mot · G6021797 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. F örs var spolitiken försvarsbeslut gav riktlinjer för totalförsvaret framåt, alltså t. o. m. /87.1 enlighet med planeringsoch ekonomisystemet för försvaret rullas planeringen framåt i det förslag som föreläggs från regeringen. I de allra flesta avseenden fanns stor samstämmighet mellan partierna försvarskommitté. Särskilt värdefullt var att kommittén var helt enig i fråga om de säkerhetspolitiska övervägandena. Denna enighet bestod även vid riksdagsbehandlingen. Vi noterar med tillfredsställelse att regeringens förslag i budgetpropositionen i de säkerhetspolitiska övervägandena bygger på fjolårets försvarsbeslut. De uttalanden som görs i fråga om internationell utveckling finner vi väl motiverade. Det försämrade förhållandet mellan supermakterna sätter sin prägel på det internationella klimatet. Den tilltagande användningen av våld på olika håll i världen inger oro. Ett stärkande av FN:s roll som instrument för kollektiv säkerhet ter sig ytterst angeläget. Regeringens bedömningar i fråga om pågående förhandlingar i fråga om rustningskontroll och nedrustning förefaller välgrundade, såsom uttalandet att några snabba resultat av dessa förhandlingar inte kan väntas. Regeringen betonar att den svenska nationen står enad kring de säkerhetspolitiska principerna och att detta är en ovärderlig tillgång som måste bevaras. Vi instämmer till fullo i dessa uttalanden. Skillnaderna i ekonomiska, organisatoriska och andra frågor mellan den dåvarande regeringen och den socialdemokratiska oppositionen var i flertalet fall marginella. Vi konstaterar att i det enda avseende där det i försvarskommittén fanns skilda meningar rörande de civila delarna av totalförsvaret - nämligen ekonomisk ram till ekonomiskt försvar i fråga om tekostöd - utgår regeringen nu preliminärt från fjolårets riksdagsbeslut och inte från den socialdemokratiska reservationen. Detta kan komma att ändras i regeringens kommande proposition om tekopolitiken. Att regeringen nu valt att preliminärt ange det belopp som fjolårets riksdag ansåg statsfinan siellt motiverat för ekonomiskt försvar innebär att en meningsmotsättning har bortfallit, vilket är positivt. Vad gäller oljelagring uttalade fjolårets riksdag - med anledning av en socialdemokratisk motion - att den inte räknade med någon ytterligare förlängning av oljelagringsprogrammet utöver den förlängning som godkändes av . utgick från att slopandet av oljelagringsfonden innebär en betydande förändring när det gäller de ekonomiska förutsättningarna för oljelagringen, då man därmed i fortsättningen inte kan räkna med ett fast tillflöde av medel som är uteslutande avsedda för oljelagring. Utskottet utgick dock från att en finansiering över statsbudgeten inte kommer att medföra en minskad benägenhet att infria ett beslutat oljelagringsprogram. Utskottet framhöll att svaret på frågan om förlängningen av oljelagringsprogrammet medför besparingar även blir starkt beroende av utvecklingen av oljepriserna. Utskottet påpekade även att förlängning medför en övergående försämring av beredskapen. Med anledning av den socialdemokratiska motionen gav regeringen till känna att den inte räknade med någon ytterligare förlängning av oljelagringsprogrammet. Utskottet pekade på möjligheten att utnyttja de rörliga krediterna för att tidigarelägga inköp av exempelvis olja om så kraftiga prisstegringar kan förväntas att betydande statsfinansiella besparingar kan göras med tidigareläggning. Efter detta uttalande har oljeimporten fördyrats genom den stora devalveringen. gav alltså - med anledning av en socialdemokratisk motion regeringen till känna att den inte räknade med någon ytterligare förlängning av oljelagringsprogrammet. Mot denna bakgrund ter det sig överraskande att energiministern i årets budgetproposition föreslår en mycket kraftig minskning det närmaste budgetåret i förhållande till oljelagringsprogrammet, nämligen inköp av 600 000 kbm råolja i stället för 900 000 kbm enligt programmet. Regeringen har också givit tilläggsdirektiv till utredningen om översyn av det löpande oljelagringsprogrammet och begärt uppgifter om i hur hög grad den sjunkande oljekonsumtionen i samhället motiverar en neddragning av hela lagringsprogrammet. I sak betyder regeringens förslag att man gör en kraftig minskning av de ekonomiska resurserna för de civila delarna av totalförsvaret, vilket alltså kan förvåna mot bakgrunden av socialdemokratiska initiativ i så sent som för . Vi skall likväl - av statsfinansiella skäl - inte motsätta oss dessa förslag från regeringen. Den fråga som uppmärksammades mest vid fjolårets försvarsbeslut var beslutet om JAS. Med fem rösters majoritet beslöt att förorda det svenska alternativet, alltså ett lätt flygplan med förmåga att klara både jakt, attack och spaning. I försvarskommittén rådde enighet om att Viggensystemet skall ersättas med ett JAS-system, alltså ett flygplan som kan operera i alla tre rollerna. En mycket kraftig riksdagsmajoritet stödde också - liksom redan i riksdagsbeslutet med anledning av propositionen 1979/80:117 - tanken på ett JAS-system. (Endast kommunisterna och ett mycket litet antal socialdemokrater gick emot tanken på ett JAS-system.) Osäkerheten gällde alltså inte om skulle ha ett eller inte. Frågan var i stället om man skulle välja en svensk utveckling eller importera ett utländskt flygplan. Regeringen återkommer senare i vår med förslag i JAS-frågan. Preliminärt innehåller budgetpropositionen en fortsättning enligt det beslut som fattade . Vi har med intresse noterat att den socialdemokratiska regeringens första försvarsminister - han hann verka sade sig vara positiv till en svenskutvecklad JAS om projektet ryms inom den ram som angav. Det innebar att han inte ställde de betydligt mer långtgående krav som socialdemokraterna hade i riksdagsdebatten, nämligen att som villkor för ett ja till svenskt alternativ kräva att svensk industri skulle pressa kostnaderna med . Såvitt vi förstår skulle ett sådant krav innebära att projektet måste avbrytas, då inget talar för att statens förhandlare varit så dåliga att de accepterat kostnader på flera miljarder utöver dem som reellt behövs för att ta fram ett nytt flygplansystem. Eftersom socialdemokratisk tveksamhet mot det svenska alternativet också antyddes i fråga om prestanda framgick att någon besparingsmöjlighet inte skulle finnas i form av lägre prestandakrav. Försvarsministerns uttalanden innebar därför ett klart närmande till den ståndpunkt som intogs av fjolårets riksdagsmajoritet. I sak har tre nya omständigheter tillkommit sedan riksdagsbeslutet i en riktning som ytterligare borde tala för en svenskutvecklad JAS. Devalveringen innebär att utländska alternativ fördyras påtagligt. Eftersom jämförelsen måste göras mellan svenskt och utländskt alternativ är det uppenbart att devalveringen ökar konkurrenskraften hos det svenska. (Det är en självklarhet, och motiveringen för devalveringen är ju också att stärka svensk industris konkurrenskraft.) För ett direktimporterat flygplan slår devalveringen på hela kostnaden, medan devalveringen bara slår på de importerade delarna hos ett svenskt JAS, vilket utgör . Ökad konkurrenskraft hos svensk industri bör möjliggöra fler svenska underleverantörer, och därmed skulle ännu större andel av det totala arbetet kunna förläggas inom landet. I riksdagsbeslutet efter proposition 1979/80:117 trycktes hårt på kostnadsaspekten i meningen att man borde köpa varje komponent där den var billigast, vilket antogs innebära att man borde ha en klart lägre svensk andel än i tidigare objekt. Som exempel kan nämnas landningsstället - där import har antagits vara fördelaktigare än en tillverkning hos verkstad. Men kan svensk industris konkurrenskraft ökas bör alltså möjligheterna till fler svenska underleverantörer förbättras. konstaterades - efter vindtunnelprov m. m. - att den kostnadseffektivaste lösningen är att fortsätta med den vinge som offererades i grundutförandet. Chefen för flygvapnet avstyrkte därför att man skulle utnyttja den offert som industrin givit i fråga om den s. k. Rockwellvingen. Visserligen skulle en sådan vinge marginellt kunna öka svängprestanda, men i stället förloras viss hastighet - och i flera situationer vore detta inte en önskvärd förändring i fråga om prestanda. Tekniska osäkerheter och ökade kostnader talade också mot Rockwellvingen. är rimligen ekonomiskt mest bekymmersamt , då utvecklingsarbetet pågår med produktionen av JA 37 . går kostnaderna för utvecklingsarbetet kraftigt ned, som produktionskostnaderna för JAS kommer att vara klart lägre än dagens kostnader för produktion av JA 47, vartill också kommer lägre driftskostnader i takt med att JAS-divisioner ersätter Viggendivisioner. Genom konstaterandet att det inte är lämpligt att utnyttja offerten för Rockwellvingen blir det alltså lättare att ekonomiskt klara 1980-talets ekonomi för . Som alternativ till svenskt JAS framställdes främst det , särskilt från dem som - i likhet med arméchefen - sade sig förorda ett flygplan med kraftigare prestanda än det svenska alternativet har. tinder har dock framkommit att F-18 är ett dyrare alternativ än man tidigare räknat med. Det har lett till att administration ställt krav på väsentligt lägre pris för F-18, i annat fall kommer den planerade serien att kraftigt avkortas. Detta förhållande synes närmast tyda på att F-18:s kostnader varit undervärderade i de jämförelser som gjordes i mellan svenskt JAS och utländska alternativ (något som alltså dessutom accentuerats genom den svenska devalveringen). Utöver dessa tre skäl kan tilläggas att konkurrensen i fråga om civila flygplan i den klass som Saab-Fairchild 340 representerar har hårdnat genom att också ett europeiskt alternativ ser ut att komma, dock klart senare än svensk-amerikanska Saab-Fairchild. Försäljningen av civila flygplan i olika storlekar har varit mycket trög . Den orderstock som finns för Saab-Fairchild - ett hundratal flygplan - måste betecknas som mycket god internationellt sett. Ett beslut om att stoppa skulle mot denna bakgrund vara ytterst olyckligt också för det civila projektet, eftersom en nedläggning av JAS sannolikt skulle leda till att marknadens tilltro till som långsiktig leverantör skulle minska dramatiskt. Möjligheterna att vidareutveckla den civila sidan skulle därmed kraftigt minska. Detta är inte ett försvarspolitiskt argument, men JAS-satsningen har också positiva industripolitiska återverkningar. Att regeringen räknar in JAS-satsningen i landets forskning och utveckling är befogat - däremot är det fel att framställa militär forskning och utveckling som en ny satsning. Tvärtom har denna beskrivit en fallande kurva. De statliga anslagen för militär forskning har i fast penningvärde minskat med ungefär en tredjedel . (En återspegling av att andelen som går till drift och underhåll i försvaret ökat på materielens och forskningens bekostnad.) Vad vi här angivit skulle alltså tala för svensk JAS mer än vid beslutstillfället . Möjligen kan också anföras ett argument i motsatt riktning. Görs bedömningen att oljepriserna även långsiktigt blir lägre än man tidigare räknat med reduceras en del av fördelen av låg bränsleförbrukning hos det svenska JAS-alternativet. (F-18 drar ungefär dubbelt så mycket bränsle som det svenska alternativet, och bränslepriset får därför stor betydelse vid en ekonomisk jämförelse mellan alternativen.) Fjolårets försvarsbeslut innehöll för det militära försvarets del en krigsorganisation som delvis förbättras genom ny materiel och bättre utbildning (det senare genom att repetitionsutbildningen åter genomförs på rimlig nivå efter av kraftiga reduceringar). Genom olika åtgärder förbättras möjligheterna att möta överraskande angrepp. Efter försvarsbeslutet har ÖB vidtagit åtgärder för att förbättra skyddet mot A- och C-vapen genom att inom ramen för tillgänglig utbildningstid åter ge en högre prioritet åt dessa färdigheter. De förbättringar som kan åstadkommas inom ramen för försvarsbeslutet är starkt motiverade. Frågan kan ställas om det finns viktiga krav på förbättringar som inte förutsågs i försvarsbeslutet. Ett tänkbart sådant område kan vara telekrigföringen. och luftstriderna över har båda fäst uppmärksamheten på den elektroniska utrustningens utomordentligt stora roll för upptäckt, ledning, verkan och skydd. Det kan inte uteslutas att fortsatta studier leder till att mer materiel inom telekrigsområdet måste beställas och att andra objekt i stället då får skjutas . En sådan anpassningsbarhet måste finnas i systemet. Detta aktualiserar frågan om bemyndigandekvoter, alltså hur mycket av beställningar som lagts ut i förhållande till den årliga storleken på materielanslagen. Ju större bemyndigandekvoter, desto mer låst är planeringen och desto mindre möjligheter att möta nya krav. Det vore allvarligt om materielanslagen skulle urholkas . Det kan sägas vara ett illavarslande tecken att besparingarna i fredsorgani sationen reducerades i samband med fjolårets försvarsbeslut genom olika aktioner i . Ansträngningarna att söka kompensera detta genom att ta fram fler rationaliseringsobjekt inom fredsdrift och fredsorganisation måste därför förstärkas. Regeringen föreslår - främst med hänvisning till devalveringen - en neddragning av resurserna för militärt försvar. Vi anser oss inte blankt kunna avvisa dessa tankar. I försvarskommittén uttalade (betänkande Säkerhetspolitiken och totalförsvaret Ds Fö 1981:1, s. 92) företrädare för de tre icke-socialistiska partierna att mot bakgrund av den allmänekonomiska och statsfinansiella situationen är det enligt kommitténs mening nödvändigt att den restriktivitet som måste tillämpas i fråga om de statliga utgifterna även måste gälla utgifterna för försvarsändamål. Vi anser fjolårets försvarsbeslut vara förenligt med detta uttalande. Angelägna kvalitetsförbättringar som behövs inom olika delar av försvarsmakten för att motsvara miljön i aktuella hotbilder måste finansieras genom rationaliseringar och sparsamhet inom fredsdriften. Budgetpropositionen föreslår en ytterligare ekonomisk åtstramning i fråga om militärt försvar. Någon exakt beskrivning av vilka konsekvenser detta får för verksamheten lämnas dock inte. Det gör det svårt för oss att bedöma förslagen. Förhoppningsvis kan regeringen lämna närmare information , åtminstone på några av de punkter som aktualiseras, t. ex. repetitionsutbildning, byggnadsverksamhet och materielanskaffning. Vår målsättning är att så långt möjligt behålla den krigsorganisation som uttalade sig för i fjolårets försvarsbeslut. Men vi bejakar behovet av besparingar och är därför beredda att biträda sådana besparingsförslag som riktas mot annat än krigsorganisationen. Budgetpropositionen anger att en av besparingarna bl. a. skall innebära att viss byggnadsverksamhet skall uppskjutas. Det bör vara en framkomlig väg. /82 gick till byggnadsobjekt inom försvaret, varav det allra mesta för fredsorganisationens behov. Det har gång på gång vitsordats att hittillsvarande normer för byggande i många fall givit större kostnader än man lokalt ansett motiverat. Det är angeläget att snabbt finna metoder att tillvarata de förenklingar som är möjliga. försvarsbeslut innebar att man sade ja till regeringens och försvarskommitténs uttalande om att standarden på kaserner och fritidslokaler m. m. måste få tillåtas att variera mellan olika delar av landet och mellan olika förband. En något lägre standard kan godtas vid förband som har en utpräglat lokal rekrytering av värnpliktiga än vid förband som rekryterar från avlägsna områden. Enligt uppgift bejakades denna tanke på lokala förband som besöktes av försvarskommitténs arbetsutskott för fredsorganisationsfrågor. Vid arbetsutskottets besök gavs i en rad fall exempel på att utförda byggen skulle ha kunnat göras enklare. Även framtida objekt sades kunna göras enklare än man kanske räknat med. Ett av exemplen var förestående renoveringar vid Dalregementet. Av budgetpropositionen framgår att kasernrenoveringarna där nu beräknas kosta 23 milj. kr. Har man i detta fall - på ett förband där man så klart visat sig villig att acceptera att detta lokalt rekryterade förband skulle kunna ha lägre standard än förband med långväga värnpliktiga - fullt ut tagit tilvara besparingsmöjligheterna? Budgetpropositionen har utpekat byggnadsområdet som ett besparingsområde. Då krävs att departementet och myndigheter verkligen i varje enskilt objekt noga granskar vilka förenklingar och ambitionssänkningar som är möjliga. I budgetpropositionen anges att ombyggnaderna av kontorslokaler i med anledning av omflyttningar av de centrala staberna - och andra militära enheters inflyttning i deras tidigare lokaler - kommer att kosta i runt tal 75 milj. kr. Det är rimligen knappast någon stor skillnad i genomsnittlig rumsstorlek för vad som behövs för olika staber och förvaltningar. En dörr, en vägg, ett golv eller ett tak fungerar väl lika bra oavsett myndighetens namn. Måste man mer eller mindre bygga om hela huset för att en myndighet flyttar ut och en annan in? Eller är det så att omflyttningar också anses vara detsamma som att man skall höja standarden för alla? Inte en enda lektionssal, förläggningslokal eller stabslokal borde få byggas till följd av en norm, utan först när det i det enskilda fallet verkligen kan göras troligt att nuvarande lokaler är så trånga att det menligt påverkar verksamheten. Vi finner frågan så angelägen att vi föreslår att begär att regeringen orienterar om vilka resultat som uppnåtts i strävandena att förenkla och förbilliga inom försvarets byggnadsverksamhet. Också i fråga om befästningar finns avsevärda möjligheter till besparingar genom ändrade normer för utrymmen och standard. utgår man från fredstida arbetsplatsstandard, vilket inte är ekonomiskt rimligt för anläggningar avsedda för krigssituation. På en punkt beslöt att skjuta upp beslut om rationalisering inom fredsorganisationen. Nämligen indragningen av kvarteret i . Besparingen är angelägen, genom att den skulle frigöra medel som är av allra största betydelse för marinens möjligheter att beställa materiel, t. ex. minjaktfartyg från . Det är beställningar som är angelägna både för möjligheterna att kunna använda våra hamnar och farvatten i skärpta lägen och för möjligheter att leva vidare. Föredraganden anger att han önskar handlingsfrihet att budgetåret 1983/84 beställa ytterligare ett minröjningsfartyg - utöver de två som beställts. Kvarteret skall avyttras, utom i det fall det visar sig att flottans nya utbildningssystem för värnpliktiga är felaktigt. Det nya systemet har enligt uppgift tagits emot mycket väl av de värnpliktiga, eftersom det innebär att de får närmare hem, att de slipper byta befäl så ofta och att de direkt får kontakt med fartyg och de mindre grupper i vilka de skall verka (i stället för att först gå i en opersonlig jätteskola). Systemet innebär att vi får högre beredskap och bättre utbildade fartygsbesättningar och därmed en effektivare flotta. Det är angeläget att uppskovet i fråga om beslut om kvarteret blir minsta möjliga, så att inte nedläggningen förskjuts framåt i tiden. Nedläggningstidpunkten har angivits till . I budgetpropositionen finns inget nämnt om kvarteret . Försvarsbeslutet innebar bl. a. att en av de moderna infanteribrigaderna sannolikt den som utbildas vid Dalregementet - skall ombildas till Norrlandsbrigad. Det innebär ingen förändring i fråga om beväpning eller antalet värnpliktiga och befäl. Skillnaden består i att i stället för infanteribrigadens terrängbilar har Norrlandsbrigaden helt och hållet bandvagnar. Det betyder - vilket har mycket stor betydelse vid strid i övre - att brigaden kan ta sig fram även i djup snö och helt vid sidan av vägar. Den strategiska utvecklingen har ökat intresset för . har betonat vikten av att försvaret av övre förstärks. Vi kan se hur både och prioriterat försvaret i norr mer . Supermakternas ökade intresse för området är uppenbart. En förbättring av försvar i norra delen av landet har därför stor betydelse för trovärdigheten i vår säkerhetspolitik. Regeringen tycks vara tveksam till den femte Norrlandsbrigaden. Vi antar att det i så fall är av ekonomiska skäl. En komplikation har antytts vara att en avbeställning av bandvagnarna skulle kosta pengar. Även om ett antal bandvagnar avbeställs anser vi att man bör försöka få den femte Norrlandsbrigaden. Ett stort antal bandvagnar finns nämligen för andra förband, och dessutom avses en del av de hittillsvarande bandvagnarna (av äldre typen 202) i dagens fyra Norrlandsbrigader renoveras och tillföras de omoderna infanteribrigaderna IB 66. Om det är så att renovering av de äldre bandvagnarna är ekonomiskt rimlig så kan man genomföra den men i stället för att lämna dem till IB 66 låta dem ingå i några av de förband som eljest skulle få den modernare vagnen. Därmed skapas möjlighet att åstadkomma en femte Norrlandsbrigad och ändå hålla nere nyanskaffningen av bandvagnar. konstaterade att kraven på luftförsvaret ökar. Hotet från attackflyg mot vårt land blir större genom att räckvidder, lastförmåga och navigationshjälpmedel utvecklats kraftigt inom det senaste årtiondet. Detta har lett till en övergång till ett mer offensivt taktiskt flyg, kvalitativt jämförbart med det Nato haft . Transportflyget har utvecklats mycket kraftigt och kan få mycket stor betydelse i framtida konflikter. Antalet helikoptrar, både för luftlandsättning och som vapenplattform, har ökat dramatiskt. Genom nya flygande radar- och stridsledningsflygplan (vad som i väst kallas AWACS) blir det helt andra möjligheter för en angripare att leda egen jakt - som skydd för attackflyg, transportflyg och helikoptrar - långt in över vårt land. Tillsammans ger detta en betydligt svårare situation än vi tidigare behövde räkna med. Tillkomsten av kryssningsrobotar brukar också nämnas i sammanhanget. Erfarenheter och studier visar att ett fungerande luftförsvar tvingar en angripare att anfalla i vågor för att minska sina förlustrisker. Ur svensk synvinkel har detta den stora fördelen att det väsentligt underlättar möjligheterna att - via luftbevakningssystemet- larma civilbefolkningen och därmed nyttja skyddsrummen. Mot den här bakgrunden ter det sig starkt befogat att behålla dagens tolv jaktdivisioner. Jaktflyget har ju reducerats mycket kraftigt - som hotbilden förvärrats. Vi hade 33 jaktdivisioner år 1955,28 år 1967, 1976 och 12 . avvecklades dessutom flygvapnets sex divisioner med luftvärnsrobotar för höghöjdsförsvar . (Bloodhoundrobotar som fullt användbara såldes tillbaka till .) Nedläggningen av divisioner gick så snabbt att ett stort antal flygplan - J och J 35 Draken - utrangerades . Det var ett medvetet beslut, enligt en filosofi som då innehöll åtskillig logik. fick vi en tydlig avspänning, genom den västtyska östpolitiken och en rad avtal. Krigsrisken i tycktes kraftigt minska, supermakterna närmade sig varandra. Vi fick det första . Försvarsbesluten i ansågs kunna utgå från den bedömningen att krigsrisken föreföll mycket liten för de då närmaste åren, men att osäkerheter alltid finns på . Det var då rimligt att utrangera divisioner och i stället föra pengar till mer långsiktiga projekt, som skulle ge effekt först . Alltså minska försvarsförmågan i närtid, men söka behålla handlingsfrihet . Det var samma tanke som låg bakom inställandet av repövningar visserligen gick effekten hos förbanden ned kraftigt genom detta, men skulle man kunna återta detta. Genom den ökade motsättningen mellan supermakterna är situationen klart sämre än läget ett årtionde tidigare. Det gör att receptet att minska förmågan i närtid är rimligt. bakgrunden till att repövningarna kraftigt har prioriterats upp (även om regeringen nu åter minskar dem en del). På samma sätt aktualiserades tanken att även efter det levererats i åtta divisioner skulle man kunna behålla ett antal J 35 Draken i drift. De tekniska möjligheterna finns. Försvarsbeslutet bejakade försvarskommitténs förslag att behålla fyra divisioner Draken .