mot · G6021923 · 1983-01-24 00:00:00 — Motion 1982/83:1923 m. fl. behöver två trafikflygplatser. Därom är all flygexpertis ense. Skälen härför är dels kapacitetsmässiga, dels flygsäkerhetsmässiga. efter utflyttningen av Linjeflygs F 28-plan kommer Arlandabanornas kapacitetsgräns att passeras. Detta sammanhänger med att trafiken skulle bli mycket oenhetlig. Små och långsammare plan skulle blandas med de tunga och medeltunga planen i primär-, sekundäroch chartertrafiken. Detta innebär organisatoriska problem bl. a. därför att de mindre planen kräver i stort sett samma service och tid som de större, varför de utgör broms för timkapaciteten. Enligt rapporter från U SA innebär också en så heterogen trafik flygsäkerhetsproblem. kapacitet kan naturligtvis förbättras avsevärt genom en tredje bana. Detta innebär emellertid investeringar i miljardklass, något som i dagens ekonomiska situation ter sig bekymmersamt. skulle en sådan investering leda till kostnadsökningar som drabbar flygtransportsektorn i dess helhet. Det är också uppenbart, att en tredje bana på ej kan bli verklighet förrän efter det att smärtgränsen uppnåtts i kapacitetshänseende, dvs. ett stort antal år av problem kan komma att bli följden. Inte heller en ny trafikflygplats är ett realistiskt alternativ, vare sig av ekonomiska eller av trafiktekniska skäl. Den lokalisering av eventuell ny flygplats som ansetts mest rimlig ur trafikteknisk synpunkt är / Getaren, belägen från och från , en avståndsmässigt opraktisk och driftekonomiskt dyrbar lösning. Tillsammans med följdinvesteringar såsom t. ex. vägbyggnader skulle en ny trafikflygplats betyda miljardkostnader, vilket inte i dagens ekonomiska situation är försvarbart och som innebär fördyringar för flygtransportsektorn, inte minst för resenärerna. Dessutom, även om beslut om ytterligare en flygplats skulle fattas, kan denna inte vara klar förrän långt efter det att kapacitetstak uppnåtts. för linjefart är nödvändig av trafikfördelningsskäl, av ekonomiska skäl, av kapacitetsskäl. Om man i stället tillvaratar befintliga väl fungerande och i huvudsak avskrivna resurser (belastas f. n. endast av ett kapital på ca 17 milj. kan utvecklingen mötas på ett såväl ekonomiskt som trafikalt gynnsamt sätt. är nu en mycket lönsam flygplats. Intäkterna uppgick /82 till 40,4 milj. kr. och kostnaderna till 24,3 milj. kr., vilket ger ett driftöverskott på 16,1 milj. kr. av intäkterna för flygplatsen kommer emellertid från reguljärflyget, från allmänflyget. Av landets inrikesresenärer har som destinationsort. En flygplats för allmänflygets behov måste under alla omständigheter finnas i huvudstadens omedelbara närhet. - Det kan nämnas, att det s. k. allmänflyget omfattar taxiflyg, affarsflyg, ambulansflyg, privatflyg etc. Om de starka bebyggelseintressen vinner framgång, som verkar för en nedläggning av , så måste allmänflygets behov tillgodoses på annat sätt. Dels är det inte lätt att hitta lämpligt alternativ i , dels måste frågan ställas om huvudmannaskapet för en eventuell flygplats enbart för allmänflyg. En närflygplats intill huvudstaden är ett intresse såväl för som för landet i övrigt eftersom är landets ekonomiska och administrativa centrum. Ansvaret för en allmänflygplats blir emellertid en fråga enbart för . Huvudmannaskapet för en allmänflygplats kan för bli både problemfyllt och dyrt. På finns ett visst investeringsbehov som dock är avsevärt mindre än det investeringsbehov som uppstår om annat alternativ än blir aktuellt. En uppdelning av reguljärflyget mellan och ger en rimligare kostnadsfördelning mellan olika intressenter, bättre trafikfördelning och bättre ekonomi. även för reguljärflyg är nödvändig för en rimlig fördelning av såväl trafik som kostnader och intäkter. för linjefart för hela landets skull I samband med beslutet om flyttning av jetflyget till protesterade inte mindre än 11 av landets länsstyrelser. Det framhölls som nödvändigt ur regionalpolitisk synpunkt att en flygplats nära huvudstaden fanns med snabba förbindelser in till staden och med reguljära flygförbindelser med övriga landet. Den förlängning av restiden som en flyttning till av all linjefart skulle innebära leder - därom är all expertis enig - till ett stort trafikbortfall. De längre resvägarna på marken leder till fördyringar för resenären, trafikbortfallet till fördyringar för flygbolagen och återverkar därmed på biljettpriserna. Restidernas förlängning leder till lägre effektivitet. Inte minst efter utflyttningen av statliga myndigheter till andra delar av landet har ett r e s m ö n s t e r för tjänsteresenärer utvecklats med belastningstoppar och . Detta resmönster, som kommit att utvecklas till följd av politiska beslut, har bl. a. lett till att den teoretiska kapaciteten för flygtrafiken på en flygplats eller en bana inte är densamma som den faktiska. Det kan inte vara rimligt att motverka det resmönster som uppstått till följd av resenärernas behov och regionalpolitiska beslut och att därmed fördyra såväl för den statliga verksamheten som för näringslivet. för linjefart, främst korthållstrafik, måste vara kvar för att en uppdelning av trafiken till skall kunna åstadkommas av effektivitetsskäl och till gagn för resenärer till och från landet i övrigt. För svensk flygindustri innebär en uppdelning av inrikesflyget mellan och att en marknad för upp till 25 SF 340 kan skapas i . Det är också utomordentligt viktigt för att så många SF 340 som möjligt i trafik kan visas upp för att hjälpa marknadsförarna i och och övertyga tveksamma kunder. Skall däremot allt reguljärt inrikesflyg från utgå från innebär det att det 1985-1986 finns behov av endast 5 å 6 SF 340 på . För svensk flygindustri och därmed för svensk ekonomi innebär detta ett ordentligt bakslag. med linjefart behövs för svensk flygindustri. måste tillåtas ha linjefart för att en uppdelning av flygtrafiken inom skall kunna åstadkommas, för att en uppdelning av trafiken mellan och behövs av kapacitetsskäl och flygsäkerhetsskäl, för att fördröja eller förhindra att investeringar i miljardstorlek behöver göras i form av byggande av en tredje bana på eller ytterligare en trafikflygplats, för att linjefart på ger goda inkomster till luftfartsverket/staten, för att enbart en allmänflygplats kommer att bli en orättvis börda för , för att underlätta och inte motverka samarbetet mellan näringsliv och myndigheter i andra delar av landet och centrala myndigheter, näringsliv och forskning i , för att linjetrafik på med t. ex. den av Swedair beställda SF 340 är av stor betydelse för svensk flygindustri, för att motverka det trafikbortfall och den försvagade trafiktillväxt som överförandet av all linjefart till innebär och som underminerar förutsättningarna för folkflyget och skadar näringsliv och förvaltning. Med hänvisning till vad som ovan framförts hemställs att hos regeringen begär en utredning i syfte att hitta en rimlig uppdelning av den inrikes linjefarten mellan och flygplatser. () () () () () i () () ()