mot · G6022417 · 1983-05-10 00:00:00 — Kombinerat med en urholkning av inflationsskyddet och höjda löneskatter eller energiskatter leder marginalskattereformen i stället till ett skärpt skattetryck och till återigen stigande marginalskatter. Det är välkommet att regeringen inte ytterligare höjer arbetsgivaravgiften eller inför en proms för att finansiera andra steget i skatteomläggningen. Men att i stället höja energiskatterna motverkar direkt möjligheten att få ned inflationstakten och motverkar dessutom - i den mån de leder till ökade produktionskostnader - lika negativt som höjda arbetsgivaravgifter på vår konkurrenskraft, eftersom de ej dras av vid export. Energiskatterna föreslås bli höjda med motiveringen att det då är möjligt att finansiera vissa arbetsmarknadspolitiska insatser. Detta innebär ingenting annat än ytterligare utslagning av riktiga jobb till förmån för konstlad sysselsättning i AMS regi. Flöjda skatter innebär att den privata efterfrågan minskar, vilket minskar produktion och sysselsättning. Energiskattehöjningen innebär dessutom höjda kostnader och försämrad konkurrenskraft för svenskt näringsliv, vilket även det påverkar sysselsättningen negativt. Huvuddelen av regeringens förslag till skatteomläggning är redan finansierad genom den 10-procentiga inflation som kan förutses till augusti . Varje procents inflation ökar det reala skatteuttaget med ca 550 milj. kr. Redan vid den förväntade inflationstakten ökar det reala skatteuttaget med . Marginalskattesänkningen 1984 kostar ca . De föreslagna energiskattehöjningarna som ger medför därför en överfinansiering av steg två i skatteomläggningen även om man bortser från inflationsfinansieringen. Regeringen tycks mena att den extra LO-rabatten som infördes fr. o. m. - skattesatserna sänktes mellan 8-12 basenheter till en kostnad av - måste finansieras 1984. Regeringen har dock ej sagt något om kvarstående finansieringsbehov 1984 till följd av den extra LO-rabatten 1983. Förutsatt att regeringen inte ämnar föreslå en motsvarande korrigering skatteskala kommer steg två att ytterligare överfinansieras. Det är värt att notera, att socialdemokraterna i regeringsställning inte längre tror på en fullständig avräkning av arbetsgivaravgifter eller proms. Man erkänner öppet att den uteblivna arbetsgivaravgiftsökningen leder till att det blir lättare att hålla tillbaka de totala arbetskostnadsökningarna. Dessutom sägs att möjligheterna för en fortsatt volymexpansion och sysselsättningsökning förbättras. Även om det är svårt att inse att uteblivna skatteökningar förbättrar sysselsättningen - det är i stället en sysselsättningsförsämring som undviks - är det bra att socialdemokraterna nu medger att höjda löneskatter får negativa effekter på kostnadsläge och sysselsättning. Moderata samlingspartiet säger nej till samtliga föreslagna höjningar av energiskatterna. Vi föreslår som tidigare nämnts ytterligare besparingar för att finansiera den av oss föreslagna marginalskatteomläggningen . Regeringen aviserar en sänkning av den statliga bolagsskatten från . Därigenom sänks bolagsskatten från 58 till . föreslås emellertid att utrymmet för lagernedskrivning skall begränsas från nuvarande till av lagrets värde. Avsikten med åtgärderna är att sänka bolagens marginalskatt utan att det effektiva skatteuttaget sänks. Detta skulle bidra till att öka kapitalets rörlighet. Möjligheterna att slussa riskkapital från ett företag till ett annat ökar och risken för inlåsning av vinstmedel i företag med framtiden bakom sig minskar något. Det är bra att regeringen förordar att kapitalets rörlighet bör öka. Regeringens tidigare återinförande av dubbelbeskattningen och den nya utdelningsskattem förtar dock mer än väl effekterna av den sänkta bolagsskatten. Till detta kommer att olika företag skulle drabbas olika av de aktuella åtgärderna. Bristen på konsekvens är uppenbar. Regeringens strategi kan mycket väl vara att genom sänkt bolagsskatt skapa utrymme för en permanent vinstdelningsskatt i stället för att sänka bolagens totala marginalskatt. Moderata samlingspartiet kommer att ta definitiv ställning till det aviserade förslaget när det i sin helhet föreläggs . Vi ställer oss redan nu positiva till en sänkning av bolagsskatten som ett steg i avvecklingen av dubbelbeskattningen. Det finns dock en uppenbar risk att den föreslagna försämringen av lagernedskrivningsmöjligheterna kan få negativa effekter för många företag. Dessutom får enbart aktiebolagen del av sänkningen av bolagsskatten, medan de försämrade nedskrivningsmöjligheterna såvitt vi kan se också kommer att beröra handelsbolag och enskild firma. Regeringen föreslår att kredittiden vid uppbörd av tobaks- och dryckesskatt förkortas. Vi har i princip ingenting att invända mot att staten vidtar s. k. kassahållningsåtgärder i syfte att ta bort omotiverade likviditets- och ränteförmåner för dem som skall göra inbetalningar till staten. Vi accepterar förslaget vad gäller förkortad kredittid för tobaksskatten och vin- och spritskatterna. De skattskyldiga kommer av allt att döma inte att utsättas för någon avgörande likviditetspåfrestning. En förkortad kredittid för malt- och läskedrycker skulle däremot innebära att en avsevärd del av redovisningsperiodens fakturabelopp ännu inte betalats till den skattskyldige och att denne därför skulle få förskottera skatten. Risken för en allvarlig likviditetspåfrestning på framför allt landets mindre bryggeriföretag är uppenbar om kredittiden förkortas i enlighet med regeringens förslag. Moderata samlingspartiet avstyrker därför denna del av förslaget. Moderata samlingspartiets samtliga skatteförslag innebär jämfört med regeringens förslag en skattesänkning för nästa budgetår på . Detta är högt räknat mot bakgrund av att skatteökningar erfarenhetsmässigt inte leder till de skatteinkomster man beräknat. Regeringen bör ges till känna vad som ovan anförts om inriktningen av skattepolitiken. Budgetunderskottet innebär en fara inte endast för statsfinanserna utan för hela den svenska ekonomin. Det är glädjande att kunna konstatera att den reviderade finansplanen i så stor utsträckning är fylld av insikt om budgetunderskottets negativa effekter på sysselsättningen och inflationen. Vad gäller beskrivningen av de ekonomiska sammanhangen är propositionen en framgång för de delar av regeringen som eftersträvar en mer realistisk syn på de samhällsekonomiska problemen. Det är desto mera anmärkningsvärt att regeringen i praktiken föreslår ökade utgifter i form av nya AMS-miljarder och nya statsbidrag till kommunerna. Vi beklagar att det inte finns någon samstämmighet mellan vad regeringen förmodligen vill göra och vad regeringen förmår uträtta. Trots att både långtidsbudgeten och treårskalkylerna visar att budgetunderskottet fortsätter att öka även vid drastiskt sänkt inflationstakt har regeringen ej förmått att ställa upp några mål för vare sig budgetunderskottets utveckling eller de offentliga utgifternas ökningstakt. Trots rader av skattehöjningar och tillfälliga inkomstförstärkningar på nästan redovisar regeringen för det kommande budgetåret ett budgetunderskott på . Detta är oacceptabelt. En genomgripande kursomläggning är nödvändig. Det är hoppingivande att regeringen inför /85 aviserar ett relativt omfattande besparingsarbete. Men det är beklagligt att behöva konstatera att regeringen nu förlorar ännu . Denna tempoförlust kan mycket väl visa sig vara ödesdiger för våra möjligheter att få bukt med den annalkande statsfinansiella krisen. Underskottet kommer , med all sannolikhet, att flyttas upp på en ännu högre nivå vilket gör att det kommande, nödvändiga saneringsarbetet med statsfinanserna kommer att ta både och bli svårare än om denna tempoförlust hade kunnat undvikas. Moderata samlingspartiets reviderade budgetförslag /84 innebär, jämfört med regeringens, en utgiftsnivå som ligger lägre. Skatteintäkterna blir lägre. Vårt budgetunderskott uppgår med andra ord till , vilket är nästan lägre än det som regeringen redovisar. Detta innebär att vi i stort sett redovisar samma strukturella budgetunderskott som i vårt ursprungliga budgetförslag (tabell s. 23). Moderata samlingspartiet anser att det är nödvändigt att avveckla den samlade offentliga sektorns underskott. Det innebär att det statliga budgetunderskottet i dagens läge måste ned till av BNP. Eftersom budgetunderskottet enligt vårt förslag beräknas till av BNP behöver ytterligare i dagens penningvärde elimineras . Endast en blygsam del kommer att kunna försvinna genom ökad tillväxt och ökade skatteinkomster. Den helt dominerande delen måste avlägsnas genom utgiftsminskningar. Att målmedvetet arbeta för en minskning av det statliga budgetunderskottet genom fortsatta besparingar är därför nödvändigt. Det är inte möjligt att genom skattehöjningar komma till rätta med underskottet. Den förväntade konjunkturuppgången bör underlätta en betydande neddragning av budgetunderskottet utan att den totala efterfrågan kommer på en alltför låg nivå. I själva verket är en neddragning av budgetunderskottet en förutsättning för en varaktig industriell expansion i . Moderata samlingspartiets reviderade budgetförslag jämfört med regeringens reviderade budgetförslag (miljarder kronor) skatt, hyreshusavg, videoskatt, Den socialdemokratiska riksdagsmajoriteten och den nya regeringen stod vid sitt tillträde inför en mycket svår uppgift. De rundhänta löftena under valrörelsen att snabbt och varaktigt återställa full sysselsättning var redan i utgångsläget omöjliga att uppfylla. Därför är det inte särskilt förvånande att regeringens strategi för att förbättra sysselsättningsläget nästan uteslutande bestått av miljardpaket till AMS för kortsiktiga arbetsmarknadspolitiska insatser. Ett annat framstående kännetecken för den förda arbetsmarknadspolitiken är de skarpa interna motsättningarna hos socialdemokraterna om arbetsmarknadspolitikens inriktning. Spenderare och sparare har utifrån olika utgångspunkter kämpat hårt för att vinna framgång. Av propositionen att döma är slutresultatet att sparare skrivit motivtexten och spenderarna hemställan angående de slutgiltiga anslagen för arbetsmarknadspolitiken under det kommande budgetåret. Regeringens försiktigt positiva bedömning av sysselsättningsutvecklingen /84 grundar sig i huvudsak på förhoppningen att kunna hålla kvar och permanenta devalveringseffekterna. Men man förutser ändå fortsatta mycket omfattande AMS-insatser . Dessutom framgår det klart att regeringen också fortsättningsvis tänker sig att stimulera en fortsatt tillväxt av antalet anställda i den redan nu överdimensionerade offentliga sektorn. Den socialdemokratiska regeringen slår nu fast att höjda arbetsgivaravgifter får negativa effekter på företagens och kommunernas möjligheter att skapa riktiga arbeten. Tyvärr inser inte regeringen att även höjda energiskatter försämrar företagens konkurrenskraft och slår ut riktiga arbetstillfällen. Regeringens förslag till arbetsmarknadspolitiska åtgärder i kompletteringspropositionen fullföljer den subventionspolitik för ytterligare konstlad AMS-sysselsättning som konsekvent förts sedan valet. Anslagen till AMS stiger snabbt, och tyvärr finns det ingenting i kompletteringspropositionen som tyder på att dessa insatser kommer att minskas . Trots många välformulerade sidor om behovet av ökad rörlighet i ekonomin, förbättrad konkurrenskraft för näringslivet samt åtgärder som minskar de nuvarande kraftiga inlåsningseffekterna och den felaktiga strukturen i ekonomin fortsätter man med ytterligare AMS-miljarder. Dessa bidrar till att förstärka strukturproblemen, öka inlåsningseffekterna och minska rörligheten i ekonomin, vilket är den direkta motsatsen till vad regeringen säger sig vilja åstadkomma. Om bifaller arbetsmarknadsministerns förslag om ytterligare AMS-miljarder närmar sig kostnaderna för arbetsmarknadspolitiken under /84 - tillsammans med fortsatta omfattande industrisubventioner med syfte att kvarhålla arbetstillfällen i olönsamma företag - . Om man tar fasta på regeringens nyvunna insikt om arbetsgivaravgifternas negativa påverkan på sysselsättningsutvecklingen förefaller det anmärkningsvärt att man från regeringens sida inte försöker växla över ifrån selektiva stödåtgärder inom ramen för AMS och industrisubventioner till förmån för sänkta arbetsgivaravgifter. Enligt gängse beräkningsmetoder motsvarar en procents arbetsgivaravgiftsbelastning ca 10 000 arbetstillfällen. Inom ramen för 35 miljarder i kostnader finns det således åtminstone teoretiskt utrymme för en arbetsgivaravgiftssänkning på . Detta skulle då i en hypotetisk beräkning innebära möjligheter till i storleksordningen 100 000 nya riktiga arbetstillfällen på arbetsmarknaden. En sådan arbetsgivaravgiftssänkning skulle också kraftigt förbättra kommunernas finansiella situation, vilket skulle skapa ett utrymme för kommunala skattesänkningar eller neddragning av statsbidragen till kommunerna. Men tyvärr tycks regeringen inte våga vika från den kortsiktiga problemskapande AMS-politiken, som ger ett växande antal kortvariga konstlade sysselsättningstillfällen på bekostnad av möjligheterna att få till stånd riktiga arbeten. De arbetsmarknadspolitiska anslagen närmar sig för kommande budgetår . har så mycket pengar avsatts för att skapa articifiell sysselsättning. Mot den bakgrunden och med anledning av den alternativa politik som moderata samlingspartiet företräder avvisar vi med två undantag samtliga förslag i kompletteringspropositionens arbets De delar vi är beredda att tillstyrka är dels förslaget om förenklingar, förändringar och omprioriteringar inom ramen för olika insatsformer för att öka den geografiska och yrkesmässiga rörligheten, dels förslaget angående försöksverksamhet med yrkesinriktad rehabilitering för handikappade. AMS har monopol på arbetsmarknadspolitisk administration och arbetsförmedling. har det från många håll allt starkare ifrågasatts om AMS på ett effektivt sätt handhar de mycket omfattande uppgifter som verket åläggs av riksdag och regering. Såväl som AMS egen internrevision har påtalat allvarliga brister i planering, kostnadskontroll och uppföljning av verksamhet inom AMS. har också revisorer på uppdrag av utrett personalförhållanden och frånvaron inom verket. Undersökningen bekräftar i stort sett den kritik som vi från moderata samlingspartiet riktat mot personalsituationen inom AMS. Den nu publicerade rapporten från revisorer ger vid handen att regeringen snabbt måste ta krafttag och se över personalsituationen inom AMS. Läget på arbetsmarknaden och det stora budgetunderskottet gör det nödvändigt att skynda på den sittande översynsutredningen av AMS. Regeringen bör därför ge att med förtur behandla personalsituationen på AMS och arbeta fram förslag till åtgärder som kan sättas in . Moderat politik för fler jobb Den negativa utvecklingen på arbetsmarknaden berodde främst på felaktigheter i den förda ekonomiska politiken, den offentliga sektorns snabba tillväxt, lönebildningen och lönekostnadsutvecklingen, den bristande rörligheten i ekonomin och på arbetsmarknaden orsakad av ingrepp i marknadsekonomin genom bl. a. arbetsmarknads- och industripolitiken och den omfattande arbetsmarknadslagstiftningen. Resultatet är en dåligt fungerande arbetsmarknad och en omfattande konjunkturell, strukturell och åldersberoende arbetslöshet. Den konjunkturberoende arbetslösheten kan bara minskas i takt med en förbättrad ekonomisk utveckling i industriländerna och en omläggning av den ekonomiska politiken i vårt land. Arbetsmarknadspolitikens främsta uppgift är att gripa in och utjämna konjunkturberoende förändringar i efterfrågan på arbetskraft. En effektiv arbetsfördelning, som satsar på att snabbt förmedla nya arbetstillfällen till dem som blir arbetslösa, är huvudpunkten i moderat arbetsmarknadspolitik. Arbetsförmedlingsmonopolet måste brytas och möjligheter till privat arbetsförmedling öppnas. De kortsiktiga arbetsmarknadspolitiska åtgärderna skall utformas så att de blir ett effektivt stöd för en snabb strukturomvandling och så att de underlättar marknadsekonomins möjligheter att fungera. Insatserna måste vara temporära och syfta till yrkesmässig rörlighet. Den strukturberoende arbetslösheten är betydligt svårare att komma till rätta med eftersom den är en reflex av djupgående problem i ekonomin och på arbetsmarknaden. Strukturarbetslöshetens nuvarande omfattning visar att en politik som baseras på garantier från riksdag och regering om full sysselsättning oavsett löneavtalens påverkan på sysselsättningen inte fungerar. Lönebildningen måste anpassas efter olika företags och branschers betalningsförmåga. En rimlig lönekostnadsutveckling är grundläggande för att vi skall kunna skapa förutsättningar för en balanserad utveckling på arbetsmarknaden . Den stora omfattningen av industrisubventioner och arbetsmarknadspolitiska åtgärder har fått allvarliga konsekvenser för utvecklingen på arbetsmarknaden. En nödvändig strukturomvandling har fördröjts och stora felinvesteringar genomförts i föråldrad teknik i olönsamma branscher. Människor har bundits kvar i sysselsättning vars existens inte beror på marknaders efterfrågan utan på politiska beslut om fortsatta subventioner. 1970-talets politik på dessa områden måste läggas om. Den ekonomiska politikens uppgift är att skapa förutsättningar för lönsamhet och tillfredsställande vinster. God lönsamhet resulterar i ökande investeringar och ökad sysselsättning. 1980-talets sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitik måste inriktas på nya marknader. Den del av arbetsmarknaden som har de största förutsättningarna att expandera är enligt vår uppfattning den privata tjänstesektorn. Men då krävs att de stora offentliga servicemonopolen bryts upp och att den offentliga serviceverksamheten gentemot medborgarna öppnas för konkurrens och möjligheter till privata etableringar. Erfarenheter från länder med större frihet för privata etableringar inom tjänstesektorn visar att det är just den delen av arbetsmarknaden som har den största förutsättningen att växa. Som moderata samlingspartiet har slagit fast förklaras en väsentlig del av dagens höga arbetslöshet av den trendmässigt växande ungdomsarbetslösheten. Skälen till denna utveckling är väl kända och behöver därför ej upprepas. Men ungdomsarbetslöshetens omfattning och de utomordentligt stora svårigheter som mött varje försök att ändra de attityder i samhället som utgjort grunden för den alltför höga ungdomsarbetslösheten gör det nödvändigt att återigen peka på de åtgärder som moderata samlingspartiet tidigare föreslagit för att bygga nya broar mellan skola, yrkesutbildning och arbetsliv. Rimliga ingångslöner för ungdomar skapar förutsättningar för nya Avreglering av arbetsmarknadslagstiftningen ger nya öppningar för ungdomar att komma in på arbetsmarknaden. Nya och mer verklighetsanpassade former för yrkesutbildning i nära kontakt med arbetslivet ger bättre möjligheter till bra yrkeskunnande och fast sysselsättning efter avslutad utbildning. I enlighet med de förslag vi förde fram i vår moderata partimotion angående arbetsmarknadspolitiken under den allmänna motionstiden ger en vidgad lärlingsutbildning betydligt bättre förutsättningar för ungdomarnas inträde på arbetsmarknaden. En rätt utformad lärlingsutbildning svarar också bättre mot företagens och arbetsmarknadens krav på yrkeskunnande och erfarenhet bland den arbetskraft man måste rekrytera. Ett lärlingssystem anpassat efter svenska förhållanden måste därför införas. Ett lärlingssystem på bred bas leder utöver de förbättrade arbetsmarknadsförhållandena för ungdomar till betydande systemförändringar inom ramen för yrkesutbildningssystemet. De skarpa gränserna mellan dagens yrkesutbildningssystem inom det offentliga utbildningsmonopolet och inom arbetslivet suddas ut, och vi får en mer verklighetsförankrad ansvarsfördelning mellan den offentliga och den privata sektorns engagemang och finansiering av vår framtida yrkesutbildning. Kommunernas finansiella underskott beräknas bli . Det är en kraftig försämring jämfört med prognosen i den reviderade nationalbudgeten, . Då beräknades kommunerna få ett överskott på 1983. Försämringen är huvudsakligen en följd av den socialdemokratiska regeringens olika åtgärder - devalvering, momshöjning, arbetsgivaravgiftsökningar - som tillsammans resulterat i snabbare inflation och högre löneavtal. Den kommunala volymökningen beräknas bli vilket är dubbelt så mycket som den av uttalade målsättningen. Den finansiella försämringen har skett trots att kommunalskatten har höjts med i genomsnitt , vilket ger en intäktsökning på . Utsikterna för de kommunala finanserna 1984 och 1985 är mörka. Den särskilda kommunalekonomiska arbetsgruppen har beräknat att underskotten blir 7 resp. vid en pris- och lönekostnadsökning på och en volymökning på . Skulle priserna och lönekostnaderna även i fortsättningen öka i nuvarande takt skulle därmed nedskärningar eller skattehöjningar bli nödvändiga. För varje procentenhet lägre pris- och lönekostnadsökning förbättras de kommunala finanserna med i storleksordningen 1983. En minskning av den kommunala konsumtionsvolymen betyder lika mycket. Framställningen i avsnittet om den kommunala ekonomin i den reviderade finansplanen baseras på föreställningen, att det deklarerade målet för den ekonomiska politiken - att nedbringa inflationstakten till också kommer att realiseras. På grundval av denna förhoppning bedöms den kommunalekonomiska situationen alls icke så bekymmersam, som den allmänt ansågs vara för endast några få månader sedan. De i proposition 1982/83:90 om kommunalekonomiska frågor redovisade allmänna resonemangen om de specialdestinerade statsbidragen och ersättningarna konkretiseras endast i viss utsträckning i den nu föreliggande kompletteringspropositionen. Som vi haft tillfälle redovisa i anslutning såväl till budgetpropositionen (motionen 1982/83:2107) som till propositionen om kommunalekonomiska frågor (motion 1982/83:2243) är en fortsatta volymexpansion enligt vår uppfattning oacceptabel. Redan fr. o. m. innevarande år hade själva verket nolltillväxt bort uppsättas som mål för den kommunala sektorn; fr. o. m. 1984 framstår detta mål som än angelägnare. Det alternativ som vi för den kommunala sektorns del redovisar i det följande baseras sålunda på väsentligt lägre resursöverföringar från staten till kommunerna än vad regeringen nu och i den föregående (proposition 1982/83:90) föreslagit. Ett nödvändigt komplement till den av oss förordade politiken är dessutom ett lagstadgat tvåårigt temporärt kommunalt skattestopp samt en omedelbar utredning om den lämpliga utformningen av ett lagstadgat kommunalt skattetak att gälla efter skattestoppsperiodens slut. Förslag till lag rörande temporärt skattestopp bifogas såsom bil. I moderata samlingspartiets partimotion 1982/83:2107 om den ekonomiska politiken förordade vi en total indragning av kommunernas skatteunderlag från juridiska personer fr. o. m. En sådan indragning av kommunalskattemedel berör enbart primärkommunerna. Indragningar av skattemedel måste kombineras med minskningar av statsbidragen till primär- och landstingskommunerna. Vid nolltillväxt i de kommunala utgifterna innebär det att kommunernas finansiella situation inte försämras om de sammanlagda indragningarna blir . Indragningen av av kommunalskatteunderlaget för juridiska personer har uppskattats till ca för budgetår för primärkommunerna. Återgång till tidigare beräkningar av kommunalskatteunderlaget för fysiska personer ökar landstingens inkomster med 400 miljoner och primärkommunernas med 600 milj. kr. De totala effekterna av förändringar i kommunalskatteunderlag samt indragningar av specialdestinerade statsbidrag skall fördelas jämnt mellan primärkommunerna och landstingen. Indragningarna av specialdestinerade statsbidrag skall således fördelas med 2,5 miljarder på landstingen och 1,1 miljard på den primärkommunala sektorn, allt räknat på helår.