mot · G6021639 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1639 m. fl. Prispolitiken rörande försäljning av alkoholhaltiga drycker Efter en lång följd av år med oavbrutet stegrad alkoholkonsumtion kunde en ny tendens registreras av och särskilt . Kvartal för kvartal visade statistiken en minskad konsumtion. Mycket talar för att en viktig del av förklaringen till detta trendbrott är att de alkoholpolitiska beslut som fattade 1977 och det successiva genomförandet av dessa åren närmast därefter hade börjat ge avsedd effekt i minskad totalkonsumtion. Det delbeslut som i första hand kan förmodas ha bidragit till konsumtionsminskningen är den aktivare prispolitik som genomfördes med början 1977. Så långt man vet är priset på alkohol ett av de effektivaste instrument som står till förfogande för att påverka konsumtionsnivån. De alkoholpolitiska besluten innehöll också andra inslag som kan ha bidragit till sänkt totalkonsumtion. Särskilt bör uppmärksammas betydelsen av att den med statsmedel stödda informationen i alkoholfrågor enligt beslut klarare än tidigare skall framhålla de risker som är förknippade med allt bruk av alkohol, inte bara med missbruk. Troligen har också riksdagsbeslutets betoning av vikten av att påverka och förändra den allmänna inställningen till alkoholbruk - främst kanske framhållandet av helnykterhetens värde och kravet på att vissa sektorer av samhällslivet under alla förhållanden måste hållas fria från alkohol - bidragit till den förändrade inställningen till alkoholproblemen i stort i vårt samhälle som kunnat konstateras . Ett faktum är i alla händelser att alkoholproblemen av och särskilt av på ett markant sätt ägnats större uppmärksamhet än vad som varit vanligt. Förståelsen från allmänhetens sida för åtgärder i syfte att minska totalkonsumtionen och därmed förebygga både missbruk och skador har påtagligt ökat. Som exempel på detta kan nämnas uppslutningen kring de kampanjer som genomförts under ledning från och medverkan från ett mycket stort antal frivilliga organisationer och folkrörelser. Detta gäller såväl kampanjen mot langning till ungdom som den mera brett upplagda antidrogkampanj som följde på denna. De senaste uppgifterna från om alkoholkonsumtionen i landet redovisar en på nytt något stigande konsumtionsnivå för de två första kvartalen 1982. Detta ger vid handen att den gynnsamma utveckling som man tidigare kunnat registrera på intet sätt är säkerställd för framtiden: antingen kan den ha varit betingad av tillfälliga omständigheter som är för handen eller kan den ha motverkats av nya faktorer som gjort sig gällande . Vilken förklaringen än är till de aktuella förändringarna av konsumtionsnivån, finns det anledning att ägna särskild uppmärksamhet åt frågan vad som kan göras för att utvecklingen på nytt skall gå i riktning mot det riksdagsbeslut uppställda målet för samhällets alkoholpolitik: en minskning av totalkonsumtionen. Särskilt har tanken på mera långtgående åtgärder för att begränsa alkoholkonsumtionen aktualiserats, bl. a. genom en speciell kampanj för ransonering av alla alkoholinköp. Regeringens samordningsorgan för alkoholfrågor (SAMO) lät utreda de tekniska förutsättningarna för registrering och ransonering (Ds S 1981:22). Denna utredning visade att det är möjligt att utan alltför tekniskt komplicerade system till rimliga kostnader åstadkomma såväl registrering som ransonering. Detta synes kunna ske utan att problem avseende den personliga integriteten behöver uppstå. Skulle det visa sig att de alkoholpolitiska åtgärder som redan genomförts och de ytterligare beslut som kan komma att fattas inom ramen för samma alkoholpolitiska grundsyn inte skulle leda till en avsevärd bestående minskning av den nuvarande, alltför höga alkoholkonsumtionen, kan det bli nödvändigt att överväga att införa mera långtgående åtgärder. Det är vår uppfattning att de nu gällande riktlinjerna för alkoholpolitiken i allt väsentligt är väl ägnade att främja en önskvärd utveckling. Erfarenheterna ger vid handen att det finns en rad åtgärder som står i god överensstämmelse med den fastställda målsättningen som ännu inte genomförts eller i alla händelser inte tillåtits få fullt genomslag. Det krävs för ett gott resultat framför allt en mera konsekvent tillämpning av de principer som fastställdes . Som redan nämnts är priset ett av de effektivaste instrument man känner för att påverka konsumtionen av alkohol. beslutade att prisinstrumentet skall användas mera aktivt än tidigare i syfte att minska den nuvarande, alltför höga konsumtionen av alkohol. Detta har ansetts böra innebära att de prishöjningar som från tid till tid genomförs skall vara större än vad som motiveras enbart av en önskan att låta alkoholpriserna följa konsumentprisindex. De prishöjningar som genomförts kan ses som uttryck för den sålunda av fastställda prispolitiken. Tiden närmast efter sådana prishöjningar företer alkoholpriserna en något högre relativ nivå än priserna på andra varor. Förutsättningarna för att priset på alkohol skall bevaras tillräckligt högt för att främja en minskad konsumtion är emellertid att prishöjningarna sker med relativt korta mellanrum. Skall intentioner fullföljas måste prishöjningarna dessutom vara något större än vad som motiveras av förändringarna av konsumentprisindex. Genomförs inte prishöjningarna efter dessa riktlinjer, sjunker i stället alkoholens relativa pris, och syftet att främja en minskad konsumtion motverkas. Redan detta förhållande motiverar nu en snar höjning av priset på alkohol. Den beräknade inflationstakten som kan överblickas motiverar att den prishöjning som bör beslutas blir betydande. I annat fall har inflationen upphävt den förväntade gynnsamma effekten av prishöjningarna efter att de har trätt i kraft. När prispolitiken gällande alkoholdrycker övervägs, finns det anledning att också ägna uppmärksamhet åt frågan vilken betydelse det har att alkoholpriserna ingår i underlaget för konsumentprisindex. Som det nu är bidrar prishöjningar på alkohol till att höja konsumentprisindex. En höjning av konsumentprisindex utlöser i vissa lägen höjningar av bl. a. löner och pensioner. Detta samband mellan alkoholpriserna och konsumentprisindex kan bidra till att benägenheten att höja alkoholpriserna minskar: en höjning som ter sig alkoholpolitiskt motiverad kan utebli därför att man av andra skäl vill motverka en höjning av konsumentprisindex. Möjligheten att eliminera effekterna av det nämnda sambandet bör därför prövas. Med särskild betoning efter de alkoholpolitiska besluten har ansvaret för den med statliga medel stödda informationen i alkoholfrågor legat på folkrörelser och ideella organisationer. Den direkta statliga alkoholinformationen skall visserligen också utformas med utgångspunkt från insikten att en minskad totalkonsumtion effektivt bidrar till att minska missbruk och skador som betingas av alkoholbruk. Denna information skall också framhålla helnykterhetens värde och hävda kravet på att vissa sektorer av samhällslivet hålls helt fria från alkohol. Men huvudansvaret för den del av informationen som uttalat präglas av bestämda värderingar av olika livsstilar har enligt beslut överlåtits åt de ideella folkrörelserna och övriga sammanslutningar vilkas verksamhet styrs av medvetna och uttalade idéer. Det finns också goda skäl att i stort sett bibehålla denna rollfördelning: medborgarnas värderingar och attityder formas i stor utsträckning av folkrörelser och ideella organisationer. Denna attitydbildning kan självfallet underlättas och förstärkas, om den direkta statliga informationen pekar i samma riktning som folkrörelsernas. Det är därför viktigt att insatserna på olika sätt underlättas för de sammanslutningar som är beredda att ge betydande utrymme åt en värdebestämd information i alkoholfrågan. Knappheten på ekonomiska resurser gör det svårt att nu öka bidragen till de ideella organisationerna och deras informationsverksamhet. Det är inte heller säkert att effekten av denna verksamhet i alla lägen främjas bäst genom ökade statliga bidrag. Däremot är det av största betydelse att organisationernas strävanden att genom en värdebestämd information bidra till att reducera alkoholproblemen i vårt samhälle inte motverkas - varken av den direkta statliga informationsverksamheten eller av andra delar av samhällets alkoholpolitik. Följande krav måste ställas på informationens innehåll för att den skall svara mot de fattade principbesluten, och det framstår med de gångna årens erfarenheter som bakgrund som särskilt viktigt att detta nu betonas starkare än . Informationen om alkohol måste samordnas med upplysningsverksamheten om hasch och annan narkotika. Biandmissbruk är inte ovanligt. Det är viktigt att informationen riktas mot hela berusningskulturen. Alkoholens roll som inkörsport till narkotikabruk måste betonas. Informationen måste utformas så att också de som anser sig vara vanliga alkoholkonsumenter tar emot den. Den måste ta sikte på de risker som är förknippade med allt bruk av alkohol, inte bara med missbruk. Informationen måste ta sikte på föräldrarnas alkoholbruk, inte bara ungdomens. Det är viktigt att samverka med föräldra- och elevorganisationerna. Invandrarna får inte glömmas bort - varken vuxna eller ungdomar. De får inte förledas att tro att anpassningen till svensk livsstil innebär att man tar över de svenska berusningssederna. Den särskilda ungdomskultur som man talar om är ofta förknippad med en aningslöst positiv syn på alkohol och andra droger (SAMO). Det är en viktig uppgift att motverka denna aningslöshet. Det är också viktigt att anknyta till den framväxande ungdomskultur som hävdar att det går att ha roligt utan alkohol. Här gäller det att ta fasta på uppgiften att betona helnykterhetens positiva betydelse, särskilt i ungdomsåren. Informationen i alkoholfrågor skall innehålla direkt kritik av de alkoholseder som innebär påtryckning att bli eller förbli alkoholkonsument. Det är en viktig uppgift att stödja människor som genom att de har alkoholproblem befinner sig i en utsatt situation. Här är kravet på att vissa perioder av livet och bestämda sektorer av samhällslivet under alla förhållanden skall hållas fria från alkohol till naturlig hjälp. Det gäller ungdomsåren och havandeskapsperioder. Det gäller trafiken och arbetslivet i dess helhet. En adekvat information i alkoholfrågor måste understryka det klara sambandet mellan totalkonsumtionen, missbruket och de alkoholbetingade skadorna. Det är därvid naturligt, om uppmärksamheten kommer att fästas vid sådana brister i tillämpningen av alkoholpolitikens grundprinciper som kan motverka det övergripande syftet att minska totalkonsumtionen för att därmed minska också missbruket och skadorna. För att främja en gynnsam utveckling och bidra till lösningen av alkoholproblemen är det angeläget att sådana brister snabbt och effektivt avhjälps. Ofta är det jämförelsevis begränsade och administrativt enkla åtgärder som skulle kunna bidra till en utveckling mot det mål som fastställts för samhällets alkoholpolitik. Den kampanj mot langning av alkohol till ungdom som genomfördes hade två viktiga effekter: den fäste uppmärksamheten på att olovlig överlåtelse av alkohol till ungdom förekommer i betydande omfattning och den bidrog till att förstärka opinionen mot sådan överlåtelse. För den nu mer än tidigare upplysta opinionen ter det sig allt mindre acceptabelt att langning skall kunna förekomma - och fortsätta - utan att kraftfulla åtgärder sätts in för att stoppa denna särskilt för många unga människor starkt negativa hantering. Enligt vår uppfattning vore det naturligt att den samvetslösa handel med alkohol som det här är fråga om av samhället betraktades och behandlades som en för alla inblandade kriminell verksamhet. Att så inte är fallet är säkert en viktig förklaring till att langningen alltjämt har betydande omfattning. Detta skapar i sin tur en stor del av svårigheterna att effektivt hindra tonåringarna att köpa alkohol. En kriminalisering av all överlåtelse av alkohol till ungdom - både hos den som överlåter och den som tar emot alkoholen - kan medföra vissa problem när det gäller att uppspåra och avslöja langare. Det problem som langningen skapar är dock så stort och så allvarligt, att kraftfullare åtgärder än måste vidtas. Det bör vid övervägandena av denna fråga särskilt beaktas att den nuvarande lagstiftningen svarar dåligt mot den starka opinion mot langning som skapats genom den tidigare nämnda kampanjen mot langning till ungdom, som stöddes av ett mycket stort uppbåd av folkrörelser och andra frivilliga organisationer. Det råder officiellt allmän enighet om att trafiken är en av de sektorer i samhället som måste hållas fria från alkohol. Ändå utgör de alkoholbetingade trafikolyckorna ett betydande problem, som inte heller synes minska till följd av den skärpning av allmänhetens inställning till brott mot lagstiftningen på alkoholområdet som kunnat iakttas . Det finns anledning räkna med att trafiknykterhetslagstiftningens utformning spelar stor roll för omfattningen av de alkoholbetingade trafikolyckorna. Vissa försök som genomförts bl. a. i ger vid handen att körförmågan hos bilförare försämras redan vid en lägre promillehalt än den som i vårt land utgör nedre gräns för rattonykterhet. Det finns med hänsyn härtill anledning att närmare pröva om det finns skäl att sänka den nedre gränsen för rattonykterhet. Det behövs nu en mera konsekvent tillämpning av den alkoholpolitik har fattat beslut om. Mera långtgående åtgärder i samband med alkoholinköp bör övervägas närmare om det skulle visa sig att de åtgärder som vidtagits inte givit avsett resultat, dvs. en avsevärd bestående minskning av den nuvarande alltför höga alkoholkonsumtionen. Restriktioner och förebyggande åtgärder Avvägningen i alkoholpolitiken mellan restriktioner och förebyggande åtgärder är mycket viktig. En allmän strävan bör vara att i största utsträckning koncentrera åtgärderna till förebyggande insatser. Det är viktigt att priset på alkoholdrycker används aktivare än som alkoholpolitiskt instrument. Prisinstrumentet är, som vi tidigare konstaterar, ett av de effektivaste instrument man känner för att påverka konsumtionsnivån. Genom en minskad konsumtion kan både missbruk av alkohol och alkoholbetingade skador minskas. En aktiv prispolitik i syfte att minska konsumtionen är därmed en av de allra viktigaste förebyggande alkoholpolitiska åtgärder vi har att tillgå. Den med statsmedel stödda informationen i alkoholfrågor är en annan mycket viktig del av den förebyggande verksamheten på det alkoholpolitiska området. Skall informationen fylla sin uppgift är det av stor betydelse dels att den till sitt innehåll svarar mot det övergripande målet för samhällets alkoholpolitik - att minska totalkonsumtionen och därmed reducera missbruk och skador - dels att den bärs upp av de idéburna folkrörelserna och organisationerna. Även den direkta statliga informationen i alkoholfrågor bör, för att svara mot berättigade krav, ha samma mål som alkoholpolitiken i stort. Åtgärder av restriktionskaraktär bör ses som uttryck för en önskan att alkoholpolitiken skall genomföras med konsekvens och inte så att vissa inslag i den motverkar dess huvudsakliga inriktning. Också dessa åtgärder har till främsta uppgift att förebygga en sådan alkoholkonsumtion som direkt bidrar till att öka missbruk och skador. De alkoholpolitiska instrument som står till förfogande bör användas med större konsekvens än . Skulle det av sådan mera konsekvent tillämpning av den beslutade alkoholpolitiken visa sig att resultatet inte blir en avsevärd bestående minskning av den nuvarande alltför höga alkoholkonsumtionen, bör mera långtgående åtgärder kunna sättas in utan dröjsmål. Sådana åtgärder skall även de syfta till att effektivt begränsa langning och försvåra inköp för personer som behöver hjälp och vård att undkomma sitt alkoholberoende. Det finns skäl att erinra om att en avgörande orsak till de allvarliga medicinskadorna är den mycket stora snedfördelningen av alkoholkonsumtionen. Det finns uppgifter som säger att av konsumenterna svarar för ca halva alkoholkonsumtionen. Om samhället med nuvarande instrument inte lyckas bryta alkoholberoendet i denna socialt och medicinskt utsatta grupp måste statsmakterna vara beredda att pröva också andra åtgärder. Det är angeläget att kvantifiera den eftersträvade konsumtionsminskningen och ange inom vilken tid den bör förverkligas för att det uppsatta målet skall anses vara nått. Det är också angeläget att inrätta en kontrollstation, vid vilken utvecklingen bedöms och ställning tas till frågan huruvida andra åtgärder måste sättas in för att nå det uppsatta målet. Målet för de nu aktuella alkoholpolitiska strävandena skall vara att minska totalkonsumtionen av alkohol med en tredjedel på ett årtionde. Efter en femårsperiod bör pröva om det finns skäl att räkna med att det uppsatta målet kommer att nås eller om ytterligare åtgärder måste sättas in. Goda skäl talar för en sådan procedur för bedömning av den alkoholpolitiska utvecklingen. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs* 1. att beslutar ge regeringen till känna vad i motionen anförts om utformningen av prispolitiken vid alkoholförsäljning, 2. att beslutar ge regeringen till känna vad i motionen anförts om avvägningen i alkoholpolitiken mellan restriktioner och förebyggande åtgärder. () () () () () () () () () * Se även motionerna 1982/83:1640-1641.