mot · G702240 · 1983-11-25 00:00:00 — m. fl. Vissa frågor inom den allmänna försäkringen (prop. 1983/84:66) Bestämmelserna om anslutning av privatpraktiserande tandläkare till tandvårdsförsäkringen Alltsedan den allmänna tandvårdsförsäkringen infördes har den inneslutit en övergångsregel som sedermera starkt begränsat möjligheterna för privatpraktiserande tandläkare att ansluta sig till försäkringen. Ursprungligt motiv för begränsningsregeln var att trygga folktandvårdens behov av tandläkare, främst för barn- och ungdomstandvården. Dessutom förutsattes att folktandvården fullt utbyggd skulle svara för av vuxentandvården. Begränsningsregeln, som vi från moderat sida konsekvent tagit principiellt avstånd ifrån alltsedan tandvårdsförsäkringens införande, har förlängts årsvis i flera omgångar trots att den som gått blivit allt svårare att med anspråk på logik försvara för dess tillskyndare. Den utgör nu inte bara vilket är synnerligen allvarligt i sig ett extraordinärt ingrepp i näringsfriheten, utan har dessutom med bred marginal överlevt motivet att trygga folktandvårdens tandläkarbehov. Det sedermera anförda motivet, att begränsningen av etableringsrätten skulle medverka till viss regional utjämning av antalet tandläkare, har inte heller någon giltighet. Enligt vår mening har de generella etableringsreglerna direkt hindrat en utveckling mot bättre regional balans. Redan råder på grund av överdimensionerad utbildning tandläkaröverskott som blir betydande, även med den minskade utbildningsvolym i annat sammanhang väntas fatta beslut om. har folktandvården tagit emot av tandläkartillskottet mot tidigare 70 . I huvudsak rör det sig om vikariatsförordnanden av kortvarig karaktär (3 6 mån.). Huvudmännen har inte ekonomiskt utrymme att öka antalet tjänster och kommer av kända skäl inte att få det inom överskådlig tid. Köerna av sökande till även glesbygdens folktandvård är nu långa. I denna situation gränsar det till cynism att vidhålla etableringsbegränsningen inom tandvårdsförsäkringen. Att statsmakterna inte tagit sitt ansvar och begränsat tandläkarutbildningen är allvarligt nog. Att lägga sten på bördan genom att förlänga etableringsbegränsningen vore oförlåtligt. Men regeringen vill införa t. o. m. skärpt etableringskontroll. Dels skall antalet tandläkartimmar per försäkrad tandläkartätheten praktiskt taget vara helt avgörande för () bedömning. Dels skall endast där tandläkartätheten understiger en tandläkartimme per försäkrad etablering av privatpraktiserande tandläkare få ske. , , har RFV tillämpat ett avsevärt högre tal (1, 23) i de fall man efter egen bedömning använt tandläkartätheten som kriterium. Motivet tycks i huvudsak vara att på detta sätt spara pengar och regeringen går t. o m. så långt att man i propositionen (s. 10) uttryckligen utser försäkringen till arbetsgivare åt de anslutna tandläkarna. Försäkringsanslutningen av tandläkare måste begränsas av ekonomiska skäl, hävdas i propositionen, på samma sätt som landstingen och andra offentliga huvudmän av ekonomiska skäl måste begränsa anställningen av ny personal. Huruvida regeringen anser sig ha lyckats smygsocialisera hela den försäkringsanslutna privattandläkarkåren låter vi vara osagt. Besparingsmetoderna är i alla fall anmärkningsvärda. Vi tar sammanfattningsvis bestämt avstånd från såväl motiv som slutsatser vad gäller förslaget till förlängd etableringsbegränsning inom tandvårdsförsäkringen och yrkar avslag på propositionen i denna del. Anslutningen till sjukförsäkringen av vissa privatpraktiserande läkare Socialministern anför i propositionen att hälsooch sjukvårdsberedning har i uppdrag att överväga hur en mera schabloniserad ersättning från sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen skall samordnas med försäkringens ersättning till privatpraktiserande vårdgivare. I sammanhanget kan reglerna för de senares anslutning behöva ses över, anförs vidare. Också här liksom i motivet till förslaget om förlängd etableringsbegränsning för privatpraktiserande tandläkare hävdas i propositionen ekonomiska skäl för en icke direkt uttalad, men klart underförstådd, önskan från regeringens sida att inskränka privatpraktiserande läkares rätt att ansluta sig till försäkringen. Bakom detta ligger regeringens inte öppet redovisade men mellan raderna klart antydda irritation över att antalet verksamma fritidspraktiker nästan fördubblats (651 resp. 1214 med 233 000 resp. 346 800 besök) och att antalet heltidsverksamma privatpraktiker (= minst 2 000 besök ) tycks öka igen från att ha minskat från 870 till 590. (har antalet besök hos alla kategorier försäkringsanslutna privatpraktiker hållit sig på 3 miljoner. Motsvarande antal årsbesök i offentlig vård var drygt 17 miljoner.) Vi hälsar en utveckling mot större inslag av privatpraktiker i den öppna läkarvården med tillfredsställelse. En sådan utveckling bör stimuleras med hänsyn till patienternas behov av valfrihet och tillgång till god närsjukvård under i stort sett alla dygnets timmar. Utvecklingen mot ett fungerande hus- eller familjeläkarsystem underlättas om antalet privatpraktiker ökar. Från samhällsekonomisk synpunkt innebär ökande andel privatpraktiker I* 1983/84. en ren och stor förtjänst även med bättre försäkringsvillkor än de som gäller för de anslutna läkarna. Visserligen är det obestridligt att restriktioner måste läggas på den allmänna försäkringens kostnadsutveckling. Men det får i samhällsekonomiskt perspektiv direkt paradoxala ekonomiska konsekvenser att motarbeta en utveckling mot fler försäkringsanslutna läkare och andra privatpraktiserande vårdgivare. Vi tar bestämt avstånd från regeringens motiv och slutsatser såsom de klart underförstås i den information om privatpraktiserande vårdgivares försäkringsanslutning som delges i propositionen. bör såsom sitt eget ge regeringen detta avståndstagande till känna. Statsbidragsgrundande bostadskostnad för kommunalt bostadstillägg till folkpension (KBT) till makar Statsbidrag till KBT utbetalas till kommun som täcker av den månatliga bostadskostnaden . för ogift pensionär och . Statsbidraget är av de statsbidragsberättigade kostnaderna för KBT. Enligt nuvarande tillämpningsregler kan statsbidraget utgå för bostadskostnaden även om bara en av makarna har folkpension. Vid inkomstprövningen delas den gemensamma årsinkomsten mitt itu, och varje hälft anses utgöra resp. makes årsinkomst. Regeringen menar nu att bostadskostnaden också skall delas mitt itu så att bara ena hälften skall berättiga till KBT om endast den ena av makarna uppbär folkpension. Reglerna för statsbidrag till kommunernas kostnader för KBT avser regeringen ändra så, att statsbidragsgrundande bostadskostnad för en av makarna anses utgöra hälften av makarnas gemensamma bostadskostnad fr. o. m. den . skulle ca 7 000 pensionärer med KBT få minskat bostadsstöd genom detta. Vad regeringen underlåter att redovisa är i vilken ekonomisk situation dessa 7 000 befinner sig. Uppenbart är att åtskilliga av dem är sådana vars make (i regel hustrun) inte har någon inkomst alls. Skulle regeringens intentioner bli styrande för kommunernas KBT-utbetalning (vilket är sannolikt) skulle den inkomstlösa maken inte sällan bli hänvisad till socialbidrag för att täcka sin del av bostadskostnaden. anförde socialministern, som bär ansvaret för den här aktuella regeländringens utformning, att socialpolitiken skall skydda svaga och utsatta grupper (prop. 1983/84:40, bilaga 3). Vi anser detta vara en självklarhet och finner inget skäl att avvika från den inställningen, varför vi tar avstånd från den av regeringen planerade regeländringen. Det framgår av propositionen att regeländringen syftar till en i sammanhanget relativt liten besparing, nämligen ca 0,5 milj. kr. på statsbudgeten 1984 och 5 milj. kr. Enligt vår mening skall en besparing på statsbidraget till KBT inte ges detaljstyrande utan generell inriktning. avser att återkomma till denna fråga när budgetpropositionen läggs fram . Med stöd av det anförda hemställs 1. att vid behandlingen av proposition 1983/84:66 beslutar att avslå förslaget till lag om ändring i lagen (1973:456) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 2. att vid behandlingen av proposition 1983/84:66 beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts under avsnitt 2, Anslutningen till sjukförsäkringen av vissa privatpraktiserande läkare, 3. att vid behandlingen av proposition 1983/84:66 beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts under avsnitt 3, Statsbidragsgrundande bostadskostnad för kommunalt bostadstillägg till folkpension till makar. () () () () () () i (m) () () () () i (m)