mot · G6021969 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. egna telefonautomater (s. k. tjänsteautomater) finns uppställda på gator, torg m. fl. platser där det finns ett underlag som kan förväntas ge lönsamhet. står för samtliga kostnader och tar själva hand om de inkomster som automaterna ger. tillhandahåller även telefonautomater på begäran av en intressent, som normalt är ett företag, ett hotell, en institution eller en kommun. Här ingår även telefonautomater som är uppställda efter vägar och gator, på torg och liknande platser men där underlaget inte räcker till att uppfylla lönsamhetskrav. Den upplåtelseform som har gällt innebär att intressenten garanterar en viss inkomst som i genomsnitt legat på ca . 1 de fall där inkomsten från en telefonautomat varit lägre än garantibeloppet har således intressenten betalat mellanskillnaden. Har inkomsterna däremot överstigit garantibeloppet har de behållits av . har även skött tömningen av myntbössorna. Enligt har kostnaderna varit väsentligt högre än garantisumman. Enligt uppgift är den verkliga kostnaden ca . 1 stället för att höja garantisumman har beslutat att garantisystemet skall avskaffas. I fortsättningen tillhandahåller telefonautomater på abonnemang. Abonnemang innebär att abonnenten betalar en fast kvartalsavgift samt normal avgift per samtalsmarkering. Kunden tömmer själv myntbössan och behåller intäkterna. svarar som tidigare för reparationer och underhåll. Övergången till den nya upplåtelseformen pågår f. n. och förväntas vara helt genomförd . Oberoende av formen för upplåtelse kan systemet accepteras när det gäller telefonautomater som är uppställda på företag, hotell, vårdinrättningar och liknande platser och som inte är tillgängliga och inte heller är tillgängliga för allmänheten. För telefonautomater som är uppställda i glesbygden är situationen en annan. Dels finns inte några klart identifierbara intressenter, dels så uppfyller de inte lönsamhetskrav. Dessa automater betjänar först och främst turister och andra vägfarare. Trots att telefonautomaterna inte i första hand betjänar kommunens egen befolkning har kommunerna i brist på andra intressenter trätt in som garanter/abonnenter. Som exempel kan nämnas , en kommun med stora Kommunen abonnerar nio stycken telefonautomater som är uppställda så att allmänheten har tillgång till dessa . per automat och år vilket gör ca . för hela kommunen. Dessutom tillkommer den vinst (skillnaden mellan summan i myntbössan och markeringsavgiften) som utnyttjandet av automaten ger samt kommunens kostnad för tömning. Kommunens totala kostnad kommer därför troligen att ligga något . skall enligt sina instruktioner verka för att samhällets och enskildas behov av telekommunikation tillgodoses. Enligt Förordningen om regionalt arbete (SFS 1982:877) skall statliga myndigheter (även ) ta hänsyn till sin verksamhets betydelse för sysselsättningen, servicen och miljön i olika regioner samt även i övrigt verka för att de regionalpolitiska målen uppnås. har monopol på området vilket bör avspeglas i ett stort ansvar för en likställd service i hela landet, ett serviceansvar som även bör omfatta landets mer glesbebyggda delar. Motsvarande service lämnas vad gäller privata telefoner. Således är ålagt att tillhandahålla alla människor en telefon på mantalskrivningsfastigheten till ett fast pris. Ett pris som är betydligt lägre än faktiska kostnader. Något liknande bör även genomföras för telefonautomater i glesbygden. Det kan alltså inte vara riktigt att kommunerna skall bära hela kostnaden för en samhällsservice som ligger inom verksamhetsområde och därför också rimligen borde bekostas av verket. Vi föreslår därför att regeringen uppdrar åt att, tillsammans med , föreslå en lösning där står för hela eller i vart fall merparten av kostnaderna för samtliga telefonautomater i glesbygden. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att hos regeringen anhåller att åtgärder vidtas i syfte att utjämna kostnaderna för telefonautomater i glesbygd i enlighet med vad i motionen anförts. () . ÅSLING (c) () ()