mot · G702285 · 1983-12-16 00:00:00 — Motion 1983/84:285 m. fl. Vissa livsmedelspolitiska frågor (prop. 1983/84:76) Den statliga jordbrukspolitiken i grundar sig, i vad gäller principerna, på beslut om riktlinjer för jordbrukspolitiken . tillkallade jordbruksministern en kommitté med uppgift att utforma en livsmedelspolitik. Uppdraget omfattar såväl en översyn av nuvarande jordbrukspolitik som utformning av en politik rörande samtliga led i livsmedelskedjan. Med förtur skulle kommittén behandla frågor av grundläggande betydelse för de överläggningar om priserna på jordbruksprodukter som avser tiden efter , då nu löpande prisregleringsperiod går ut. Kommittén har i ett delbetänkande (Ds Jo 1983:10) lagt tre alternativ till kompensationssystem för statsmakternas ställningstagande utan att lämna förord för något av dem. Som en utgångspunkt för samtliga tre alternativ gäller att de skall kunna börja tillämpas redan fr. o. m. . De tre alternativen utgörs av 1) nuvarande kompensationssystem, 2) ett kompensationssystem utan automatiskt verkande regler, 3) ett kompensationssystem med begränsade inslag av automatiskt verkande regler. I regeringens proposition om vissa livsmedelspolitiska frågor föreslås nu riktlinjer för prisregleringen enligt alternativ 2, alltså ett kompensationssystem utan automatiskt verkande regler. Denna förhandlingsordning avses att gälla i avvaktan på statsmakternas ställningstagande till förslagen i livsmedelskommitténs kommande slutbetänkande. Det nödvändiga i att nu föreslå en tillfällig förhandlingsordning, som kommer att tillämpas , kan diskuteras. Eftersom livsmedelskommittén skall lägga sitt slutbetänkande bör således ta nödvändig hänsyn till att jordbruks- och livsmedelspolitiken är föremål för utredning och därför inte föregripa utredningsresultatet. Propositionen är mycket allmänt formulerad, varför man kan göra ganska vida tolkningar av vad som sägs. Vi anser därför att en viss försiktighet måste iakttas med tanke på det pågående utredningsarbetet. Detta gäller exempelvis överskottet inom jordbruksproduktionen, ett problem som inte är enkelt att lösa, eftersom det rör många sysselsättningstillfällen, både inom jordbruket och förädlingsindustrin. Denna och många andra frågor är nu föremål för analys och ställningstagande i livsmedelskommittén och därför bör rimligen det föreslagna förhandlingssystemet inte föregripa kommande ställningstagande i denna och andra frågor. I propositionen sägs att prisregleringen bör utformas så att den ger ökat utrymme för en mer solidarisk inkomstfördelning mellan olika kategorier av Vidare sägs att en fortlöpande rationalisering av jordbruksnäringen är nödvändig. Vi har givetvis inget att erinra mot en mer solidarisk inkomstfördelning. Men när det gäller en fortsatt rationalisering, kan detta ske på olika sätt och få skilda effekter. a. kan det ske genom en ny utslagning av jordbruk, och då i första hand av de små, vilket vpk inte kan medverka till. Visserligen sägs i propositionen att familjejordbruket även framöver kommer att vara den dominerande företagsformen, men här finns det anledning att erinra om vad som har skett inom jordbrukssektorn. Jordbruksministern har i propositionen särskilt pekat på de problem som vissa jordbrukare har, t. ex. nyetablerade jordbrukare och de som belastas av höga räntekostnader. Här anser vi att detta måste konkretiseras i utformningen så att ett riktat stöd kan ges till dessa jordbrukare. Vi vill dock framhålla att man bör överväga att lägga tyngdpunkten på det riktade stödet på etableringsstöd för att därigenom minska kommande räntekostnader. Rent allmänt måste vi framhålla det nödvändiga i att räntenivån pressas ned; detta skulle vara till stor nytta inte enbart för jordbrukssektorn. Även om vissa tveksamheter kan anmälas mot att , i avvaktan på ett slutligt ställningstagande om livsmedelspolitiken, tillämpa ett kompensationssystem med fria förhandlingar, kan detta godtas om vissa villkor blir tillgodosedda. Ett villkor är att ett system med fria förhandlingar inte får ge till resultat att framtida ställningstaganden grundade på livsmedelskommitténs bedömningar nu föregrips genom prisregleringens utformning. Därför bör ge regeringen till känna vad vi här berört angående det föreslagna förhandlingssystemet. Jordbruksministern anför vidare att vi måste ha ett starkt och väldifferentierat jordbruk även i , så att beredskapsmål kan upprätthållas. Detta kan vi instämma i och vill dessutom poängtera den regionalpolitiska betydelsen. har norrlandslänen en stark underproduktion inom jordbrukssektorn. Ser man t. ex. på fläskproduktionen är produktionsresurserna för i förhållande till folkmängden, , , och . Det finns säkra indikationer på att situationen för det norrländska jordbruket ytterligare har försämrats, bl. a. börjar nu mjölkproduktionen att minska. Det är därför angeläget att ett ökat stöd ges till norrlandsjordbruket. I propositionen föreslås att en uppräkning av det särskilda prisstödet till jordbruket i norra skall tillgodoses vid prisöverläggningarna. Detta kan vi inte ansluta oss till, eftersom vi inte kan finna några skäl för att nu inordna en del av detta stöd i prisförhandlingarna. Tvärtom talar allt mot att nu börja tillämpa en sådan lösning. För det första har det rått politisk enighet om detta prisstöd och dess betydelse för beredskapsmålet och även dess regionalpolitiska betydelse. För det andra föreligger ett enhälligt antaget förslag från den s. k. om stödet till jordbruket i norra har dess betänkande överlämnats till den tillsatta livsmedelskommittén för vidare utredning och därför skulle det bli att föregripa dess bedömning om man nu skulle företa ändringar i prisstödets finansiering. Det får väl också anses föreligga vissa gränser för vad som är möjligt att finansiera i de kommande prisförhandlingarna, detta med tanke på vad som sägs i propositionen att det är orimligt att tolka alternativen 2 och 3 så att jordbruket därmed inte längre skulle få någon kompensation för ökade kostnader respektive ökade kapitalkostnader. Vi har också anslutit oss till att ett riktat stöd till jordbrukare som har problem skall kunna finansieras inom ramen för prisregleringen. Som vi redan har anfört har situationen för jordbruket i norra allvarligt försämrats. Detta inger sådana farhågor att livsmedelskommitténs bedömning inte kan avvaktas. Vi anser därför att det statliga stödet måste räknas upp , och att detta bör ske . Detta bör ge regeringen till känna. När livsmedelspolitiska kommittén tillsattes tillgodosågs även de krav på en utredning som framförts av vpk. Det finns många problem och förhållanden på området som måste analyseras för att finna en vettig livsmedelspolitik till gagn för både producenter och konsumenter. T. ex. kan pekas på att merparten av prisregleringspengarna används i ledet före jordbrukaren, nämligen för att betala insatsvarorna i jordbruket. Denna insats- eller förnödenhetsindustri domineras helt av monopolföretag. Likaså visar SPK på risker med kostnadsövervältring i förädlingsindustrin när prisregleringspengarna går via denna. Det är därför angeläget att redan nu vidta åtgärder mot monopolisering och kostnadsövervältring. Sådana initiativ behöver inte fördröjas i väntan på slutbetänkande från utredningen. I övrigt får vi anledning att återkomma när utredningsbetänkandet resulterat i förslag till . Däremot vill vi åter aktualisera en fråga som är viktig både för konsumenter och producenter. påpekar i sitt remissvar att de offentliga åtgärderna inkl. livsmedelssubventionerna har en utomordentligt stor betydelse för jordbrukssektorn. Vi har t. ex. ett överskott av animalier, vilket inte enbart beror på en överproduktion, utan också på en minskad konsumtion. Vi kan därför inte acceptera att subventionerna på bl. a. kött har tagits bort från . Vi har från vårt parti under en följd av år fört fram hård kritik mot momsen på mat, som genom sin konstruktion som regressiv skatt hårdast drabbar dem som har den lägsta disponibla inkomsten, dvs. låginkomsttagare, barnfamiljer, pensionärer och handikappade. Vi har också sagt, att om inte är beredd att slopa matmomsen kan vi godta att hela effekten av skatten på matpriserna, eller delar därav, kan kompenseras genom livsmedelssubventioner. Utöver att en minskning av matsubventionerna drabbar de sämst ställda i samhället, får detta också negativa effekter för livsmedelsindustrin och jordbruket. Vi anser därför att livsmedelssubventionerna i första hand bör återföras till den nivå som rådde före . Under hänvisning till det anförda föreslås 1. att som sin mening ger regeringen till känna a) vad i motionen anförs om överläggningarna om prisregleringen av jordbruksprodukter för tiden efter , b) vad i motionen anförs om återställande av livsmedelssubventionerna, 2. att uttalar att även fortsättningsvis uppräkningen av prisstödet till jordbruket i norra bör ske på hittillsvarande sätt och ej göras till en förhandlingsfråga. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)