ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G6021980 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. Besprutning av markområden sker på olika sätt. Flygbesprutning sker allt oftare, vilket har inneburit olägenheter för närliggande fastigheter till aktuella besprutningsområde. För att inte allmänheten skall komma till skada genom kontakt med besprutat område har bl. a. utfärdat kungörelse med föreskrifter om spridning av bekämpningsmedel m. m. över område där allmänheten får fritt färdas. 1 36 §" kungörelsen (SFS 1973:334) om hälso- och miljöfarliga varor stadgas följande: Innan bekämpningsmedel får spridas över område där allmänheten får fritt färdas, skall den för vars räkning spridningen skall ske 1. underrätta polismyndigheten och hälsovårdsnämnden, 2. låta införa meddelande om spridningen i ortspressen, 3. låta utmärka området på väl synligt sätt enligt bestämmelser som meddelas av produktkontrollnämnden. Om särskilda skäl föreligger, får produktkontrollnämnden medge undantag från första stycket. meddelar ytterligare föreskrifter i fråga om spridning av bekämpningsmedel. Sådan föreskrift kan innefatta förbud att sprida bekämpningsmedel inom visst område utan tillstånd av nämnden. Med stöd av denna paragraf och 23 § sagda kungörelse meddelar produktkontrollnämnden följande ytterligare föreskrifter om spridning av bekämpningsmedel m. m. över område där allmänheten får fritt färdas. Kungörelsen gäller område där allmänheten får fritt färdas, dvs. samma som gäller enligt allemansrätten i tillämpliga delar. När det gäller odlad saknas samma konkreta åtgärder i lagförslag. Inom produktkontrollbyrån pågår ett arbete med att i en ny kungörelse samla och revidera bestämmelserna om spridning av bekämpningsmedel. I det nu föreliggande utkastet till kungörelse anges att anmälan om flygspridning av bekämpningsmedel över ska inges till hälsovårdsnämnden minst före spridningen. En bestämmelse om att anmälan skall ske innan har vid diskussionerna inom byrån ansetts olämplig på grund av risken för att styra utvecklingen mot programmerad spridning. Inte heller en en-veckas-regel kan i samtliga fall upprätthållas, varför en undantagsregel troligen kommer att införas, för att tillgodose behovet av bekämpning vid plötsligt påkomna behov vid t. ex. oförutsedda svamp- eller insektsangrepp. I nu gällande bestämmelser är anmälningsplikten för vagt utformad, likaså har hälsovårdsmyndigheterna för svagt underlag i nu gällande bestämmelser när det gäller att stoppa ej önskvärd besprutning. Bedömningsvis verkar det som om flygbesprutningsbestämmelserna är tydligare och mera bestämt utformade när det gäller besprutning av skogsmark än vad som gäller för . Detta innebär även att allmänheten är mindre informerad och skyddad när det gäller aktuell besprutning av . Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av gällande bestäm melser för flygbesprutning av . () () () () () ()
mot · G6021981 · 1983-01-25 00:00:00 — och forskningsstation för vattenbruk på En intensiv forskningsaktivitet har pågått på , centrerad till universitets filialstation i under administration från Askölaboratoriet. Vattenbruksforskning utförs f. n. inom följande områden: Försöksverksamhet med såväl intensiv som extensiv odling av den svenska flodkräftan pågår dels i dammar, dels i laboratoreianläggningarna på Furillen. Odling av alger på land medelst spraymetoden bedrivs vid Furillen. Uppföljning av utsättningen av 55 000 ålyngel i sjö mellan och . Insamling av havsöring för romtagning och senare kläckning och utplacering av yngel i bäckar där öringen är hotad eller ej alls förekommer. Kläckningen sker i anläggningen vid Ar på norra . skall dessutom en inventering av ilandspolade alger för kemikalieindustrin utföras. Vidare skall gös, som ej förekommer på , på prov utsättas samt utsättning av 100 000 laxsmolt skall ske, det senare i regi av i . Verksamheten på utgår från i medan hela den experimentella delen (kräftor, alger) utförs i lokaler tillhöriga en nedlagd kalkfabrik på Furillen, där verksamheten får fortsätta . Det vore olyckligt om exempelvis forskningen kring den svenska flodkräftan skulle behöva avbrytas, eftersom denna forskning av tvingande skäl är bunden till . är ej försurningshotat och dessutom det enda länet i där kräftpesten saknas, vilken kan spoliera många års forskningsverksamhet. Det måste anses både lämpligt ocvh nödvändigt att en lokalisering av en framtida forskningsstation, specialiserad på vattenbruksfrågor, sker till Ar som är belägen på norra vid utloppet av , största sjö. Vatten- och markrättsfrågorna är lösta, eftersom på har rättigheterna och stöder verksamheten på alla sätt. Huvudmannaskapet för den vetenskapliga verksamheten skall utgå från med stöd av sin redan väletablerade verksamhet, och samarbete söks med bl. a. i , och i på såväl som stöder de redan pågående projekten och är beredda att satsa resurser för en utveckling av forskningsverksamheten i syfte att få till stånd en kommersiell produktion, som kan ge nya arbetstillfällen, vilket speciellt norra är i behov av. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående förläggandet av en forskningsstation för vattenbruk på .
mot · G6021982 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1982 m. fl. Sammansättningen av de etiska nämnderna för djurförsök Införande av etiska nämnder för djurförök var ett viktigt steg framåt ur djurskyddssynpunkt. Det är dock viktigt att ständigt se över verksamheten och pröva möjligheterna att ytterligare förstärka skyddet för djuren i samband med djurförsök. En fråga som därvidlag tilldrar sig intresse är de etiska nämndernas sammansättning. F. n. är sammansättningen sådan att en tredjedel är forskare, en tredjedel försöksdjurspersonal och en tredjedel lekmän. Eftersom forskargruppen i stort sett rekryteras bland sådana forskare som själva arbetar med djurförsök innebär denna sammansättning att två tredjedelar av de etiska nämndernas medlemmar representerar de verksamheter som har ett direkt intresse i djurförsöken. Kritik har riktats mot denna sammansättning, och det är uppenbart att det finns principiella invändningar att resa mot den. En välbalanserad sammansättning av de etiska nämnderna är angelägen ur flera synpunkter. Dels är det viktigt att djurskyddsintressena tillmäts en tillräckligt stor betydelse i nämndernas arbete. Dels är det viktigt att de etiska nämnderna också utifrån upplevs som en garant mot missbruk av djur för försöksändamål. Erfarenheten har visat att lekmannarepresentanterna är starkt engagerade i nämndernas arbete och också väl sätter sig in i de frågor som behandlas. Lekmannarepresentanterna har också erfarenhetsmässigt varit pådrivande när det gäller att få till stånd modifikation av försöken, t. ex. ändrade avlivnings- och sövningsmetoder. En sammansättning av nämnderna där hälften av medlemmarna utgörs av forskare och försöksdjurspersonal och den andra hälften av lekmän förefaller rimlig. Bland forskarrepresentanterna bör också ingå forskare som prövar alternativa metoder till djurförsök och forskare med kunskap om djurens beteende, etologer. Bland lekmannarepresentanterna bör liksom nu hälften representera djurskyddsorganisationerna. Det innebär att djurskyddsintressenas ställning skulle förstärkas från f. n. en sjättedel till en fjärdedel. Det måste också anses som angeläget att stärka det politiska ansvaret för de försöksdjursetiska frågorna. F. n. finns ofta inga politiskt utsedda representanter i de etiska nämnderna. Detta bör ändras så att den återstående fjärdedelen av ledamöterna utses politiskt. Med stöd av ovanstående föreslås att hos regeringen hemställer om förslag om ny sammansättning av de etiska nämnderna för djurförsök enligt vad som anförts i motionen. () ()
mot · G6021983 · 1983-01-25 00:00:00 — antog regeringens proposition 1981/82:122 om organisation och finansiering av djurens hälso- och sjukvård. Beslutet innebar att en rad åtgärder skulle genomföras, vilka skulle förbättra djurens hälso- och sjukvård. a. skulle 5 milj. kr. avsättas för att förbättra den förebyggande djurhälsovården. Dessutom skulle distriktsveterinärorganisationen förstärkas så att antalet tjänster högst skulle få uppgå till 390 stycken. Enligt propositionen medförde åtgärderna en total kostnadsökning för staten på ca 8 milj. kr. Jordbruksministern framförde i propositionen att de tillkommande kostnaderna borde fördelas enligt följande: För egen del anser jag att det finns skäl som talar för att subventioneringen av akutsjukvården relativt sett bör minska och att djurägarna i ökad utsträckning bör bära kostnaderna för denna. Jag finner därför att en rimlig avvägning är att statens nettokostnader förblir realt oförändrade men att det inom ramen för dessa görs omprioriteringar för att anpassa distriktsveterinärorganisationen till dagens behov och åstadkomma en önskvärd förändring av verksamhetens inriktning. beslutade att de ökade kostnaderna, som de genomförda förändringarna medförde, skulle finansieras genom att djurägarna i samband med sjukbesöket erlade en särskild avgift. Distriktsveterinärernas avlöningssystem med nuvarande fördelning mellan fast lön och arvodesinkomster bibehölls oförändrat. Enligt djurhälsoutredningens förslag skulle djursjukvårdsavgifterna komma att ligga . I den framlagda budgetpropositionen har regeringen helt gått ifrån det tidigare riksdagsbeslutet att statens nettokostnader för distriktsveterinärorganisationen skall vara realt oförändrad. I stället skär staten kraftigt ner bidraget till distriktsveteriänrsverksamheten, vilket innebär att djursjukvårdsavgiften blir . när förättningen avser djur inom animalieproduktionen och hästar som används i jord- och skogsbruket och . när förrättningen avser andra djur. Dessa avgifter skall jämföras med djurhälsoutredningens förslag på 5 och . Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att statens nettokostnad för distriktsveterinärverksamheten skall vara oförändrad.
mot · G6021984 · 1983-01-25 00:00:00 — producerar knappast några råvaror till kläder längre. räcker inte ens till hemslöjden och är inte alltid av en sådan kvalitet att den passar textilindustrins maskiner eller hemslöjdens krav. odlas av ideella skäl, men finns inte till salu. Det blir också svårare att importera lin av god kvalitet. Vi har en lång tradition när det gäller att framställa ull och lin. Det är stor risk att kunskap nu går förlorad för alltid. Samhället har förut på olika sätt stött ull- och linproduktionen, men all stödverksamhet har successivt upphört. På förslag av näringsutskottet i betänkande 1978/79:48 biföll en centermotion och gav tekodelegationen i uppdrag att utarbeta ett program för inhemsk råvaruproduktion av ull, textilfibrer och syntetfibrer i enlighet med de tankegångar som framförts i motion 1978/79:2257. Tekodelegationen utarbetade emellertid aldrig något program utan frågan hänsköts till den som inrättades i industridepartementet. Tiden är nu mogen att på nytt undersöka om inte statligt stöd till ull- och linproduktion skulle vara ovanligt väl använda pengar när det gäller att skapa meningsfulla arbeten och öka vår känsla för kvalitet och stärka vår förmåga att försörja oss själva. Intresset är stort i landet, och det behövs antagligen inte stora pengar för att det frivilliga arbete som satsas skulle kunna växa till betydelsefulla näringsgrenar. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att hos regeringen anhålla om utredning och förslag om stöd för inhemsk ull- och linproduktion. () () 1 1982/83.
mot · G6021986 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. Naturvårdslagens strandskyddsbestämmelser gäller generellt i hela landet och innebär förbud mot bebyggelse vid stränder oavsett vilka vattendrag det gäller. Lagen har tillkommit för att göra stränderna tillgängliga för allmänheten, vilket är försvarbart när det gäller tätbebyggda områden med ett fåtal strandområden som är åtkomliga för andra än markägaren. I stora delar av vårt land, främst i glesbygder, föreligger ej behovet av speciell lagstiftning. Det finns en mängd små sjöar, åar och andra vattendrag som helt saknar bebyggelse. Det är otympligt med en lag som är anpassad till vissa delar av landet men som är onödig och medför en utökad byråkrati i andra delar. Med undantag för vissa primära rekreationsområden och tätortsområden med stort bebyggelsetryck, bör kommunerna i sin planering själva avgöra vid vilka vattendrag bebyggelse är lämplig. I stora delar av kan en fritidsbebyggelse i mindre omfattning utgöra ett värdefullt inslag i naturen. I vissa trakter har utflyttningen medfört att förbuskning har blivit ett problem och åstadkommit en förändring i naturen som inte är önskvärd. En viss fritidsbebyggelse i avlägset belägna områden kan t. o. m. hålla stränderna öppna och tillgängliga för alla människor. bör därför ta initiativ till att bestämmelserna om skydd för strandområden upphävs i sin nuvarande form och ersätts med bestämmelser som ger kommunerna möjlighet att, när det är nödvändigt, beakta ett eventuellt skyddsintresse i den kommunala fysiska planeringen. Med stöd av det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utformningen av ett skydd för strandområden. () PER () HÄKAN STJERNLÖF (m) ()
mot · G6021988 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. Skärpta straff för olaga fiske Det har blivit alltmer vanligt med olaga fiske i bl. a. och södra och då speciellt genom trålning. Det olaga trålfisket ställer till stor skada både för fiskens lek- och yngelplatser och för yrkesfiskarna inom berört område. Längs kusterna vid och finns varma, grunda områden som är utmärkta lek- och yngelområden som dessa områden har rikligt med föda för fisken. Trålfiskare går in, trots att det är förbjudet fiskevatten, och bedriver koncentrerat fiske. Detta skadar fiskbeståndet och förstör för övriga yrkesfiskare. Trålarna tar med sig de rörliga redskap som man får bedriva fiske med. Redskapen försvinner antingen helt eller också återfinns de i trasor. Från fiskenämnden i har detta tidigare påtalats till , som kan dra in licensen för de som fiskat olagligt, men så har ej skett. Det har förekommit att samma trålare ertappats för olaga fiske och fått böta. och kustbevakning gör ett fint jobb, men detta hjälper ej då böterna är låga endast ett par . Brotten lönar sig och upprepas därför ständigt. För att det skall finnas respekt inför lagen fordras en kraftig straffskärpning och att vid upprepning drar in erhållen licens. Straffen i andra länder är betydligt högre. Som exempel kan nämnas , där svenska fiskare ertappats för olovlig trålning i norska fiskevatten och fått böta ca . Med det här anförda synes det klart att om svenska och utländska trålare m. fl. skall ha respekt för svensk lag, bör straffen höjas avsevärt. Det får ej löna sig att bryta mot lagen, vilket det tycks göra . Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn och skärpning av straffen för olaga fiske i enlighet med vad som anförts i motionen. P. O. () () () () HANS () i
mot · G6021989 · 1983-01-24 00:00:00 — och i ökat tillvaratagande av bär och svamp Våra skogar producerar stora mängder bär och svamp. Enligt uppskattningar som gjorts av producerar skogen blåbär, lingon, hallon och matsvamp. Detta är ca bär och matsvamp per hektar. Myrarna ger dessutom hjortron och tranbär per hektar. Detta är en naturresurs som inte tas till vara i önskad utsträckning. Ett ökat tillvaratagande av bär och svamp har betydelse för folkhushållningen och kan också innebära ett komplement till sysselsättningen på landsbygden. En ökad export har en positiv betydelse för handelsbalansen. Importerade produkter borde också kunna ersättas med svensk råvara. beslut att inkomster från plockning av vilda bär och svamp inte skall beskattas har stor betydelse i sammanhanget. Den tidigare regeringen gav SÖ i uppdrag att utarbeta kursplaner för glesbygdsanpassad, yrkesinriktad utbildning, som t. ex. bär- och svamphantering. Ytterligare en del åtgärder har vidtagits, framför allt regionalt för att ta till vara skogens produkter. Men insatserna är inte tillräckliga. Det vöre angeläget att starta en omfattande kampanj i detta syfte. Åtskilliga myndigheter borde ha intresse av en sådan kampanj och kunde samråda om den, t. ex. , industriverket, glesbygdsdelegationen, och överstyrelsen för ekonomiskt försvar. Folkrörelseorganisationer och arbetsmarknadsorganisationerna kunde också medverka. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär åtgärder för ett ökat tillvaratagande av bär och svamp.
mot · G602199 · 1983-01-12 00:00:00 — m. fl. Rätt till sjukpenning för förvärvsarbetande under 16 år Det blir allt svårare för de unga att komma ut i arbetslivet. Men det kan enligt vpk:s mening inte ge anledning till att de diskrimineras på grund av sin ålder när det gäller den allmänna sjukförsäkringen. Kriteriet för erhållande av sjukersättning måste vara att man har ett förvärvsarbete med en inkomst som berättigar till ersättning. har den socialpolitiska samordningsutredningen ställt sig bakom kravet att även personer skall ha rätt till sjukpenning om de uppfyller inkomstkravet. Utredningen har varit ute på remiss, och flera remissinstanser har uttalat allmänt, att åtskilliga av utredningens förslag bör kunna genomföras . En av de frågor som särskilt lyfts fram är bl. a. frågan om att ta bort 16-årsgränsen inom sjukförsäkringen. Flera remissinstanser har ansett att detta är en fråga som bör prioriteras. Ett genomförande av slopandet av 16-årsgränsen kan för samhället inte ha så stor ekonomisk betydelse. Men för den enskilde som drabbas av att inte få sjukersättning på grund av att han eller hon inte fyllt kan det betyda mycket. Det är ett rättvisekrav att 16-årsgränsen slopas i lagen och att inkomsten görs till enda kriterium för rätt till sjukpenning. Med hänvisning till det anförda föreslås att uttalar att 16-årsgränsen bör slopas i lagen om allmän försäkring i vad gäller rätt till sjukpenning och att all inkomst av arbete räknas som sjukpenninggrundande inkomst samt hemställer till regeringen om förslag härom. (vpk) INGA (vpk) MAJ (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G6021991 · 1983-01-24 00:00:00 — och östh Återvinning av tungmetallbatterier Det blir allt vanligare att använda batterier som innehåller tungmetaller, främst kvicksilver och kadmium. Omkring kvicksilver och kadmium torde förbrukas för batterier i . av batterierna återlämnas. Över hälften blir alltså kvar och ansamlas i naturen med allt vad det innebär av risker för människor och djur. Detta visar att det är nödvändigt med effektivare åtgärder för att få tillbaka en större del av batterierna. Något annat än en närmast hundraprocentig återgång bör inte accepteras. En orsak till dålig återlämning kan vara att det råder osäkerhet bland konsumenterna om vilka batterier som bör återlämnas. Det kan avhjälpas genom en tydlig angivelse på batterierna. Försäljningsställena bör också kunna vara mera aktiva för att få batterierna tillbaka. Sannolikt blir resultatet emellertid inte tillräckligt utan en pant, så avpassad att man får ett ekonomiskt intresse av att lämna tillbaka eller samla in tungmetallbatterierna. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär att den förelägger förslag till pant eller andra åtgärder som leder till en nära fullständig återlämning av tungmetallbatterier.
mot · G6021992 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. Finansieringen av ridhusanläggning vid Fr. o. m. har ansvaret för fortsatt drift av statens hingstdepå vid överlämnats till Stiftelsen och hästsportcentrum, . I avtalet som upprättades mellan staten och stiftarna förutsätter man att en viktig grund för stiftelsens möjlighet att organisera en ekonomisk drift i fortsättningen är att den befintliga ridhusanläggningen byggs ut. För detta ändamål har också staten som en grundplåt anvisat ett räntefritt lån på 1 milj. kr. Därefter har det emellertid visat sig att länsantikvarieämbetet i genom sina ställningstaganden på ett avgörande sätt har förändrat de ekonomiska förutsättningarna för ovan nämnda ridhusprojekt. Någon till- eller ombyggnad av den befintliga ridhusbyggnaden är enligt otänkbar. Någon nybyggnad i omedelbar anslutning till depån är ej heller realiserbar. Stiftelsen tvingas nu att projektera en helt fristående byggnad på betryggande avstånd från övriga anläggningar. Detta innebär naturligtvis ett betydande merarbete i fråga om hundratals dagliga förflyttningar mellan stallar och ridhus. Dessutom kommer enligt nu känd prognos en helt fristående ridhusanläggning med grundarbeten, vatten, avlopp, värme etc. att bli betydligt mera kostnadskrävande än vad som förutsattes i avtalsförhandlingarna. Eftersom upprustningen av utbildningsförutsättningarna för både elever och hästmaterial var en viktig grund för stiftelsens möjligheter att bevara och vidareutveckla Flyingetraditionen framstår det nu som helt orimligt om denna grund nu skulle ryckas undan på grund av krav från en annan statlig myndighet. Mot bakgrund av här åberopade fakta framstår det som en synnerligen skälig åtgärd att det i avtalet utlovade räntefria lånebeloppet höjs med 4 milj. kr., vilket kan komma att beröra nästkommande budgetår. Med stöd av ovanstående hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående finansiering av ridhusanläggning vid . () ()
mot · G6021994 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. Lantbrukets försörjning med långfristigt kapital utgör en väsentlig faktor för lantbrukets framtida utveckling. Förhållandena är synnerligen otillfredsställande med en alltsedan i början av 1970-talet tillväxande lånekö vid landshypoteksföreningarna. Omfattande investeringar har i linje med den jordbrukspolitiska inriktningen kommit till stånd inom svenskt lantbruk . De bristande utlåningsresurserna via landshypoteksrörelsen har medfört att kortfristig finansiering måste tillgripas i alltför stor utsträckning. har lantbrukets försämrade lönsamhet medfört att efterfrågan på kapital för investeringar minskat något. I stället har kapitalbehovet ökat för kreditsanering. Några märkbara förbättringar av försörjningen med långfristigt kapital har inte skett vilket nuvarande lånekö vid landshypoteksföreningarna om 6 miljarder illustrerar. För många lantbrukare innebär detta att lån måste interimistiskt placeras i andra kreditinrättningar med åtföljande högre kapitalkostnader. Det bör särskilt understrykas att en väsentlig del av lånekön utgörs av lån mot statlig lånegaranti. Särskilt otillfredsställande är situationen för nyetablerade lantbrukare som genom bristen på långfristigt kapital utsätts för svåra påfrestningar. Försörjningen med långfristigt kapital är väsentlig för att kunna genomföra ägoskiften och för att förbättra många lantbruksföretags finansiella struktur. Problemen har analyserats och övervägts i utredningen om lantbrukets kapitalförsörjning. Utredningen har i sitt betänkande föreslagit en snabb avveckling av nuvarande lånekö vilket förutsätter att Hypoteksbanken emissionsrätt utvidgas. Obligationsutgivningen har inte utökats trots föreliggande behov. I stället har Hypoteksbanken fått möjligheter att öka kreditkapaciteten genom att använda kapitalmarknadsreserver. Denna inriktning leder tveklöst till högre räntekostnader vilket ytterligare försvårar situationen för hårt skuldsatta lantbrukare. Det är angeläget att mot bakgrund av lantbrukets situation och utredningens förslag att uttalar sitt stöd för en förbättrad långfristig kapitalförsörjning i avvaktan på regeringens aviserade proposition. Det är därvid väsentligt att emissionstillståndet för obligationsutgivning väsentligt höjs som ett led i att avveckla nuvarande lånekö. Nuvarande emissionsrätt är fastställd till 1 500 milj. kr. vilket utgör en minskning med 100 milj. kr. från föregående år, trots att problemet med lånekön kvarstår. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen och till känna vad i motionen anförts om en nödvändig förbättring av lantbrukets långfristiga kapitalförsörjning i avvaktan på den kommande propositionen. () () . () () () () () () () () ()