mot · G602248 · 1983-01-12 00:00:00 — m. fl. Reglerna för sammanslagning av arrendegårdar lade genom sitt jordbrukspolitiska beslut fast inriktningen för dagens jordbrukspolitik. Vi delar de tankegångar som kommer till uttryck i beslutet. Dock vill vi peka på att utvecklingen inte alltid har följt riksdagsbeslutets intentioner. Trots markeringen av familjejordbrukets betydelse sker sammanläggning av brukningsvärda enheter i snabb takt. Den främsta orsaken härtill är att jordbruksarrendena står helt vid sidan av myndigheternas prövning av strukturrationaliseringen inom jordbruket. I vissa delar av landet, där stor del av jordbruket drivs just i arrendeform, blir dessa problem speciellt märkbara. I och vissa delar av finns stora gods som oftast har sina huvudgårdar under eget bruk men som har många utgårdar utarrenderade. Arrendatorernas besittning av gårdarna är ofta livslång. Många exempel finns på arrendeförhållanden som bestått genom flera generationer inom samma släkt. har mindre arrendeställen sammanförts med granngårdar eller lagts till huvudgården. Den snabba ekonomiska utvecklingen har i många fall gjort detta nödvändigt. har en ny tendens noterats. Var för sig bärkraftiga lantbruk slås samman. I många fall har sammanslagningen gått så långt att man skapar orationella, alltför stora enheter med olämplig arrondering. Motiveringen för sammanslagningarna har oftast varit att man vill undvika byggnadsinvesteringar. I något sånär centralt belägna trakter har de goda möjligheterna att hyra ut mangårdsbyggnaden varit en bidragande orsak. Vi anser att denna utveckling är mycket olycklig eftersom sammanläggningarna har många negativa effekter. Några skall här redovisas. Sammanläggningarna har medfört en mycket stor kapitalförstöring, genom att i många fall fullt användbara djurstallar ställts tomma, med ett snabbt förfall som följd. Betesmarker förbuskas, den högvuxna skogen tränger närmare åkrarna och försämrar ytterligare de redan i utgångsläget tveksamma förutsättningarna för ett industrialiserat jordbruk med inriktning på ensidig spannmålsodling. Jordbruk är i hög grad en fråga om transporter. Sammanläggningar medför att transporterna av maskiner och produkter inom gården ökar avsevärt. Jordbruksdriften extensifieras och sårbarheten ökar kraftigt vid svåra bärgningsförhållanden och/eller avspärrning. Den avvecklade djurhållningen medför en försämring av åkerjordens bördighet, ökar ogräsförekomsten och framtvingar en större användning av kemiska bekämpningsmedel. För avträdande arrendator uppstår förluster genom svårigheter att få ersättning för gjorda investeringar på den nedlagda fastigheten. Då arbetstillfällen saknas återstår ofta bara en förtidspensionering för den undanknuffade arrendatorn. Varje nedläggning medför ökade svårigheter för unga jordbrukare att etablera sig på lämpliga gårdar. De sammanlagda enheterna kräver så stora investeringar att endast ett fåtal kapitalstarka kan göra den satsningen. beslut om familjejordbruket som bas för jordbrukspolitiken förfuskas. Sammanläggningarna medför en minskning av sysselsättningen på landsbygden, därmed minskas också permanentboendet där. Underlaget för samhällets serviceåtagande i form av kollektivtrafik, skolor, lanthandel osv. För den befolkning som bor kvar inom området ökar isoleringen. Enligt vår mening måste samhället korrigera en utveckling som medför så många negativa följder. Den fortsatta diskussionen bör därför inriktas på val av medel för att styra utvecklingen. Vi anser att den tillsatta livsmedelsutredningen (jordbruksutredningen) bör pröva dessa frågor. Därvid bör man i första hand undersöka möjligheterna att all strukturrationalisering inom jordbruket prövas av lantbruksnämnderna. Vilket skulle innebära att sammanslagning av var för sig bärkraftiga arrendegårdar prövas på samma sätt som sammanläggningar genom köp av fastighet. Ett sådant förfarande kan medföra att jordägare förvägras sammanläggning, vilket i sin tur kan vara ekonomiskt påfrestande på grund av behövliga investeringar. Utredningen bör därför pröva nya låneformer till jordägare för detta ändamål. Enligt vår mening bör avskrivningslån till en del av investeringarna kunna beviljas. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär att livsmedelsutredningen genom tilläggsdirektiv ges i uppdrag att framlägga förslag innebärande att sammanslagning av arrendegårdar prövas på samma sätt som sammanläggning genom köp. () ()