mot · G702163 · 1983-11-17 00:00:00 — Motion 1983/84:163 m. fl. Arbete i ungdomslag hos offentliga arbetsgivare (prop. 1983/84:46) Inledning Regeringens förslag om ungdomslag aktualiserar en rad allvarliga problem, som man inom svensk arbetarrörelse alltför länge skjutit framför sig. Problemen rör grundläggande värderingar av lönarbetet och arbetarklassens rättsliga och allmänt samhälleliga situation. Genom att helt förbigå den nämnda problematiken visar regeringen inte bara en egendomlig aningslöshet. Den visar också att dess lojalitet mot den borgerliga staten överträffar lojaliteten mot arbetarklassen och den arbetslösa ungdomen. Idén om ungdomslag är i sig inte upphov till problemen. Som idé betraktad har den flera riktiga och sympatiska drag. Ungdomslagen kunde bli en form för organiserat arbete, där social gemenskap och uppfostran till gemensamt ansvar tog sig uttryck. Detta är givetvis möjligheter man borde ta till vara. Frågan är dock, om det är dessa positiva möjligheter som är avsedda att vara ungdomslagens egentliga motiv och ändamål. Med den utformning regeringen vill ge förslaget aktualiserar det i stället frågan om arbetets och arbetarens ställning i ett kapitalistiskt krissamhälle. I det förkapitalistiska samhället var arbete lika med någon form av tvångsarbete - som livegenskap, dagsverksskyldighet, under stat eller under legostadga. Arbetaren dirigerades till arbete av andra, bands vid ort och arbetsställe, var underkastad husbonderätt från medlemmar av de härskande klasserna. Den som fritt ville förfoga över sin arbetskraft kunde gripas och av myndighet förpassas till arbetsanstalt eller fängelse. För det kapitalistiska produktionssättet var sådana skrankor ett hinder. Här krävdes arbetare som var fria och rörliga, som kunde användas i, flyttas inom eller utstötas ur produktionen. I kapitalismen framträder arbetskraften som en vara, som säljs och köps på en marknad. Arbetaren är ointressant som person, intressant är varan arbetskraften. Det moderna lönarbetet gav således arbetaren ett mått av personlig frihet. Detta möjliggjorde arbetarnas framträdande som integrerad klass. Det blev basen för deras självständiga organisering, deras kamp för fackliga och medborgerliga rättigheter. Rätt till organisering, rätt att strejka, rätt att välja arbetsplats - det är grundförutsättningar för arbetarens och arbetarklassens självständighet. Den frihet som ligger i kapitalistiskt lönarbete är dock en frihet med svår slagsida. Den sociala och ekonomiska situationen tillsammans med klasskampens nivå och det politiska medvetandet avgör lönarbetarnas ställning inom systemet. Vid överflöd på varan arbetskraft tilltar kapitalets överlägsenhet. Kampen för full sysselsättning sågs därför med rätta som ett viktigt förstahandsintresse för lönarbetarna. En hög efterfrågan på arbetskraft perioden 19451970 gav lönarbetarna möjligheter att väsentligt förbättra sina positioner. är situationen i grund förändrad. Kapitalismen har undergått avgörande strukturella förändringar. Liksom i ett äldre historiskt skede har en stor och växande armé av arbetslösa och undersysselsatta uppstått. Den är ett inslag i ekonomin. av den arbetsföra befolkningen tillhör denna armé, som lever i ekonomins och samhällets marginal. Reservarmén av återfinns dock inte på asyler och arbetsanstalter - den finns i den statliga arbetsmarknadspolitiken och i socialförsäkringssystemet. När arbetslöshet inte är ett tillfälligt tillstånd för ett fåtal individer utan ett normaltillstånd för hundratusenden - då förändrar detta drastiskt lönarbetets situation. Arbetarklassens och fackföreningsrörelsens motståndskraft sjunker, ty trycket från reservarmén utnyttjas av den härskande klassen. Statens klasskaraktär framträder öppet - den står inte längre inför den begränsade uppgiften att med tillfälliga socialpolitiska insatser lösa kortvarigt uppträdande problem. Den ställs inför kravet att hindra arbetslösheten från att avslöja systemets sönderfall. Den måste ta på sig uppgiften att disciplinera de arbetslösa och tillse att de står till förfogande för köparna av arbetskraft. Reservarméns folk - till vilka de unga arbetslösa i eminent bemärkelse hör - har inte samma rättsställning som andra lönarbetare. De saknar den ekonomiska och personliga självständighet som ett eget arbete ger - ett arbete för vilket de sålt sin arbetskraft därför att den var efterfrågad av någon. För reservarméns folk finns två vägar. Den ena är att gemensamt med hela den lönarbetande klassen kräva och kämpa för rätten till arbete, rätten till en självständig materiell bas i livet. Den andra vägen är att ge upp de fri- och rättigheter som lönarbetsformen ursprungligen lade grunden för. Det senare innebär att man uppger rätten att förfoga över sin egen arbetskraft, rätten att tillhöra en organisation, rätten att välja arbetsgivare och arbetsplats, rätten att strejka och att undandra sin arbetskraft inför otillfredsställande arbetsförhållanden. Modern arbetsmarknads- och socialförsäkringspolitik tillkom ursprungligen som ett skyddsnät, som skulle träda i funktion i undantagsfall. Det normala skulle vara att lönarbetaren hade arbete och under de villkor som kunde förhandlas fram av lönarbetarnas organisationer. har skyddsnätet blivit något annat - en form för institutionalisering av arbetslösheten och förvaltning av de arbetslösas och utslagnas tillvaro. Statens karaktär av den härskande klassens ombud framträder bjärt, ty det är staten som anger tonen för reservarméns villkor och bestämmer vem som skall komma i åtnjutande av socialförsäkringarnas medel. I brist på egen ekonomisk bas är reservarmén djupt underlägsen och förödmjukad. I brist på organisation är den ur stånd att rätt företräda sina kollektiva intressen. Man får en myndighetsstyrd grupp människor, skyldiga att stå till de privata arbetsgivarnas förfogande. Det är mot bakgrunden av denna nya samhälleliga utveckling - dvs. kapitalism med kronisk undersysselsättning - man skall bedöma regeringens förslag. Också här bör lagstiftningen ändras. Det måste ges utrymme för att väga alternativen med hänsyn till den unges yrkesskolning, arbetsmiljön och arbetsgivaren, liksom i förekommande fall lönen. 12 § p. 2 är otillfredsställande, liksom också tredje stycket i samma paragraf. Regeringsförslaget innebär att man spaltar upp de unga arbetslösa i två kategorier med olika rättigheter, främst då det gäller arbetstid. Detta är en olämplig utformning. Arbete i ungdomslag bör ge den unge ett minimum av ekonomisk självförsörjning. Såsom ett egenartat förbiseende måste dessutom nämnas att en medlem i ungdomslag, som bara arbetar enligt 12 § p. 1, tydligen inte har rätt att ha arbete någon annanstans resten av dagen utan att rätten till arbete i ungdomslag går förlorad. Regeringsförslaget innebär att den som skilts från anställning i ungdomslag med stöd av 12 § p. 1 och 2 inte kan få ny anvisning förrän . Det framgår inte vad den unges ställning berättigar till. I brist på bestämmelser får antas att den unge då inte heller har rätt till understöd. Är denna tolkning riktig, kan alltså den unge stå helt utan försörjning, vilket är en försämring jämfört med nu rådande läge. Ungdomslag eller annat alternativ? I regeringens utformning innebär ungdomslagen att man som ett stående inslag i arbetslivet befäster existensen av en särkategori lönarbetare, vilka saknar de rättigheter och möjligheter att företräda sina intressen som lönarbetande normalt har. Man institutionaliserar existensen av en stor kategori oorganiserade arbetare, vilka heller inte har rätt att förhandla om de avtal de lyder under. Regeringspropositionen betonar att arbetsuppgifterna i ungdomslagen skall omfatta sådant som med den ordinarie arbetsstyrkan ej kommer till utförande. hävdas att de skall handla om nyttiga sysslor. Frågan uppstår då, om nyttiga och behövliga sysslor inom den offentliga sektorn, vilka f. n. inte utförs, hellre borde utföras via mer reguljära typer av anställning. Givetvis skulle en ökning i det reguljära antalet tjänster delvis förhindra att åtgärderna specifikt riktades mot ungdomsarbetslösheten. Men man kunde åtminstone tänka sig en mer stabil och långsiktig form -1, ex. en temporär anställning i lag, inriktad på att ge erfarenhet och kompetens, som skapade grundval för en senare reguljär anställning. Skall arbetet i ungdomslag vara organiserat på det föreslagna bristfälliga och tillfälliga sättet, kan man också fråga, om inte ett beredskapsarbete , följt av möjlighet till en reguljär anställningsform, vore ett bättre alternativ än den form av ungdomslag propositionen föreslår. Ett problem som gäller de i ungdomslag arbetande, såväl som andra kategorier i arbetsmarknadsåtgärder, är rätten och möjligheten till organisering. Tar man del i arbetslivet och säljer sin arbetskraft, bör man ha en självklar rätt att ingå facklig organisering. Tillhörighet till facklig organisation får dessutom anses utgöra en inte oväsentlig del av den sociala fostran som deltagande i arbetslivet ger. Står man i begrepp att tillskapa en anställningsform för flera tiotusental ungdomar, måste man också ta ställning till frågan om deras rätt till organisering. Man bör ha för ögonen de för lönarbetarkollektivet som helhet negativa verkningarna av att en växande kader oorganiserade finns på arbetsplatserna. Kan inte de ovan kritiserade bristerna avhjälpas, förefaller det socialt och arbetsrättsligt vida mer tillfredsställande att staten låter kommunerna disponera de föreslagna medlen för en mer stabil och reguljär utökning av sin verksamhet. kommunisterna är beredda att biträda ett beslut om inrättande av ungdomslag endast i den mån de här påtalade problemen uppmärksammas och - där de direkt sammanhänger med propositionens konkreta förslag - i rimlig mån löses genom ändringar i förslagen. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att med godkännande av proposition 1983/84:46 i övrigt beslutar anta följande som Motionärernas förslag betecknade förslag till lag: Förslag till Lag om arbete i ungdomslag hos offentliga arbetsgivare Regeringens förslag Motionärernas förslag bedömer är kyrkobokförda. Anvisning skall ske om arbetsförmedlingen inte kan finna annan lämplig anställning åt den unge och om inte heller lämplig utbildning kan anordnas eller annan åtgärd vidtas inom ramen för ett arbetsmarknadspolitisk! Ansträngningarna att finna annan anställning eller utbildning skall fortsätta under hela den tid då den unge har plats i ett ungdomslag. - kan godtas. Anvisning skall ske om arbetsförmedlingen inte kan finna annan lämplig anställning åt den unge och om inte heller lämplig utbildning kan anordnas eller annan åtgärd vidtas inom ramen för ett arbetsmarknadspolitisk! Ansträngningarna att finna annan anställning eller utbildning skall fortsätta under hela den tid då den unge har plats i ett ungdomslag. Arbetsförmedlingens åtgärder skall vidtas i samarbete med den unge och skäligen kunna accepteras av denne. Till verksamheten i ungdomslag lämnas statsbidrag. En medlem i ett ungdomslag arbetar under ordinarie eller schemalagd arbetstid sådana dagar som är arbetsdagar hos arbetsgivaren, dock i genomsnitt . Desom på annat sätt än genom arbete i ungdomslag har förvärvat rätt att vid arbetslöshet få ersättning från en erkänd arbetslöshetskassa kan välja att arbeta i ungdomslaget på heltid. De som inte väljer detta och andra ungdomar arbetar i genomsnitt . Arbetsgivaren kan med stöd av kollektivavtal på egen bekostnad utsträcka den nu angivna arbetstiden, när det finns praktiska hinder mot avbrott i arbetet eller andra liknande skäl. En medlem i ett ungdomslag arbetar under ordinarie eller schemalagd arbetstid sådana dagar som är arbetsdagar hos arbetsgivaren, dock i genomsnitt . Arbete i ungdomslag sker på heltid, såvitt inte den unges förhållande utgör hinder för detta. Lönen och sådana kollektivavtal. En medlem söka arbete. En medlem i laget. En medlem i ett ungdomslag som gör sig skyldig till misskötsamhet kan av arbetsgivaren tilldelas varning eller, i särskilt allvarliga fall, avstängas från arbetet utan lön för av högst eller skiljas från anställningen. I fråga om arbetsgivarens skyldighet att förhandla före beslutet gäller 11-14 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Om den unge inom begär det, skall arbetsgivaren överlämna beslutet till . Arbetsgivaren skall upplysa den unge om denna möjlighet. kan besluta att den unge skall anvisas arbete i ungdomslag hos en annan arbetsgivare, även om nämnden finner att den unge inte borde ha skilts från sin anställning. En medlem i ett ungdomslag som gör sig skyldig till misskötsamhet kan av arbetsgivaren tilldelas varning eller, i särskilt allvarliga fall, avstängas från arbetet utan lön för av högst eller skiljas från anställningen. I fråga om arbetsgivarens skyldighet att förhandla före beslutet gäller 11-14 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Om den unge inom begär det, skall arbetsgivaren överlämna beslutet till . Arbetsgivaren skall upplysa den unge om denna möjlighet. att den unge inte borde ha skilts frän sin anställning, äger denne rätt att återgå till denna. Om den själv så önskar har länsarbetsnämnden att anvisa arbete i ungdomslag hos annan arbetsgivare. Arbetsförmedlingen skall återkalla anvisningen till arbete i ungdomslag för den som 1. utför annat förvärvsarbete som inte är enbart tillfälligt eller av obetydlig omfattning, 2. avvisar annat erbjudet lämpligt arbete, eller 3. utan att uttryckligen avvisa sådant arbete ändå genom sitt uppträdande uppenbarligen vållar att anställning inte kommer till stånd. En anvisning får, om det är skäligt, också återkallas för en medlem i ett ungdomslag som avvisar ett erbjudande om arbetsmarknadsutbildning Arbetsförmedlingen skall återkalla anvisningen till arbete i ungdomslag för den som erhållit annan anställning. Genom återkallelse av en anvisning skiljs den unge från anställningen. eller om plats i yrkesinriktad rehabilitering. Genom återkallelse av en anvisning skiljs den unge från anställningen. 13 § i ungdomslag. Har någon skilts från sin anställ- Har någon skilts från sin anställning enligt 11 eller 12 § får en ny ning enligt 11 §, skall en ny anvis anvisning inte ske förrän efter fyra ning ske och senast inom tre Arbetsförmedlingen skall på veckor. Detta gäller även när den nytt anvisa arbete i ungdomslag se- unge har begärt prövning av beslutet nast från det att anställ- och saken inte har slutligt avgjorts. Detta gäller även när den unge har begärt prövning av beslutet och saken inte har slutligt avgjorts. Har den unge uppfyllt villkoren för anvisning först efter det att anställningen upphörde, räknas tremånaderstiden frän denna senare tidpunkt. Om anvisningen av arbetsförmedlingen. Beslut som i arbetstvister. Lagen (1969:93) i ungdomslag. Ersättning enligt av anställning. Arbetsgivaravgifter och av staten. Denna lag arbetsförmedlingen . 2. att beslutar avslå proposition 1983/84:46 vad avser förslag till lag om ändring i 4 § lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring och lagom ändring i 4 § lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen i övrigt sägs om ungdomslag. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)