ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G602421 · 1983-01-19 00:00:00 — I proposition 1980/81:170 angående valnämndens preliminära räkning av poströster i kyrkofullmäktigevalen har departementschefen instämt i kommitténs förslag att valnämnden onsdagen efter valdagen genomför en preliminär räkning av samtliga poströster i kyrkofullmäktigevalen. Vinsten skulle vara att få ett preliminärt valresultat som i de flesta fall skulle vara så säkert att det kunde tjäna som utgångspunkt för nomineringsarbete och andra förberedelser för val till kyrkliga organ. Genom ändring i lag om kyrkofullmäktigeval (SFS 1972:704) tillkom till val paragrafen 42 b, som med hänvisning till 13 kap. 9-11 §§ vallagen reglerar denna onsdagsräkning. Det har emellertid visat sig av erfarenheter års kyrkofullmäktigeval att i flera kommuner antalet poströster varit ringa vid denna onsdagsförrättning. I flera fall har endast en röst förekommit i församlingen. Risken har varit uppenbar att den röstandes valhemlighet röjts. Detta måste vara mycket otillfredsställande. Jag delar kommitténs uppfattning att den preliminära rösträkningen inte längre skall åvila , utan den bör ingå i valnämndens uppgifter. För att råda bot på den svaghet jag anfört om risk för valhemlighetens röjande föreslår jag att röstning på postanstalt sker så att röstningen därstädes upphör . Härigenom har valnämnden möjlighet att sända ut samtliga poströster till sina valdistrikt för räkning där. Jag föreslår därför att ändring sker beträffande 10 kap. 1 § vallagen om ändamålsenlig sista dag för poströstning i kyrkofullmäktigevalen och att 42 b § i lag om kyrkofullmäktigeval bör slopas. Åberopande det anförda hemställs att som sin mening begär förslag om ändring i poströstsförfarandet vid kyrkofullmäktigeval i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · G602424 · 1983-01-18 00:00:00 — m. fl. Valet av suppleanter i styrelse Enligt lag om val av ledamöter i styrelse (SFS 1976:891) skall för varje ledamot utses en suppleant. Lagen tolkas så att suppleanterna är personliga, vilket måhända är en kvarleva från den period då ledamöter dels valdes av , dels av näringslivs- och fackliga organisationer. Lagen får emellertid den orimliga konsekvensen att om såväl ordinarie ledamot som personlig suppleant är förhindrad att närvara så står stolen tom även om den ordinarie ledamotens partigrupp har flera suppleanter som skulle kunnat tjänstgöra. Detta kan inte vara en riktig ordning. Suppleanterna borde rimligtvis liksom i de flesta andra sammanhang vara gruppsuppleanter. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att ändra lag om val av ledamöter i styrelse på så sätt att valda suppleanter är gruppsuppleanter inom resp. partigrupp. () ()
mot · G602425 · 1983-01-19 00:00:00 — Tidskriftsstöd till organisation sorn motarbetar bruk av narkotika Förstärkt tidskriftsstöd kan enligt förordningen om stöd till organisationstidskrifter (SFS 1977:607, ändr. 1982:500) utgå till tidskrifter som utges av organisationer vars syfte är bl. a. försvarsfrämjande, nykterhetsfrämjande eller religiöst. Från sådant bidrag har dock uttryckligen undantagits tidskrift som utges av organisation som "motarbetar bruk av andra vanebildande medel t. ex. nikotin, narkotika etc. Denna inskränkning framstår som en väsentlig svaghet, som narkotikautvecklingen inger allvarlig oro. De organisationer som bekämpar narkotikamissbruket fullgör viktiga uppgifter i samhällets samlade kamp mot narkotikan, bl. a. genom att rikta uppmärksamheten på problemen, beskriva vådorna av missbruket, informera ungdomar och allmänhet om narkotikans farlighet samt belysa enskilda initiativ av allmänt intresse. Förstärkt tidskriftsstöd bör därför i fortsättningen kunna utgå till organisation som bekämpar all icke-medicinsk användning av narkotika. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att till huvudkategorin tidskrift som väsentligen framstår som organ för organisation med huvudsakligt syfte att verka för religiöst, nykterhetsfrämjande, politiskt, miljövårdande, idrottsligt eller försvarsfrämjande ändamål, eller att företräda handikappade eller arbetshindrade även uppföra organisationer med huvudsakligt syfte att motverka icke-medicinskt bruk av narkotika. () () minab/gotab 1983 73408
mot · G602426 · 1983-01-18 00:00:00 — 1982/83 426-437 Avgifter vid offentlig myndighets tillståndsgivning Den kommunala servicen till allmänheten finansieras till endast ringa del av avgifter. a. detta har medfört att kostnaderna på många områden blivit mycket stora för kommunerna, samt att ett riktigt mått på den faktiska efterfrågan inte framkommer. Moderata samlingspartiet hävdar att avgifter i ökad omfattning bör tillämpas, detta inte minst med tanke på den rådande bristen på ekonomiska resurser för stat och kommun. Ett annat område där service erbjuds från olika samhällsorgans sida är tillståndsgivning till företag vilka avser att bedriva någon typ av verksamhet, ofta av kommersiell natur. Inte så sällan är hanteringen av ett tillståndsärende omfattande och kostsam. För exempelvis grustäcktsverksamhet erfordras ofta långtgående undersökningar. Den avgift sorn tas ut, f. n. , är så låg att den ur sökandens synpunkt måste betraktas som försumbar. Togs en avgift ut som motsvarar de kostnader som tillståndsmyndigheten har i varje enskilt fall påverkas den framtida verksamheten ändå marginellt ur kostnadssynpunkt. I ett läge när exempelvis länsstyrelserna får vidkännas årliga minskningar av sina anslag är det önskvärt att en god service ändå upprätthålls. Om lämpliga verksamheter, t. ex. viss typ av tillståndsgivning, görs självbärande vinns inte bara att samhällets kostnader begränsas, dessutom bibehålls kompetens och service, vilka annars kan äventyras genom att tjänster försvinner. De typer av tillståndsgivning som kan bli föremål för översyn och förändring, i syfte att nå kostnadstäckande avgifter, bör övervägas ytterligare av regeringen. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om kostnadstäckande avgifter vid offentlig myndighets tillståndsgivning. () () 1 1982/83.
mot · G602427 · 1983-01-19 00:00:00 — revisorers förslag angående regionala organisation (förs. 1982/83:11) I förslag 1982/83:11 revisorers förslag angående regionala organisation kommer att förlora sin funktion som avdelningskontor. Med de avstånd som finns i Norrlandslänen är det förvånansvärt att inte alla Norrlandskontoren klassats som avdelningskontor. För del borde just nämnda avståndsproblem tala för att även blir avdelningskontor. I förslaget talas om och som avdelningskontor, och då kan man allvarligt överväga det rimliga i att ha en så gles representation av avdelningskontor. Det är mellan dessa två orter, och ligger mitt emellan. Befolkningsmässigt är något mindre än , men detta uppvägs av att Umeåkontoret betjänar såväl Arvidsjaurs- som Örnsköldsviksområdet med penningmedel. Umeåkontoret är inom största lånekontor. Ränteinkomsterna från hypoteks- och avbetalningslånerörelsen uppgår till 2,7 miljoner/år, vilket ungefär täcker kontorets driftkostnader. Skall kontoren i fortsättningen enbart syssla med penningmedelsfrågor blir driftkostnaderna totalt inte mindre, eftersom inkomster i storleksordningen 55 miljoner/år försvinner. För del förefaller transporterna mellan sedeldepåer och riksbanksenhet bli svåra att lösa ur transportsäkerhetssynpunkt. På de ödsliga vägarna här uppe fordras nämligen en helt annan säkerhet än på andra ställen. I finns även efter den avslutade ombyggnaden av lokalerna kontors- och valvutrymmen av en standard som det vore ansvarslöst att inte utnyttja till fullo. Mot bakgrund av det anförda yrkar jag att beslutar att i bibehålls såsom ett av de åtta kvarvarande avdelningskontoren.
mot · G602429 · 1983-01-18 00:00:00 — m. fl. Skärpta regler om utlänningars aktieförvärv i svenska företag Som litet högutvecklat industriland med stor utrikeshandel är i stor utsträckning utsatt för internationella beroenden, speciellt på det ekonomiska området. Många av dessa beroenden är en direkt konsekvens av vårt deltagande i västvärldens frihandelssystem. Frihandeln är dock central för svensk industri och välfärd, i varje fall så länge som man fortfarande kan hysa förhoppningar om att massarbetslösheten skall kunna gå att bekämpa inom systemets ram. De oundvikliga ekonomiska beroendeförhållanden, som frihandeln och vårt deltagande i en internationell specialisering inom industrin skapar, har inneburit allt större inskränkningar i den nationella handlingsfriheten på det ekonomiska området. Så mycket mera angeläget är det därför att slå vakt om det ekonomiska oberoende som fortfarande återstår. Ett sådant område utgörs av det faktum att svenska storföretag än så länge ägs i stor utsträckning av svenska aktieägare, bosatta i . Detta bör vara en politisk målsättning även fortsättningsvis, och bör därför inte falla undan för några krav från internationella kapitalintressen om att vi skall släppa kontrollen på detta område, alldeles oavsett om detta framförs via vissa länders regeringar eller via , de rika industriländernas samarbetsorganisation . Att kunna bibehålla svenska storföretag i svensk ägo i så stor utsträckning som möjligt ger alltså möjlighet till ökad nationell handlingsfrihet i olika situationer. har emellertid tillstånden för utlänningar att köpa aktier i svenska företag ökat starkt i omfattning. Det har sin grund i att de borgerliga regeringarna har släppt fram en ny och mera liberalistisk praxis inom valutastyrelse jämfört med tidigare. lämnades i princip inga tillstånd alls till försäljning av svenska aktier till utlandet, om det inte skedde kompenserande inköp av redan utlandsägda svenska aktier, s. k. switch-affärer. uppgick försäljningen till 2 milj. kr. ökade tillstånden till 350 milj. kr. och till 1 472 milj. kr. Statistiken för är ännu ej klar, men delårssiffrorna tyder på att de utländska aktieköpen låg väl över 2 000 milj. kr. Det är nu angeläget att valutastyrelse återgår till tidigare restriktiva praxis, när det gäller beviljande av tillstånd. Målsättningen bör vara att väsentligt sänka nuvarande höga nivå och i princip återgå till enbart s. k. switch-affärer, om inte särskilda skäl talar för något annat. Det är vidare angeläget att de fackliga organisationernas företrädare i valutastyrelsen också får delta i besluten i dessa tillståndsärenden. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att uttalar sig för att återgår till tidigare restriktiva praxis när det gäller tillstånd för utlänningar att köpa aktier i svenska företag, 2. att uttalar sig för att de fackliga organisationernas företrädare också får delta i beslut i valutastyrelsen om tillstånd till utländska köp av svenska aktier. () ()
mot · G602431 · 1983-01-19 00:00:00 — m. fl. Sänkt anslag till hov- och slottsstaterna I årets budget redovisar regeringen sin syn på den ekonomiska politiken genom att presentera ett s. k. tredje alternativ innehållande en väl avvägd kombination av såväl expansiva inslag som åtstramningsåtgärder. Vidare sägs i budgetförslaget att man skall möjliggöra insatser av angelägen art genom omprioriteringar av utgifterna. Mot bakgrund av den ekonomiska situation som landet befinner sig i och mot bakgrund av att det under en rad år tvingats fram nedskärningar av personal inom för samhället viktiga områden, är det stötande att regeringen i årets budget föreslår en uppräkning av anslaget till hovhållningen med . Från vår synpunkt är hovet och dess verksamhet ett område inom vilket rejäla besparingar kan göras utan men för samhället i stort, varför ingen ökning av anslaget bör ske. I enlighet med finansplanens och budgetens målsättning kan en nedskärning av anslaget motiveras som varande en väl avvägd åtstramningsåtgärd, som de frigjorda medlen kan användas för att möjliggöra insatser av angelägen art genom omprioriteringar i utgifterna. En del av anslagsökningen motiveras med att man fr. o. m. detta budgetår inte betalar ut de s. k. Guadelopemedlen. Det synes oss orimligt att man, som man avskaffar utbetalningen av Guadelopemedlen, kompenserar hovet för detta bortfall genom en ökning av anslaget över statsbudgeten. Mot bakgrund av vad som anförs i motionen föreslås att beslutar att till Hans Maj:t Konungens och det Kungl. Husets hovhållning för /84 anvisa ett i förhållande till propositionen med . (vpk) C.-H. (vpk) (vp) (vpk) HANS (vpk)
mot · G602432 · 1983-01-19 00:00:00 — Skattskyldigheten för katolska församlingar m. fl. Medan enskilda personer, som icke är medlemmar av , exempelvis katoliker, endast betalar av församlingsskatten, betalar däremot de katolska församlingarna, i den mån deras ekonomiska förhållanden medför skattskyldighet, full församlingsskatt, eftersom undantagsbestämmelserna endast avser fysiska, men ej juridiska personer. Då de paragrafer i den föreslagna nya lagen om församlingar och kyrkliga samfälligheter (6 kap. 2 § och 8 kap. 1 §), som avses reglera hithörande frågor, ännu icke har behandlats av finns det därför nu tillfälle att överväga rimligheten av att kyrkliga församlingar utanför skall betala full församlingsskatt. Skäl synes tala för att en motsvarande reduktion som beträffande enskilda personer också bör gälla kyrkliga församlingar och ideella stiftelser av religiös natur, som icke tillhör . Det torde få ankomma på vederbörande utskott att utarbeta författningstext. Med hänvisning till det anförda hemställs att vidtar den ändringen i lagen om församlingar och kyrkliga samfälligheter att den reduktion av församlingsskatten som gäller för utanför stående fysiska personer även blir tillämplig på motsvarande juridiska personer, sådana som exempelvis katolska församlingar och ideella stiftelser av religiös natur.
mot · G602433 · 1983-01-19 00:00:00 — i Reglerna för beskattning av fri bostad Gällande anvisningar för beskattning av, resp. uttagande av arbetsgivaravgift för fri bostad tycks lida av bristande konsekvens. Det förefaller beträffande beskattningen finnas dels riksanvisningar, dels länsanvisningar och dessa överensstämmer heller inte med riksanvisningar för fastställande av arbetsgivaravgifterna. All rimlighet talar för att en och samma förmån inte skall värderas olika för den enskilde beroende på vilken myndighet, som utfärdar anvisningen. Rimligheten talar också för att länsanvisningarna - om de är korrekta - ger den riktigaste bedömningen av bostadsvärdet i relation till bostadsorten. Med hänvisning till olika bostäders kvalitet bör inte en fixerad siffra utan ett intervall mellan maximum och minimum anges. Med hänvisning till det anförda får jag hemställa att uttalar att värderingen av fri bostad i både skatte- och arbetsgivaravgiftssammanhang skall utgå från länsanvisningar och där anges med två tal, utvisande intervallet mellan bostäder av hög resp. låg kvalitet.
mot · G602435 · 1983-01-19 00:00:00 — och regier för skogskonto Den skatteomläggning, som beslutades av 1982, kan - trots en kraftig urholkning genom bl. a. inflationen - komma att ge vissa inkomsttagare lägre marginalskatter. För de inkomsttagare detta kan komma att gälla blir det fördelaktigare att förskjuta inkomster framåt i tiden, särskilt om inkomsterna dessutom kan förväntas bli större . Detta kan vara tillämpligt för vissa skogsbrukare. Mot den bakgrunden föreslog virkesförsörjningsutredningen att reglerna för insättning på skogskonto skulle ändras så att av intäkter av rotposter och awerkningsuppdrag och av intäkter av leveransvirke skulle få sättas in. Den dåvarande regeringen fullföljde detta förslag i en proposition till . majoritet tillstyrkte propositionen men gick emot utskottsmajoritetens förslag. Genom beslut kan det framstå som fördelaktigt för vissa skogsbrukare att avvakta med avverkningar . Därigenom hämmas virkesförsörjningen. Enligt vår mening bör därför besluta att av intäkter av rotpostförsäljning och avverkningsuppdrag samt av intäkter av leveransvirke får sättas in på skogskonto. Denna lagändring bör träda i kraft fr. o. m. inkomsttaxeringen 1984. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. Mot bakgrund av ovanstående hemställer vi att beslutar ändra skogskontolagstiftningen så att av intäkter av rotpostförsäljning och avverkningsuppdrag samt av intäkter av leveransvirke får sättas in på skogskonto.
mot · G602436 · 1983-01-19 00:00:00 — m. fl. har antalet annonsblad, i första hand lokala, ökat mycket hastigt. Annonsbladen utgör ett hot mot de seriösa tidningsföretagen genom att de erbjuder annonsplats till låga priser. Detta kan man göra genom att man slipper kostnader för att hålla en redaktion. Den samhälleliga presspolitiken har utgått från att dagstidningarna svarar för information, förmedling av nyheter, opinionsbildning och kommunikation mellan olika grupper. Detta är bl. a. en av förutsättningarna för en levande demokrati i ett modernt samhälle. Annonsintäkterna är av avgörande betydelse för flertalet dagstidningars ekonomi. Vetskapen om detta har också varit en utgångspunkt för utformningen av det nuvarande presstödet. Det utgår från tidningarnas hushållstäckning, vilket i sin tur är av direkt betydelse för annonsörernas intresse att annonsera. Mot denna bakgrund kan man påstå att annonsbladen utgör dels ett hot mot dagstidningarnas möjligheter att finansiera de redaktionella resurserna, dels kan de innebära en förändrad förutsättning för det statliga presstödet. Den senaste pressutredningen diskuterade ingående problemet med annonsbladen. De slutsatser utredningen drog var bl. a. att annonsbladen då inte utgjorde något direkt hot mot de reguljära tidningarna. Utredningen ansåg att det inte var nödvändigt med några åtgärder mot annonsbladen. a. mot bakgrunden att såväl () som () intog en så negativ inställning till annonsbladen. TU ansåg bl. a. att medlemmar som startade egna annonsblad därigenom äventyrade sitt medlemskap i föreningen. Denna tidigare negativa inställning från TU ändrades vid deras årsmöte . Då beslöt man att det var möjligt för medlemmarna att offensivt ge sig in på annonsbladsmarknaden. Efter detta beslut har några större dagstidningar påbörjat annonsbladsutgivning, med för dem själva mycket osäkra ekonomiska konsekvenser. a. mot denna bakgrund tillsatte regeringen en utredning om annonsbladen och dagspressen. Samhället har genom den statliga presspolitiken slagit vakt om pressens demokratiska funktion. Presstödet har syftat till att den svenska massmediasituationen skall kännetecknas av mångfald. Annonsbladen undergräver dessa avsikter. Det bör därför vara i samhällets intresse att vidta åtgärder som motverkar hotet mot dagspressens ekonomi och de förändrade förutsättningarna för det statliga presstödet. Annonsbladen har en konkurrensfördel eftersom de inte behöver ta något ekonomiskt ansvar för att uppfylla de krav som samhället ställer på dagstidningarna. För att eliminera denna fördel och möjliggöra en konkurrens på lika villkor mellan dagstidningar och annonsblad om annonsörerna bör samhället genom åtgärder försöka göra kostnaderna lika för annonsblad och dagstidningar. Ett sätt är att genom beskattning av annonsbladen åstadkomma denna utjämning. Det innebär att skatten bör motsvara de kostnader som krävs för att hålla en redaktion. Med hänvisning till det anförda hemställs att anhåller att regeringen ger utredningen om annonsblad och dagspress i uppdrag att föreslå en särskild beskattning av annonsblad. () ()
mot · G602438 · 1983-01-13 00:00:00 — 1982/83 438-443 Motion 1982/83:438 Enhetligt lägsta belopp för kontrolluppgift till inkomstdeklaration Vårt svenska skattesystem bygger till stor del på arbetsgivarnas och andra uppdragsgivares medverkan. Den viktigaste skyldigheten är att göra skatteavdrag på arbetstagarnas löner och en annan är att lämna kontrolluppgifter om utgivna löner och ersättningar. De lägsta beloppsgränser som därvid tillämpas varierar vilket framgår av nedanstående redogörelse: Arbetsgivare skall läna kontrolluppgift på det sammanlagda belopp som utgivits till envar arbetstagare. Taxeringsförordningen nämner ingen nedre beloppsgräns men enligt praxis behöver belopp . Arbetsgivare skall också lämna arbetsgivaruppgift som upptar den totala lönesumman som föregående år utgivits till varje arbetstagare. Arbetstagare som erhållit . skall dock ej medräknas. Om en småhus- eller lägenhetsägare låter någon, som inte är rörelseidkare, utföra arbete på sin fastighet, är han (hon) skyldig att lämna kontrolluppgift för ersättningen om denna uppgår till . Enligt en antagen lagstiftning föreligger skyldighet för småhusägare att till skattemyndigheterna lämna uppgift om vilka som utfört arbete för sammanlagt mer än . på fastigheten i fråga. Vårt skattesystem är oerhört komplicerat, och stora ansträngningar görs för att förenkla taxeringsförfarandet och beskattningsreglerna. Mot bakgrund härav ter det sig egendomligt och opraktiskt att lägsta belopp för avlämnandet av kontrolluppgift har så stora variationer något som också ökar riskerna för felaktiga uppgifter. Den tillsatta utredningen om taxeringsförfarandet och skatteprocessen (skatteförenklingskommittén) borde få i uppdrag att föreslå ett mera enhetligt lägsta belopp. Detta bör ge regeringen till känna. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av ett mera enhetligt lägsta belopp för kontrolluppgifter till inkomstdeklarationen. 1 1982/83.
mot · G602442 · 1983-01-13 00:00:00 — Motion 1982/83:442 Förstärkning av barnens rättsliga ställning har man alltmer börjat intressera sig för barnens rätt och arbetar en särskild utredning. Utredningen om barnens rätt, med målsättningen att stärka barnens rättsliga ställning. Det finns flera exempel i nuvarande lagstiftning som visar att barnens rättsliga ställning är otillfredsställande. Preskriptionstiden för utmätningar för rättegångskostnader i underhållstvist är exempelvis och kan efter åtgärder från kronofogdemyndighets sida förlängas . När det gäller vårdnadsbidrag kan det alltså i praktiken bli så att ett barn som ligger i vaggan kan bli skyldigt pengar som kronofogden senare mäter ut när barnet vuxit upp och börjat tjäna pengar. Följande exempel kan illustrera problemet. Efter en skilsmässa döms fadern att betala ett visst vårdnadsbidrag. Detta stiger i takt med inflationen och anser sig inte fadern ha råd att betala ett så högt bidrag. Genom stämning yrkar han nedsättning och blir kärande i målet medan det omyndiga barnet blir svarande. Fadern vinner målet och får sin nedsättning medan barnet-svaranden döms att betala kärandens rättegångskostnader. Det rättsskydd som barnet har täcker inte dessa kostnader. Barnet har inga utmätningsbara tillgångar och kronofogden bevakar sin fordran och kommer, så snart barnet tjänat sina första pengar, med sitt krav. Ett sådant förfarande förefaller vara uppenbart orimligt och det är önskvärt att en översyn av bestämmelserna sker syftande till att det oskyldigt drabbade barnet inte skall behöva betala rättegångskostnader av ifrågavarande slag. Den ovan omtalade utredningen om barnens rätt bör kunna göra en sådan översyn. Vad ovan sagts bör ges regeringen till känna. Med stöd av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om stärkande av barnens rättsliga ställning.