mot · G6022286 · 1983-04-05 00:00:00 — Tredje vice talman m. fl. Åtgärder för tekoindustrin, m. m. 1982/83:130) avvisar den föreslagna konstruktionen av nedtrappningen av det s. k. äldrestödet. Detta bör således ligga fast under /84.1 stället begärs ett nytt förslag från regeringen som baseras på åldersgrupper. Takten i nedtrappningen bör bestämmas med hänsyn till arbetsmarknadsläget och det första steget tas under /85. uppfattning är att det statliga stödet till tekoindustrin liksom annat selektivt branschstöd successivt skall avvecklas. Staten måste värna om konsumenternas intressen av billiga och bra kläder. I längden kan varken statligt industristöd eller handelsrestriktioner rädda svensk teko. I motionen hävdas också att målet om självförsörjningsgrad inte är realistiskt. Staten kan inte oavsett kostnaderna medverka till att upprätthålla en viss produktionsnivå. Många företag inom tekobranschen är mycket effektiva och framgångsrika både på exportmarknaden och hemmamarknaden. Andra företag är det emellertid inte. Inom ramen för det stöd samhället ger för att medverka till en omstrukturering av branschen i socialt acceptabla former prioriterar generellt stöd framför selektivt stöd. I motionen yrkas därför avslag på den föreslagna ökningen av det selektiva industripolitiska stödet och de ökade handelsrestriktionerna. avvisar ett globalkontingentsystem. förslag innebär en lägre budgetbelastning i form av lån och bidrag på ca 145 milj. kr. Det mest anmärkningsvärda i regeringens proposition om tekopolitiken är den totala kursändring socialdemokraterna har gjort , dvs. på mindre än . I förhållande till socialdemokraternas tidigare förslag, senast framförda i näringsutskottets betänkande 1981/82:50, är propositionen en helomvändning. - Socialdemokraterna hävdade då att det faktum att ordet mål utbytts mot ordet riktmärke i vissa formuleringar om storleken på den svenska tekoindustrin innebar en sänkning av ambitionsnivån. accepteras dessa formuleringar. - Socialdemokraterna föreslog då ett statligt ägt saneringsbolag för tekoindustrin - detta föreslås inte . - Socialdemokraterna föreslog då införandet av s. k. globalkontingenter inom handelspolitiken - detta föreslås inte . - Socialdemokraterna föreslog då att det s. k. hemtagningssystemet skulle slopas - det föreslås inte . - Socialdemokraterna föreslog då lagstiftning angående prissättningen i detaljhandeln - det föreslås inte . Totalt sett är det en imponerande lista på övergivna ståndpunkter. Socialdemokraternas ståndpunkter i oppositionsställning stämde helt enkelt inte överens med verkligheten, vilket nu visar sig med all önskvärd tydlighet. Det torde vara lärorikt för de väljare som satt sin tilltro till de tidigare socialdemokratiska åsikterna. Den nu aktuella propositionen innehåller förslag om en nedtrappning av det generella s. k. äldrestödet fr. o. m. och en ökning av det stöd som administreras av statens industriverk. Därtill föreslås vissa förändringar på det handelspolitiska området. Vi behandlar först målet för tekopolitiken. Mål och riktlinjer för tekopolitiken Svensk tekoindustri har en framtid. Det finns flera exempel på framgångsrika företag som är konkurrenskraftiga genom kvalitet och moderiktighet. t. ex. uppgick den svenska tekoexporten till . utgör den främsta exportmarknaden. Trots en hård konkurrens har deras offensiva marknadsföring givit resultat. På lång sikt är det den enda vägen som svensk tekoindustri i allmänhet kan klara sig ur svårigheterna. Varken statliga stödåtgärder eller nya handelshinder kan i längden rädda svensk teko. Tvärtom finns en risk att industristödet i sig konserverar en ineffektiv struktur och motverkar effektivitetshöjningar. menar således att tekostödet liksom annat selektivt branschstöd som inte kan motiveras av beredskapsskäl successivt skall avvecklas. Av den svenska tekoimporten, som uppgick till ca , kom omkring två tredjedelar från EG- och EFTA-länderna samt , dvs. i huvudsak från länder med kostnadsläge som är jämförbart med det svenska. Den övriga importen härrörde sig huvudsakligen från länder i . För dessa och vissa andra länder gäller särskilda importbegränsningar på den svenska marknaden. avvisar helt tanken på ytterligare handelshinder. Detta skulle vara till stor nackdel för konsumenterna, som har ett berättigat intresse av ett stort, variationsrikt och prisvärt sortiment av tekoprodukter. Producenter och anställda har starka organisationer som värnar om deras intressen - det måste därför vara statens skyldighet att värna om de många konsumenternas intressen. I en väl fungerande marknadsekonomi bör det ytterst vara konsumenterna som styr utbudet. I propositionen påstås att devalveringen samt de föreslagna åtgärderna kommer att skapa förutsättningar för en ökning av produktionsvolymen och en förbättring av självförsörjningsgraden med sikte på 30-procentmålet. Detta är enligt vår uppfattning helt orealistiskt. Propositionen redovisar också att produktionsvolymen f. n. är lägre än och att målet om självförsörjning inte heller är uppfyllt. Vi menar att det nu är dags att undvika sådana siffermässiga preciseringar av tekobranschens storlek som alla ändå är medvetna om inte är trovärdiga. De siffror som har valts är inte heller grundade på sakligt motiverade överväganden angående försörjningsberedskap eller andra skäl. Det är knappast heller rimligt att slå fast att oavsett kostnaderna för konsumenter/ skattebetalare skall självförsörjningsgraden vara . Samhällets insatser bör i stället inriktas på att skapa så gynnsamma förutsättningar för teko liksom annan industriell verksamhet att expansiva och effektiva företag kan utvecklas. anslöt sig till det s. k. multifiberavtalet, MFA III. Detta avtal anger under vilka förutsättningar och på vilket sätt importrestriktioner får införas och utgör sålunda en ram för bilaterala begränsningsavtal. I propositionen sägs att bör stå kvar inom MFA. Omförhandling av gällande bilaterala avtal kommer att ske allteftersom dessa förfaller, vilket är naturligt. Regeringen kommer också att försöka sluta avtal med längre löptid. har inget att invända mot detta. Socialdemokraterna utesluter emellertid inte att det senare kan bli aktuellt att överge svenskt deltagande i MFA och i stället införa globalkontingenter. Ett sådant system skulle inte bara innebära stora handelsrestriktioner utan sannolikt också medföra risker för motåtgärder från andra länder, till nackdel för exporten från . har också i en utredning framhållit att systemet skulle få mycket begränsade effekter på importvolymen. Kollegiet upprepar därför sin tidigare framförda uppfattning att ett globalkontingentsystem inte bör införas. Det är beklagligt att ett sådant ingrepp i den internationella handeln inte bestämt avvisas av regeringen. menar att bör ge regeringen till känna att ett system med globalkontingenter inte bör införas. I propositionen föreslås en, som man säger, uppstramning av det s. k. hemtagningssystemet. Det innebär att hemtagaren åläggs att för sändningar som innehåller tekovaror på hemtagningsanmälan lämna uppgift om importlicensnummer och var licensen förvaras. Om detta inte sker skall anmälan till hemtagning avvisas, och då måste sändningen tills vidare förvaras på tullupplag, tullager eller i frihamn eller återutföras. Det är uppenbart att det förslagna systemet kommer att innebära problem och förseningar för många importörer. I visssa fall kan t. ex. importlicensansökan inte inlämnas förrän vissa handlingar kommit från exportlandet, och detta sker ofta inte förrän i direkt samband med att varorna också kommer. Dessa varor skulle med det nu föreslagna systemet bli liggande hos tullen eller mer i väntan på olika administrativa pappershanteringar. Det innebär naturligtvis inte bara en stor olägenhet för importörerna utan också en fördyring av varorna, en fördyring som får bäras av de svenska konsumenterna. kan därför inte biträda förslaget om uppstramning av hemtagningssystemet och då inte heller personalförstärkningen till kommerskollegium och . har föreslagit en komplettering av sanktionssystemet på så sätt att en avgift motsvarande av importvärdet skall tas ut i administrativ ordning vid överträdelser av importregleringar. Detta förslag övervägs enligt propositionen f. n. inom . Vi menar att straffbestämmelserna i varusmugglingslagen är tillräckliga, varför vi avvisar en sådan ny sanktionsavgift. Inom ramen för det stöd samhället ger till tekobranschen för att medverka till att den nödvändiga omstruktureringen av branschen sker i socialt acceptabla former prioriterar generellt stöd framför selektivt stöd. I propositionen föreslås precis motsatsen. Industriministern anför med anledning av den senaste utvärderingen av den branschfrämjande åtgärderna att visserligen är det i praktiken inte möjligt att precisera effekterna av åtgärderna på branschens konkurrenskraft och utveckling. Icke desto mindre antar han därefter att åtgärderna i förhållande till de resurser som avsatts har gett goda effekter. Vi kan inte dela bedömningen att man därför måste öka de branschfrämjande åtgärderna så som regeringen har föreslagit. Vi förordar att stödet för branschfrämjande åtgärder förs upp med 50,5 milj. kr. inkl. administrationskostnaderna vid statens industriverk. Lån till rationaliseringsinvesteringar bör föras upp med oförändrat anslag på 10 milj. kr., eftersom stora reservationer finns. De försörj ningspolitiska förslagen I propositionen redovisar försvarsministern vissa överväganden rörande planeringsnormerna. Vi har inga invändningar mot de resonemang som där förs på grundval av det underlag som lämnats av Överstyrelsen för ekonomiskt försvar. Vi kan emellertid inte instämma i slutsatsen att ytterligare 16 milj. kr. bör anvisas för beredskapslån och inte heller att bemyndiganderamen utökas med 120 milj. kr. utöver vad som tagits upp i budgetpropositionen. Det tillfälliga sysselsättningsbidraget inom tekoindustrin - det s. k. äldrestödet - infördes . Det utgår med . för personer och är maximerat till av lönekostnaderna för produktionspersonal. Regeringen föreslår att en tredjedel av detta stöd tas bort från genom att stödet maximalt skall kunna uppgå till av lönekostnaderna. anser att denna modell för nedtrappning av äldrestödet inte är lämplig. Aldrestödet är till sin konstruktion en förhållandevis generell stödform och kommer de olika företagen till godo i ungefär samma omfattning. Ett enigt arbetsmarknadsutskott uttalade vikten av att en framtida avveckling av äldrestödet sker med hänsyn till då rådande sysselsättningsläge och att avvecklingen sker successivt (AU 1981/82:25). Arbetsmarknadsläget är f. n. sådant att alternativa sysselsättningsmöjligheter i stor utsträckning torde saknas vid en snabb neddragning av tekobranschen. Det är framför allt kvinnor som då skulle drabbas. menar därför att äldrestödet måste behållas med sin nuvarande omfattning under /84. I stället vill vi att regeringen tar fasta på den diskussion som fördes i budgetpropositionen 1982 och till redovisar ett förslag till framtida nedtrappning av äldrestödet baserat på åldersklasser. F. n. är det personer i åldrarna som bildar underlag för stödet. Vi menar att det finns anledning att överväga en form av nedtrappning som innebär att åldersgränsen höjs successivt. En sådan modell för nedtrappningen stämmer med de motiv som anfördes då stödformen infördes. Takten i denna höjning av åldersgränsen bör avgöras med hänsyn till rådande och förväntat sysselsättningsläge. Regeringen bör återkomma till med ett sådant förslag. Med tanke på de konjunkturbedömningar som kan göras skulle det första steget kunna tas under /85. Arbetsmarknadsministern föreslår ytterligare 10 milj. kr. till arbetsmarknadsutbildning för tekoindustrin. Vi delar uppfattningen att sådan utbildning är nödvändig, både med hänsyn till ålderssammansättningen inom branschen och den höga tekniska nivå branschen har. Enligt vår uppfattning bör emellertid AMS kunna tillgodose detta behov genom omdisponeringar av medel inom sin budget. Vi avvisar därför den föreslagna öronmärkningen av de . Det totala resursbehovet för arbetsmarknadsutbildning får senare i vanlig ordning bedömas i kompletteringspropositionen och i proposition om tilläggsbudget. Med stöd av vad som ovan anförs hemställer vi att med anledning av proposition 1982/83:130 beslutar 1. godkänna vad som i motionen anförs om mål och riktlinjer för tekopolitiken, 2. med avslag på förslaget om sänkt äldrestöd anvisa ett reservationsanslag på 270 milj. kr. till Tillfälligt sysselsättningsbidrag för textil- och konfektionsindustrierna, 3. avslå förslaget om 3 milj. kr. till Bidrag till arbetslöshetsersättning och utbildningsbidrag, 4. avslå förslaget om 7 milj. kr. 5. som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om omdisponering av medel hos AMS för tekoutbildning, 6. hemställa hos regeringen om förslag till nedtrappning av äldrestödet enligt de riktlinjer som framförs i motionen, 7. att till Branschfrämjande åtgärder inom tekoindustrin anvisa ett reservationsanslag av , 8. att till Lån till rationaliseringsinvesteringar inom konfektionsindustrin anvisa ett reservationsanslag av 10 milj. 9. avslå förslaget om höjning av anslaget till med , 10. avslå förslaget om höjning av anslaget till : Förvaltningskostnader med 3 milj. 11. avslå den föreslagna höjningen av bemyndiganderamen för beredskapslån med 120 milj. 12. avslå förslaget om ytterligare 16 milj. kr. till Beredskapslagring och industriella åtgärder, 13. uttala att ett system med globalkontingenter inte bör införas. () ()