mot · G6021111 · 1983-01-24 00:00:00 — Regeringen har upmanat organisationer och myndigheter att föreslå två namn, en kvinna och en man, till uppdrag i statliga styrelser, kommittéer m. m. som tillsätts av regeringen. Vi anser att denna praxis bör fortsätta. Enligt den redovisning över antal kvinnor i statliga utredningar som sedan föregående budgetår införs i Kommitéberättelsen har exempelvis andelen kvinnliga kommittéordförande ökat men utgör fortfarande bara 11,av samtliga. De stora skillnaderna i kvinnors och mäns villkor består till stor del i traditonellt tänkande och fördomar. Arbetet på att ändra attityder och bearbeta fördomar måste därför ständigt pågå parallellt med allt annat jämställdhetsarbete. Här spelar naturligtvis arbetet inom folkrörelserna, politiska och fackliga organisationer och studieorganisationer avgörande roll. Men det är också viktigt att opinionsbildningen på detta område ges prioritet i samhällsorgan. har här gjort ett betydelsefullt arbete. I den omorganisation av jämställdhetsarbetet som gjorts och som innebar att jämställdhetskommittén avvecklas finns det stor risk att opinionsbildningen försvagas. Vi anser det nödvändigt att det ges klara direktiv till andra samhällsorgan, exempelvis JämO, forskningsdelegationen och andra berörda statliga myndigheter att fortsätta och vidareutveckla jämställdhetskommitténs arbete på detta område. Vi anser det också angeläget att tidskriften också i fortsättningen ges ut. Detta bör ges regeringen till känna. Invandrarkvinnor är ingen enhetlig grupp. Kvinnor från de nordiska och västeuropeiska länderna har samma kulturbakgrund som vi. Sydeuropeiska kvinnor kan ha sinsemellan helt olika bakgrund beroende på om de kommer från stad eller landsbygd. Det finns ändå något som invandrarkvinnorna har gemensamt. De har ett annat språk, en annan bakgrund och andra referensramar än vi som är infödda i . De har också sina traditionella roller med sig från de kulturer de kommit ifrån. Det kan för en del kvinnor betyda att de inte tillåts delta i samhällslivet utanför hemmets dörr. Detta leder till språklig och social isolering. Statistiken visar att invandrarkvinnor i större utsträckning förvärvsarbetar, de har tyngre jobb och sämre arbetstider än svenska kvinnor. För att ta fram mer kunskaper om invandrarkvinnor gav förutvarande regeringen jämställdhetskommittén i uppdrag att genomföra en kartläggning av antalet invandrarkvinnor med hänsyn tilderas sociala och kulturella bakgrund och genomföra en analys av dessa kvinnors särskilda problem. Arbetet resulterade i rapporten och jämställdhet (Ds A 1981: 2). Alla invandrarkvinnor har ett stort behov av utbildning i språket, om rättigheter och skyldigheter, för arbetslivet, över huvud taget för att kunna fungera som fullvärdiga medlemmar i det svenska samhället och kunna fylla sina viktiga funktioner i hemmet som fostrare av nästa generation. Den s. k. genomförde i samarbete med för invandarkvinnor (Riffi) en försöksverksamhet med undervisning av invandrarkvinnor, och kommittén framlade också förslag till förbättrad undervisning och förbättringar för dessa. Vi beklagar att kommitténs förslag - genom att propositionen i frågan fördröjs inte kommer att genomföras under budgetåret. Vi har tidigare nämnt kvinnomisshandel i det svenska samhället. I vissa av de kulturer varifrån invandrarna kommer är kvinnomisshandel vanligt förekommande. Det finns anledning att med skärpa framhålla att i gäller svenska lagar, och all misshandel måste beivras. Men invandrarkvinnorna behöver ett särskilt stöd för att orka med att bryta mot gamla kulturmönster. Här spelar invandrarkvinnornas organisation en viktig roll, och vi anser att den bör ges samhällets stöd för dessa uppgifter. I ännu högre grad än svenska kvinnor är invandrarkvinnor rädda att anmäla misshandel i hemmet. Kvinnor utan permanent uppehållstillstånd har ofta stått ut med misshandel av rädsla för att annars utvisas, eftersom deras tillstånd att vistas har varit beroende av mannens. Efter en interpellationsdebatt i har det blivit helt klart att kvinnor som i sina hemländer skulle riskera trakasserier på grund av att de är skilda, får stanna i om de före den normerande 2-årsgränsen bryter upp ur ett förhållande där de utsätts för misshandel. Många svenskar har svårt att hitta rätt när de behöver information från olika samhällsorgan. Det är lätt att föreställa sig svårigheterna för många invandrare att hitta i den svenska byråkratin. Särskilt gäller detta kvinnorna. Det finns många exempel på att brist på riktad information lett till att enskilda och familjer inte kunnat utnyttja sina rättigheter. Behovet av till olika invandrargrupper riktad information är stort. Det räcker inte med översättning av svenskspråkigt informationsmaterial. I detta används ofta en terminologi och en språkbehandling som är svårföreståelig för många minoritetsgrupper. Regeringen bör ge myndigheterna i uppdrag att i större utsträckning beakta minoritetsgruppernas behov av information om rättigheten och skyldigheten i det svenska samhället. Det är viktigt att sådan information ges på sådant sätt att också kvinnorna nås av den. Med hänvisning till vad som framförts i motionen hemställes 1. att beslutar att ge jämställdhetsombudsmannen resurser för ytterligare en handläggartjänst av tillgängliga medel för jämställdhetsarbetet, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om kvinnorepresentation i statliga styrelser och kommittéer, 3. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om opinionsbildning, 4. att beslutar att uttala att de i statens invandrarverks rapport föreslagna åtgärderna tas till utgångspunkt för ett fortsatt reformarbete för invandrarkvinnor. () () () () () () () *Se även motionerna 1982/83:1112-1113.