mot · G602517 · 1983-01-18 00:00:00 — I familjepolitik är valfriheten en hörnsten. Samhällets familjepolitiska uppgift är att skapa förutsättningar för barn och föräldrar att tillsammans och utifrån egna förutsättningar forma tillvaron så att den bäst passar den egna familjen. Ingen familj är den andra lik. Ingen känner bättre familjens önskemål och förutsättningar än familjemedlemmarna själva. Därför är det familjen som måste göra valet av omsorgsform för barnen. Med barnomsorg menar vi all omsorg av barn, oavsett om den sker i hemmet, i familjedaghemmet, fritidshem, förskola, föräldrakooperativ eller daghem. Verklig rättvisa och möjlighet att välja omsorgsform existerar först när samhället kan erbjuda både ekonomiskt stöd åt den som önskar vårda egna barn i hemmet och en god barnomsorg åt alla som så önskar. En rättvis barnomsorg innebär därför en utbyggnad av vårdnadsersättningen och en fortsatt utbyggnad av den kommunala barnomsorgen. Mellan dessa båda åtgärder råder inget motsatsförhållande. Varje diskussion om vårdnadsersättning och barnomsorg måste enligt vår mening utgå från de två grundprinciperna: - Barnets behov i förgrunden - Vård av barn är ett arbete som måste värderas och ersättas oavsett var det Valfriheten för föräldrar med små barn att själva välja hur de vill fördela sin tid mellan förvärvsarbete och vård av egna barn är en viktig del i familjepolitik. För att öka grundtryggheten och ge föräldrar ekonomisk möjlighet att öka sin tid med barnen behövs en utbyggnad av vårdnadsersättningen. Vårdnadsersättningen skall utgå såväl till den som väljer att vara hemma på heltid, som till den som väljer att förkorta sin arbetstid. Som ett led i arbetet att öka möjligheterna för föräldrar och barn att få mer tid för varandra infördes på förslag av regeringen fr. o. m. lagstadgad rätt till förkortad arbetstid för småbarnsföräldrar. Som ett led i en heltäckande familjepolitik vill vi också ge föräldrar som förkortar sin arbetstid ekonomisk möjlighet att utnyttja den rätten på samma sätt som vi vill ge föräldrar som på hel- eller deltid vårdar sina barn ekonomisk ersättning. Vårdnadsersättningen är en ersättning för utfört arbete. Den är inte ett konsumtionsstöd eller ett extra barnbidrag. Vårdnadsersättningen skall i stället betraktas som en inkomst och skall därför som andra inkomster vara beskattad och socialt trygghetsgrundande. Vårdnadsersättningen är också ett uttryck för det värde som vård av egna barn utgör för samhället. Eftersom vård av barn skall värderas lika oavsett vem som utför den, skall vårdnadsersättningen utgå lika oavsett vilken inkomst föräldern skulle haft av ordinarie förvärvsarbete. har under en lång följd av år - som enda parti - verkat för en beskattad och trygghetsgrundande vårdnadsersättning. Ett första steg har tagits genom att föräldraförsäkringen fr. o. m. byggts ut enligt vårdnadsersättningens princip, efter förslag från regeringen . Vi föreslår att en fortsatt utbyggnad enligt vårdnadsersättningens princip sker i en första etapp så att ersättning enligt garantibeloppet i föräldraförsäkringen utgår till dess barnet nått 18 månaders ålder. I en fortsatt etappvis utbyggnad bör vårdnadsersättning utgå till dess barnet fyller . Vårdnadsersättning skall utgå till småbarnsföräldrar som i stället för att förvärvsarbeta på heltid vårdar egna barn i hemmet på heltid, förkortar sin arbetstid till att omfatta eller väljer att arbeta deltid. Vårdnadsersättningens belopp bör bestämmas så att det skapas ekonomiska möjligheter för föräldrar att förkorta arbetstiden från åtta till . Garantibeloppet i föräldraförsäkringen utgör /dag. Beloppet höjdes från /dag. Beloppet bör nu räknas /dag fr. o. m. . Det nya beloppet bör gälla såväl den utbyggda vårdnadsersättningens , som föräldrapenning i samband med barns födelse och särskild föräldrapenning. motsvarar beloppet , vilket innebär kompensation för förkortad arbetstid med en fjärdedel av normal arbetstid vid en inkomst på . 1 det har betonats att landets ekonomiska läge kräver stark återhållsamhet. Nya reformer måste finansieras inom redan befintliga resurser. Mot bakgrund härav är det än mer angeläget att resurserna fördelas rättvist och kommer de sämst ställda till del. Stödet till barnfamiljerna måste enligt vår mening prioriteras. har i regeringsställning anvisat besparingar som en väg att finansiera angelägna rättvisereformer. På samma sätt avser att skapa ekonomiskt utrymme för en fortsatt utbyggnad av vårdnadsersättningen. Detta framgår närmare i ekonomiskpolitiska motion. Kostnaderna för en utbyggd vårdnadsersättning med tolv nya månader och med ett uppräknat garantibelopp om /dag räknat på fullt utnyttjande kan beräknas till ca 1 400 milj. kr. Kostnaderna för sex nya månader å /dag uppgår således till drygt 300 milj. kr. beräknat med halvårseffekt. Det bör noteras att detta är bruttosiffror. Kostnaderna för staten blir lägre eftersom vårdnadsersättningen beskattas. Som tidigare anförts är vård av små barn ett arbete som bör värderas på samma sätt som annan yrkesverksamhet. Vård av egna små barn bör därför utgöra en merit i arbetslivet att tillgodoräknas vid anställning och lönevärdering som annat arbete. Fr. o. m. gäller rätt för föräldrar som vårdar egna små barn i hemmet att tillgodoräkna sig den aktuella vårdtiden som grund för ATP. Vid ATP-beräkningen får förälder tillgodoräkna sig det antal år föräldern varit hemma och vårdat egna barn som hade varit förvärvsår. Vi föreslår att liknande teknik tillämpas vid meritvärdering av barnomsorg. För meritvärdering bör föräldrar få tillgodoräkna sig det antal år föräldern varit hemma och vårdat egna barn som hade varit förvärvsår. En person som avstått från förvärvsarbete under ett visst antal år bör således som merit vid anställning få tillgodoräkna sig de år denne vårdat egna barn . Målsättningen för den kommunala barnomsorgsutbyggnaden är att alla barn i förskoleåldern och yngre skolåldern till förvärvsarbetande eller studerande föräldrar samt barn med särskilda behov som efterfrågar plats skall erbjudas sådan plats. Därför måste utbyggnaden fortsätta till full behovstäckning. Barnomsorgen skall ses som ett stöd i barnens utveckling. Den är ett komplement till familjens omsorg och fostran. En av barnomsorgens viktigaste uppgifter är att stödja barn med särskilda behov. En väl fungerande barnomsorg förutsätter samverkan med föräldrarna och möjligheter till aktivt deltagande i barnomsorgen från föräldrarnas sida. kom kvalitetsbegreppet att få stå tillbaka för den kvantitativa utbyggnaden. Kvaliteten inom barnomsorgen är mycket viktig. Den kommunala barnomsorgen skall utgå från barnens behov och förutsättningar. Daghem som fungerar bra är en god uppväxtmiljö för barnen. God kvalitet inom barnomsorgen är bl. a. en aktiv föräldramedverkan, låg personalomsättning, små enheter i barnens närmiljö. God kvalitet är också att barnen inte fjärmas från samhällslivet i övrigt. Daghemmets verksamhet och olika aktiviteter måste ha en verklightesförankring. Små daghem i närmiljön liksom öppen förskola och deltidsförskola i det egna bostadsområdet eller kommundelen ser vi som ett viktigt inslag i förverkligandet av det decentraliserade samhälle som kallar lokalsamhälle. Majoriteten av barnfamiljer har en annan barnomsorg än daghem. Man har dagmamma eller får hjälp av släktingar, privata dagmammor eller förlägger arbetstiderna så att någon av föräldrarna kan vara hemma. Av dem som efterfrågar barnomsorg önskar dock den absoluta majoriteten daghemsplats. Av dem som tillfrågats1 önskar ett mycket stort antal föräldrar deltidsomsorg. Även om det presenterats uppgifter som tyder på att deltidsarbetande i ökad omfattning går över till heltidsarbete, kan man se deltidsarbetet som ett uttryck för föräldrarnas önskemål att få mera tid att vara tillsammans med sina barn. Bristen på daghemsplatser i förhållande till den efterfrågan som finns har medfört att många familjer tvingats till nödlösningar. Många barn får en otillfredsställande omsorg, och rapporter har gett vid handen att det finns barn i förskoleåldern som saknar tillsyn. Närmare vartannat barn i åldern saknar helt tillsyn medan föräldrarna arbetar. Samhällets barnomsorg måste i högre grad anpassas till hur samhället förändras. Den måste också anpassas till de lokala behoven och förutsättningarna i de olika kommunerna. Det sker genom barnomsorgsbestämmelser som ger kommunerna ökad frihet att utforma verksamheten i daghem och fritidshem. 1 SCB:s barnomsorgsundersökning 1980. Lokaler, utemiljöns utformning och benägenheten att utnyttja de möjligheter som närmiljön erbjuder har stor betydelse för kvaliteten inom barnomsorgen. Nybyggda och rationellt utformade och utrustade lokaler är inte alltid garantier för god kvalitet. Mindre lokaler, naturligt belägna i barnens bostadsmiljö kan vara till fördel för verksamheten. Nya och mindre traditionella former för barnomsorgen bör prövas. Försök med ökad föräldramedverkan och ansvar kan ge goda resultat. All föräldramedverkan bör uppmuntras och stimuleras. S. k. föräldrakooperativ bör stödjas och inordnas i kommunernas barnomsorgsplatser. Förskolor som drivs av t. ex. kyrkan eller samfund bör, om deras målsättningar överensstämmer med de mål som barnomsorgen har, inrymmas i barnomsorgsplanen för kommunen. Vi vill betona värdet av utvidgade syskongrupper och helintegrerade grupper (daghems- och fritidsbarn tillsammans) i barnomsorgen. Dessa grupper ger möjlighet för barn i olika åldrar att växa upp tillsammans. Inte minst viktigt är det då många barn växer upp som endabarn i familjen. På detta sätt får också dessa barn syskon i olika åldrar. De äldre barnen kan på ett naturligt sätt ta ansvar för de yngre. Barnen behöver inte byta grupp då de uppnår en viss ålder. Också för personalen är detta positivt. Totalt uppnås en ökad kontinuitet i verksamheten. Att vidga barnomsorgens kontaktyta och få in daghemmet i samhällslivet är en av de viktigaste kvalitetsfrågorna. Äldre människor med lång livserfarenhet kan ge förskolebarn och yngre skolbarn värdefulla kunskaper och erfarenheter. Stabila relationer mellan barn och vuxna är en av de viktigaste kvalitetsfrågorna. Regeringen redovisade i skrivelse till (1982/83:34) de åtgärder ämnar vidta för att ge kommunerna och personalen stöd och vägledning beträffande innehållet i barnomsorgen. a. redovisades arbetet med att ta fram pedagogiska program för förskolan och skolbarnomsorgen. Det är vår mening att de riktlinjer som redovisades i skrivelsen bör beaktas och ligga till grund för den fortsatta utvecklingen av barnomsorgens innehåll. Samverkan förskola - skola För att utveckla förskolan och öka dess möjligheter att bidra till goda uppväxtvillkor för barnen krävs samverkan med andra verksamheter, som kan berika innehållet i barnomsorgen, skapa kontinuitet och ge barn och familjer stöd. En särskild utredning arbetar f. n. med frågor om samverkan mellan förskola och skola. Kommittén kartlägger och analyserar aktuell försöks- och utvecklingsverksamhet. En diskussionspromemoria avgavs . Enligt mening måste samarbetet mellan förskolan och lågstadiet förbättras och utvecklas. finns möjligheter för sådan samverkan, vilken också tagits till vara och prövats i en rad kommuner. Varje kommun bör enligt vår mening söka finna lämpliga samverkansformer mellan förskola och lågstadium för att ge barnen bästa möjliga förutsättningar. Därvid bör diskuteras hur man bäst utnyttjar både materiella och personella resurser. Öppen förskola och deltidsförskola Skillnaderna mellan olika familjer vad gäller ekonomisk standard, arbetssituation, boendeförhållanden och social situation är mycket stora. Familjepolitiken måste inriktas på alla familjers behov, och därav följer att den måste omfatta olika åtgärder. För de barn som vistas i hemmiljö eller i familjedaghem är det värdefullt med en väl utbyggd och fungerande öppen förskola och deltidsförskola för barnens kontakter med andra barn och med vuxna. Det är också viktigt att kommunerna genom dessa typer av förskoleverksamhet når såväl föräldrar som dagbarnvårdare. Ett av syftena med öppen förskola är att barn och vuxna tillsammans skall utforma verksamheten. Öppen förskola bygger på direkt föräldramedverkan. Många hemmavarande föräldrar kan känna sig isolerade, och den öppna förskolan skall bidra till att skapa gemenskap mellan människor och fungera som en kanal för kontakter mellan enskilda barnfamiljer och samhällets övriga organ. Deltidsförskolan är i första hand avsedd för de barn som är och som inte har plats i daghem. Deltidsförskolan skall också ge plats för barn med behov av särskilt stöd. I många kommuner tas därutöver också yngre barn emot i deltidsförskolan. Vi ser deltidsförskolan som en viktig social och pedgogisk verksamhet för de barn som har hemmavarande föräldrar eller som har plats i familjedaghem. Därför bör deltidsförskola och öppen förskola vara statsbidragsberättigade. Arbetet med barn i förskolor och fritidshem förutsätter ingående kunskaper om barns utveckling och behov. Utbildning i kombination med praktisk erfarenhet är av stor betydelse för kvaliteten inom barnomsorgen. Enbart formell utbildning är inte en mätare på personalens kunskaper och kompetens. Många av dem som arbetar inom barnomsorgen har genom praktisk erfarenhet tillägnat sig betydande kunskaper om barns behov och utveckling. Det är angeläget att ålderssammansättningen blir mera spridd bland personalen inom barnomsorgen. Fler äldre skulle ge ökad kontinuitet och tillföra erfarenheter från skilda miljöer och verksamheter. Likaså är det angeläget att fler män anställs inom förskolan och fritidshemmen. Familjedaghemmen fyller en viktig uppgift inom barnomsorgen. I glesbygder och i orter med ett otillräckligt barnunderlag för permanent daghem spelar familjedaghemmen stor roll. Också i tätortskommuner utgör familjedaghemmen ett värdefullt alternativ till daghem och fritidshem. Inrättande av familjedaghemsplatser är enklare och kan gå snabbare. Av medicinska skäl kan familjedaghemmen vara att föredra för vissa barn, men det finns också många barn som av sociala eller andra skäl mår bättre i familjedaghem än i en större barngrupp på ett daghem. För föräldrar med skiftarbete eller arbeten på obekväma arbetstider är familjedaghem ofta den bästa lösningen. Det är angeläget att familjedaghemsverksamheten stärks, exempelvis genom ett ökat samarbete med förskolan. Den öppna förskolan kan här spela en viktig roll. Det är också viktigt att dagbarnvårdarnas kontakter och samverkan sinsemellan kan utvidgas. har dagbarnvårdarna erhållit förbättrad anställningstrygghet och de har också fått ökade möjligheter till fortbildning. Trots en kraftig utbyggnad av barnomsorgen är efterfrågan alltjämt stor. Den som inte har fått någon plats inom den kommunala barnomsorgen och som vill/måste förvärvsarbeta får söka lösningar på privat väg. En del kan få hjälp av någon anhörig, andra kan deltidsarbeta och byta barn med någon annan förälder i samma situation, några föräldrar skiftarbetar och löser därigenom själva barnomsorgen. Privata dagmammor blir emellertid för många vägen att lösa sin barnomsorg. Enligt utredningen arbete finns det ca 40 000 privata dagbarnvårdare (dagmammor). För en del familjer kan en privat dagmamma vara en god lösning och ge en trygg omsorg för barnen. Många familjer upplever emellertid en osäkerhet och otrygghet i denna omsorgsform. Beroendet ökar och det är svårt att påverka omsorgen som man riskerar att mista dagmamma. För den som är privat dagmamma är tillvaron också otrygg. Barnen kan sluta eller är lediga och då upphör inkomsten. De privata dagmammorna har inte något socialt skydd och ingen anställningstrygghet. För att förbättra såväl de privata dagmammornas situation som föräldrarnas skulle kommunerna kunna ta över arbetsgivareansvar för de privata dagmammorna. Dessa skulle då komma in i det kommunala familjedaghemssystemet. Det skulle ge fördelar såväl för dagmammorna som för föräldrar och för kommunen. Tryggheten i omsorgen och i anställningen samt möjligheter till vidareutbildning är positiva faktorer liksom det faktum att denna omsorgsform skulle berättiga till statsbidrag och ge ökade skatteinkomster. Statens bidrag till kommunernas barnomsorg har ökat kraftigt i takt med den kraftigt ökande utbyggnaden av daghem. Som exempel på statsbidragens utveckling kan nämnas att statsbidraget till barnomsorgen 1975/76 var drygt 800 milj. kr. och i innevarande års budget beräknas till ca 5 500 milj. kr. I ett kärvt ekonomiskt läge såväl för kommunerna som för staten och mot bakgrund av efterfrågan på daghemsplatser har det framstått som allt angelägnare att de medel som satsas i bl. a. barnomsorgen dels används på bästa och mest effektiva sätt, dels fördelas rättvist. Ett betydande steg på vägen mot ett effektivare utnyttjande av befintliga resurser och ett rättvisare fördelningssystem mellan olika kommuner och för olika familjer togs genom beslut enligt mittenregeringens förslag (prop. 1980/81:205) om förenklade regler i statsbidragssystemet för barnomsorg. Propositionen, som i allt väsentligt tillstyrkte, banade väg för en ny syn på barnomsorgen. För det första öppnades möjligheterna för alla barn att få del av de utvecklingsstimulerande aktiviteterna inom barnomsorgen. Det möjliggjordes genom att statsbidraget utvidgades att omfatta inte bara heldagsomsorg utan också deltidsförskola och öppen förskola. Daghem och familjedaghem jämställdes ur bidragssynpunkt. För det andra decentraliserades besluten så att kommunerna själva skulle kunna anpassa sin barnomsorg efter de lokala behoven och i samverkan med föräldrar och personal. För det tredje förenklades reglerna så att statsbidragssystemet i enlighet med kommunernas länge framförda önskemål blev enhetligt och lättadministrerat. Förslaget innebar dessutom en besparing i statens utgifter på nära 600 milj. kr. Riksdagsbeslutet innebar att barnens behov sattes i förgrunden på ett helt annat sätt . Detta markerades också genom att den pedagogiska ledningen blev statsbidragsberättigad. Den dåvarande regeringen såg det som en rättvisefråga att barn som bor i kommuner med låg sysselsättning och litet behov av heltidsomsorg också skulle få del av det statliga stödet till barnomsorg. har statsbidragen finansierade genom arbetsgivaravgifter - i huvudsak kanaliserats till kommuner med hög sysselsättning. Arbetsmarknadsmässigt mindre gynnade kommuner har dock fått vara med och betala avgifterna till barnomsorgen utan att få särskilt mycket statsbidrag tillbaka. Glesbygden och de fattiga kommunerna har också fått vara med och bygga ut den av ålagda men icke statsbidragsberättigade deltidsförskolan. Den breddning av statsbidraget som den dåvarande regeringen åstadkom var alltså motiverad inte bara av familjepolitiska skäl utan också av regionalpolitiska- och rättviseskäl. Riksdagsbeslutet om förenklade regler för barnomsorgen innebar en besparing och en omfördelning mellan kommunerna utan att målet för barnomsorgens innehåll och utveckling ändrades till det sämre. På förslag av den socialdemokratiska regeringen (prop. 1982/83:55) har beslutat riva upp statsbidragsreformen och låta det gamla statsbidragssystemet fortsätta gälla. I sin syn på statsbidragen till barnomsorgen avslöjar den socialdemokratiska regeringen sin centralistiska och fördelningspolitiskt orättfärdiga syn på barnfamiljerna. Genom att undanta deltidsförskolan och öppna förskolan från rätten till statsbidrag förnekas främst glesbygdens och de fattiga kommunernas barn rätten till statsbidrag. Återigen dras gränser mellan daghem och familjedaghem, genom att familjedaghemmen undervärderas i statsbidragssystemet. Genom att riva upp det nya och rättvisare statsbidragssystemet bibehålls ett byråkratiskt krångelsystem som kommunerna inte vill ha och försvåras möjligheterna till lokalt anpassade lösningar av barnomsorgen. Bibehållandet av de gamla reglerna innebär ökade kostnader för staten, orättvisa förhållanden för barnfamiljerna, krångligare, dyrare och ojämlikare förhållanden för kommunerna. Vi föreslår därför att det statsbidragssystem som anslöt sig till 1981 införs fr. o. m. . Den besparing som därvid åstadkommes kan möjliggöra en utbyggnad av vårdnadsersättning . Barn med handikapp har en särskilt utsatt situation. De har svårare livsvillkor än andra barn. är det viktigare för dessa barn än andra att få en god omsorg i livet. Hur man klarar sitt liv som handikappad vuxen beror i hög grad på under vilka villkor man växt upp och hur man blivit bemött som barn. Många handikappade barn särbehandlas och upplever en isolering som gör att de känner sig utanför samhällsgemenskapen. Detta påverkar självfallet deras möjligheter att bli delaktiga i samhället som vuxna. Det råder bred enighet kring de handikappolitiska målen. Samhället måste präglas av engagemang och medmänsklighet utöver den solidaritet som visas via skattsedeln. Det handlar i stor utsträckning om att ta ansvar för och bry sig om sina medmänniskor. Inte minst gäller detta de handikappade barnen. Fördomar, som leder till utstötning av vissa grupper, grundläggs i tidiga barnaår. Därför är det väsentligt att handikappade barn kan gå i förskola och skola tillsammans med andra barn på så lika villkor som möjligt. kontakter med andra barn innebär att fördomar inte tar överhanden utan att personliga kontakter överbryggar rädsla och förutfattade meningar. Normalisering och integrering har kommit att omfatta allt fler områden. Det skall vara normalt även för barn och ungdomar med handikapp att bo tillsammans med sina föräldrar och syskon, att gå i skola på hemorten, att som äldre skaffa sig egen bostad. Också svårt handikappade och sjuka barn kan i allt större utsträckning vårdas i hemmet om föräldrarna får förstärkt ekonomiskt och mänskligt stöd och möjligheter till avlastning. Utvecklingen mot små institutioner och boende i hemmiljö måste fortsätta. Alla barn och ungdomar har behov av att känna familjetillhörighet och uppleva hemkänsla. I familjen kan barnet uppleva en stabil kontakt, känna gemenskap och följa vardagslivets rutiner och på ett naturligt sätt möta miljöer utanför hemmet. Ett område där vi anser att ytterligare insatser bör göras gäller handikapphjälpmedel för barn. De hjälpmedel som finns är oftast utformade med tanke på vuxna handikappade, och nya hjälpmedel särskilt inriktade på barn behöver därför utvecklas. Utvidgning av föräldraförsäkringens åldersgränser i vissa fall Föräldrapenning för tillfällig vård av barn utgår från till förälder som behöver avstå från förvärvsarbete i samband med sjukdom eller smitta hos barnet, sjukdom eller smitta hos barnets ordinarie vårdare eller besök i samhällets förebyggande barnhälsovård. Föräldrarna har rätt till föräldrapenning för tillfällig vård av barn under per barn och år, för barn som är . I det reformarbete som skett för att tillgodose förälders behov av kompensation i samband med vård av sjukt barn har några grupper kommit vid sidan: förståndshandikappade barn och ungdomar och barn med sjukdomar av sådan art att rehabiliteringen kräver extraordinära åtgärder, exempelvis föräldrarnas närvaro vid behandling på annan ort än hemorten, eller vid vård av barn i livets slutskede. har i sitt utredningsarbete Omsorger om handikappade påtalat behovet av en höjning av åldersgränsen för föräldrapenning vad gäller handikappade barn och ungdomar. Också anhörigvårdskommittén har i sitt delbetänkande Vårdbidrag för handikappade barn berört frågan liksom föräldraförsäkringsutredningen i sitt betänkande Enklare föräldraförsäkring. Ingen av utredningarna har dock lämnat något förslag på denna punkt. I en fortsatt reformering av det ekonomiska stödet till barnfamiljerna bör enligt vår mening dessa frågor vägas in. Vi föreslår att ger regeringen i uppdrag att i samband med det aviserade övervägandet av de familjepolitiska utredningarnas material noga pröva behoven för ovan nämnda grupper. Barn - behov eller börda