mot · G602964 · 1983-01-24 00:00:00 — Ett samhälles yrkesliv utgör ett komplicerat mönster med många olika funktioner som samverkar till en väl fungerande arbetsmarknad och en god servicenivå. Med den storlek kommunerna nu har är det önskvärt att behovet av service kan täckas inom den egna kommunen. Tillfälligt kan tjänster köpas från angränsande kommuner men förr eller senare urholkas det egna samhället om centraliseringen går för långt. Småföretagen svarar för av vår industri- och servicesektor. De flesta kommuner har på ett tillfredsställande sätt sörjt för lokalbehov och finansieringsmöjligheter för dessa men utbildningsbehovet, som är grundförutsättningen för en småföretagartradition, har visats föga intresse. När gymnasiereformen genomfördes räknade man med att utbildningen inom den nya gymnasieskolan skulle täcka huvuddelen av samhällets yrkesbehov inom sektorer som inte fordrade teoretisk vidareutbildning. Det har emellertid visat sig att det erbjudna programmet icke är tillräckligt brett för att omfatta alla yrkesgrenar. Följande yrken torde ofta sakna utbildningsmöjligheter inom gymnasieskolan: Gjutare (olika) fl., m. fl. Metallteknik (formverktyg m. Restaurang (kock m. (kyl, frys m. Även yrken som bilplåtslagare, karosseriarbetare och vissa typer av WS-tekniker torde ha svårigheter att få en adekvat utbildning inom gymnasieskolan. För de här nämnda mer hantverksinriktade utbildningarna är situationen minst sagt otillfredsställande. yrkesverksamma inom dessa yrken har ofta en hög medelålder, och benägenhet att ta emot lärlingar - den enda form i vilken yrkeskunnigheten kan föras vidare - minskar. Resultatet är att vi i av stigande arbetslöshet har områden där brist på utbildat yrkesfolk föreligger. Obenägenheten att ta emot lärlingar grundas bl. a. på att vissa hinder finns. Ekonomiska, fackliga och försäkringsfrågor är i många fall icke lösta. De flesta av de här nämnda yrkesområdena har en minst treårig utbildning. Därtill fordras viss yrkeserfarenhet innan yrket kan bedrivas som självständigt. Det är därför angeläget att utbildningen inom mer udda hantverksområden får en mer systematiserad form. För att detta skall ske måste de här nämnda hindren undanröjas och en fast form för utbildningsgången åstadkommas. Inte minst mot bakgrund av den höga medelålder som nuvarande näringsidkare har är det angeläget att detta sker skyndsamt. Utbildningstidens längd och innehåll bör fastställas i samarbete med bl. a. yrkesråd, fackavdelning, arbetsgivarorganisation och hantverksförening. Krav på gesällprov bör definieras. Problem vad gäller huvudmannaskapet måste lösas för alla typer av utbildningar. Den formella samhörigheten med gymnasieskolan liksom förmedlingen av teoretisk gymnasieutbildning bör få en fast organiserad form. Utbildningsplatserna bör presenteras i samband med ansökan till intagning i gymnasieskolan. Regeringen bör få i uppdrag att särskilt utreda frågan om en fast organisation för den företagslagda utbildningen inom olika hantverksområden och därvid särskilt tillse att problem av ekonomisk, försäkringsteknisk och facklig natur löses. Med anledning av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om utredning och förslag i syfte att ge den företagslagda hantverksutbildningen en organisation och utformning som garanterar fortsatt rekrytering och utbildning också inom mer udda yrkesgrenar.