mot · G6021755 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1755 Kriminalisering av anstiftan till langning, m. m. För att bemästra alkoholproblemen är det synnerligen viktigt att åtgärder vidtas för att förhindra eller åtminstone begränsa langningen av alkoholdrycker. Den dåvarande socialministern initierade , vilken var en typ av insatser. Andra insatser som kan göras är att ge polisen tillräckliga resurser och att utforma lagstiftningen så att den underlättar kampen mot langningen. Polisen och övriga rättsvårdande instanser anses i viss utsträckning sakna riktiga verktyg i form av raka lättillgängliga lagregler vad gäller bl. a. langning och förhindrande av att ungdom (under ) åtkommer alkoholhaltiga drycker. En bestämmelse som skulle underlätta detta arbete vore en klar förverkandebestämmelse avseende sprit, vin och starköl, som anträffas hos den som är , och folköl som anträffas hos den som är . Motiv för en sådan förverkandebestämmelse är att den skulle - höja ungdomens nykterhetsnivå och framflytta alkoholdebuten, vilket ju är anledning till att åldersgränsen satts vid för alkoholinköp, - ge polisen ett effektivt medel och stöd i sin strävan att förhindra ungdoms åtkomst av alkohol. I började i praktiken polisen trots avsaknaden av direkt lagstöd att beslagta ungdomars sprit- och ölkassar. Polisens rutin innebär att om någon anträffas med sprit, vin eller starköl eller någon med folköl och denne hävdar att dryckerna är hans egna presumerar polisen att innehavet föregåtts av brottslig langning eller olovlig dryckeshantering. Alkoholdryckerna beslagtas och hälls ut i avloppet på polisstationen och en anmälan upprättas i vilken gärningsmannen (langaren) anges om han är känd. uppger dock den underårige att han/hon köpt av någon okänd. Det i korthet beskrivna förfaringssättet har tillämpats med mycket gott resultat alltsedan våren 1980 i . Någon domstolsprövning med prejudicerande dom har inte förekommit, eftersom de ungdomar som drabbas av spritbeslag inte vågar låta detta komma till föräldrars och allmänhetens kännedom. Det bör allvarligt övervägas att införa en förverkande regel för här avsedda alkoholdrycker i lagstiftningen. Den skulle bl. a. göra rättstillämpningen mer enhetlig i landet och ha betydande allmänpreventiv effekt. 1 1982/83. I den gamla rusdrycksförordningen var anstiftan till langning straffbar. Denna lag ersattes 1977 med lag 1977:293 om handel med drycker, LHD. Avkriminaliseringen av anstiftan till langning var troligtvis en förhoppning om att köparen av langarsprit skulle vara mer benägen att avslöja langaren, om köparen (anstiftaren) vara straffri. En annan anledning var nog den allmänna liberaliseringen av regler och krav rörande alkohol och ungdom, eftersom dessa regler kanske av vissa uppfattades som integritetskränkande. Avkriminaliseringen av anstiftan till langning kan ha motverkat den statliga kampanjen mot langningen. Man kan nog inte underskatta betydelsen av de krav som samhället genom bl. a. polisen kan ställa. Det som är straffritt kan polisen inte med framgång beivra. Det anses nu av många att det var mindre lyckligt att avkriminalisera anstiftan till langning. Ett återinförande av kriminaliseringen torde vara en skärpning av lagstiftningen som är väl förankrad i det allmänna rättsmedvetandet. En betydande allmänpreventiv effekt skulle dessutom uppnås genom att brottet med säkerhet skulle försena ett angeläget körkortsförvärv. Det är enligt min mening viktigt att samhället prövar olika åtgärder för att komma åt langarna och langningen. De förslag jag här tagit upp är delvis exempel på åtgärder polisen i , som särskilt aktiv för att försöka finna metoder att begränsa langningen, prövat med framgång. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående förverkandebestämmelse avseende sprit m. m. som anträffas hos underårig, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående kriminalisering av anstiftan till langning.