mot · G6022172 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. Den kraftigt försvagade konjunkturen för tank- och torrlastmarknaderna för mindre och medelstort tonnage har inneburit en stor påfrestning för den svenska kustsjöfarten. Kustsjöfartstonnaget omfattar f. n. ca 300 fartyg och sysselsätter drygt 3 500 ombordanställda och rör dessutom direkt och indirekt 3 500 landanställda på rederierna, servicenäringen kring sjöfarten oräknad. Den svenska sjöfartsnäringen har över huvud stora svårigheter. Detta förklaras naturligtvis till viss del av den allmänna ekonomiska stagnationen. Den svenska sjöfartens problem beror också på näringens relativt svaga konkurrensförmåga. I första hand ligger ansvaret för att näringen återfår sin konkurrenskraft på branschens företag och dess anställda. Statliga ekonomiska åtgärder kan vara motiverade endast under förutsättning att parterna också själva medverkar till bättre konkurrensförutsättningar för sjöfart under svensk flagg. För att stödja sjöfartsnäringen beslutade (prop. 1981/82:217, /82:37) att ekonomiskt stöd skulle utgå till svenska rederier. Till grund för beräkning av stödet skulle ligga inbetald sjömansskatt. För båtar som är lämpliga för kustsjöfart skulle stöd utgå av inbetald sjömansskatt och åren 1984 Vidare beslutade om en sammanläggning av sjö- och landinkomsterna samt om en omläggning av traktamentsbestämmelserna. Båda förändringarna hade som syfte att den kontanta nettobehållningen skulle bli större vid arbete ombord än vid ledighet. Av brev från sjöarbetsmarknadens parter till framgår att parterna nu anammat riksdagsbeslutets linje: Vi är ense om att vi som berörda parter på sjöarbetsmarknadens område har ett eget ansvar att medverka till bättre konkurrensförutsättningar för sjöfart under svensk flagg. Därför är vi beredda att i fortsatta överläggningar oss emellan pröva alla möjligheter att medverka till kostnadsbesparingar genom överenskommelser om olika arbetstids- och bemanningsregler, och andra villkor i våra avtal om allmänna bestämmelser, bland annat sådana som kan möjliggöra en omläggning av den nuvarande traktamentsbeskattningen. I en skrivelse till regeringen har parterna speciellt uppmärksammat problemen för den mindre sjöfarten. De föreslog en tidigareläggning av rederistödet. beslutade i enlighet med tilläggsbudget 1 (prop. 1982/83:25) också om en tidigareläggning av konsolideringsstödet till kustsjöfartsfartyg. Till grund för sådant stöd skall kunna läggas sjömansskatt som inbetalts . Sådana rederier som väljer att utnyttja stöd som är hänförligt till sjömansskatteinbetalningar skall inte kunna lägga sjömansskatteinbetalningen för till grund för stöd, eftersom stödperioden omfattar . Ett stort problem för kustsjöfarten är amortringsreglerna särskilt på andrahandstonnage. Vid köp av andrahandstonnage sätts amorteringstiden på statliga lån till minus fartygets ålder. Är fartyget t. ex. blir därmed amorteringstiden . I den nuvarande ekonomiska situationen är möjligheterna för en kustskeppare att köpa nytonnage begränsat. För att i det läget underlätta inköp av andrahandstonnage anser vi att amorteringstiden på statliga lån bör förlängas till för nya fartyg och till minus fartygets ålder när det gäller andrahandstonnage. Det innebär att, om ett fartyg är vid inköpstillfället, amorteringstiden blir jämfört med nuvarande . Om en redare har ett särskilt olönsamt år, kan uppskov med amorteringstiden medges. Uppskovet är inte till speciellt stor hjälp för redaren, eftersom särskild straffränta får betalas på det aktuella året. Dessutom måste den amortering som skulle ha erlagts uppskovsåret betalas redan påföljande år, dvs. amortering skall erläggas . Vi föreslår dels att den redare som på grund av ekonomiska problem beviljas uppskov inte skall behöva betala högre ränta under uppskovsåret än vad lånet normalt löper med, dels att den uppskjutna amorteringen skall kunna fördelas på alla de återstående amorteringsåren. Fartygens avgifter till utgör en kännbar kostnad. Avgifterna skall finansiera verkets farledskostnader, t. ex. prickar och fyrar. Verket svarar för farlederna till samtliga allmänna hamnar - drygt 50 stycken. Vissa av dessa trafikeras i liten utsträckning av den svenska handelsflottan. Å andra sidan är prickning, fyrar och annan service i dessa hamnar av väsentlig betydelse för övrig sjöfart, där fritidsbåtarna utgör ett väsentligt inslag. Prickar och fyrar till dessa av handelsflottan sällan anlöpta hamnar borde inte enbart belasta handelsflottan utan finansieras på annat sätt. I och finns väl fungerande regler för partrederiverksamhet som tillför sjöfartsnäringen någon miljard riskvilligt kapital. I skärptes 1973 reglerna för beskattning av partredare med anledning av visst konstaterat missbruk. De nya reglerna blev dock alltför restriktiva och ströp i alltför hög grad tillförseln av riskvilligt kapital till den svenska sjöfartsnäringen. De gångna nio årens erfarenhet av partrederibeskattning synes klart motivera ändringar i bestämmelserna. system för beskattning av partredare bör därför skyndsamt ses över och modifieras så att riskvilligt kapital på nytt finner det intressant att söka sig till den svenska sjöfartsnäringen. Med hänvisning till det anförda hemställs (se även motion 1982/ 83:2173) 1. att beslutar att amorteringstiden på statliga lån till svenska kustsjöfartsfartyg förlängs till , 2. att beslutar att en kustsjöfartsredare som beviljats uppskov med amortering på statligt lån inte skall behöva betala högre ränta under uppskovsåret än vad lånet normalt löper med, 3. att beslutar att sådan amortering som omnämns i yrkande 2 skall kunna fördelas på alla de återstående amorteringsåren, 4. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om finansiering av kostnader för fartleder till sådana hamnar som sällan anlöps av handelsflottan. () () P. O. () () ()