mot · G602736 · 1983-01-20 00:00:00 — Motion 1982/83:736 m. fl. Omfördelning av statsbidragen inom psykiatrin Redan när landstingen 1967 övertog huvudmannaskapet för de dåvarande mentalsjukhusen betonades vikten av en decentralisering till mindre enheter och en övergång till öppna vårdformer. kan man konstatera att utvecklingen i dessa avseenden gått mycket långsamt. Om utvecklingen fortsätter i samma takt som kommer det att dröja ytterligare innan de gamla mentalsjukhusen är avskaffade. Beräkningar, som bl. a. grundas på patientinventeringar, visar att inemot en tredjedel av patienterna inom den psykiatriska vården i skulle kunna skrivas ut omgående om bostäder och lämpliga stödformer fanns att tillgå. har behovet av målmedvetna insatser för att reformera den psykiatriska vården uppmärksammats allt mer. Behoven av en genomgripande psykiatrireform har framför allt aktualiserats av den allt starkare klientrörelsen, men också av den psykiatriska vårdens uppenbara eftersläpning i förhållande till den internationella utvecklingen och i förhållande till andra vårdformer i landet. I har också genomförts projekt- och utvecklingsarbeten som visat på konkreta möjligheter till förändring för psykiatrins del genom nya arbetsformer, utbyggd öppenvårdsorganisation och vägar för att slussa ut patienter från de psykiatriska sjukhusens passiviserande tillvaro till ett normalt liv i samhället. Men den reformering som behövs inom psykiatrin kommer inte att bli av inom överskådlig tid, om inte utvecklingen stöds av ekonomiska och juridiska styrmedel. har i en revisionsrapport (dnr 1980:658) konstaterat att statsbidragen inte styrt utvecklingen i avsedd riktning utan i viss mån verkat konserverande på gamla vårdformer. Verket förordade i denna rapport er. förändring av bidragen genom införande av ett generellt bidrag beräknat efter folkmängd och därutöver ett särskilt bidrag som utgår endast till prioriterade vårdformer. Även om man inte betvivlar att det finns en positiv vilja till förändring hos såväl huvudmän som den berörda personalen, måste det ändå betonas att förändringen är en mödosam process som kräver stora insatser för att övervinna de hinder som följer av en lång tradition av sjukhuscentrerad vård. Frågan om de framtida statsbidragen till psykiatrin får inte bara ses som en finansiell och teknisk fråga. Staten, sjukvårdshuvudmännen och kommunerna måste ta ett faktiskt ansvar för att en reformering av psykiatrin kommer till stånd. Med hänsyn till den rådande resursknappheten talar mycket för att detta måste ske genom statsbidrag som verkar direkt styrande mot öppna vårdformer, personalutbildning, forskning och utveckling, utvärdering och annat som behövs för att genomföra detta reformarbete. Ett nytt statsbidragssystem bör således utformas med direkt syfte att stimulera utbyggnaden av öppenvårdsresurser och att avveckla de stora psykiatriska sjukhusen. Det nya statsbidraget bör kunna ge en stimulans till sjukvårdshuvudmännen i detta arbete. En lämplig konstruktion torde vara att stegvis öka det nuvarande statsbidraget avseende de nya öppna vårdformerna inom psykiatrin. Bidrag bör kunna sökas av både primärkommuner och landsting. Bidrag bör kunna utgå till öppenvårdsverksamhet, alternativa boendereformer för psykiskt handikappade och sysselsättningsåtgärder. Särskilda bidragsdelar bör avsättas för forskning, utveckling och utvärdering samt för frivilliga organisationers insatser. Län som har en stor andel traditionella vårdplatser bör få del av bidragen i en utsträckning som tar hänsyn till deras större problem i samband med omstruktureringen. Upptrappningen av dessa statsbidrag bör motsvaras av en successiv nedtrappning av statsbidragen som utgår. Systemet bör vara flexibelt och särskilt påskynda utvecklingen i landsting med hög andel traditionella vårdplatser. Med hänvisning till ovanstående hemställs att uttalar att nuvarande statsbidrag till den psykiatriska vården bör omfördelas till nya och öppnare vårdformer i enlighet med vad som anförs i motionen. INGA (vpk) (vpk) MAJ (vpk) (vpk) (vpk)