mot · G6021615 · 1983-01-25 00:00:00 — möjligheterna att avreglera på kapitalmarknaden, vilket förutsätter en ekonomisk politik som bekämpar det växande budgetunderskottet. Erfarenheterna och utvecklingen har visat att det finns speciella problem förknippade med utövandet av statens roll som ägare till företag; dessa hänger samman med att staten huvudsakligen spelar en annan roll i samhället. Det har i själva verket blivit en sammanblandning mellan statens båda roller, en sammanblandning som är till förfång för de statliga företagen. Staten har inte kunnat fungera som enbart ägare, och den egentliga ägarfunktionen har därför inte blivit tillgodosedd. Detta sammanblandningsproblem är enligt uppfattning av principiell natur och kan inte lösas enbart genom att organisera de statliga företagen i andra grupperingar än som f. n. gäller. Statsföretag har inte expanderat på grund av egen lönsamhet utan med hjälp av statliga kapitaltillskott, som anvisat. Det finns därför anledning att åter med kraft understryka att egen lönsamhet måste vara basen för expansion . Det bästa testet på sådan förväntad lönsamhet får man enligt mening om det nödvändiga kapitalet anskaffas på kreditmarknaden i konkurrens med andra företag. Detta bör ges regeringen till känna. Ett exempel på vad som menas med konkurrens på lika villkor med övriga näringslivet är att det måste slås fast att även statliga företag kan gå i konkurs. Detta är naturligtvis lika litet som för privata företag något eftersträvansvärt, men det kan inte uteslutas att det kan inträffa. Den slutsats som måste dras av ovanstående är att de statliga företagen behöver ett tillskott från andra tänkbara ägare för att över huvud taget få ägarfunktionen uppfylld. Det innebär att man bör eftersträva att få in delägare, enskilda eller kooperativa, i de statliga företagen. I första hand bör kompletterande minoritetsintressen eftersträvas. Även börsintroduktion kan bli aktuell. Minoritetsdelägare i de statliga företagen kan också vara ett stöd för styrelserna att motstå politiska påtryckningar. Vi har utförligare redovisat vår syn på de statliga företagen i motion 1982/83:141. Den statliga industripolitikens administration Regeringen aviserar en kommande proposition om industriverkets organisation och arbetsfördelningen mellan verket och industridepartementet. Vi menar att det finns starka skäl att kraftigt reducera den byråkrati som existerar på båda dessa ställen och skall återkomma till detta när regeringens förslag presenterats. Inom ramen för industridepartementet finns ett flertal s. k. branschråd och Ett antal av dessa bör enligt vår mening redan nu kunna avvecklas. Om regeringen önskar samtala med företrädare för någon bransch finns goda möjligheter att göra detta utan särskilda, permanenta organ. En avveckling av sådana råd skulle kunna ge en besparing på . Regeringen bör ges i uppdrag att presentera ett förslag på vilka av dessa som lämpligen bör avvecklas . Regeringen anvisar 5 milj. kr. för utarbetande av ett slags branschprogram för övriga industrisektorer, varvid avses branscher som inte är i akut kris utan snarare kan bli eller redan är tillväxtbranscher. Vi menar att det inte är regeringens sak att utarbeta sådana program och peka ut vissa framtidsbranscher. Detta är tvärtom ett område där marknaden arbetar bäst utan statlig inblandning. Inom parentes kan nämnas att det knappast finns någon bransch där alla företag är expansiva, lika litet som en bransch där alla företag befinner sig i akut kris. Tvärtom är det oftast så att det finns företag inom alla branscher som går extremt dåligt resp. extremt bra. Detta kan bero på speciella omständigheter, beträffande t. ex. produktnisch, företagsledningskapacitet, marknadskontakt. Speciella program för en viss bransch blir då av föga värde. Vi yrkar alltså avslag på de 5 milj. kr. Med hänvisning till ovanstående hemställs* 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om riktlinjerna för näringspolitiken, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om förslag beträffande de kooperativa företagen, 3. att anvisar 4,2 milj. kr. för en speciell hantverksnämnd, 4. att uttalar att en utvärdering av löntagarägda företag bör ske, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om behovet av förskjutning från selektiva till generella medel inom industri- och näringspolitiken, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs angående de statliga företagen, 7. att hos regeringen begär förslag om avveckling av ett antal s. k. branschråd och delegationer, 8. att avvisar vad som i proposition 1982/83:100 bilaga 14 anförts om branschfrämjande åtgärder för övriga industrisektorer, 9. att till Branschfrämjande åtgärder för /84 anvisar reservationsanslag av . *Se även motionerna 1982/83:1616-1618. () () () () () () () ()