mot · G7021941 · 1983-01-01 00:00:00 — 1983/84 1941-1947 Det råder ingen tvekan om att handikappade under fått allt svårare att komma in på arbetsmarknaden. Även om statistiken på området uppvisar stora brister, står det ändå klart att svårigheterna ökat drastiskt och att arbetslösheten därmed ökat påtagligt bland handikappade. Det är ingen överdrift att påstå att det f. n. inte finns någon annan grupp i samhället som är mer eftersatt än handikappade, när det gäller rätten till arbete. kunde var tredje arbetssökande med handikapp få anställning på den reguljära arbetsmarknaden. hade läget försämrats kraftigt, endast 12 å av de arbetssökande kunde beredas arbete. och har situationen förvärrats ytterligare. Den senaste tillgängliga statistiken visar att endast 6 å av de arbetssökande kunnat få tillträde till arbetslivet. Ovanstående siffror bygger dels på statistik framtagen av sysselsättningsutredningen, dels på AMS egen arbetssökandestatistik. Parallellt med de allt större svårigheterna för handikappade att komma ut i arbetslivet har också förtidspensioneringen ökat mycket kraftigt. mer än fördubblades antalet förtidspensionärer. Till bilden hör då ändå att den allmänna pensionsåldern sänktes . Utan denna sänkning hade ökningen av antalet förtidspensionärer varit ännu mer påtaglig. Handikappades eftersatta ställning på arbetsmarknaden framgår också av tillgänglig arbetslöshetsstatistik. Enligt undersökning om handikappades levnadsvillkor har av alla rörelsehindrade i åldern någon form av sysselsättning. konstaterade i sitt slutbetänkande att endast av gruppen psykiskt utvecklingsstörda har förvärvsarbete. En undersökning som gjorts inom visar att av landets synskadade förvärvsarbetar. Dessa siffror skall jämföras med förvärvsfrekvensen för hela befolkningen, som f. n. uppgår till . Det är anmärkningsvärt att utslagningen och utestängningen från arbetsmarknaden ökat kraftigt, trots att vi genomfört fler viktiga reformer på arbetsmarknadsområdet, som rimligen borde ha kunnat vända utvecklingen. Det gäller framför allt lönebidragsre 3 sami Nr 1941-1947 formen, uppbyggnaden av och Samhällsföretag samt beslut om viktiga förbättringar av andra stödformer för att underlätta för handikappade att få arbete. Dessa stimulans- och anpassningsåtgärder har kombinerats med en arbetsmarknadslagstiftning, som genomgående införts på initiativ av socialdemokratin, och som haft som syfte att stärka eftersatta gruppers ställning på arbetsmarknaden. Trots dessa relativt omfattande åtgärder tyder aila erfarenheter på att förstärkningar är nödvändiga på alla områden. Den aktuella lagstiftningen förutom främjandelagen också lagen om anställningsskydd och arbetsmiljölagen - kom alla till . Det måste konstateras att dessa lagar, i synnerhet gäller detta beträffande främjandelagen, inte fått de effekter som avsåg vid sitt beslut. står det klart att det inte genom ensidiga satsningar på stimulansåtgärder är möjligt att påtagligt förbättra handikappades arbetsmarknadssituation. Om sådana förbättringar skall kunna komma till stånd, fordras dessutom en lagstiftning som både innehållsmässigt och i den praktiska tillämpningen stärker handikappades ställning på arbetsmarknaden. Det är nu främjandelagen trädde i kraft. Det torde vara allmänt accepterat att de förväntningar som fanns vid främjandelagens ikraftträdande inte infriats och att intentioner inte förverkligats. Lagen har tillämpats sporadiskt och inte fullt ut. Det råder oklarhet om orsaken till att främjandelagen inte fått avsedd effekt. har hävdats att lagen i sig genom sin konstruktion är omöjlig att använda, att den inte kan tillämpas i enskilda fall och att kraftiga personella förstärkningar inom arbetsmarknadsmyndigheterna skulle behövas för en konsekvent tillämpning. Andra har hävdat att det politiska stödet för en konsekvent tillämpning av lagen saknas. Åter andra menar att främjandelagen måste skärpas innehållsmässigt, om positiva resultat skall kunna nås. Handikappades starkt eftersatta ställning på arbetsmarknaden fordrar att omedelbara åtgärder vidtas med sikte att förverkliga intentioner med främjandelagen. Orsakerna till att lagstiftningen inte fått avsedd effekt måste klargöras. måste genom ett särskilt uttalande, ge arbetsmarknadsmyndigheterna ett klart politiskt stöd för en konsekvent tillämpning av främjandelagen. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att hos regeringen anhåller att arbetsrättskommittén får i uppdrag att med förtur göra en översyn av främjandelagen och att redovisa förslag till åtgärder för en förbättad tillämpning alternativt förstärkt lagstiftning, i syfte att stärka handikappades ställning på arbetsmarknaden, 2. att uttalar sig för nödvändigheten av en mer konsekvent tillämpning av främjandelagen, i enlighet med tidigare beslut, 3. att uttalar sig för att främjandelagen skall användas konsekvent vid fördelningen av rekryteringsstödet.