mot · G602927 · 1983-01-24 00:00:00 — m. fl. Aktionsprogram mot hälsofarliga arbetsmiljöer m. m. Missförhållanden i arbetslivet, utsvettning, hälsofarliga arbetsförhållanden och utsortering från arbetsplatserna är ett av de stora hoten mot människors rätt till ett liv i psykisk och fysisk hälsa. Utslagningen i arbetslivet tenderar att intensifieras i tider av ekonomisk kris. 150 000 är arbetslösa, 150 000 är i någon form av arbetsmarknadspolitisk åtgärd, ca 250 000 är långtidssjukskrivna, ca 300 000 är förtidspensionerade och ca 60 000 är latent arbetslösa som vill ha jobb men inte är anmälda till arbetsförmedlingen. Särskilt hårt drabbas människor med olika typer av handikapp men förhållandena i arbetslivet är också i många fall en viktig orsak till invalidiserande sjukdomar. Ett aktionsprogram måste upprättas i syfte att kraftigt minska utslagningen ur arbetslivet och bereda lämpliga jobb åt de hundratusentals människor som permanent stängts ute från arbetslivet. har det skett en kraftig utbyggnad av samhällets vårdapparat och den sociala välfärden. Syftet med denna politik har bl. a. varit att främja en förbättrad folkhälsa och erbjuda alla människor möjligheter till arbete eller meningsfull sysselsättning. Det står klart att dessa mål inte uppnåtts. Studerar man de mått som finns pekar en rad faktorer på att hälsotillståndet försämras bland stora befolkningsgrupper. Trots en sjunkande barnadödlighet har medellivslängden slutat öka inom den manliga delen av befolkningen. Om man ser det över en längre tidsperiod har det skett en kraftig ökning av sjukskrivningar och förtidspensioneringar. Antalet förtidspensionärer har nästan fördubblats om man tar hänsyn till att den reguljära pensionsåldern sjunkit från 67 till . Omkring 300 000 människor går förtidspensionerade. Räknar vi också in de långvarigt sjukskrivna kan vi räkna med att omkring en halv miljon människor i arbetsför ålder står utanför arbetslivet med en medicinsk diagnos som grund. Det finns givetvis en rad förhållanden i samhället som samverkar till ett försämrat hälsotillstånd bland breda grupper. Den omfattande nerdrogningen, med i första hand alkohol, är en sådan faktor. Sambandet mellan sjuklighet och förhållandena på arbetsmarknaden är mycket klart. Det visar sig att en hög sjukskrivningsfrekvens har ett klart samband med individens arbetsförhållanden. Skift- och ackordsarbete, högt arbetstempo, stora arbetsplatser med dålig kontakt med arbetskamrater är exempel på faktorer i arbetslivet som åtföljs av höga sjuksiffror. För gick SAF ut i en kampanj där man hävdade att den höga sjukskrivningen berodde på okynne. Syftet var uppenbarligen att misskreditera socialförsäkringssystemet och lägga grunden till de konkreta försämringar i försäkringssystemet som den borgerliga regeringen försökte genomföra. Kampanjen inriktade sig framför allt mot de kortvariga sjukskrivningarna som endast står för en mindre del av det totala antalet sjukdagar. Kampanjen ledde också till att en utredning gjordes om bakomliggande orsaker både till långvarig och kortvarig sjukskrivning. Därmed har det kunnat klarläggas att också de kortvariga sjukskrivningarna är en indikator på ett kraftigt försämrat hälsotillstånd. Grupper med upprepade korttidssjukskrivningar har en klart förhöjd dödlighet i jämförelse med andra, vilket knappast låter sig förklaras med okynne. 1970-talett har inneburit en växande medvetenhet om arbetsförhållandenas betydelse när det gällt att påverka människors hälsotillstånd. Denna insikt har legat till grund för en rad försök att förbättra arbetsmiljöarbetet. Ändå kan konstateras att utslagningen ur arbetslivet inte minskat utan tvärtom ökat. Fler LO-medlemmar än 1970 anser att det föreligger arbetsmiljöbrister på deras arbetsplatser. av LO-medlemmarna anser sig ha råkat ut för ohälsa på grund av dåliga arbetsförhållanden mot 1970. Framför allt är det den ökade stressen som utpekas som en viktig försämrande faktor i arbetsmiljön. Det finns flera orsaker till att arbetsmiljöarbetet inte har lyckats bättre. Man har förmodligen underskattat den betydelse som den summerade effekten av olika arbetsmiljöfaktorer haft. Det är oftare kombinationen av ett högt arbetstempo, buller, psykisk stress och inverkan av giftiga ämnen som slår ut folk än en enskild arbetsmiljöfaktor. Även om medvetenheten har stigit när det gäller arbetsmiljön, har man inte i tillräcklig grad diskuterat de bakomliggande maktförhållandena. Utslagningen har i många fall tagit sig andra former och försvåras återigen arbetsmiljökampen med hänvisning till industrins dåliga lönsamhet. Arbetsmiljön är en kampfråga - den kan aldrig vara en samarbetsfråga. Företagshälsovårdens isolerade ställning har medfört att erfarenheterna från arbetsmiljön inte i tillräcklig grad kunnat berika den hälsopolitiska debatten. Samordningen mellan samhällets primärvård och företagshälsovården är mycket dålig. Den epidemiologiska forskningen kring arbetsmiljörisker är otillräckligt utbyggd. Yrkesmedicinen har inte byggts ut i tillräcklig grad. Man har uppenbarligen underskattat den betydelse som alkohol, lugnande tabletter och andra droger har när det gäller att påskynda utslagningsprocessen och passivisera dem som slagits ut. Man har likaså underskattat risken med att använda långvarig sjukskrivning och förtidspensionering som ett instrument för att slussa ut människor från arbetsmarknaden. Strömmen har gått i en riktning. Mycket få av dem som hamnar i vårdapparaten återkommer tillbaka till arbetslivet. De möjligheter till arbetsrehabilitering som finns har byggts ut i otillräcklig grad. Den skyddade arbetsmarknaden har i allt högre grad underkastats de lagar som gäler inom arbetslivet i övrigt, med åtföljande svårigheter för människor med handikapp att få plats. Den ekonomiska krisen medför en kraftig försämring av de utslagnas situation. Socialförsäkringssystemet och därmed deras ekonomiska trygghet ifrågasätts. I takt med en stigande arbetslöshet försvåras arbetsmiljökampen. De som slagits ut och grupper med arbetshandikapp får ännu svårare att återkomma till arbetslivet. Allra mest alarmerande är den kraftigt stigande arbetslösheten bland ungdomar, som innebär att en allt större grupp människor sorteras ut redan före inträdet på arbetsmarknaden. För att bryta denna utveckling krävs en helt ny ekonomisk politik och en ny industripolitik. Utgångspunkten för denna måste bl. a. vara en samhällsekonomisk bedömning, där man tar in de enorma sociala kostnader och vårdkostnader som utslagningen från arbetsmarknaden innebär. Det är en stigande arbetslöshet och utslagning som är det stora hotet mot ekonomi - inte de åtgärder som vidtas i syfte att ge människor jobb. Att hänvisa en stor del av befolkningen i produktiva åldrar till förtidspensionering, sjukskrivning och andra former av bidrag, i stället för att utnyttja deras arbetsförmåga är ett slöseri utan like. I syfte att samordna kampen mot utslagning och andra konsekvenser av hälsofarliga arbetsmiljöer bör ett aktionsprogram upprättas. Det bör bl. a. innehålla följande punkter. En kraftig skärpning av arbetsmiljölagstiftningen med bl. a. tvingande gränsvärden mot ett för högt arbetstempo, förbud mot allt skiftarbete som inte är samhällsnödvändigt och förbud mot ackord som driver upp arbetstempot. Rätt till arbetsrehabilitering för alla som slagits ut från arbetsmarknaden. En sådan rättighet kräver att program upprättas för att ge lämpliga arbeten för alla som vistas på vårdinstitutioner av alla slag och för dem som uppbär förtidspension och vill återgå till arbetsmarknaden. En särskild garanti om rätt till arbete eller meningsfull utbildning för alla ungdomar . Kraftig utbyggnad av yrkesmedicin och forskning som gäller sambandet mellan missförhållandena på arbetsmarknaden och ohälsa. Åtgärder som nedbringar konsumtionen av alkohol, lugnande tabletter och andra droger. En förstärkt ställning för den lokala arbetsmiljökampen och utvidgad rätt för skyddsombud att ingripa mot misstänkt hälsofarliga arbetsförhållanden. En förbättrad statistik som gör det möjligt att följa samband mellan olika former av arbetsförhållanden och ohälsa. Med anledning av det anförda föreslås att hemställer hos regeringen om förslag till åtgärder mot hälsofarliga arbetsmiljöer och utslagning från arbetsmarknaden enligt motionens aktionsprogram. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) minab/gotab 1983 73468