mot · G602945 · 1983-01-21 00:00:00 — Motion 1982/83:945 Elev- och föräldrasamtalen i skolan Frågan om betyg eller inte betyg har i alltför stor utsträckning dominerat skoldebatten . Det är skada. En diskussion fokuserad till en del av en helhet skadar helheten mer än den nyttar. Skolan är en arbetsplats där kunskap och färdigheter skall läras och övas och där en viktig del av elevens personlighetsutveckling sker. Detta utgör ett krav på och en chans för all personal i skolan, inte minst lärarna som aldrig kan ersättas av men väl kompletteras med goda läromedel. De som talar för den betygsfria skolan har i huvudsak hävdat att man genom en betygsfri skola skapar en atmosfär fri från konkurrens och stress där man mera kan inrikta undervisningen på att lära för livet. De hävdar vidare att svagpresterande elever upplever en mycket stark känsla av misslyckande då de trots idogt arbete och visad uppmärksamhet endast erhåller en etta eller tvåa i betyget och att detta i sin tur leder till apati, skolleda och utslagning. Tveklöst måste konstateras att en hel del av de elever som får de lägre betygen är ambitiösa men på grund av inlärningssvårigheter eller understimulans i hemmet inte når upp till resultat som många av de övriga eleverna i klassen gör. som man i massmedia och i skoldebatten givit stort utrymme åt denna grupps argument för en betygsfri skola har från många håll framhållits vikten av en konkret återkoppling mellan studieprestationen och ett betyg som eleven erhåller med olika tidsintervaller. Denna åsiktsgrupp vill också hävda att betygen som sådana stimulerar till nya och intensifierade studieinsatser och att undervisningen med hjälp av ett väl fungerande betygssytem kan effektiviseras. Denna ganska stora grupp av människor anser vidare att betygsättningen medverkar till att eleverna på ett ganska tidigt stadium får en ökad självkännedom som i undantagsfall kan vara till förfång för personlighetsutvecklingen, men som i flertalet fall är till nytta för såväl eleven som elevens föräldrar och kan stärka psyket inför de påfrestningar som flertalet människor möter ute i samhället. I den betygsfria skolan ersätts de formella betygen av s. k. kvartssamtal där läraren på olika sätt inför föräldrarna beskriver den enskilda elevens skolsituation parallellt med att läraren försöker beskriva de studiemässiga framsteg eller misslyckanden som eleven gjort under terminen och läsåret. Kvartssamtalen är utan tvekan en god kontakt mellan hem och skola. Men det finns risk att dessa kvartssamtal blir av allmän karaktär där elev och föräldrar inte får en konkret uppfattning om elevens prestationer i de olika ämnena. Därmed får eleven inte den självkännedom som är nödvändig som ett led i uppbyggandet av en personlighet, som känner och erkänner sina starka och svaga sidor och tidigt lär att acceptera sig själv på så objektiv basis som möjligt. då betygsgivnirrgen under en lång följd av år var kopplad till kvartssamtal, om än i frivillig form, vinnläde sig läraren måhända mera om att moraliskt bygga upp den enskilde eleven och dennes föräldrar inför givandet av ett lågt betyg och sökte aktivt framhålla andra för eleven positiva sidor i elevens personlighet, exempelvis flit, noggrannhet, kamratlighet. Denna aktiva skolning mot ökad självkännedom tenderar att försvinna och kvartssamtalen övergår alltmera till att bli "trevliga samtalsstunder", för läraren påtvingade och för elev och föräldrar ibland substanslösa. Viktigt att konstatera är att det naturligtvis finns en stor spännvidd i kvaliteten på samtalen beroende på den enskilde lärarens ambition och lämplighet som "samtalsledare, en spännvidd som tenderar att öka i den betygsfria skolan. Ett överbeskydd och en slätstruken beskrivning av en personlighet och dess möjligheter från skolans sida kan för eleven följas av en chockartad och hårdhänt konfrontation med den verklighet som möter alla människor ute i samhälle och arbetsliv. Ett erkännande av olika begåvningars lika värde, en uppskattning av den utförda arbetsprestationen och ett erkännande av varje arbetes status stärker eleven och blir en till fortsatt arbete. En ambition från skolans sida att förbereda eleven för livet efter skolan och att ge en ökad jag-insikt är att sätta elevens bästa i första rummet. En förklaring till nuläget kan vara att man ganska kortsiktigt föreslagit och genomfört en reform, givetvis med de bästa ambitioner, för att "skydda" de svagpresterande, men därigenom skjutit "jag-insikten" med för den enskilde måhända betydligt mera ödesdigra resultat. Det är naturligt att elever var de än befinner sig på den prestationsmässiga skalan önskar någon form av bekräftelse, och då inte alltför luddig, på sitt utförda arbete. Det är helt enkelt en fråga om en konkret återkoppling. Eleverna i dagens skola vill lika litet som i gårdagens att de och deras arbetsinsatser skall betraktas med likgiltighet. bör få i uppdrag att i sina allmänna råd m. m. beträffande kontakter mellan hem och skola klarlägga att det inte finns hinder för lärare att vid elev- och föräldrasamtal i årskurserna 3-7 beskriva en elevs studiemässiga framsteg i betygstermer. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att i sina allmänna råd beträffande kontakter mellan hem och skola klarlägger att det inte finns några hinder för lärare att vid elev- och föräldrasamtal i årskurserna 3-7 även beskriva en elevs studiemässiga prestationer i betygstermer.