mot · G602579 · 1983-01-20 00:00:00 — Formerna för statligt stöd till arkeologiska utgrävningar Den uppenbara risken för stora merkostnader i samband med fornfynd på byggplatsen är en stor belastning för orter med en medeltida stadskärna. Det går knappast längre att bygga bostäder i sådana miljöer. Blir det något byggt blir det kontorshus där varje kvadratmeter måste utnyttjas för att ekonomin skall gå ihop. Det är i sista hand hyresgästerna som får betala kostnaderna, medan resultatet av de arkeologiska utgrävningarna har riksintresse. Som det nu är kan krav på en arkeologisk utgrävning på en byggnadsplats leda till en avsevärd fördyring eller rent av att tilltänkt byggenskap inte blir av. Har man i förväg fått besked om kostnadsansvaret kan man undvika den extrakostnad som uppstår när byggnationen fördröjs. Om inga åtgärder vidtas snabbt kommer nuvarande förhållanden att medföra en svår belastning för de kommuner som inom sig har en äldre stadskärna. Det är i regel de mindre kommunerna - oftast med lågt skatteunderlag - som drabbas. I centralorter som , , och kan utvecklingen betyda en utarmning av stadskärnan. Företag drar sig för att etablera sig där, och fastigheterna i dessa områden blir alltmer svårsålda. Viss bebyggelse hotar att förslummas, när nödvändig sanering fördröjs eller helt uteblir av ovan angivna skäl. I har t. ex. länge kritiserats för vanskötsel av några av sina fastigheter. Den arkeologiska utgrävningen före en renovering skulle säkerligen bli ekonomiskt betungande. En annan faktor som ökar osäkerheten för byggherrarna att göra nödvändiga lönsamhetskalkyler är de vaga förhandsbesked som ofta lämnas av kravställande myndigheter. I ett fall (kvarteret i ) kan t. ex. nämnas att kostnadsberäkningen löd på . medan den verkliga kostnaden visade sig vara . För i räkning utförde RAGU (Gotlandsundersökningar) en arkeologisk undersökning i kvarteret I. Grävningsarean omfattade med ett genomsnittligt djup av och en kostnad av ca . Byggnaden gällde ett garage! Byggnadsföretaget i skulle gräva en hissgrop på ca . För detta blev kostnaderna till RAGU , förutom stillaståendet i verksamheten. När det gäller smålägenhetsbyggnationen kan man räkna med en fördyring av kostnaderna med . Den förutvarande regeringen har - efter upprepade uttalanden av - tillkallat en särskild utredare med uppdrag att utreda formerna för statens stöd till arkeologiska undersökningar m. m. Av direktiven framgår bl. a. att det är motiverat att se över möjligheterna att underlätta för arbetsföretagen att finansiera arkeologiska undersökningar samt att utredaren närmare bör klarlägga behovet av och formerna för statligt stöd till arkeologiska undersökningar. Det är i sig välkommet att nämnda utredningsverksamhet har kommit till stånd. Men det är tyvärr en brist att direktiven är alltför allmänt hållna. a. saknas ett entydigt uttalande att utredningsarbetet bör som målsättning ha att precisera vad som skall anses som riksintresse samt att staten ensam skall svara för kostnaderna när detta riksintresse skall hävdas för att få en utgrävning till stånd. Behovet av en dylik precisering blir inte mindre om man beaktar behovet av att begränsa de offentliga utgifterna med tanke på det statsfinansiella läget. I ett frågesvar (protokoll 1982/83:15) har statsrådet som företrädare för den nuvarande regeringen inte bedömt det lämpligt att precisera dessa direktiv. Vi finner detta olyckligt med hänsyn till tidsaspekterna och till det problemkomplex som råder. Risken är stor att utredningsarbetet inte leder fram till de åtgärder som enligt vår mening är nödvändiga för att åstadkomma en varaktig förbättring av byggarbetsmarknaden för de utsatta kommunerna. Utredningsdirektiven måste således preciseras bättre och i den riktning som vi angett i det föregående. bör göra ett uttalande av denna innebörd. Med anledning av vad som ovan anförts hemställer vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om tilläggsdirektiv till utredaren om formerna för statens stöd till arkeologiska utgrävningar.