ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G6021426 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. Överförande av kollektivtrafikkoncessionen m. m. till länshuvudmännen Länshuvudmännen för kollektivtrafiken har att arbeta utifrån givna förutsättningar. Huvudmannaskapslagen reglerar en stor del av verksamheten liksom yrkestrafiklagen och yrkestrafikförordningen. Huvudmannaskapslagen tillkom för att tillförsäkra länens innevånare en tillfredsställande kollektivtrafikförsörjning. För trafikföretagen skulle därtill skapas bättre ekonomiska möjligheter att arbeta under än vad som varit fallet. kan det dock konstateras verksamhet att kostnadsökningen blivit allt mer betungande för kommuner och landsting då gapet mellan intäkter och utgifter i allt större utsträckning för varje verksamhetsår tenderar att öka i accelererande takt om verksamheten får bedrivas i oförändrade former och oförminskad omfattning. Länshuvudmännens verksamhet finansieras i huvudsak av redovisade intäkter från trafikutövarna för person-, gods- och posttransporter. Därutöver erhålls statsbidrag som dock på grund av det statsfinansiella läget ej ökat i den omfattning som tidigare kalkylerats med, med påföljd att kommuner och landsting i ett flertal län nödgats, som tidigare nämnts, ta konsekvenserna av kostnadsökningarna. Mot bakgrund av detta är det därför av största vikt att angripa kostnadsökningarna genom alla möjliga rationaliseringsåtgärder. Kollektivtrafiken bedrivs i de flesta länen i entreprenadform, varvid trafikföretagens monopolställning genom koncessioner gör att trafikrationalisering är i det närmaste obefintligt. Trafikföretagen som har koncession på linjer som de trafikerar har en ställning som saknar motstycke i näringslivet då dessa ej behöver ta några som helst risker som full kostnadstäckning kan erhållas för verksamheten av samhälleliga medel. Enligt vårt förmenande kan stora samordningsvinster erhållas om länshuvudmännen gavs möjlighet att lägga upp kollektivtrafiken utan hänsynstagande till koncessionsproblematiken. Gällande lagstiftning får inte utgöra ett hinder för självklara samordningar och rationaliseringar i syfte att minska kostnadsökningarna för länshuvudmännen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen begär en översyn av gällande lagar i syfte att överföra kollektivtrafikkoncessionen till länshuvudmännen, 2. att hos regeringen begär att beslut om tidtabellsfastställelse överförs från till länshuvudmännen. () () () () 1 * 1982/83 3 sami.
mot · G6021427 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1427 Inflaggning av utländska fartyg Den svenska sjöfarten befinner sig i en djup kris. En ovanligt kraftig lågkonjunktur får til! följd, att godsmängden har minskat kraftigt. De internationellt sett mycket höga kostnaderna för att driva svensk rederirörelse innebär, att sjöfarten i vårt land drabbas mera än vad som är fallet i de flesta andra länder. Följaktligen finns det en tendens bland redare att vilja överföra fartyg under svensk flagg till annan flagg, s. k. utflaggning. Genom diverse regleringar har svenska myndigheter försökt begränsa utfiaggningen så långt det är möjligt. Däremot talas det sällan om, vilka förutsättningar det finns för inflaggning av utländskt tonnage till . För vissa typer av högteknologiskt tonnage finns det intresse bland utländska redare att bedriva verksamhet under svensk flagg. Den största fördelen har att erbjuda härvidlag är den tekniskt mycket duktiga sjöofficerskåren. Svenska sjöofficerare har ett mycket högt anseende runt om i världen. Det är en fördel för en redare att kunna erbjuda ett fartyg under svensk flagg, då detta anses borga för effektivitet, pålitlighet och punktlighet. Det stora problemet är att kostnaderna är för höga. För att stimulera utländska redare för inflaggning till behöver sannolikt vissa svenska regler ses över. Det torde vara nödvändigt att lämna en utländsk redare viss valfrihet när det gäller bemanningen, så att en del av besättningen kan vara svensk och en del utländsk. För ett infiaggat utländskt fartyg kan speciella regler behövas, som inte omöjliggör att det åter förs över till annan flagg. En utländsk redare kan behöva vissa garantier för att han kan utföra vinster ur landet. Ett ytterligare hinder är de avgifter och stämpelskatter, som drabbar överföring av fartyg. Dessa kostnader kan stjälpa ett ur övrig synpunkt vettigt projekt, som de torde ha tämligen liten betydelse för statskassan. En eftergift av stämpelskatt och avgifter kunde eventuellt övervägas för att stimulera en inflaggning. I dessa tider, då sysselsättningsproblemen är stora i hela det svenska näringslivet och speciellt inom sjöfarten, finns det anledning att undersöka varje möjlighet att stimulera nya typer av verksamhet. Om viss inflaggning kunde komma till stånd, skulle sysselsättningstillfällen kunna skapas för sjöfolk, som eljest inte hade chans till arbete inom den bransch, som de genom sitt yrkesval visat att de vill tillhöra. Med anledning av vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motio 1982/83:1427 7 nen anförts rörande möjligheterna till inflaggning av utländskt tonnage.
mot · G6021428 · 1983-01-25 00:00:00 — Behovet av en väl fungerande och utbyggd kollektivtrafik inom storregion har blivit alltmer märkbar . Allt fler personer börjar återgå till att anlita den samordnade trafiken som bedriver i kommunerna , , , , , , , , , , . Antalet resande har speciellt ökat från de yttre kommunerna, detta framför allt genom arbetsresor. Intresset för pendeltågstrafik har därigenom ökat. finns en fungerande trafik mellan och som trots en sliten vagnpark har utvärderats positivt. Avtalet för denna pendelsträcka utgår . Fortsatt trafik kan äventyras på grund av stora krav från statsmakterna, vilket skulle göra att man tvingar ut resenärerna som trafikanter på vägarna igen. Här är det nödvändigt att man redan nu förbereder och gör klart ett nytt avtal som både parter kan acceptera så att tågtrafiken kan fortsätta även efter avtalets utgång. Beträffande och har tidigare gjorts undersökningar. Tekniska svårigheter finns med nuvarande sträckning av enkelspår men är möjliga att lösa. Pendeltågstrafik kan upprättas genom entreprenad mellan kommunerna och . Med hänsyn tagen till miljö, trafiksäkerhet och ekonomiska fördelar för samhället bör göras en utredning och utvärdering om de stora fördelar som det innebär för samhället att upprätta pendeltågstrafik på ovanstående bansträckor. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts då det gäller att säkerställa pendeltågstrafik i . (vp) ()
mot · G6021429 · 1983-01-24 00:00:00 — Komplettering av telefonkatalogen för Linköpingsområdet När genomförde delning av telefonkatalogen i i två delar, i en Linköpings- och en Norrköpingsdel väckte det starka protester, inte minst hos länets regionala myndigheter. Till motionerades i frågan och begärdes att telefonkatalogen skulle utkomma som en sammanhållen katalog för . Härvid betonades bl. a. vikten av att kommun, som tillhör Jönköpingsområdet, finge samtliga teleabonnenter i kommunen införda i Linköping-Norrköpingsdelen i dess sammanhållna form eller vid delning i Linköpingsdelen. I en flerpartimotion 1981 yrkades ånyo på en sammanhållen telefonkatalog för . Även yrkades på att kommun skulle få ta utrymme i anspråk i sådan katalog. har inte synpunkterna beaktats eller önskemålen fått en positiv behandling. Det är att beklaga. Det är tyvärr ganska vanligt att folk, i läns mera centrala delar, som söker telefonkontakt med personer i kommun med viss upprördhet redogör för vilka obekväma rutiner som måst användas för att få reda på telefonnummer till sökta personer. Helt klart måste teleabonnenterna i ydre kommun finnas med i Jönköpingskatalogen även i fortsättningen. Men det kan inte vara helt omöjligt att till Linköpingskatalogen foga en bilaga där teleabonnenter inom , men ej tillhörande teleområde i länet, t. ex. Ydre-abonnenterna, kunde ingå. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär sådana initiativ att samtliga abonnenter inom återfinns i katalogdel för länet.
mot · G6021430 · 1983-01-24 00:00:00 — Planerade inskränkningar i tågtrafiken vid station SJ planerar inskränkningar i persontrafiken vid station. Vidtas de planerade åtgärderna försämras servicen på ett allvarligt sätt. Den aviserade indragningen av motorvagnsförbindelsen med direkt anslutning för resande till / med avgång från 7.23 får under inga förhållanden ske. Den för västra så värdefulla resemöjligheten skall inte bara bibehållas utan även byggas ut till att gälla alla vardagar med returförbindelse som tidigare från 15.40. Restidsförlängningen med landsvägsbuss är orealistisk med tanke på bland annat den stora grupp elever vid som använder just denna rälsbussförbindelse. Det kan anföras att vid förläggningen av Skogsbruksskolan till togs stor hänsyn till ortens goda järnvägsförbindelser. Förbindelsen erhåller driftsbidrag. Inom överväger man att lägga ned trafiken. Detta är den enda spårbundna tvärleden i länet och av den anledningen en viktig förbindelse mellan stambanan och ostkustbanan. Virkestransporterna är betydande. bör överväga en upprustning av bandelen som medger högre resandekomfort och en anpassning av tidtabellen till de täta och utmärkta förbindelser har med och . Vi vill också understryka behovet av att den för virkeshanteringen så viktiga vagnomsättningen, upp mot 1 800 vagnar , inte får äventyras genom indragning av det i placerade växelloket. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts i motionen angående tågtrafiken vid station. () ()
mot · G6021432 · 1983-01-25 00:00:00 — Överförande till riksnätet av järnvägslinjen FalköpingLanderyd, m. m. 1 beslut angående den framtida trafikpolitiken ingick att vissa delar av SJ :s järnvägsnät placerades i en grupp som skulle genomgå en särskild prövning, när det gällde persontrafiken. Bland de bandelar, som åsyftas ovan, fanns FalköpingUlricehamn och BoråsVarberg. Under de år som förflutit sedan detta beslut fattades har bl. a. de kommuner, som berörs av resp. bandelar, hos regeringen och SJ gjort upprepade framställningar där man påpekat järnvägens betydelse såväl när det gäller person- som godstrafik. Man har följaktligen begärt att bandelarna skulle tas in i SJ:s riksnät och att en välbehövlig upprustning av såväl spår som vagnmaterial skulle ske. Båda bandelarna har det gemensamt att antalet resenärer har ökat trots allt färre förbindelser. Från kommun använder omkring 150 gymnasieelever järnvägen som transportmedel till och från gymnasiet i varje läsdag. I skulle många elever kunna ta tåget till , om tidtabellen anpassades till deras behov. Vi anser att en övervältring av kostnaderna för en fortsatt tågtrafik på ett nybildat länstrafikbolag strider mot det ansvar som SJ bör ha för att erbjuda en godtagbar service av allmänna kommunikationer för alla invånare i . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att bandelarna FalköpingLanderyd och BoråsVarberg upptas i SJ:s riksnät på vilket gods- och persontrafiken skall bibehållas. () HANS NYHAGE (m)
mot · G6021433 · 1983-01-24 00:00:00 — Motorfordonsförares skyldighet att hindra att fordon brukas av obehörig I vägtrafikkungörelsen (1972:603) 75 § st. 2 anges att förare av motordrivet fordon skall vidtaga lämpliga åtgärder för att förhindra att fordonet obehöringen brukas av annan. I praktiken innebär det t. ex. att förare måste ta med sig tändningsnyckeln även vid kortare bortovaro från bilen. Stadgandet utgår principiellt felaktigt ifrån att ägaren av gods skall ges en lagenlig skyldighet att så långt som möjligt hindra tillgrepp av godset. Utgångspunkten måste naturligtvis vara att äganderätten skyddas genom lag och att ägare av såväl bil som annat skall kunna utgå ifrån att denna lagliga reglering skall ge godset erforderligt skydd. Det här aktuella stadgandet bör därför upphävas. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att upphäver 75 § st. 2 i vägtrafikkungörelsen.
mot · G6021436 · 1983-01-25 00:00:00 — Omvandling av de generella hastighetsbegränsningarna De generella hastighetsbegränsningarna på vägar utanför tätorterna är alltför stelt och byråkratiskt utformade. Den hastighet som på ett visst vägavsnitt kan vara fullt befogad kan vara helt orealistisk beroende på trafikintensitet, väglag etc. En smal och krokig väg kan vara olämplig att köra fort på och där kan hastighetsbegränsningens högsta tillåtna fart vara för hög, medan samma väg en bit längre fram kan ha ett rakt och tämligen brett avsnitt där betydligt högre fart utan nämnvärda risker skulle kunna tillåtas. Men samma begränsning gäller ofta på det avsnittet. Det är delvis en följd av att antalet skyltar skulle bli enormt om man skulle skylta om för varje vägavsnitt. Men det leder till att trafikanterna inte uppfattar hastighetsbegränsningarna som ens tillnärmelsevis motiverade på vissa vägsträckor. Det leder också till att den stora majoriteten bilister överträder hastighetsbestämmelserna. Det är därför lämpligt att alla hastighetsbegränsningar utanför tätorter, utom där hastigheten är nedsatt eller lägre på grund av särskilda skäl, skall vara rekommenderade hastigheter som kan överskridas. Sådana överskridanden skall dock kunna leda till att de beivras i de fall en olycka har hänt. En sådan ordning skulle skapa en jämnare trafikrytm på vägarna. Trafikanterna skulle inte behöva sitta och kontrollera hastighetsmätaren så ofta som utan mer kunna ägna sig åt själva körningen. Polisens hastighetskontroller skulle drastiskt kunna minska och stora polisresurser frigöras för andra uppgifter. Mycken onödig irritation i trafiken skulle därmed också undvikas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att alla generella hastighetsbegränsningar som visar mer än som högsta tillåtna hastighet och på vägar utanför tätorter skall omvandlas till rekommenderade hastigheter.
mot · G6021437 · 1983-01-25 00:00:00 — Svårigheterna för den enskilde bilisten att kunna ta del av de lokala trafikföreskrifterna har påtalats vid många tillfällen. Trots det har tydligen ingen förbättring inträffat. De lokala trafikföreskrifterna har blivit allt flera, alltmer svårtillgängliga och allt dyrare för den enskilde att skaffa sig. När man kommit i ettt läge där de lokala trafikföreskrifterna kan vara på flera tusen sidor och kosta att skaffa sig komplett då är det hög tid att göra något åt saken. Enligt uppgift lär t. o. m. en kommun sagt sig inte ha resurser för att kunna mångfaldiga sina trafikföreskrifter. Då är läget helt ohållbart när man begär att den enskilde trafikanten skall veta vad som står i trafikföreskrifterna. Det har t. o. m. påståtts att det finns kommuner där man inte har sina föreskrifter samlade någonstans. I detta ohållbara läge måste riksdag och regering ingripa. De lokala trafikföreskrifterna måste bringas ned till så liten volym att de kan tillhandahållas vem som vill ha dem i broschyrer eller häften till ett för alla överkomligt pris. Dessutom bör de lokala trafikföreskrifterna samordnas så att minsta möjliga skillnader ska behöva finnas mellan kommuner som gränsar till varandra. För att ta ett exempel så kan den som färdas mellan , och ibland vara osäker om i vilken kommun man befinner sig. När då lokala trafikföreskrifter är olika så kan det förorsaka problem. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen hemställer om åtgärder syftande till att lokala trafikföreskrifter kan tillhandahållas den enskilde i lättöverskådligt skick och till ett rimligt pris, 2. att hos regeringen hemställer om åtgärder syftande till att lokala trafikföreskrifter samordnas kommunerna emellan i största möjliga utsträckning.
mot · G6021438 · 1983-01-25 00:00:00 — Från många håll har uttryckts stark oro för konsekvenserna av nya taxesystem, där man höjer priset väsentligt på långa lokalsamtal. Man menar att det slår hårt mot vissa grupper av människor som kanske har störst behov av att umgås per telefon och som har minst möjlighet att betala mera. Det kan gälla äldre, isolerade eller handikappade, där telefonkontakten kan ge en känsla av trygghet och gemenskap. Många organisationer har byggt upp särskild kontaktverksamhet som just handlar om telefonkontakter. Samtal av denna karaktär blir ofta långa. En speciell grupp som riskerar fördyrning är texttelefonabonnenterna. Där visste man ju redan när texttelefonen infördes att samtalen med nödvändighet tog lägre tid än normalt. Med den förändring som skett beträffande teletaxorna blir det dubbel påfrestning. Det är ännu svårt att med bestämdhet avgöra de nya taxornas sociala konsekvenser. De bör dock följs med största uppmärksamhet. Med hänvisning till ovanstående föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om uppföljning av teletaxornas sociala konsekvenser.
mot · G6021440 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. I statens livsmedelsverks anslagsframställning för /84 framhålls med rätta att en nedgång i ekonomin nationalekonomiskt och privatekonomiskt inte innebär att verkets arbetsuppgifter minskas eller blir mindre betydelsefulla. Verkets anslag har minskats per budgetår i råd. En ytterligare besparing i verkets resurser befarar man medför att verket inte kan ansvara för alla delar av livsmedelskontrollen. I den allmänna översikten konstateras att larm om skadliga och cancerframkallande komponenter i maten duggar tätt. Debatten om livsmedlen kretsar allt intensivare kring frågor om tillsatser, rester av bekämpningsmedel och tungmetaller, vid tillagning uppkomna skadliga produkter samt födans kvalitativa sammansättning. Man påpekar vidare den betydelse som matens sammansättning och egenskaper har i strävan att stärka den förebyggande hälso- och sjukvården. Enligt vår mening innebär situationen med ständigt stigande livsmedelspriser stora krav på en effektiv livsmedelskontroll. Allt sämre råvaror har börjat användas i livsmedlen. Fusket har blivit allt svårare att bevisa. Det ligger nära till hands att med alla medel säkra lönsamheten i produktionen och handel. Erfarenheterna visar att när kontrollen minskar så söker sig allt sämre varor ut på marknaden. Vi anser därför att minskade resurser till livsmedelskontrollen är till stort men för såväl producenter som konsumenter. Utifrån dessa synpunkter vill vi föreslå en höjning av anslaget till livsmedelsverket för att möjliggöra en bättre livsmedelskontroll. Med hänvisning till vad som anförts föreslås att under bil 11, F I , beslutar anvisa ett med . PER (vpk) (vpk)
mot · G6021442 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. Produktionen av de runt 450 miljonerna skogsplantör som utgår för nybeskogning i ombesörjes av: Skogsbolag ca 115 miljoner Privata plantproducenter ca 30 miljoner producerar och saluför betydligt mer än hälften av alla skogsplantör. med sin roll som ledande producent och marknadsförare är också en kontrollerande och tillståndsgivande instans för ali plantproducenter. Kontrollerande funktion utövar myndigheten bl. a. över olika skogsodlingsmaterial användningsområde. Tillståndsgivande funktion utövas t. ex. vid introduktion av nya typer av beskogningsmaterial eller nya tekniker. För att rationella och biologiskt välavvägda plantmaterial och system för produktion av sådant skall kunna utvecklas förutsätts en fri konkurrens inom den marknad som skogsplantsproduktion och försäljning utgör. Det kan ifrågasättas om den dubbelroll spelar inom nämnda område medger en fri konkurrens på marknaden. Speciellt torde det finnas skäl att se till att de producenter, vilka utan egen skogsmark producerar plantor, inte drabbas av en oförskylld konkurrensbegränsning framgent. är betjänt av en dynamisk och kraftig utveckling inom hela sektorn för skogsplantsproduktion och alla organisatoriska eller andra arrangemang som kan tänkas förhindra eller försinka en sådan utveckling kommer att negativt påverka vårt lands viktiga skogsproduktexport. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om dubbla roll som producerande och kontrollerande myndighet för skogsplantsproduktionen. () ()
mot · G6021443 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. Försurningens effekter på brunnar och vattentäkter Försurningens effekter på miljön upptäcktes . Våra sjöar och vattendrag har successivt blivit allt surare. I vissa områden av vårt land har pH-värdet sjunkit till en så låg nivå att Fisken inte kunnat överleva. Hårdast drabbade är områden som Småländska höglandet, och Bergslagen. Flera än hälften av sjöarna i försurningskänsliga områden i och har nått ett försurningsskede där skador på organismerna förekommer. Försurningen av marken har också ökat. Den tränger allt djupare ner i marken och omfattar allt större områden. Därmed drabbas också grundvattnet. I en del starkt försurade områden har också försurningen nått brunnar och vattentäkter. pH-värden under fem förekommer i enskilda vattentäkter i södra och västra delarna av vårt land. Dricksvatten som tas från kraftigt försurade sjöar och vattendrag kan vara otjänligt på grund av för höga manganhalter. Senaste årens forskning har visat att metaller som kadmium, kvicksilver och aluminium har större rörlighet och kan lösas ut i vattnet när försurningen ökar. Skador på faunan har upptäckts vid försurade sjöar. Höga halter av aluminium har uppmätts i insekter och fåglar. Vatten med lågt pH-värde kan också få förhöjda halter av andra metaller som koppar och zink genom upplösning från vattenledningar i mark och fastigheter. Höga halter av metaller kan utgöra hälsorisker för såväl människa som djur. Särskilt känsliga är små barn. Många enskilda fastigheter, fritidshus och jordbruk har egen brunn eller grundvattentäkt. Många som bor i försurningskänsliga områden är ovetande om att det vatten som de använder kan ha ett lågt pH-värde och att risk föreligger för upplösning av metaller. I ledningsnät där vattnet står stilla, som t. ex. fritidshus, kan det bli fråga om höga halter. förekommer skador på vattenledningsnäten förorsakade av försurningen. Det är framförallt kopparledningar som drabbas. I regel upptäcker fastighetsägaren alltför sent vad som håller på att hända. Resultatet blir ledningsbrott med vattenskador som följd och dyra reparationer. Behov finns av ett samlat forsknings- och åtgärdsprogram som dels tar upp de långsiktiga effekterna på människor och djur av att få i sig höga halter av olika metaller via dricksvattnet, dels åtgärder som kan användas av fastighetsägare för att begränsa försurningen av vattnet i brunnar och vattentäkter och därigenom förhindra försämring av vattenkvaliteten och skador på ledningsnät. Behov Finns också av information till fastighetsäga re och jordbrukare om försurningen och erbjudande om provtagning för kontroll av pH-värde och vattenkvalitet. Enligt vår mening är det angeläget att ovan föreslagna åtgärder kan påbörjas möjligt. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen har anförts rörande forsknings- och åtgärdsprogram mot försurningens effekter på brunnar och vattentäkter. () () ()