mot · G6022138 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. För såväl som andra industriländer har industrialiseringsprocessen medfört en kraftigt ökad materiell standard för de enskilda människorna. De flesta i vårt land har genom industrialiseringen fått tillfredsställande levnadsbetingelser materiellt sett. Samhället har tillförts ekonomiska resurser för angelägna reformer på olika områden. Målsättningen med dessa reformer har bl. a. varit att skapa en likvärdig ekonomiskt trygg tillvaro och ett större inflytande över den egna livssituationen för de enskilda människorna. Samhället har vidare fått resurser till en förbättrad offentlig service m. m. Industrialiseringen har således i dessa hänseenden inneburit en positiv utveckling för såväl samhälle som individ. har emellertid industrialiseringsprocessen medfört att koncentrationstendenserna i samhället kraftigt förstärkts. I har under det senaste århundradet en kraftig folkomflyttning ägt rum, vilken medfört en allt större koncentration av befolkningen till några få storstadsregioner. Inom näringslivet har koncentrationen förstärkts alltmer ju längre den industriella utvecklingen fortskridit både vad avser produktionsstruktur och maktfunktioner. Administrationens tillväxt bidrog kraftigt till befolkningskoncentrationen. Den statliga verksamheten lokaliserades till stor del till . De kommunala verksamheterna förlädes vanligen till den största orten i länet resp. kommunen. Den ovan beskrivna utvecklingen mot ett alltmer centraliserat samhälle har varit särskilt markerad , då koncentrationstendenserna medvetet stimulerats av en politisk majoritet mot uppfattning. Storskalighet och arbetskraftens geografiska rörlighet ses som en fortsatt förbättrad ekonomisk standard. Koncentrationstanken var för socialdemokraterna under deras långa regeringsinnehav den bärande idén för samhällsstrukturens utformning. Kraftig satsning på regionalpolitiken har krävt kraftfulla insatser för att hejda utvecklingen mot ett samhälle med en alltmer koncentrerad närings- och bebyggelsestruktur. har således drivit en mer långtgående regionalpolitik än vad majoriteten, främst bestående av socialdemokrater och moderater, accepterat. Majoriteten har mot vilja främjat geografisk rörlighet, flyttlasspolitik, i stället för att främja sysselsättningen i utsatta regioner och genom utvecklande regionalpolitiska insatser. En av de första stora arbetsuppgifterna för val var att genomgripande förändra riktlinjerna i den regionalpolitik som den socialdemokratiska regeringen förelagt i genom en proposition (1975/ 76:211) strax före valet. I arbetsmarknadsutskottet betänkande (AU 1976/77:7) framgår hur lyckades förändra riktlinjerna i en mer decentralistisk riktning. Den tidigare socialdemokratiska inriktningen att genom ortsklassificeringen koncentrera stödet till de största orterna i länet bröts och i stället inriktades politiken på glesbygd och de värst utsatta regionerna. inleddes en period av kraftig förstärkning av glesbygdsstödet som /83 innebär att stödet fyrdubblats jämfört med den socialdemokratiska budgeten före valet . Lokaliseringsområdet utvidgades till nya företag, stöd till byggande av kommunala industrihus infördes, de ekonomiska medlen till regionalpolitisk! stöd förstärktes m. m. Inrättandet av regionala utvecklingsfonder har också haft regionalpolitisk betydelse. Resultaten av ansvar för regionalpolitiken i regeringsställning är tydliga och positiva. hade skogslänen en nettoutflyttning på mer än 10 000 personer och storstäderna växte snabbt. har skogslänen däremot haft en nettoinflyttning. För storstäderna har in- och utflyttningen i stort vägt jämnt. Denna utveckling har fortsatt av . Även inom länen har en omsvängning skett i befolkningsutvecklingen. Det gäller särskilt länen i södra och där folkmängden ökat inte bara i de större orterna. En stabilisering har även ägt rum i glesbygdens befolkningsutveckling. Minskningen har endast varit tredjedelen av vad den var . Det finns dock stora skillnader mellan olika typer av glesbygdsområden. Glesbygd nära större orter har i allmänhet haft en mer positiv utveckling än den utpräglade glesbygden som inte ligger inom pendlingsavstånd till dessa orter. Förklaringarna till den bättre balansen är flera. Ökningen i sysselsättning har varit jämnare fördelad . Människor tenderar också att stanna kvar i den egna regionen i ökad omfattning trots att arbetstillfällena är begränsade. Genom den proposition som mittenregeringen föreläde (1981/82:113) har en plattform lagts för en decentralistisk regionalpolitik. Beslutet innebar bl. a. följande: - Ortsklassificeringen som var ett centralistiskt styrinstrument slopades. - Den centralistiska styrningen av länsplaneringen genom s. k. fullständiga länsplaneringsomgångar slopades. - Det länsdemokratiska inflytandet över länsplaneringens uppbyggnad och genomförande ökades. - Länsstyrelserna fick ökade ekonomiska resurser för att åtgärda regionala brister som framkommer vid länsplaneringen genom att ett sammanhållet länsanslag infördes. - En kraftig decentralisering av beslutsfattandet från centrala verk och regering till länsnivå genomfördes. - Sektorsuppdelningen inom regionalpolitiken minskades kraftigt genom att länsstyrelserna gavs en sektorssamordnande roll gentemot de statliga verken. - Omfattande förändringar av stödområdesindelningen genomfördes. Dessa kännetecknas av en stark koncentration av stödet till de sämst ställda kommunerna och av möjligheter till ökad flexibilitet när det gäller att ge stöd till orter med stora strukturomvandlingsproblem utanför stödområdet. Satsning på de sämst ställda regionerna Det samlade länsanslaget fördelas i förhållande till de regionala problemen i olika län. Vid den fördelning som den förra regeringen beslutat tilldelades skogslänen av detta samlade anslag. Därmed fullföljs den ökade inriktning på de sämst ställda regionerna som medverkat till och som visas av följande siffror: 1965-1970 av lokaliseringsbidraget till det s. k. inre stödområdet 1970-1975 av lokaliseringsbidraget till det s. k. inre stödområdet 1975-1980 av lokaliseringsbidraget till det s. k. inre stödområdet Genom det samlade anslaget, det regionalt förstärkta inflytandet över länsplaneringen och de utökade möjligheterna till sektorssamordning ges också länen utanför stödområdet goda möjligheter att verka för inomregional balans. Riksdagsbeslutet bidrar på det sättet till att en decentralistisk politik möjliggörs i hela landet. regionalpolitiska beslut innebär också att differentierade arbetsgivaravgifter används som ett medel i regionalpolitiken. I malmfältskommunerna samt i de svårt utsatta kommunerna sänks arbetsgivaravgiften fr. o. m. . innebär detta sänkta produktionskostnader med inte . Inte under något har beslutat om en lika stor satsning på som under /82. Förutom betydande kapitaltillskott till och , det statliga industricentret i , de sänkta arbetsgivaravgifterna i de fyra sämst ställda Norrbottenskommunerna och prioriteringen av vid fördelning av länsanslag och stödområdesindelning har inte mindre än 300 milj. kr. anvisats i särskilda anslag för sysselsättningsinsatser till . Till detta kommer ett mycket stort anslag för arbetsmarknadspolitiska insatser i länet. Även skattekraftsutjämningen har haft stor betydelse för den regionalpolitiska utvecklingen . Kraftiga ökningar av utjämningen har genomförts. Utjämningsbidraget är mer än så stort som när den socialdemokratiska regeringen avgick 1976. Utvecklingen framgår nedan av tabellerna 1 och 2 som visar dels den totala ökningen av bidragen, dels bidragens fördelning på olika län. Skatteutjämningsbidrag1 till den kommunala sektora åren 19771982 (milj. Kommuner Landstingskommuner Kyrkliga kommuner 2279 1 357 119 2 820 1774 125 4 792 3 482 5 682 4 336 87 | Inkl. extra skatteutjämningsbidrag. : Inkl. den förhöjning , som hänför sig till särskilda statsbidrag (ill kommuner och landstingskommuner. 3 Preliminära uppgifter. 1982/83:2138 18 Linaria fördelning ar skatteutjämningsbidrag iren 1979 och 1982 Kr./skr. Kr./inv. den förhöjning som hänför sig till särskilda statsbidrag till kommuner och landstingskommuner. 2 Preliminära uppgifter. Målen för den decentralistiska regionalpolitiken kan sammanfattas enligt följande: Regionalpolitiken skall skapa förutsättningar för en balanserad befolkningsutveckling mellan och inom landets olika delar och ge människorna tillgång till arbete, service och en god miljö oavsett var de bor i landet. Regionalpolitiken skall verka för ökad jämställdhet mellan kvinnor och män i syfte att skapa bättre möjligheter till förvärvsarbete för kvinnor i regioner med ensidig arbetsmarknad. Regionalpolitiken skall medverka till hushållning med energi, mark, vatten och andra naturtillgångar. Regionalpolitiken skall underlätta rikets försvar. budgetproposition sker inga större förändringar av det gällande regionalpolitiska stödsystemet. I denna aviseras att en parlamentarisk kommitté med uppgift att utreda det regionalpolitiska stödet till näringslivet skall tillkallas. De allmänna förutsättningarna för regionalpolitiken har i väsentliga avseenden förändrats . kan tillväxten i ekonomin förväntas bli avsevärt lägre än och . Regionalpolitiken kan därför inte längre handla om att omfördela verksamheter mellan olika delar av landet. Politiken måste i högre grad än tidigare inriktas på att initiera och stödja nyskapande och nyföretagande samt att utveckla den verksamhet som finns i regionerna. Det är särskilt viktigt att samhället förfogar över effektiva medel för att från regionalpolitisk synpunkt påverka industriinvesteringarna som de även måste kunna tillämpas för en situation med växande andel av de sysselsatta i service- och tjänstesektorn. Det är därför en nödvändighet att de arbetsmarknads-/industripolitiska och regionalpolitiska insatserna samordnas. Målsättningen med dessa insatser måste vara att ingen av arbetsmarknadspolitiska skäl skall mot sin vilja tvingas flytta från sin hemort. Vi kan således inte acceptera en målmedvetet ökad geografisk rörlighet, varken som medel för att öka den ekonomiska tillväxten eller att lösa sysselsättningsproblemen vid strukturförändringar. I stället måste en yrkesmässig rörlighet stimuleras mellan olika företag och branscher. Man måste dock vara medveten om att en yrkesmässig rörlighet genom t. ex. utbildning och omskolning i regioner med en ensidig arbetsmarknad även kan innebära en geografisk rörlighet. Utbildningsinsatserna måste därför kompletteras med kraftfulla åtgärder för att skapa nya arbetstillfällen genom nyetablering av företag i syfte att skapa ett mer differentierat näringsliv i dessa områden. Det är enligt vår mening oroande om den nya regionalpolitiska utvecklingen innebär att socialdemokraterna vill riva upp det regionalpolitiska beslut som fattades . De riktlinjer som då lades fast måste enligt vår mening gälla även i fortsättningen. Regionalpolitikens mål måste även vara att skapa förutsättningar för en balanserad befolkningsutveckling såväl mellan som inom olika landsdelar. Målsättningen måste vara att alla människor skall ha tillgång till arbete, service och en god miljö oavsett var de bor i landet. En balanserad befolkningsutveckling innebär att de resurser som byggts upp i olika delar av landet kan utnyttjas effektivt. Detta förutsätter i sin tur en ekonomisk politik, där en av de grundläggande förutsättningarna är strävandena att nå och upprätthålla en regional balans. I regeringens finansplan anges inte regional balans som ett ekonomisktpolitiskt mål. I budgetpropositionen (bil. 14) sägs vidare att befolkningstillväxten i kommer att bli betydligt lägre än , ca 40 000 invånare. förväntar man att ökningen enbart i och län skall bli 50 000. Ökningen i , och anges till 30 000. För del bedöms att en kraftig befolkningsutflyttning skall ske. Föredraganden framhåller i propositionen att jämfört med tiden har en stabilisering av befolkningsutvecklingen skett på länsnivån. Det kan emellertid bli svårt att vidmakthålla denna stabilitet under resten av 1980-talet. Dessa uttalanden kan inte tolkas på annat sätt än att socialdemokraterna på nytt kommer att medverka till en förödande avtappning av befolkningen i skogslänen framför allt i - en ny flyttlasspolitik skall stimuleras fram. Detta kan inte under några omständigheter accepteras. De bedömningar som anges ansluter för övrigt inte till det regionalpolitiska beslutet utan till socialdemokraternas reservation till detta beslut. Detta är anmärkningsvärt. Intill det att fattat ett annorlunda beslut måste de planeringstal som fastlagt gälla även för den socialdemokratiska regeringen. Enligt vår mening måste således strävandena att nå och upprätthålla en balans mellan och inom skilda regioner vara ett huvudmål för den ekonomiska politiken. I budgetpropositionen finns således oroande tecken som tyder på att socialdemokraterna vill återgå till en politik som främjar koncentration av befolkningen till några få storstadsregioner. Den socialdemokratiska politiken har som bekant tidigare i dessa hänseenden byggt på grovt felaktiga bedömningar av befolkningens utveckling och fördelning över landet. I besluten utgick socialdemokraterna från att totalbefolkningen i landet 1980 skulle vara ca 9 miljoner. bedömde att befolkningen 1980 skulle uppgå till ca 8,5 miljoner. Den faktiska befolkningen 1980 var 8,3 miljoner. Beträffande storstadsregionerna utgick den politiska majoriteten 1972 ifrån att befolkningsökningen skulle bli mycket kraftig . För del bedömdes att befolkningen 1980 skulle uppgå till 75 000-150 000 fler, för och 50 000-80 000 fler samt för 17 000-47 000 fler invånare än vad som faktiskt blev fallet. Motsvarande bedömning från sida innebar att 1980 skulle ha haft 28 000 fler, och 49 000 och 17 000 fler invånare än vad som blev fallet. Som synes överskattade även befolkningsutvecklingen i storstäderna. Socialdemokraternas befolkningsramar var dock långt mer felaktiga. I det regionalpolitiska beslutet accepterade socialdemokraterna de mer exakta planeringstal som anges och anslöt i stort sett till de bedömningar den dåvarande regeringen gjorde. verade sig dock för att planeringstalet för skulle vara 20 000 fler invånare än propositionens förslag. Detta innebär att socialdemokraterna vill att man aktivt planerar för att skall ta i anspråk av den totala befolkningsökningen i landet. Vi förutsätter att den nya regionalpolitiska utredningen utgår ifrån de planeringstal som lades fast i det regionalpolitiska beslutet . Den faktiska befolkningsutvecklingen visar att gjorde de mest realistiska bedömningarna medan socialdemokraternas prognoser här liksom för energiområdet visat sig vara katastrofalt felaktiga. En av de väsentligaste delarna i det regionalpolitiska stödet är glesbygdspolitiken. 1 tider av ekonomisk lågkonjunktur måste de utvecklingsmöjligheter som finns i utsatta regioner stimuleras och stödjas. Samhällets insatser måste grundas på en positiv syn på glesbygdens betydelse för det svenska folkhushållet. Enligt vår mening krävs för att vända den negativa utvecklingen i de norra och inre delarna av landet ett förstärkt glesbygdsstöd. Till yttermera visso har behovet blivit akut av den ökande inflation som den socialdemokratiska ekonomiska politiken innebär. Avskrivningslånen för sysselsättningsfrämjande åtgärder vid företag i glesbygd bör räknas upp. Högsta beloppet för avskrivningslån bör således fastställas till mot nuvarande . Motsvarande belopp för stöd till uthyrningsstugor bör anges till . Högsta belopp för s. k. IKS-stöd bör höjas från . Denna förstärkning av glesbygdsstödet är nödvändig efter de åtgärder socialdemokraterna vidtagit inom den ekonomiska politikens område. Vårt förslag innebär att stödet inte tillåts att urholkas utan i stället förbättras. Det ökade glesbygdsstödet finansieras inom ramen för de regionala utvecklingsinsatserna, vilka vi i en annan motion från yrkat skall höjas 150 milj. kr. jämfört med regeringens förslag. Jord- och skogsbruk har en synnerligen stor betydelse för möjligheterna att bedriva en kraftfull landsbygds- och glesbygdspolitik. Satsningar inom de areella näringarna är nödvändiga om vi t. ex. skall kunna tillvarata de energitillgångar som finns med mycket betydande sysselsättningsökningar som följd i framför allt skogslänen. Det är en mycket angelägen uppgift att stimulera småskaliga system som bygger på inhemska bränslen. Från sida kan vi därför inte acceptera den utvidgade prövning enligt 136 a § i byggnadslagen av anläggningar som utnyttjar vedråvara. Socialdemokraternas påstående att utnyttjande av skogsråvara för energiändamål skulle försvåra skogsindustrins råvaruförsörjning är i grunden.felaktigt. är tvärtom så att ett större utnyttjande av energived totalt innebär att mer råvara kan tas ut ur skogen för att täcka skogsindustrins behov. Det regionalpolitiska beslutet innebar bl. a. att ett nytt anslag för utvecklingsinsatser på länsnivån infördes. Genom denna anslagskonstruktion öppnades möjligheter för de regionala organen att på ett bättre och mer till lokala förhållanden anpassat sätt komma till rätta med problemen. Vi förutsätter att det i direktiven till den nya regionalpolitiska utredningen slås fast att denna decentraliserade stödform skall bibehållas och förstärkas. Transportstödet har en stor betydelse för möjligheterna att bedriva näringsverksamhet i regioner utanför de stora tätorterna. Enligt vår mening bör övervägas möjligheterna att komplettera det nuvarande godstransportstödet med stöd för godstransporter till sjöss. Vidare bör också övervägas att införa ett särskilt stöd för persontransporter i syfte att sänka företagens kostnader för persontransporter. Vi förutsätter att den nya regionalpolitiska utredningen får i uppdrag att belysa dessa problem och lägga de förslag som erfordras. Oljetransport i glesbygd, flyttningsbidrag I en partimotion från har även avvisats socialdemokraternas förslag att dra in anslaget för vissa oljetransporter i glesbygd. Av starka rättvise- och regionalpolitiska skäl bör ett anslag om 20 milj. kr. bibehållas som ett särskilt anslag. I samma motion avvisas vidare socialdemokraternas strävan att genom särskilda stimulanser på nytt få i gång en flyttlasspolitik som hårt skulle drabba de nordliga länen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs* 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen beträffande regionalpolitikens inriktning, 2. att uttalar att regional balans även i fortsättningen skall vara ett huvudmål för den ekonomiska politiken, 3. att beslutar a) att högsta belopp för avskrivningslån för sysselsättningsfrämjande åtgärder vid företag i glesbygd fastställs till , * Se även motion 1982/83:2139. b) att högsta belopp för uthyrningsstugor fastställs till , c) att högsta belopp för s. k. IKS-stöd fastställs till . . ÅSLING (c) () () () ()