tvåämnesutbildningen /78 bedrivs vid högskolan i försöksverksamhet med utbildning av lärare i gymnastik och annat ämne. Gymnastik (idrott) kan kombineras med något av ämnena biologi, engelska, kemi eller matematik (lärarutbildningskommittén () SoU 1972: 92 och 93). UHÄ har haft till uppgift att följa verksamheten och efter en femårsperiod inkomma med redogörelse för denna. I den promemoria (daterad ) Utvärdering av försök med två/treämnesutbildningar inom gymnastik-, hushålls-, slöjd- och textillärarlinjema redovisas resultatet av försöksverksamheten samt föreslås vissa förändringar i studieorganisationen. tvåämnesutbildningen i gymnastik permanentas fr. o.m. ämneskombinationsmöjligheterna i tvåämnesutbildningarna måste utökas. Möjligheter bör finnas att för ifrågavarande utbildningar kombinera vaije LUK-ämne med ämne/ämnen från både SO- och NO-blocket och något språk, beträffande gymnastiklärarutbildningen ämnet gymnastik utöver vad som gäller skall kunna kombineras även med ämnena svenska (60 p.) och samhällskunskap (40/60 p. En utökning av antalet ämneskombinationer medför ingen ökning av kostnaderna för utbildningen på linjen. I budgetpropositionen (prop. 1982/83:100, bil. 12) nämns inte UHÄ:s ovan nämnda förslag. Vid förfrågan hos om detta har det visat sig att UHÄ:s hemställan inkommit för sent för att kunna beaktas i budgetarbetet. De skäl som kan anföras för en utvidgning av kombinationsmöjligheterna, utöver dem som UHÄ framfört enligt ovan, är beträffande ämnet svenska att det finns en stor brist på lärare i detta ämne. Då det gäller ämnet samhällskunskap kan andra skäl av mer kvalitativ natur framföras för att det skall kunna kombineras med gymnastikämnet. Som tidigare framförts saknas samhällsorienterande ämnen i gymnastiklärarutbildningen (tvåämnes). Det bör vara rimligt att viss hänsyn tas till elevernas intressen. Ett bredare utbud av kombinationsämnen är en viss garanti mot misslyckanden eller senare som verksam lärare. Studerande med samhällsvetenskaplig bakgrund i gymnasieskola 1 1982/83. känner sig missgynnade. Är den studerande inte naturvetenskapligt intresserad finns bara engelska som alternativ. En mindre undersökning i några av regionens skolor om intresset för ämnena samhällskunskap och svenska i kombination med gymnastik visade att dessa var minst lika attraktiva som de naturvetenskapliga ämnena. Det kan också anföras att examinerade i tvåämnesutbildningen med samhällskunskap som andra ämne torde ha det lättare att vid behov arbeta på andra områden, t. ex. inom offentlig förvaltning (friskvårdsinformation, fritidsförvaltning etc.) där kunskap om både fysiologi och samhällsförhållanden torde vara mycket värdefullt. Ytterligare skäl för ämnet samhällskunskap kan nämnas: SIA-reformen, idrottens roll i samhället. Med hänvisning till ovanstående föreslår undertecknade motionärer att som sin mening ger regeringen till känna att kombina tionsmöjligheterna i tvåämnesutbildningarna i gymnastik och annat ämne som finns vid högskolan i bör utökas med ämnena samhällskunskap och svenska fr. o. m. / () () PER (vpk) () ()
mot · G6021364 · 1983-01-21 00:00:00 — Motion 1982/83:1364 och av ett råd för bioteknisk forskning Bioteknik innebär ett tekniskt utnyttjande av mikroorganismers egenskaper för produktion av olika nyttoprodukter. För att åstadkomma detta appliceras kunskaper från många olika bio vetenskaper såsom biokemi, mikrobiologi, cellbiologi och immunologi. Bioteknisk forskning och utveckling (F&U) fordrar dessutom tillgång till servicetekniker såsom biokemiska och biofysiska separationstekniker, avancerade fysikalisk-kemiska analysmetoder etc. Genteknik (hybrid-DNA-teknik), som är en teknik inom biotekniken, är en utarbetad metodik för att transplantera artfrämmande genmaterial till snabbväxande mikroorganismer. Sålunda kan bakterier genom tekniken förmås att tillverka artfrämmande produkter, t. ex. mänskligt tillväxthormon eller insulin. Gentekniken har genomgått en explosionsartad utveckling. Biotekniken har genom genteknikens dramatiska framsteg med att skräddarsy mikroorganismer för specifika ändamål fått förbättrade förutsättningar för ett industriellt genombrott. Bioteknikens potential för utnyttjande inom hälsovård, kemisk-teknisk industri, energisektorn, livsmedelssektorn, jordbruket och miljövården synes nu vara mycket stor. På grund av denna industriella potential har kommersiella intressen i allt större utsträckning kommit in mycket tidigt redan på forskningsstadiet i biotekniken och gentekniken. Ansvaret för statens satsning på bioteknisk forskning och utveckling vilar främst på STU och Industrifonden men även skogs- och jordbruksforskningsrådet och SAREC m. fl. ger medel för bioteknisk forskning. granskas endast vissa delar av bioteknisk F & U ur synvinkeln konsekvenser på gott och ont för samhället. Den granskning som existerar är främst fokuserad på utvecklingen inom hybrid-DNA-området. Ansvaret för detta ligger i praktiken hos delegationen för hybridDN A-frågor. Vi anser att de olika system vi har för att finansiera resp. granska biotekniska verksamheter är otillfredsställande eftersom: Ansökningar om medel för biotekniska projekt vid STU granskas av handläggare och ej av experter. Samhällets insyn i denna verksamhet är ej heller tillfredsställande. Konsekvensanalyser av bioteknisk utveckling görs enbart på en smal bioteknisk sektor (hybrid-DNA) och detta huvudsakligen ur skyddsoch säkerhetssynpunkt. Inga försök görs nationellt för att systematiskt följa internationella trender inom biotekniken och därav dra slutsatser för det framtida samhället. Vi anser därför att ett biotekniskt råd skall inrättas som både fördelar medel till bioteknisk F & U och beaktar kortsiktiga och långsiktiga effekter (sociala, humanitära, etiska m.m.) på samhället av dessa projekt. Projekten skall granskas av experter och lekmän. Till detta råd bör en delegation för teknikvärdering av nationella och internationella biotekniska trender knytas. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att beslutar inrätta ett biotekniskt råd som skall fördela de statliga medlen till bioteknisk forskning & utveckling samt allsidigt bedöma konsekvenser av projekten för samhället. Rådet bör även följa nationella och internationella trender inom biotekniken.
mot · G6021367 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1367 m. fl. I dagens debatt framförs från både politiker och näringsliv behovet av en bättre och bredare teknisk utbildning. påtalas de felval som görs av våra skolungdomar, och då i synnerhet flickorna, när de skall utbilda sig för yrkeslivet. Alltför få väljer en teknisk eller naturorienterad utbildning. Alla är överens om att de naturorienterade ämnena och tekniken måste få ett större utrymme i skolans undervisning och att denna undervisning skall påböijas och helst på lågstadiet. Om man ser på de reella möjligheter lärarna på låg- och mellanstadiet har att bedriva en ändamålsenlig, laborativ undervisning i naturorienterade ämnen och teknik, så är de om inte helt obefintliga så ändå mycket begränsade. Den mest begränsande sektom är enligt vår mening den att man inte i låg- och mellanstadieskolorna har tillgång till en laborationssal med fasta elevbänkar - en nödvändighet ur säkerhetssynpunkt samt en ur undervisningssynpunkt ändamålsenlig utrustning. En åtgärd, som skulle kunna förbättra undervisningssituationen och öka intresset för teknik och naturkunskap, vore att ge kommunerna möjlighet till finansiellt stöd för utbyggnad eller ombyggnad så att laborationssalar även på mellanstadieskolor iordningställs. Dessa byggnationer eller ombyggnationer kan, förutom att de ger lärarkåren möjlighet att följa läroplanen för , även ses som en arbetsmarknadspolitisk insats för arbetslösa byggnadsarbetare. Med hänvisning till ovan framförda hemställer vi att beslutar begära att regeringen vidtar åtgärder i syfte att stimulera kommunerna att bygga laborationssalar i mellanstadieskolor. () () BO () () ()
mot · G6021368 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1368 Behörighetskraven vid inträde till industri- och hantverkslärarlinjen För att industri skall klara konkurrensen med andra länder och åter kunna expandera krävs bl. a. välutbildade yrkesarbetare. Även i den pågående lågkonjunkturen råder det brist på denna kategori arbetskraft. Utbildning i industri- och hantverksyrken bör därför ges hög prioritet. För att utbildningen skall ha god kvalitet fordras välutbildade lärare. av lärare på industri- och hantverkslärarlinjen sker f. n. på fem orter i landet men kommer enligt förslag från UHÄ att utvidgas till ytterligare några orter . I vissa kommuner råder det brist på utbildade lärare. Det beror inte på att det saknas intresse från lärarhåll att skaffa sig föreskriven utbildning utan på att kraven för inträde till inte alltid stämmer med de kvalifikationer de sökande har eller har möjlighet att skaffa sig. Således krävs fem eller i vissa fall yrkesverksamhet för behörighet. Och eftersom yrkesverksamheten måste vara vad som kallas allsidig duger inte arbete som verkmästare, förman eller arbetsledare. Dessutom räknas inte heller ett aldrig så väl vitsordat arbete som lärare. För en obehörig lärare, som tjänstgjort , blir det därför näst intill omöjligt att skaffa sig den obligatoriska yrkeserfarenheten. Att svårigheterna därvidlag är ännu större i av arbetslöshet säger sig självt. En viss lättnad i kraven på behörighet finns i förordningen om särskilda utbildningsåtgärder för vissa obehöriga lärare (1982:228). En fördel med denna utbildning är vidare att den kan utlokaliseras till kommuner med särskilt stor andel obehöriga lärare. UHÄ har ett regeringsuppdrag att utreda frågan om vilken rekryteringseffekt utbildningsarvodet har för studerande på industri- och hantverkslärarlinjen. Regeringen bör därför vidga UHÄ:s uppdrag till att även låta företa en översyn av behörighetskraven för inträde till ifrågavarande linje. bör göra ett uttalande av denna innebörd. Med anledning av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen har anförts om översyn av behörighetskraven vid inträde till industri- och hantverkslärarlinjen. () ()
mot · G6021370 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1370 m. fl. Undervisningen av vissa omhändertagna ungdomar Enligt principöverenskommelse mellan staten och landstingsförbundet samt kommunförbundet fick bl. a. ungdomsvårdsskolorna nya huvudmän . tog kommuner och landsting över huvudmannaskapet för de statliga ungdomsvårdsskolorna. Denna överenskommelse om ändrat huvudmannaskap gäller 18 ungdomsvårdsskolor med sammanlagt 558 vårdplatser. Eleverna vid ungdomsvårdsskolorna är en utsatt grupp ungdomar. De är ofta karaktärsstörda, har svagt självförtroende, ett aggressivt beteende. De har svårt att få och behålla kontakt med vuxna. Många är kriminella och missbrukar droger. Till alla dessa handikapp kommer ytterligare ett; de har en mycket bristfällig skolutbildning; de har inte kunnat tillgodogöra sig vad skolan erbjudit. Det är därför oroande att se, att den skolundervisning som getts vid ungdomsvårdsskolorna tycks vara i farozonen genom den nya organisationen, det förändrade huvudmannaskapet. har ungdomsvårdsskolorna en god standard på undervisningsmaterialet och riktiga undervisningslokaler har inretts. De flesta teorilärarna har en adekvat utbildning, men de har tyvärr dåliga anställningsförhållanden. Erfarenheten visar, att engagerade lärare med god utbildning verkligen kan undervisa dessa elever enligt timplaner för . är det oklart vem som i fortsättningen skall följa och driva på utvecklingen. Skall det vara ? Vilka resurser kommer i så fall att ställas till förfogande för dem för tillsyn och uppföljning av det pedagogiska arbete som pågår? Ungdomsvårdsskolornas elever har aldrig fått del av på ett acceptabelt sätt. Därför måste föreskrifterna formuleras så klart, att dessa ungdomar i fortsättningen får samma tillgång till undervisning och utbildning som övrig ungdom i motsvarande ålder. Kvaliteten på denna undervisning skall vara hög, vilket betyder välutbildade lärare - som är lämpliga för just detta svåra arbete , lämpligt undervisningsmaterial och ändamålsenliga och välutrustade lokaler. Denna grupp av ungdomar har varken föräldraföreningar eller intressegrupper som slår vakt om deras utbildning. Därför måste ansvaret helt ligga på vederbörande myndigheter. I ett demokratiskt och högutvecklat samhälle får inte en svag grupp som denna ställas utanför grundutbildning, baskunskaper, som kan ge möjligheter till rehabilitering i samhället och ge en känsla av människovärde. att som sin mening ger regeringen till känna vikten av att den teoretiska utbildningen för eleverna i ungdomsvårdsskolorna fullföljs och utvecklas. () ()