mot · G602254 · 1983-01-12 00:00:00 — Skogsnäringens förädlingsled är storleksmässigt väl utbyggt i . Skogstillgångarna ianspråktas huvudsakligen inom länets gränser av en industri som på kort sikt inte kan utvecklas genom volymexpansion. De traditionella råvarusortimenten räcker inte till för detta. Mer långtgående förädling än till bräder, plank och massa samt marknadsföring i vid bemärkelse inrymmer dock fortfarande avsevärda vita fläckar av stort intresse. utnyttjas bara hälften av den biomassa som skogen producerar. Inom givna begränsningar finns möjlighet till ett förbättrat utnyttjande av skogsresursen. I första hand kan ett förändrat utnyttjande av industri virket komma till stånd. Vidare är det möjligt att ta ut mera industriråvara samt energisortiment ur den biomassa som inte tillvaratas. Av det nuvarande industrivirket förädlas av barrvirket vid sågverken och resterande del samt nästan allt lövvirke vid massaindustrin. I massaveden ingår kvantiteter som tekniskt sett skulle kunna sågas. Med förbättrad kunskap om dessa kvantiteter bör det vara möjligt att göra ekonomiskt optimala koka-såga-avvägningar. En breddad råvarubas kan på få påtagliga positiva sysselsättningseffekter. Förutsättningar för detta kan skapas både via de resurser ett rationellare råvaruutnyttjande genererar och via långsiktiga samhällsåtaganden. Åtgärderna i länets skogar är av stor betydelse för hela landet. Detta värde skulle vara ännu större om värdeuppbyggnaden grundad på virkesproduktionen i länet vore lika hög som i landet i övrigt. tredubblas skogsråvarans värde i genom förädling, medan det i genomsnitt nästan femdubblas i hela . En värdeuppbyggnad i nivå med landet i övrigt skulle tillsammans med ett fullskaligt tillvaratagande av skogsenergi kunna öka intäkterna från länets skogsnäring . Fördelningen mellan användningsområdena såga, koka eller bränna när det gäller vedråvara är en viktig lokaliseringspolitisk och sysselsättningspolitisk fråga. Det har ofta anförts att användningsområdet bränna skulle stå i strid mot massaindustrins intressen. Ett ökat sågande skulle också ha samma negativa följder på massaindustrins råvaruförsörjning. Påståenden i den här riktningen behöver en mera allsidig belysning för att riktiga slutsatser skall kunna dras om hur ett ur samhällsekonomisk synpunkt riktigt trädutnyttjande bäst kan åstadkommas. Inom det virkesfångstområde som exempelvis har i utnyttjar bolaget alltmer träddelstekniken i sina avverkningar. Denna teknik innebär att massadelen i träden tas ut ur skogen okvistade. Träddelarna transporteras därefter till industrin. Vid industrin frånskiljs de virkesdelar som kan användas i massaprocess. Återstående delar går till . Sågningen och en ökning av denna och dess konsekvenser för massaindustrin bör också belysas. Vid sågning tillvaratas ungefär hälften av råvaran som blir sågade produkter. Resten blir avfall och kan användas antingen för produktion av värme eller till massaråvara i form av såghack. Erfarenheterna från ASSI:s träddelshantering har övertygande visat att bränna inte alltid betyder mindre kokning, och ökad sågning gör att ca hälften av totalvolymen utnyttjas för sågning, resten kan användas på annat sätt. I den av i antagna Länsplan 80 betonas vikten av ökad sågning. Staten är i genom domänverket en inflytelserik skogsägare. kan användas som en motor i en skogs- och skogsindustripolitik där den totala samhällsnyttan utgör drivkraften. Detta kan åstadkommas på flera sätt. Den utvecklingsväg som ter sig mest tilltalande vore ett ökat engagemang från domänverket genom inköp av sågindustrier i inlandet. I andra hand får iniandssågverkens råvarubehov tillgodoses som genom långsiktiga avtal där domänverket garanterar vissa virkeskvantiteter. Men även i ett mera totalt perspektiv bör domänverkets starka ställning som storsäljare av rundvirke utnyttjas som styrmedel för att öka sysselsättnings- och förädlingsgraden inom skogsindustrin. Staten bör alltså utarbeta en virkesförsörjningsplan för . Behovet, främst för inlandssågverken, bör ägnas särskild uppmärksamhet. Frågan om domänverksförvärv av ytterligare sågverk i inlandet bör övervägas. Förutsättningarna för en sammanvägning av samtliga virkessäljarkategoriers samlade utbud och virkesanvändarnas sammanlagda behov bör kartläggas. En virkesförsörjningsplan kan byggas upp på ett sådant faktaunderlag. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om att en virkesförsörjningsplan för utarbetas i enlighet med vad som anförs i motionen.