mot · G602348 · 1983-01-14 00:00:00 — tillsatte en arbetsgrupp med uppgift att bedöma vilka arbetsuppgifter inom lantmäteriets och länsstyrelsernas kartlagning och kartkonservering som skulle kunna sammanföras till en arbetsenhet. framlade arbetsgruppen rapporten av arkivkartor - Förslag till organisation. Häri lämnades förslag till uppbyggande av en för hela riket gemensam kartkonserveringscentral, som föreslogs lokaliserad till . Centralen skulle genom lokalisering till även tjäna regionalpolitiska syften, eftersom den skulle ge ett 20-tal arbetstillfällen. Hos alla länsstyrelser finns omfattande arkiv innehållande lantmäteriakter, som samlats . Akterna innehåller som regel en eller flera kartor. Totalt finns drygt 2 miljoner akter och antalet kartor är ungefär av samma storleksordning. Handlingarna och kartorna har stor betydelse för den löpande fastighetsbildningsverksamheten. Kartorna har dessutom ett mycket stort kulturvärde eftersom de bär unika vittnesbörd om förhållandena och utvecklingen och framåt. De utgör även ett viktigt källmaterial för forskningen. Arbetsgruppen har gjort en utredning om behovet av lagning av kartor i arkiven. Utredningen har visat att behovet av lagning ökar successivt. Särskilt gäller detta i fråga om kartor med så svåra skador att ett relativt kvalificerat yrkeskunnande behövs för reparationerna. Denna mer kvalificerade lagning, som kan benämnas kartkonservering, kan endast i mycket begränsad utsträckning utföras av den personal som f. n. är anställd för kartlagning vid de skilda arkiven och som avlönas med lönebidrag från länsarbetsnämnderna. Antalet kartor som är i behov av konservering överstiger enligt vad arbetsgruppen beräknat i vart fall 30 000. Skadorna är av sådan art att kartorna knappast kan användas vid den löpande arkivforskningen och det är också svårt att mikrofilma dem eller kopiera dem på annat sätt. Situationen är bekymmersam eftersom kartorna som berörts utgör rättsliga dokument om gällande fastighetsindelning och även har stort kulturhistoriskt värde. Det yrkeskunnande som behövs för den kvalificerade konserveringen av kartor finns f. n. representerat endast hos en handfull personer i landet. Dessa är på väg att pensioneras eller är redan pensionerade. Det är därför en brådskande angelägenhet att utbilda en ny generation. Behov av kartkonservering finns enligt gruppen också i fråga om privata arkiv - bl. a. by- och gårdsarkiv - samt i fråga om kommunala arkiv. Också i de övriga nordiska länderna finns otillfredsställda behov av denna art. Vid fjolårets väckte dåvarande ledamoten och undertecknad motionen 1981/82:369, i vilken vi tog upp arbetsgruppens förslag och synpunkter vad gällde såväl vikten av kartkonservering och bevarande av yrkeskunnandet på området som förläggningen av centralen till med hänsyn till sysselsättningsläget där. (CU 1981/82:21) uttalade sig positivt angående inrättandet av en kartkonserveringscentral och ansåg det angeläget att åtgärder vidtas av regeringen för att skapa de organisatoriska förutsättningarna för en sådan verksamhet inom lantmäteriets ram. Vad gällde lämplig lokaliseringsort framhöll utskottet att det var en fråga som bl. a. måste avgöras även utifrån regionalpolitiska grunder. I enlighet med utskottets hemställan beslöt att ge regeringen till känna vad utskottet anfört i anledning av motionen. Något regeringsförslag föreligger dock inte. Med hänvisning till det ekonomiska läget har regeringen nämligen inte i årets budgetproposition beräknat medel för en sådan verksamhet, vilket bostadsministern framhöll i svar till mig på min ställda frågan om regeringen överväger dels inrättande av en kartkonserveringscentral, dels lokalisering av denna till . I frågedebatten framhöll bostadsministern även att en sådan central ej bör inrättas med hjälp av arbetsmarknadspolitiska medel, eftersom den då skulle bli av kort varaktighet. Enligt min mening har behovet av kartkonserveringscentral redovisats på ett övertygande sätt av lantmäteriverket och dess arbetsgrupp. Vår generation har ett stort ansvar för att de betydelsefulla dokument som lantmäterikartorna från tidigare århundraden utgör kan bevaras. Det är också utomordentligt viktigt att det yrkeskunnande som erfordras för en kvalificerad reparation av kartorna bibehålls i landet. För arbetsmarknaden i skulle tillkomsten av den föreslagna centralen bli av stor betydelse. Kommunen har, liksom de flesta inlandskommuner i , stora svårigheter att bibehålla sitt befolkningsunderlag. Sysselsättningen är särskilt svag för kvinnorna. I den föreslagna kartcentralen skulle ett tjugotal personer kunna få en varaktig, kvalificerad och synnerligen meningsfull sysselsättning. Investeringskostnaderna uppges bli små i förhållande till sysselsättningseffekten. Ökad sysselsättning måste skapas i . Om den ej betalas i andra former så belastas de arbetsmarknadspolitiska medlen. Enligt min uppfattning bör en kartkonserveringscentral inrättas så snart det är praktiskt möjligt. Den sysselsättning den ger minskar antalet arbetslösa eller antalet i beredskapsarbete o. d. Det blir inte särskilt mycket dyrare för samhället om de avlönas över lantmäteriets anslag än över . Samhällsekonomiskt torde det alltså ej bli mycket kostsammare att inrätta en central än att genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder ge motsvarande antal människor annan sysselsättning. Ett inrättande av en kartkonserveringscentral och en lokalisering av denna till bör ligga helt i linje med samhällets allmänna strävanden och mot bakgrund av sysselsättningssituationen vara särskilt motiverad. bör därför - eftersom något regeringsinitiativ ej föreligger - uttala vikten av att åtgärder vidtas för att genomföra förslagen från lantmäteriverkets arbetsgrupp i enlighet med fjolårets riksdagsuttalande. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vikten av att så snart det är praktiskt möjligt inrätta en kartkonserveringscentral lokaliserad till .