mot · G6022285 · 1983-04-05 00:00:00 — m. fl. Åtgärder för tekoindustrin, m. m. 1982/83:130) I propositionen föreslår regeringen en ökad satsning på selektiva stödåtgärder och en nedskärning av de generella åtgärderna allt inom ramen för en nedtrappning av de totala statsbidragen till tekonäringen. Moderata samlingspartiet anser att man kan göra större besparingar än regeringen föreslagit. Detta är möjligt om man koncentrerar åtgärderna på generella insatser i stället för de byråkratstyrda selektiva åtgärderna. Men måste man då inrikta den ekonomiska politiken på att undvika kostnadshöjande stegringar i löneskatter och andra pålagor som försämrar konkurrensförutsättningarna. Vidare måste de fackliga organisationerna, om sysselsättningen skall kunna förbättras, ta ett större eget ansvar i lönepolitiken inom tekonäringen så att kostnadsläget bättre rimmar med förhållandena i andra läner. Slutligen måste man genomföra omfattande besparingar i den offentliga sektorn för att möjliggöra skattesänkningar i stället för skattehöjningar. På det viset kan man förbättra den totala hemmamarknaden och avsättningsmöjligheterna för tekonäringen. Regeringen vill satsa 540 milj. kr. i ett treårsprogram för selektiva åtgärder. Regeringens proposition måste avslås av . Ett nytt förslag bör upprättas där selektiva industri- och branschpolitiska stödformer i princip avvecklas till förmån för generellt verkande åtgärder. Under avvaktan på att ett sådant förslag utarbetas, föreslår vi att äldrestödet minskas i långsammare takt än regeringen föreslår. Som ett riktmärke för företagens planering anger vi att avvecklingen inleds nästa budgetår genom att bidragstaket sänks /84 från högst 15 till högst , /85 till högst och /86 till högst av de totala lönekostnaderna för anställda i produktionsverksamhet. Våra ställningstaganden i denna motion innebär följande förändringar vad avser regeringens anslagsförslag i propositionen 1982/83:130: 1 1982/83. Regeringens förslag /84 Vårt förslag i denna motion Branschfrämjande åtgärder för tekoindustrin Kostnader för räntebefrielse vid särskilda strukturgarantier för textil- och konfektionsindustrin Lån till rationaliseringsinvesteringar inom konfektionsindustrin 1 500 000 20 000 000 20 000 000 10 000 000 Beredskapslagring och industriella åtgärder Arbetsmarknadsutbildning Bidrag till arbetslöshetsersättning och utbildningsbidrag Äldrestöd 3 000 000 247 000 000 Detta ställningstagande innebär att vi för nästa budgetår reducerar den sammanlagda anslagsnivån i förhållande till regeringens förslag med drygt 59 milj. kr. Vidare avvisas ett förslag om ett bemyndigande för regeringen att medge avtal om beredskapslån omfattande ytterligare 120 milj. kr. utöver i budgetpropositionen föreslagna 200 milj. kr. De viktigaste åtgärderna för att förbättra näringslivets villkor innefattas i en politik som stärker marknadsekonomins funktionssätt och som lägger grunden till ett förbättrat konkurrensläge. Vi hänvisar till vad vi har anfört i dessa hänseenden i motionerna om den ekonomiska politikens inriktning (motion 1982/83:2107), näringspolitiken (motion 1982/83:1588) och arbetsmarknadspolitiken (motion 1982/83:343). De förslag som redovisas i dessa motioner utgör utgångspunkter för vår bedömning av den nu aktuella tekopropositionen. Otaliga utredningar har konstaterat att tekoindustrins huvudproblem är en alltför svag kostnadsmässig konkurrenskraft. Den svenska lönekostnadsstrukturen - framtvingad genom den solidariska lönepolitiken - har medfört att tekoföretagen i har ett ytterst besvärande kostnadsläge gentemot andra industriländer även när övriga industribranscher har en stark position. när man trodde på evig ekonomisk tillväxt såg man utslagningen inom tekoindustrin som ett led i en önskvärd strukturförändring. Därigenom skulle resurser frigöras för andra expansiva industribranscher med högre skatte- och lönebetalningsförmåga. Följden av den solidariska lönepolitiken blev att medan lönerna inom verkstadsindustrin tredubblades så fyrdubblades de inom teko. 1970 - då svensk tekoindustri gott och väl hade de av hemmamarknaden som betraktas som ett långsiktigt mål - hade en svensk beklädnadsarbetare . mer än en västtysk. 1980 var situationen den att den svenske bilarbetaren tjänade . mindre än sin västtyske kollega medan lönekostnaden för den svenska sömmerskan var . högre än för den västtyska. Exemplen kan mångfaldigas. Sänkta skatter - arbetsgivaravgifter, stats- och kommunalskatter i övrigt innebär positiva effekter på kostnadssidan i företagen. ökar köpkraften, om konsumenterna får behålla mer av sina inkomster. När regeringen lägger ökande skatte- och avgiftsbördor på hushållen till förmån för mer svängrum i den offentliga sektorn, minskar den privata efterfrågan. Det är endast en positiv utveckling i företagens resultaträkningar som kan lägga grunden till en framgångsrik och i ordets rätta bemärkelse offensiv tekoindustri. Inga företag vill göra några offensiva satsningar om inte grundkalkylen är positiv. Myndigheter har inte så goda insikter att de kan fatta beslut i detaljfrågor. Selektiva åtgärder leder dessutom till snedvridningar av konkurrensen och ofta till att de ekonomiskt svagaste företagen får de största statsbidragen. Den framtida och mer lönsamma sysselsättningen hotas av de selektiva branschstöden som konserverar en föråldrad företagsstruktur. De statliga insatserna på tekoområdet måste under alla förhållanden vara så utformade att en konkurrens på likvärdiga villkor ständigt kan upprätthållas mellan alla branschföretag. Det statliga Eiser får under inga förhållanden ges konkurrensfördelar framför enskilt ägda företag. Regeringen bör uppmärksamt följa utvecklingen och vid behov vidta erforderliga åtgärder. bör göra ett uttalande med denna innebörd. Regeringens tekoproposition är ännu ett exempel på socialdemokraternas svekpolitik. Socialdemokraternas alternativ i oppositionsställning - före valet - framgår av reservationerna i näringsutskottets betänkande med anledning av en proposition om åtgärder för tekoindustrin (NU 1981/82:50). Sammanfattningsvis gjorde socialdemokraterna följande utfästelser: - produktionsnivån skall motsvara produktionsvolym - eller mer av den totala tillförseln av tekovaror skall utgöras av svenska varor - en särskild lånegaranti för säsongskrediter skall införas - ett saneringsbolag för tekoindustrin skall bildas - ett globalkontingentsystem skall införas - hemtagningssystemet skall slopas - importlicens eller särskilt ursprungsintyg i vissa fall skall krävas för varor från EG och EFTA - prissättningsmetoderna i detaljhandeln skall påverkas genom lagstiftning - Eisers fortlevnad och produktion i skall säkras genom snabba åtgärder - neddragningar i branschstödet skall inte ske även om det finns behov av besparingar - branschprogrammen skall förstärkas kraftigt - ett lån till rationaliseringsinvesteringar inom konfektionsindustrin (anslag 20 milj. På i det närmaste alla punkter lämnar socialdemokraterna krav som de drev hårt i opposition. Äldrestödet skärs ned trots att socialdemokraterna sagt att ett sådant förslag kunde genomföras endast som ett led i att programmet i övrigt genomfördes. Hela anslagsnivån sänks trots ihärdiga påstående om motsatsen. Den handelspolitiska omläggningen som de tidigare krävde har frångåtts. Den prissättningsmetod de velat tvinga fram har övergivits. I praktiken ger regeringen också upp de produktionsmål som debatten tidigare i så hög grad gällt. Regeringen ägnar sig nu åt en gissning att produktionsminskningen skall bromsas upp. Den svenska tekoindustrin är utomordentligt heterogen. Branschen omfattar ungefär 800 företag verksamma i en rad olika delbranscher med olika marknadsinriktning, olika produkter och olika produktionsförhållanden. Den helt övervägande andelen företag är små, av arbetsställena har mindre än 50 anställda. Många av företagen är intimt knutna till varandra och inbördes beroende. Många av de mindre företagen är underleverantörer, lönsömmare, beredningsverk osv. Hur skall denna grupp kunna dra nytta av en ökad satsning på selektiva åtgärder för marknadsföring och export? Hur skall de förmås att investera i nya maskiner och modern teknologi - oavsett hur förmånliga kreditvillkor som än erbjuds - om de inte kan offerera sina tjänster till konkurrenskraftiga priser? En ökad selektivitet måste uppenbarligen gynna de större företagen, som för myndigheterna kan skissera intressanta nya projekt, på de mindres bekostnad. Ett generellt stöd kan förutses intas i företagens budgetering, kalkylering och planer och därigenom ge en positiv resultateffekt. Selektiva stöd prövas från fall till fall och pengarna kommer efteråt. Statens insatser i Eiser är ett typexempel på resultatet av selektiva stödinsatser. Här har hundratalet miljoner pumpats in utan att de långsiktiga överlevnadsmöjligheterna har förbättrats. Nya stödpengar insatta efter dessa kommer att försvinna på samma sätt. Enligt vår uppfattning uppvisar tekopropositionen en stor skillnad mellan mål och medel. När kommer regeringen att ompröva de nu föreslagna åtgärderna om det visar sig att utvecklingen fortsätter åt samma negativa håll? Ett generellt stöd möjliggör ett positivt resultat i företagen. På denna grund skall den enskilde företagaren göra sin bedömning, dvs. om han vill utnyttja detta överskott till exportsatsningar, till marknadsföringsansträngningar på hemmamarknaden eller till investeringar. De tekoföretagare som finns kvar i landet har fått känna på den mest hårdhänta strukturomvandling som någon bransch drabbats av och har arbetat med ett kostnadshandikapp av helt andra dimensioner än någon annan industrigren. Dessa företagare måste rimligen vara bättre skickade att bedöma vad som är en riktig satsning än stödadministratörerna inom statliga verk och myndigheter. Regeringen påstår att åtgärderna är offensiva. En åtgärd är ej offensiv bara för att den åsätts den etiketten och i namn därav beslutas i av byråkrater och politiker som inte kan driva företag. I vart fall är det fråga om en fortsättning på äldre socialdemokratisk reglerings- och subventionspolitik, där det selektiva inslaget nu får öka. Det innebär en ökad centralstyrning av branschen. Företagen får lägre lönsamhet och skall komma med sina önskemål till staten. Staten skall sedan skriva bruksanvisning på vad som skall göras. Denna misstro mot företagen är skadlig för näringslivsklimatet. Vad regeringen har förbisett det är att grunden för en offensiv tekoindustri är en positiv utveckling i företagens resultaträkningar! De enligt vår mening viktigaste åtgärderna är de som lägger grunden till ett förbättrat konkurrensläge och som förbättrar marknadsekonomins funktionssätt. Stödinsatser bör ha en generell inriktning. Äldrestödets avgörande betydelse för lönsamheten (och därmed sysselsättningen) illustreras av följande siffror. Svenska tekoföretags avkastning på eget kapital 1979-81 (Eiser ingår ej i statistikmaterialet.) Utan äldrestöd hade tekoindustrins sammanlagda resultat varit negativt både 1980 och 1981. Äldrestödet utges även till redan lönsamma företag. Med äldrestöd var å andra sidan andelen förlustföretag (exkl. Eiser) 1981, vilket kan jämföras med verkstadsindustrin där ca en tredjedel av företagen visade förlust 1981. Av de tekoanställda i helsvenska företag - dvs. utan kompletterande utlandstillverkning - återfinns i företag som skulle nått lönsamhet utan äldrestöd. av de anställda arbetar i företag som var lönsamma med äldrestöd men inte utan. löneuppgörelse innebär i kombination med överhänget och de höjda arbetsgivaravgifterna, att företagens lönekostnader ökar med . har aviserats ytterligare avgifter för att finansiera skattereformen, förstärkning av ATP m. m. Tillsammans med överhäng kan detta uppskattas till plus löner och minus äldrestödet. För den majoritet av tekoföretagen som f. n. har maximalt äldrestöd medför propositionen revalvering med . Totalt således för dessa företag en ökning på . Tillkommer så genom stödminskning + avtal 1984! Trots omfattande rationaliseringar är konfektionsindustrin fortfarande arbetsintensiv. Genom socialdemokraternas ständiga höjningar av löneskatterna minskas konkurrenskraften. När ökande skattebördor läggs som svångremmar på hushållen till förmån för mer svängrum i den offentliga sektorn, minskar den privata efterfrågan. Denna politik utgör ett allvarligt hot mot tekonäringen. Vad som behövs är i stället åtgärder som både förbättrar efterfrågan, konkurrensläget och marknadsekonomins funktionssätt. Det kan inte vara välbetänkt att minska det mer konkurrensneutrala äldrestödet i den grad som regeringen föreslår till förmån för ett ökat inslag av selektiva åtgärder med den byråkrati detta medför. En generell och varaktig sänkning av kostnadsläget ger mer rimliga förutsättningar. Att gå och vänta på en ny omgång stödpaket ger ingen företagsamhet. Bättre allmänna villkor gör det däremot! Genom bestämmelserna i multifiberavtal har man kunnat hålla nere importen av lågprisvaror. Mycket talar för att denna import i stället har ersatts av import från EG och EFTA-länderna. Importen från och är också större än den totala u-landsimporten. När importörerna avstängs från de billigaste leverantörerna har de vänt sig till de näst billigaste. Mellanskillnaden i priset får naturligtvis konsumenten betala. Dessa kostnader, som också belastar vår bytesbalans, blir betydande. Om hälften av vår import från EG och EFTA i stället hämtas från lågprisländer - och då till halva priset - skulle vår årliga importnota minska med 2 000 milj. kr. Alla åtgärder som syftar till att begränsa importen innebär dessutom att våra egna exportmöjligheter äventyras genom stödåtgärder i de länder mot vilka vi tillgriper ytterligare begränsningar. De svenska verkstadsföretagen kan t. ex. få större svårigheter att öka sin export till de länder vars export skärs ned genom den åtgärder. I sin tur innebär de sistnämnda åtgärderna ett skydd för EFTA- och EG-producenter från lågpriskonkurrens på den svenska marknaden. De handelspolitiska regleringsåtgärderna har dessutom en tendens att driva konsumentpriserna i höjden och då särskilt på den del av sortimentet som är av intresse för låginkomsttagare. Regeringen förordar nu i propositionen skärpta restriktioner mot lågprisimporten. Vidare vill man ha inskränkningar i hemtagningsrätten. Slutligen skall särskilda Teko-poliser finnas inom tullen, vilket får anses vara avsikten med den förstärkning av personal som föreslås i propositionen. Allt det här innebär mera byråkrati och krångel utan att ge tekobranschen de varaktiga förbättringar som är önskvärda. Det kan på goda grunder ifrågasättas om dylika restriktioner i längden kan lösa de långsiktiga problemen då importen från EG och EFTA även kommer att vara tullfri samt icke vara utsatt för några kvantitativa begränsningar. I och för sig är en förstärkning av personal angelägen, men från andra utgångspunkter. Som vi framhållit i andra motioner till årets är det i dagens läge mera angeläget att tullen får ökade möjligheter att hejda införseln av narkotika till . I det sammanhanget får problematiken på tekoområdet komma i andra hand, när vi i dagens statsfinansiella läge måste göra en hårdare prioritering av de offentliga utgifterna. Under avvaktan på förslag till mer långsiktiga åtgärder, som vi förordat i denna motion, måste stödet till tekobranschen i viss utsträckning finnas kvar. Emellertid måste två principiellt viktiga åtgärder vidtas. För det första måste den totala stödnivån sänkas med hänsyn till det statsfinansiella läget. andra måste en tyngdpunktsförskjutning åstadkommas: från selektiva insatser till generellt verkande åtgärder. På kort sikt, och närmast för nästkommande budgetår, innebär våra förslag bl. a. följande. För branschfrämjande åtgärder har regeringen i budgetpropositionen (prop. 1982/83:100, bil. 12) preliminärt beräknat ett anslag om 38 milj. kr. Detta anslag föreslås nu bli uppräknat med 18,189 milj. kr. till 56,189 milj. kr. Vi beräknar för vår del, med hänvisning till vad vi har anfört i det föregående, ett anslag som totalt begränsas till 20 milj. kr. Kostnader för räntebefrielse vid särskilda strukturgarantier har i budgetpropositionen preliminärt beräknats till 3,5 milj. kr. föreslås endast 1,5 milj. kr. i proposition 1982/83:130. Vi föreslår att anslaget utgår i sin helhet. Beträffande lån till rationaliseringsinvesteringar anser vi att detta belopp bör föras upp med ett till hälften reducerat anslag, dvs. 10 milj. kr. Beträffande äldrestödet anför föredraganden i propositionen, att enligt senare beräkningar stannar den totala bidragsnivån på ca 280 milj. kr. för /82. Ursprungligen hade i budgetpropositionen beräknats ett anslag om 290 milj. kr. Mot den bakgrunden beräknar föredraganden utfallet för äldrestödet för innevarande budgetår till 277 milj. kr. Hänsyn har då tagits till att Svenska Rayon inte längre erhåller äldrestöd. Vi har inte anledning att ifrågasätta dessa beräkningar. Med hänsyn till de stora neddragningar av det selektiva stödet som vi ovan förordat, anser vi att äldrestödet bör ligga på en högre nivå än vad som föreslås i propositionen. Bidragsbeloppets maximala storlek bör fr. o. m. minskas från att utgöra av företagets totala lönekostnader för anställda som sysselsätts med tillverkningsarbete till . Nedtrappningen bör sedan fortsätta på motsvarande sätt så att ifrågavarande procenttal minskas till /85 och /86. Vi beräknar det sammanlagda bidragsbeloppet för /84 till 264 milj. kr. Detta ställningstagande innebär att nedtrappningen av äldrestödet inleds med nivåsänkning i den storleksordning som moderata samlingspartiet har uttalat sig för då frågan varit uppe till behandling i . I övrigt avvisar vi regeringens förslag till anslagsökningar. Vi hänvisar i dessa hänseenden till vad som anförts i resp. besparingsmotioner. I en bilaga till propositionen erinras om att försvarskommitté uttalade att planeringsnormerna på beklädnadsområdet är ambitiösare än på övriga försörjningsområden. Vi delar denna uppfattning och anser att det anslag som redovisats i budgetpropositionen är till fyllest för detta ändamål. Beträffande de anslag som därutöver redovisas under ansvarsområde anser vi att dessa behov kan täckas in under ramarna för de ordinarie arbetsmarknadspolitiska anslagen. Sammanfattningsvis innebär vårt ställningstagande med anledning av proposition 1982/83:130 att vi reducerar den sammanlagda anslagsnivån i förhållande till regeringens förslag med . avslår vi regeringens förslag om att skall bemyndiga regeringen att medge avtal om nya beredskapslån omfattande 120 milj. kr. utöver redan föreslagna 200 milj. kr. Med åberopande av vad som ovan anförts hemställer vi 1. att beslutar avslå proposition 1982/83:130, 2. att beslutar hos regeringen anhålla om förslag till åtgärder för tekoindustrin i enlighet med de riktlinjer som angetts i motionen, 3. att beslutar att till Branschfrämjande åtgärder för tekoindustrin för /84 under tolfte huvudtiteln anvisa ett reservationsanslag av , 4. att beslutar att till Lån till rationaliseringsinvesteringar inom konfektionsindustrin för /84 under tolfte huvudtiteln anvisa ett reservationsanslag av , 5. att beslutar att till Tillfälligt sysselsättningsbidrag för textil- och konfektionsindustrierna under tionde huvudtiteln för /84 anvisa ett reservationsanslag av , 6. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om vikten av likvärdiga konkurrensvillkor mellan statligt och enskilt ägda företag. () () () PER () () ()