mot · G702235 · 1983-11-25 00:00:00 — m. fl. Vissa avdrag för kostnader för intäkternas förvärvande, m. m. 1983/84:68) I propositionen framläggs bl. a. vissa förslag om ändring av bestämmelserna om avdrag för resor till och från arbetet, när bilen används i tjänsten. Förslaget innebär en viss uppmjukning av vad som följer enligt nu gällande regler. Avdrag skall fortsättningsvis medges för de dagar som bilen används i tjänsten om detta skett under minst och användningen i tjänsten uppgått till . Om bilen använts i tjänsten under minst under , skall avdrag medges för alla de dagar som bilen använts för resor mellan bostad och arbetsplats, under förutsättning att tjänsteanvändningen också här uppgår till . De nya reglerna föreslås i huvudsak bli tillämpliga första gången vid taxering. Regeringen föreslår också att beräkningsgrunderna för bilavdrag vid resor mellan bostad och arbetsplats skall ändras. Avdraget skall fortsättningsvis sättas så att endast de rörliga kostnaderna beaktas. Avslutningsvis föreslås också att rätten till avdrag för arbetskläder vilket gällt t. o. m. taxering inte skall förlängas. Bestämmelserna om rätt till avdrag för tjänsteresor har reglerats i anvisningar från RSV och dess föregångare. I dessa anvisningar har stadgats att avdrag endast skall medges vid regelmässig användning i tjänsten. Vad som menats med detta begrepp har dock i mycket liten utsträckning ställts på sin spets eftersom de flesta avdragsyrkanden kunnat tillgodoses genom utnyttjande av exempelvis tidsvinstregeln. Efter beslutet om skärpning av kravet på tidsvinst från har frågan blivit aktuell på ett helt annat sätt. Efter uppmaning från RSV skrevs kravet på regelmässighet in i kommunalskattelagen. Med denna lagändring åsyftades ingen regeländring i sak utan syftet var endast av formell karaktär. Detta till trots synes RSV ha tillsatt en arbetsgrupp för att klargöra vad som skulle förstås med begreppet regelmässig användning i tjänsten. Gruppen kom därvid fram till att rekommendera minst 160 dagars användning för att avdrag skulle kunna medges. Problemen med de nya reglerna blev akuta . debatt bröt ut i våra massmedier och åtskilliga exempel på helt orimliga konsekvenser på grund av den rekommenderade 160-dagarsregeln redovisades. När detta blev uppmärksammat verkar de främsta företrädarna för verket att ha backat från sin tidigare linje och man föreslog att lagen borde ändras på denna punkt. Bland annat genom detta agerande kom stor osäkerhet att prägla taxeringsarbetet under detta år. Detta har lett till att länsstyrelserna har intagit olika ståndpunkter och på grund härav har inte en enhetlig taxering kunnat ske. I vissa län har man således följt RSV:s rekommendation medan man i andra har tillämpat för den skattskyldige mildare bestämmelser. Som en följd härav har också nämndernas arbete blivit bristfällig från rättvise- och likformighetsaspekter. Det har t. o. m. redovisats exempel där en och samma taxeringsnämnd har tillämpat bestämmelserna på ett sätt och på ett annat sätt , utan att ändra de tidigare taxeringarna. Vi ser med oro på den utveckling som lett till att en allt större del av medborgarnas skattebelastning bestäms av RSV:s tillämpningsföreskrifter. Enligt regeringsformens 1 kap. 4 § är det som beslutar om skatt till staten. Det förfarande som förekommit i denna fråga visar att detta stadgande f. n. inte helt uppfylls. Enligt vår uppfattning måste denna utveckling stoppas. Det måste i högre grad bli folkets valda ombud och inte en statlig myndighet som bestämmer om medborgarnas skattebelastning. För att detta skall vara möjligt erfordras en omsorgsfullare beredning. De regler som beslutar införa måste förses med utförligare motivtext. I denna måste också i högre grad än ges synpunkter på tillämpningen. Avdrag på grund av användning av bil i tjänst Enligt vår uppfattning är det orimligt att acceptera den olikformiga bedömning av bilavdragen som skett vid taxering. Vi anser därför att de regler som beslutar införa taxering, i den mån de som i vårt förslag innebär en mildring av nu gällande regler, bör ges en retroaktiv tillämpning. Länsrätterna bör således ges möjlighet att ändra de åsätta taxeringarna så att överenskommelse uppnås med de nya reglerna. Av praktiska skäl kan detta endast ske beträffande dem som anför besvär taxering. bör därför även hos regeringen begära att särskild information om avdragsreglerna 1982 utgår till allmänheten. Vi är medvetna om att detta förfarande är unikt men vi anser att de konsekvenser som ifrågavarande riksdagsbeslut fått också är unika. Även utan en generell möjlighet till mildring av taxeringsnämndernas taxeringar kommer ett stort antal överklaganden att ske. Det behöver därför inte uppkomma någon mer betydande merbelastning enbart på grund av vårt förslag. Tvärtom bör tillämpning av de nya och förhoppningsvis klarare reglerna innebära att arbetet underlättas. A vdraget för följande år Vi kan för vår del inte acceptera de förslag till ändringar beträffande rätten till avdrag för bilresor när bilen används i tjänsten som regeringen avgivit. Vi anser att avdrag bör medges i större utsträckning än enligt propositionen. Den som för att kunna utföra sitt arbete är tvungen att använda egen bil bör få göra avdrag för kostnaden härför. Alternativet är att arbetsgivaren måste ställa en bil till förfogande vid arbetsplatsen. Kostnaderna för detta som kommer att vara avdragsgill, torde överstiga det belopp som den anställde yrkar avdrag med. Totalt sett skulle det således bli dyrare för samhället och krångligare för arbetsgivaren med de föreslagna reglerna. Detta gäller för både offentliga och privata arbetsgivare. Inom många yrkesgrupper måste man ha bilen till hands på arbetsplatsen. Man kan inte åka hem och hämta bilen när man plötsligt behöver använda den i tjänsten. Det kan med mycket kort varsel uppkomma en situation som gör att vederbörande måste använda sin bil. Det är då inte rimligt att ställa krav på viss minsta användning av bilen för att avdrag skall medges. Det är vår uppfattning att avdrag skall medges för resor till och från arbetet för då bilen faktiskt har använts i tjänsten. Med användning skall då också avses att man måste ha bilen till hands på arbetsplatsen. Vi anser inte heller att avdragsrätten bör begränsas till de fall där körts utan medges oavsett hur lång sträcka som tjänstekörningarna utgjort. Enligt vår uppfattning bör inte någon förändring av beräkningen av avdraget för bilresor göras. Vi avvisar således regeringens förslag att endast de rörliga kostnaderna skall beaktas. En förändring av reglerna i enlighet med propositionen skulle innebära en orättvis behandling av de inkomsttagare som inte har möjlighet att utnyttja de kollektiva färdmedlen vilka till viss del bekostas med allmänna medel. De förmodanden som görs i propositionen beträffande motiven för enskilda människors bilanskaffning är inte helt relevanta för boende där kollektiva trafikmedel i stort sett saknas. För dessa människor är bilen helt enkelt en nödvändighet. Det är därför vår bestämda uppfattning att avdragsrätten bör omfatta såväl rörliga som fasta kostnader i enlighet med nu gällande bestämmelser. Regeringen föreslår att avdraget vid resor i tjänsten, till skillnad från , skall beräknas på samma sätt som vid andra arbetsresor. Enligt vår uppfattning bör inte någon ändring därvidlag genomföras. Avdraget vid resor till och från arbetet när bilen används i tjänsten bör motsvara hela kostnaden för bilanvändningen. Vid omfattande användning bör en proportionering av årets totala bilkostnader mellan tjänste- och privat användning göras. Om endast en mer begränsad avdragsgill användning föreligger, bör den statliga bilersättningsnormen kunna tjäna som riktmärke vid taxeringen. Avdrag för kostnader för vissa arbetskläder Vi anser att avdraget för arbetskläder bör bibehållas. De arbetstagare för vilka detta avdrag medges kan med fog anses ha en verklig kostnad för intäkternas förvärvande. I enlighet med gällande skatterättsliga principer bör därför detta avdrag permanentas. Vi förutsätter att vederbörande utskott utarbetar erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att med ändring av regeringsförslaget i fråga om avdrag för bilresor till och från arbetet beslutar a) att avdrag skall medges för alla de dagar då bilen faktiskt har använts i tjänste, b) att avdrag skall medges utan den begränsning som angivits i propositionen, c) att avdrag skall medges även för fasta kostnader, 2. att beslutar att rätt till avdrag i enlighet med vårt yrkande under 1 skall gälla även vid taxering, 3. att hos regeringen begär att särskild information utgår till allmänheten om avdragsrätten vid taxering, 4. att beslutar att göra bestämmelserna i punkt 5, anvisningarna till 33 § KL, om avdrag för arbetskläder permanenta. () () () ()