mot · G602168 · 1983-01-10 00:00:00 — m. fl. Beslutet från vårriksdagen 1982 om att bygga ett nytt, svenskt militärflygplan - JAS - måste brytas upp och projektet stoppas. Flera tungt vägande skäl talar för en sådan åtgärd. Det viktigaste är att beslutet om JAS innebär ett långtgående, militärindustrielit samarbete med den ena av stormakterna, , och dess viktigaste militära allians, NATO. är något nytt i den svenska militära flygplansproduktionen. produktioner, t. ex. , har visserligen varit helt beroende av viktiga komponenter och reservdelar importerade från . Men har svenska intressen, som (), gått in i en direkt samproduktion med motsvarande grupper i NATO-stater. I och med detta har påståendena att garanterar handlingsfrihet på försvars- och säkerhetspolitikens område förlorat det mesta av sitt innehåll. Motsatsen är fallet. Samarbetet inom kan också medföra oönskade konsekvenser för , när det gäller den viktiga frågan om svensk krigsmaterielexport. I och med att de samverkande länderna , , , och var för sig skall tillverka vissa delar, som sedan kan användas av de andra, är risken för transport till tredje land uppenbar. Då vi dessutom vet, att de fyra NATO-länderna hör till världens ledande vapenexportörer, som säljer till vem som vill och kan köpa, är det således troligt, att krigsmateriel tillverkad i kommer att spridas utan att vårt land kan göra något åt det. Båda dessa faktorer, bindningen till och NATO och risken för okontrollerad svensk krigsmaterielexport, är ett hot mot den svenska alliansfriheten och för neutraliteten i händelse av krig. För det andra binder satsningen på JAS oproportionerligt stora delar av de resurser som kommer att ha råd med att lägga ned på totalförsvaret under de närmaste decennierna. Där finns redan en oacceptabel obalans i fördelningen mellan militärt och civilt försvar. Så får den militära sektorn av totalförsvarets hela budget på för /83, medan de civila delarna, ekonomiskt försvar, civilförsvar, sjukvård och kommunala beredskaps- och försvarsåtgärder, tillsammans får dela på de återstående 3 miljarderna. har militärkostnaderna i stort sett klarat sig undan de nedskärningar som övriga delar av samhället fått vidkännas i den ekonomiska krisens spår. Det kommer inte att vara politiskt möjligt i fortsättningen och det är inte heller önskvärt. Totalförsvaret måste få en annan utformning, där betydligt större resurser än satsas på att förbättra samhällets motståndskraft vid kriser och krig, dvs. det civila försvaret måste få ökade resurser på det militära försvarets bekostnad. Inom den militära sektorn måste flygvapnets andel, nära en tredjedel av de militära kostnaderna, minskas kraftigt. Det talas mycket om den avskräckande effekt, som kan upprätthålla genom att ha ett flygvapen. Men den avskräckning som 240 kan tänkas utöva vid ett konventionellt anfall, det enda alternativ som det är någon mening att upprätthålla ett militärt försvar emot, är inte särskilt imponerande. De kommer snabbt att slås ut, de kan inte ersättas och de miljarder som lagts ned på dem har försvagat motståndskraften i övrigt, både militärt och civilt. fördröjer och försvårar den nödvändiga omläggningen av totalförsvar och blir därmed en försvagande i stället för en stärkande faktor. Redan har nedläggningar av fredsförband och uttunning av värnpliktsförsvaret genomförts för att kunna pressa in JAS inom de krympande ekonomiska ramarna. När det gäller kostnaderna för JAS, har de redan passerat alla beräkningar som genomförts. 1981 angavs kostnaden för de 140 plan som skulle produceras fram till penningvärde. På vårvintern 1982 har denna summa ökat till 24,9 miljarder, för att vid beslutet i anges till 25,7 miljarder plus en beräknad reserv på . I en interpellationsdebatt i uppgav försvarsminister kostnaden för dessa 140 första plan till i prisläge . Alla dessa uppgifter är önsketänkande och har ingenting med verkligheten att göra. Redan vid beslutet i var den uppgivna summan, 25,7 miljarder, alldeles för lågt tilltagen. Enligt uppgift från arméchefen general , vid en genomgång någon vecka före beslutet, måste den summan ökas med åtskilliga miljoner. I uppgörelsen med IGJAS ingår att ett förskott på 900 milj. kr. för produktionen skall betalas ut. Modifieringar av motorn beräknas kosta ytterligare 1 500 miljoner. medför därutöver fördyringar inom () på ytterligare 1 000 milj. kr. Summa således som skall läggas till de uppgivna 25,7, vilket ger penningvärde vid beslutstillfället . Till detta skall läggas att alla kostnadsberäkningar fram utgått från en dollarkurs på . Som bekant är dollarkursen mera än , varför alla tidigare beräkningar kan betraktas som överspelade. Effekten av devalveringen har inte redovisats. En fördyring av med 3 miljarder på grund av devalveringen har dock nämnts i debatten av SSU:s ordförande . Klart är att devalveringseffekten inte är medräknad i försvarsminister interpellationssvar . Den summa som där nämndes, , är densamma som vid beslutet plus de som man redan då räknade med. Slutsatsen av detta bör bli att den verkliga kostnaden för de första 140 planen fram , närmar sig i dagens penningvärde! Detta måste få konsekvenser för den fortsatta beslutsprocessen om JAS. Socialdemokraterna har i princip sagt ja till JAS. Vid beslutet krävde de endast uppskov för ytterligare utredningar. Några socialdemokrater röstade med borgarna för ett ja och några för avslag till projektet. Man lyckades således skickligt täcka in alla opinioner från Metall, som vill bygga JAS, till fredsorganisationerna, som är emot. Men vad som räknas är vad partiets majoritet vill och därmed vilken regeringens linje blir. I den socialdemokratiska partimotionen inför försvarsbeslutet ingick en precisering i 7 punkter av partiets syn i JAS-frågan: Följande villkor - utöver vad som från tekniska, ekonomiska och kommersiella synpunkter ingår i ett för statsmakterna godtagbart avtal skall uppfyllas för ett genomförande av . l:o En utgångspunkt måste vara att några löften om framtida anslagshöjningar för försvarsmakten - t. ex. för att åstadkomma en realt bevarad köpkraft - inte kan utställas. 2:o skall hålla sig inom den av överbefälhavaren anvisade ramen fram . 3:o Projektets prestanda skall långsiktigt svara mot vad överbefälhavaren och chefen för flygvapnet bedömer behövas. Därvid skall luftförsvarsuppgiften vara det centrala. 4:o Projektets realiserbarhet, som f. n. är oklar, måste kontinuerligt granskas av de ansvariga militära myndigheterna. Full insyn från statens sida i tekniskt och ekonomiskt avseende måste därför finnas. Om allvarliga problem uppstår måste staten ha rätt att avbryta projektet. Industrin måste i avtal utfästa sig att ta en inte oväsentlig risk i detta sammanhang. Även för driftsäkerheten i projektet måste rimliga garantier ges av industrin. 5:o Skulle kostnadsfördyringar uppstå - t. ex. genom att de militära myndigheterna ställer krav i fråga om modifieringar - måste dessa betalas inom ramen för flygvapnets anslag. De får alltså inte inkräkta på det utrymme som enligt nuvarande planering avdelats för övriga försvarsgrenar och ändamål. 6:o Staten måste ha fri nyttjanderätt till de teknologiska innovationer och övrigt underlag av likartad natur som kan framkomma under arbetet med . 7:o För den framtida planeringen inom flygindustrin bör det klargöras att något nytt projekt för utveckling av flygplan ej kan vara aktuellt när utvecklingsarbetena för JAS börjar minska . Industrin måste därför inrikta arbetet mot en på i huvudsak civil produktion baserad flygindustri. Det står helt klart att flera av de villkor som uppställdes i den socialdemokratiska motionen inte har uppfyllts. Vad mera är, det kan konstateras att det inte heller är möjligt att uppfylla dem. Den oundvikliga slutsatsen måste bli att regeringen avbryter eller frångår de villkor som socialdemokraterna i opposition ansåg nödvändiga att ställa upp för att godkänna den borgerliga regeringens förslag. Med hänvisning till vad som framförts i motionen föreslås att hos regeringen hemställer om åtgärder för att avbryta arbetet med . (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)