ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G6021279 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1279 m. fl. Svårt handikappade ungdomar kan få förtidspension eller sjukbidrag. Förtidspensionen får man om den nedsatta arbetsförmågan bedöms som varaktig. Sjukbidraget utgår om arbetsnedsättningen anses vara bestående för avsevärd tid. I det senare fallet omprövas bidraget i regel . Båda förmånerna utgår med samma belopp. Till båda förmånerna kan dessutom utgå handikappersättning, vars storlek är avhängigt handikappets grad. När ungdomar med sjukbidrag börjar studier, där lån eller andra förmåner kan utgå, så dras i vissa fall sjukbidraget in. I andra fall låter man ungdomar behålla sjukbidraget under en övergångstid för att se att de klarar studierna. Visar sig studierna framgångsrika, så bedöms det som rimligt att sjukbidraget ersätts med exempelvis studiemedel. Denna dubbla praxis, som utvecklats i våra försäkringskassor, är naturligtvis otillfredsställande. En lång rad exempel visar att ungdomar med helt lika förutsättningar behandlats olika beroende på vilken försäkringskassa som handlagt deras ärende. Rättsäkerheten kräver en så långt som möjligt likvärdig behandling i dessa avseenden. En dokumentation av detta förhållande finns bl. a. i ett projektarbete av vid i . I hennes arbete beskrivs de neurosedynskadade barnens läge . Från utbildningspolitiska utgångspunkter är det tämligen klart att de växande studieskulderna är en hämmande faktor för många svaga grupper att skaffa sig exempelvis en högskoleutbildning. Gravt handikappade är en sådan svag grupp. Dessa har dessutom svårt att erhålla arbete under ferier eller vid sidan av studierna och på så sätt kunna bidra till sin försörjning. Vi menar att det är rimligt att dessa ungdomar får en generös prövning av sina sjukbidrag under inledningsskedet av sina studier. Detta synsätt tillämpas också av flera försäkringskassor . Problemet uppstår när försäkringskassorna tillämpar en mer restriktiv linje och drar in sjukbidraget. Detta tillsammans med övriga svårigheter en gravt handikappad har för att kunna genomföra sina studier kan få till följd att studieresultatet blir lidande. Också utifrån samhällsekonomiska utgångspunkter ter det sig rimligt med en generös behandling. En utbildning som leder fram till arbete är självklart mer eftersträvansvärt än en förtidspensionering. Med anledning av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om generös och likvärdig bedömning av rätten till sjukbidrag. () ()
mot · G6021280 · 1983-01-24 00:00:00 — 1982/83: 1280 Förtidspensionär med minderåriga barn har rätt att få barntillägg till sin pension, om pensionären i fråga har ingen eller låg ATP. Detta barntillägg upphör emellertid redan när barnet fyller . Mot bakgrund av den stora ungdomsarbetslösheten bland 16-24-åringar för 48000 eller 7,- uppmanas därför numera helt naturligt berörd kategori ungdomar att ansöka om inträde i gymnasieskolan för att därmed också erhålla en så god grundutbildning som möjligt. På grund av barntilläggets upphörande enligt ovan försvåras eller omöjliggörs emellertid förutsättningarna för många förtidspensionärer och deras minderåriga barn att förverkliga detta utbildningsmål. har flera olika bidragsformer höjts att omfatta ungdomar upp till såväl 18 som . Barnpension från folkpensionering utgår sålunda till barn , medan barnpension från tilläggspensionering (ATP) tillkommer barn och bidragsförskott utgår för barn . Det torde inte finnas några logiska skäl för denna differentiering av åldersgränser, varför en samordning bör ske av barntilläggets åldersgräns med de övrigas. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till samordning av åldersgränsen för försäkringsförmåner m. m. avseende barn.
mot · G6021281 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1281 Studiehjälp är ett statligt bidrag som utgår till gymnasieskolstuderande som inte fyllt . I 3 kap. 8 § studiestödslagen stadgas om resetillägg: 8 § Har studerande en färdväg till skolan som uppgår till , utgår resetillägg, om ej annat följer av bestämmelser som regeringen meddelar. Resetillägget utgår enligt de grunder och med de belopp, som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, centrala bestämmer. Resetillägg utgår ej till studerande som åtnjuter inackorderingstillägg. Resetillägget uppgår under /83 till . beroende på färdsträckan. I kan olika slags kort lösas för resor med lokala kollektiva färdmedel. Skolungdom kan lösa ett s. k. begränsat kort som gäller för resor mellan skolan och hemmet. Kortet gäller inte efter och inte och . Skolungdom kan också lösa ett obegränsat kort som gäller dygnet runt i hela länet. Detta kort kostar . Ungdom kan lösa månadskort för . till och med juni månad det år han eller hon fyller . För vuxna kostar ett månadskort . Månadskortet gäller för resor i hela länet. I finns ett länskort som gäller för resor inom hela länet. Länet är uppdelat i fyra kommunalförbund, av vilka Sydvästra () är ett. Månadskort för resor inom ett kommunalförbund kostar . Gymnasieelever kan köpa terminskort för resor inom ett kommunalförbund. För kostar ett sådant terminskort . har i de flesta län bildats länstrafikbolag. Dessa bolag har givetvis rätt att självständigt fastställa kostnaderna för resor vilket helt naturligt medfört stora skillnader mellan olika län. I vissa län torde resetilläggen helt täcka resekostnaderna för eleverna, i andra åter drabbar bl. 6-kilometersgränsen vissa resande hårt. Detta gäller exempelvis där årskostnaderna för transporterna utgör . per elev i gymnasieskolan. De elever som har resetillägg ersätts till en del för dessa utgifter medan andra som kan bo precis vid gränsen drabbas mycket hårt när de inte får resetillägg. Vissa skolförvaltningar tar å andra sidan in alla resetillägg till skolan och delar sedan ut dem efter vissa regler ett förvarande vars riktighet kan diskuteras. Mot bakgrund av de nya taxor som länstrafikbolagen numera tillämpar och den därmed förstärkta orättvisan mellan olika elever torde det finnas skäl att se över principerna för resetilläggen för att om möjligt åstadkomma regler som utjämnar skiljaktigheter mellan olika län och mellan olika skolförvaltningars tillämpning av studietilläggslagen. Med anledning av det anförda yrkas att av regeringen begär en översyn av reglerna för resetilllägg i syfte att åstadkomma större rättvisa mellan elever i olika län och på olika avstånd från skolan. () BO ()
mot · G6021282 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1282 Översyn av studiemedelsbestämmelserna för utlandsstuderande studerar ungefär 1030 svenska medborgare utomlands. I studiestödslagen och studiestödsförordningen (1973: 418) stadgas om studiemedel, att medel kan beviljas utlandsstuderande som är svensk medborgare om denne inte varit bosatt utomlands än , om studierna bedrivs på heltid och om den studerande fyllt . Studiemedel kan också beviljas för s. k. bristutbildning både inom och utom . Med bristutbildning avses då områden där antalet utbildningsplatser inom landet inte motsvarar arbetsmarknadens behov. Medlen består av två delar, en med återbetalningsplikt och en bidragsdel. Den senare delen utgår f. n. med /månad vid heltidsstudier. Genom de devalveringar som genomförts har den svenska kronans värde som betalningsmedel i utlandet minskats med en fjärdedel eller mera exakt . Detta har starkt försämrat ekonomin för de utlandsstuderande som på grund av bristsituationen tvingats söka sig till utbildningsplatser utomlands. I regel bör devalveringarnas effekter inte försvagas genom kompensationsåtgärder. Men för de utlandsstuderande har de ekonomiska förutsättningarna ändrats så påtagligt att en uppräkning av deras studiemedel ter sig befogad. Man kan också jämföra med de uppjusteringar som skett av de s.k. utlandstilläggen för svensk ambassadpersonal. höjdes utlandstilläggen med 20,. Med stöd av vad som ovan anförts yrkar vi att hos regeringen begär en översyn av studiemedelsbestämmelserna för de utlandsstuderande. () ()
mot · G6021283 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1283 m. fl. Kommunala bostadstillägg till folkpensionärer I kommunisternas partimotion om bostadsbidrag föreslås bl. a. höjda övre hyresgränser för hushåll utan barn. Med hänsyn till de kraftiga hyreshöjningarna finns goda motiv för en höjning av dessa gränser. Som framhållit i sin anslagsframställning finns anledning att höja de övre hyresgränserna med . Förslag i denna riktning har vpk tagit upp i den ovannämnda motionen. Hyresgränserna inom bostadsbidragssystemet är och bör även fortsättningsvis vara samordnade med motsvarande regel inom system med kommunala bostadstillägg till folkpension (KBT). Vi föreslår därför att den övre hyresgränsen inom KBT-systemet höjs med . Detta innebär en övre hyresgräns om . för ogift pensionär och . för makar fr. o. m. . kostnader för vårt förslag kan beräknas till 75 milj. kr. Med de utbetalningsrutiner som tillämpas kommer kostnaden för de föreslagna förbättringarna inte att belasta statsverket förrän efter utgången av /84. Skäl saknas därför att föreslå ändrad beräkning av anslaget till Bidrag till kommunala bostadstillägg för nästa budgetår. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar godkänna vad i denna motion anförs om övre hyresgränser avseende kommunalt bostadstillägg till folkpension. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) Printed in , , Gbg 1983
mot · G6021284 · 1983-01-25 00:00:00 — 1982/83 1284-1294 Motion 1982/83: 1284 m. fl. I partimotion har vpk föreslagit höjda statliga bostadsbidrag med /år och ändrade inkomstgränser enligt följande: Ökning enligt förslag i vpk-motionen Nedre inkomstgräns, kr. Ovre inkomstgräns, kr. Eftersom det inkomstprövade tillägget inom studiehjälpssystemet utgår med samma belopp som det statliga basbidraget och är samordnat med bostadsbidragssystemet i vad avser inkomstprövning m.m. bör de ovan angivna förändringarna genomföras . Kostnaderna för våra förslag är inte av den omfattningen att de mera än marginellt påverkar beräkningen av anslaget till Studiehjälp m. m. för nästa budgetår. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar godkänna vad i denna motion föreslagits om förändringar inom studiehjälpssystemet. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (Vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G6021288 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1288 m. fl. Tillsynen över hälso- och sjukvårdspersonalen m. fl. I 13 § lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. sägs: Har åtgärd vidtagits för att åtala den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen, får disciplinärt förfarande enligt denna lag ej inledas eller fortsättas i fråga on den förseelse som avses med åtgärden. Enligt förarbetena (prop. 1978/79:220) till lagrummet innebär nämnda förbud att en inkommen anmälan till inte får föranleda någon åtgärd från nämndens sida så snart polisanmälan gjorts beträffande samma gärning. får alltså i dessa fall inte för att bryta preskriptionen överlämna anmälan till den mot vilken åtgärd ifrågasätts. Först sedan vederbörande åklagarmyndighet avskrivit ärendet bortfaller hindret för att inleda disciplinärt förfarande. Konsekvenserna kan bli, på grund av utredningstiden hos polis- och åklagarmyndighet, att preskription inträtt innan är behörig att ta befattning med ärendet. Detta har också förekommit. Före hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnds tillkomst (före ) handlades motsvarande ärenden av medicinalväsendets ansvarsnämnd. Då ansågs disciplinärt förfarande kunna inledas oavsett att polisanmälan gjorts beträffande samma gärning. Detta är inte möjligt efter . Lagen om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m. fl. har tillkommit bl. a. för att stärka patientens ställning i vården. Genom det sätt på vilket lagens 13 § utformats kan effekten bli den motsatta. Det bör också påpekas att åklagarmyndighetens och prövning av en anmälan i så måtto skiljer sig från varandra att åklagarmyndigheten har att pröva om ifrågavarande gärning är brottslig, medan prövning i regel avser att utröna om den medicinska behandlingen skett enligt vetenskap och beprövad erfarenhet. Följande fall kan exemplifiera vilka konsekvenser den nuvarande utformningen av 13 § kan få. Läkarna har gjort sig skyldiga till en försummelse i sin yrkesutövning. Bägge anmäls till . Eftersom A:s försummelse bedöms som allvarligare görs också polisanmälan beträffande A. Först sedan preskription inträtt beslutar åklagarmyndigheten att inte åtala A, eftersom vad denne gjort sig skyldig till inte anses så grovt att brott föreligger. B däremot, som gjort sig skyldig till den lindrigare förseelsen, tilldelas disciplinpåföljd av . Sammanfattningsvis kan sägas att det i flera fall förekommit att på grund av bestämmelserna i ifrågavarande lagrum inte kunnat pröva en anmälan. Detta är framför allt ur patientsynpunkt djupt otillfredsställande. Det är också stötande för rättskänslan att en prövning inte kan komma till stånd. Lagrummet bör därför ändras så att åtminstone får vidta åtgärd för att bryta preskriptionen. Mot bakgrund av det anförda yrkar vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om 13 § lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. () ()
mot · G6021289 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1289 i Efterutbildningen av läkare I regeringens proposition 1982/83:100, bilaga 7 anslag I 6 anger statsrådet regeringens principiella inställning till läkarnas vidareutbildning. I korthet innebär ställningstagandet att staten markerar sin avsikt att även i fortsättningen ta ett ansvar för läkares vidareutbildning, dvs. den praktiska och teoretiska utbildning som leder fram till specialistkompetens. och dess vidareutbildning kommer även i fortsättningen att ha ett avgörande inflytande på utbildningens kvalitet. Regeringen anvisar också ökade anslag för att säkerställa den systematiska undervisningen. Detta ställningstagande från regeringen måste hälsas med stor tillfredsställelse. Det vittnar om att regeringen är medveten om att vi måste ha hög och enhetlig kvalitet i läkarnas vidareutbildning. Det ligger också helt i linje med den nya hälso- och sjukvårdslagens betonande av en god hälso- och sjukvård på lika villkor för hela befolkningen. Det är därför förvånande att regeringen när det gäller läkares efterutbildning kommer till en helt motsatt slutsats, nämligen att staten inte bör påtaga sig något principiellt ansvar utan helt överlåter efterutbildningen till sjukvårdshuvudmännen. Vi har under fått uppleva en mycket snabb medicinsk utveckling. Det finns ingen anledning att tro att den utvecklingen skulle sakta av. Det innebär att de läkare som blir specialistkompetenta kommer att behöva revidera och aktualisera sina kunskaper kontinuerligt under de 3540 yrkesverksamma år som de har framför sig. En god efterutbildning är en nödvändig investering för att vi även i fortsättningen skall kunna erbjuda medborgarna en högtstående hälso- och sjukvård. Landets ekonomiska läge skärper kraven på kunnande och effektivt utnyttjande av resurserna. Läkarnas efterutbildning är därför inte en fråga som kan reduceras till en fråga mellan arbetsgivare och arbetstagare utan ett nationellt intresse. Det är inte fråga om några trivselpengar som kan ökas eller minskas beroende på sjukvårdshuvudmännens goda vilja och finansiella situation. Det borde vara självklart att staten när det gäller planerings- och utvecklingsarbetet ansvarade för läkarnas efterutbildning. Därmed är inte sagt att staten måste ha hela ansvaret för läkares efterutbildning. avslutades en utredning om läkares efterutbildning företagen inom den dåvarande vidareutbildning, NLV. Denna utredning har ännu inte lett till någon åtgärd. ansvarsfördelning som i princip innebar att sjukvårdshuvudmännen skulle bestrida kostnaderna för läkarnas deltagande i efterutbildningen medan staten skulle sörja för övergripande planering, samordning och tillsyn av efterutbildningen samt bedriva utvecklings- och försöksverksamhet inom området. Med åberopande av vad som här anförts hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna att det planeringsmässiga ansvaret för läkares efterutbildning bör åvila statsmakterna.
mot · G6021290 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1290 Vi konstaterar med tillfredsställelse att regeringen avvisar tanken på en decentralisering av läkares vidareutbildning utom vad gäller det administrativa genomförandet. Representanter för moderata samlingspartiet har under de år frågan upprepade gånger varit föremål för behandling i förordat den linje som blivit regeringens förslag. Vi har understrukit att den på de olika högskolorna och i de olika sjukvårdsregionerna spridda kompetens för läkares vidareutbildning som finns i landet bäst utnyttjas vid en sammanhållen, central planering. En ämnesexpertgrupp, knuten till , kan överblicka hur kunskap och utbildningsresurser bäst skall användas, och ett över landet spritt kursutbud, tillgänglig för alla berörda, ger möjlighet till valfrihet och spridning av impulser samt motverkar en alltför hård regionalisering och provinsialisering av läkarnas arbetsmarknad. En levande möjlighet till kontakter även med andra regioner än den där man arbetar kan stimulera till ökad rörlighet och bidra till en solidarisk läkarfördelning . Det synes dock vara en onödig byråkratisk omgång att delvis för ändamålet att hålla i den administrativa planeringen av NLV-kurserna påskynda bildandet av en ny byråkratisk nivå, de regionala samverkansnämnderna. Där sådana inte finns, eller inte fungerar väl, bör det administrativa ansvaret för genomförandet av NLV-kurserna kunna läggas direkt på de medicinska fakulteterna vid högskolorna. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att beslutar begära att regeringen vidtar åtgärder för att förenkla den regionala administrationen av kurser för läkares vidareutbildning på sätt som i motionen anförts. () ()
mot · G6021292 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1292 Ersättning till kommun för kostnader i samband med den assyrisk-syrianska invandringen behandlade två motioner, (vpk) och (s), om ersättning till kommun för de särskilda kostnader som kommunen har till följd av den assyrisk-syrianska invandringen. Den borgerliga riksdagsmajoriteten avslog då förslagen om att ge ett sådant stöd till kommunen. Efter tillkomsten av en socialdemokratisk regering och en gemensam svpkmajoritet i bör det nu vara möjligt att rätta till detta. kommun har utförligt redovisat de merkostnader som den stora invandringen av assyrier-syrianer inneburit för kommunen. Av redovisningen, vars material tagits fram gemensamt av kommunen och olika berörda departement, framgår att kostnaderna är så stora att kommunen knappast förmår att klara dessa utan sådan hjälp som förutsatts tidigare och som utgick fram . Vad det handlar om är uteblivna extra bidrag (för merkostnader) . Därest kommunen erhåller samma bidragstäckning skulle summan uppgå till 39,7 milj. kr. efter avdrag för de extra skatteutjämningsbidrag som erhållits. bör uttala sig för att kommun även i fortsättningen får statligt stöd av samma omfattning som tidigare för de extraordinära kostnader som kommunen haft för skolkostnader och sociala kostnader vilka är förenade med den assyrisk-syrianska invandringens stora omfattning och speciella karaktär. Det kan inte vara rimligt att kommun och dess skattebetalare själva skall svara för sådana kostnader som staten bör svara för, oavsett i vilken del av landet problemen och kostnaderna uppkommer. kommun har gjort en ny framställning till regeringen om att erhålla ett extra bidrag och en uppgörelse om hur kostnaderna fortsättningsvis skall bäras. Med hänvisning till det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om statlig ersättning till kommun för särskilda kostnader till följd av den assyrisk-syrianska invandringen.
mot · G6021294 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1294 har i sitt betänkande understrukit vikten av att pensionärernas tandvårdsbehov kartläggs och att åtgärder vidtas för att tillgodose detta. Det är säkert nödvändigt. Vi vet emellertid redan nu tillräckligt om de äldres tandstatus och behov av vård för att säga att de äldre är en eftersatt grupp inom tandvården. En undersökning som utförts i (H 70) har därvidlag givit många intressanta upplysningar. 1 den utredningen konstateras att 70-åringarna som grupp är mycket friskare än vad man föreställt sig. Dock finns ett viktigt undantag nämligen tandstatusen. Den var för de undersökta 70-åringarna så låg att man i utredningen talar om oral invaliditet. Av de undersökta var hälften helt tandlösa. saknade egna tänder i överkäken. Var tredje uppgav sig ha besvär av protes, och hälften ansåg sig ha behov av bättre tandvård. Tandläkarnas bedömning var att var utan direkt vårdbehov. av dem som bar helprotes hade som exempel en godtagbar protesfunktion. Övriga besvärades av smärtor vid tuggning, dålig tuggförmåga etc. Trots detta gick av de undersökta 70-åringarna regelbundet till tandläkare och av dem praktiskt taget aldrig. Situationen för dem som bor på institutioner av olika slag är enligt andra undersökningar ännu sämre. Av dessa brottstycken ur undersökningar framgår, att de äldre måste få bättre tandvård än de får . De är en försummad grupp när det gäller tandvården. I takt med att bristen på tandläkare nu byts i överskott är det därför angeläget att deras tandvård förbättras. Den förbättrade kapacitet på behandlingssidan som ökningen av tandläkare innebär bör bl. a. användas för att ge dem som bor på olika institutioner bättre tandvård. Vidare bör en uppsökande verksamhet startas bland de pensionärer som trots tandvårdsbehov av olika skäl f. n. inte efterfrågar tandvård. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att staten i överläggningar med vårdhuvudmäpnen bör aktualisera de äldres tandvård i enlighet med vad i motionen anförts. Printed in , , Gbg 1983
mot · G6021297 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1297 Anslaget till upplysning och information på drogområdet, m. m. Missbruket av alkohol och narkotika har blivit ett allvarligt samhällsproblem. Av allmänna medel utgår stora belopp i kampen mot detta missbruk ochföratt bereda offren vård. Under rubriken . föreslås i statsverkspropositionen bil. en särskild utredare har tillkallats med uppdrag att utreda frågan om en förbättrad samordning och organisation av de statliga insatserna för alkohol- och narkotikaupplysning (Dir. 1982: 75). Utredaren skall utifrån samhällets alkohol- och narkotikapolitiska målsättningar granska formerna för statens stöd till myndigheter och folkrörelser och föreslå samordning, effektivisering och förenkling av bidragsgivningen. Bidrag till organisationer i samma proposition föreslås , vilket är en ökning med 404 000. Av detta belopp beräknas en del gå till Länkarna och andra frivilliga organisationer. Statsbidrag för stöd och hjälp åt läkemedelsmissbrukare söktes för /82 av 12 s. k. frivilliga organisationer med drygt 4,5 milj. kr. Det föreligger ett stort behov av utökade resurser för narkomanvård särskilt i de kommuner som saknar egna vårdresurser. De frivilliga organisationernas insatser är viktiga och värdefulla. Förutom organisationernas rehabiliterande verksamhet för aktiva missbrukare spelar de en viktig roll förf. d. missbrukare som ofta behöver ett långvarigt stöd efter att de slutat med sitt missbruk. /82 har ca 3,3 milj. kr. För /84 beräknar ett medelsbehov av 3,7 milj. kr. Det är allmänt omvittnat att de kristna organisationernas insatser för vård av skadade och förebyggande av drogmissbruk har visat sig mycket effektiva. Jämförelsevis har t. ex. L nått resultat som är mycket glädjande. Det finns bedömare som anser att det endast är tro som kan rädda dem som kommit i drogernas våld. Denna verksamhet kan utvidgas men för att det skall vara möjligt behövs medel. Om man vill göra statliga anslag effektiva är det en utväg att låta större delen av dem gå till organ av L typ (för filantropisk verksamhet). Vid fördelandet av anslagen till upplysning och information på drogområdet bör enligt vår mening en omfördelning ske så att den verksamhet som bedrivs av L och liknande organisationer kan effektiviseras och utvidgas. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att en större del av anslaget till förebyggande verksam het med alkohol- och narkotikamissbruk bör utgå till frivilliga organisationer exempelvis och . () ()