mot · G6022303 · 1983-04-11 00:00:00 — Vissa skogspolitiska åtgärder, m. m. 1982/83:145) Propositionen utgår från den lagrådsremiss som innehöll i huvudsak tre förslag: obligatorisk inbetalning på avverkningskonto, tvångsavverkning och obligatoriska skogsbruksplaner. Efter den omfattande kritik som lagrådsremissen utsatts för, inte minst av lagrådet, har förslaget om inbetalning på avverkningskonto dragits tillbaka. Detta är i och för sig tillfredsställande. Men de övriga två förslagen finns kvar. anser att även dessa borde ha dragits tillbaka och yrkar alltså avslag på propositionen. Införandet av en generell avverkningsskyldighet är, som lagrådet har påpekat, en nyhet av stor principiell betydelse. Lagrådet fortsätter: En sådan skyldighet innefattar givetvis ett betydande ingrepp i den enskildes näringsutövning, och bestämmelser härom synes närmast innebära en utökad vanhävdslagstiftning. delar lagrådets uppfattning att tvångsavverkningen är en nyhet av stor principiell betydelse. Vi avvisar kategoriskt sådana förslag, som vi menar är principiellt oförenliga med marknadsekonomins sätt att fungera. T. ex. skall enligt regeringsförslaget avverkning framtvingas oavsett konjunkturer på trämarknaden och därav följande prisbildning. Förslaget om tvångsavverkning är inte bara principiellt förkastligt, det är också i praktiken mycket svårgenomförbart. Det skulle kräva en enorm kontrollapparat och en mycket stor ökning av den statliga byråkratin. Skogsvårdsstyrelserna kommer att bli betraktade som, och i praktiken tvingas fungera som, ett slags poliser och kontrollanter i stället för rådgivande organ. Inte heller finns det utbildad personal i tillräcklig mängd för att klara av den kontroll som lagens efterlevnad kräver. Propositionen innehåller också ett förslag om att skogsbruksplan måste upprättas. Det enda skäl som framförs är: Från socialdemokratiskt håll har man krävt att alla skogsfastigheter av betydelse skall ha en skogsbruksplan. Det är nu dags att detta krav förverkligas. Det torde vara ovanligt att lagstiftning motiveras på detta besynnerliga sätt. Några andra motiv till varför skogsbruksplanerna skall göras obligatoriska lämnas inte. Även detta förslag skulle, om det genomförs, medföra stora negativa effekter i fråga om ökad byråkrati och administrativt krångel. Att forcera fram en skogsbruksplan för vatje brukningsenhet skulle dessutom vara förenat med så stora praktiska problem att resultatet skulle bli av mycket litet värde för aktiva skogsbruksåtgärder. 1 1982/83.3 sami. Nr 2303 -2307 Den nuvarande skogsvårdslagen infördes på förslag av folkpartiregeringen och trädde i kraft . Den ger enligt vår uppfattning goda möjligheter att ingripa mot försumliga skogsägare utan att för den skull utsätta den stora majoriteten av skötsamma skogsägare för statligt tvång och ökad byråkrati. Denna skogsvårdslag utgår från att skogen är en naturresurs med flera användningsområden - biologisk regulator, producent av vilt, bär och svamp, rekreationskälla, råvarukälla för skogsindustrin m. m. Med den politik som propositionen ger uttryck för finns det uppenbar risk att naturvårdens intressen kommer i kläm. För att möjliggöra samråd mellan skogsägare och i naturvårdsfrågor får t. ex. regelmässigt tillgång till alla anmälningar som hänför sig till de områden som själv har angett. Det kan t. ex. vara fråga om områden som har pekats ut i naturvårdsplaner och särskilda inventeringar eller där planerar förordnande enligt naturvårdslagen. kommer man att tvingas ta ställning i naturvårdsfrågan snabbare än vad som annars skulle vara fallet. finns problem för naturvården att hinna med. Det kommer uppenbarligen att bli än svårare för naturvården att göra detta om man tvingar fram en mängd nya avverkningar. Frågan om förbud mot spridning av bekämpningsmedel över skogsmark har varit föremål för åtgärder från . Den nu gällande lagen beslutades och trädde i kraft . föreslås att lagen ändras så att ett kommunalt veto införs för sprutning på vissa områden samt att skogsvårdsstyrelsema får medge dispenser för sprutning över resterande områden. Propositionens förslag synes mindre väl utformade. Visserligen kan skäl anföras för att kommunerna ges ett starkt inflytande, men kan en sådan utformning som propositionen förordar medföra starkt skiljaktiga förutsättningar för skogsbruk, friluftsliv, rennäringen m. m. i landets olika delar. Förbud mot sprutning resp. dispens att spruta kan i själva verket bilda ett lapptäcke med förbud och dispenser om vartannat. Vi menar att länsstyrelserna måste vara den myndighet som skall ge dispens och att denna möjlighet skall vara lika stor eller liten överallt. Annars kommer en övergripande behandling av ärendena helt att saknas. Propositionens förslag måste därför avslås. Det kan däremot finnas skäl att göra ett smärre tillägg i den existerande lagstiftningen. I 2 § 1 mom. bör efter orden den lokala befolkningens trivsel tilläggas och rennäringen. Ett sådant klarläggande skulle undanröja en viss nu existerande osäkerhet beträffande rennäringen. Som en följd av våra ställningstaganden i fråga om propositionens lagförslag avvisar vi också föreslagna extra 10 milj. kr. Övriga anslagsyrkanden kan vi biträda. Med stöd av ovanstående hemställs 1. att avslår förslaget till lag om ändring i skogsvårdslagen (1979:429), 2. att avslår förslaget till lag om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark, 3. att avslår förslaget till lag om ändring i lagen (1982:242) om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark, 4. att beslutar om tillägg i lagen (1982:242) om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark § 2 mom. 1 av orden och rennäringen, 5. att avslår förslaget att till Skogsvårdsstyrelserna: Myndighetsuppgifter för /84 anvisa ytterligare 10 milj. kr. () () 11 1982/83.