mot · G6022291 · 1983-01-07 00:00:00 — Ändrad indelning av försvarsmaktens personal, m. m. 1982/83:143) Proposition 1982/83:143 om ändrad indelning av försvarsmaktens personal m.m. innehåller bl. a. överväganden om behovet av allmänmilitär utbildning av vissa i krigsorganisationen ingående personalgrupper. Efter genomförandet av propositionens förslag i övrigt kommer tydligare än förr den i den militära krigsorganisationen ingående personalen att vara militär personal. De kommer, utom sjukvårds- och själavårdspersonal, att från folkrättslig synpunkt vara kombattanter, dvs. personer som är tillåtna mål för motståndarnas våldshandlingar. I denna personal ingår ett stort antal, framför allt kvinnor, inom och utom den avtalsbundna frivilligpersonalen, som saknar allmänmilitär utbildning i form av självskydd, självförsvar och, i förekommande fall, försvar av egen arbetsplats. Även utbildningen i folkrättsliga frågor kan vara bristfällig. Beträffande den frivilliga A- och B-personalen och även beträffande personal rekryterad via pliktlagar, utan att de för den skull är värnpliktiga, måste utbildning i självförsvar innefattande bruk av vapen bygga på frivillighet. a. blir rekryteringen till frivilligorganisationerna beroende av enskildas uppfattning i dessa frågor. kan hävdas att den som frivilligt åtager sig tjänstgöring i krigsorganisationen och därvid från folkrättslig synpunkt kommer att betraktas som kombattant borde ha rätt till sådan allmänmilitär utbildning som erfordras för t. ex. självförsvar. Vi anser i enlighet med propositionen att det f. n. inte är befogat att införa en obligatorisk vapenutbildning av all personal inom försvarsmaktens krigsorganisation och delar bland annat föredragandens uppfattning att kostnaderna för en sådan utbildning måste bedömas som betydande. Propositionens invändning att den personal det här gäller i allmänhet arbetar under sådana förhållanden att utbildning i självförsvar och befälsföring skulle vara onödig kan vi däremot inte instämma i. Vi vill i stället peka på vikten av att beträffande vapenutbildning för den icke värnpliktiga personalen frivillighet måste tillmätas stor betydelse. Propositionen anger att det ankommer på överbefälhavaren och försvarsgrenscheferna att svara för genomförandet av sådan utbildning, lämpligen inom myndighetens ordinarie personalutvecklingsprogram. Vi finner det angeläget att mera precisa uttalanden än de som finns i propositionen görs i denna fråga. Framför allt utifrån att det bör kunna ses Nr 2291 -2296 som en rättighet för den som frivilligt ställer sig till förfogande för tjänstgöring i krigsorganisationen i uppgifter som medför att vederbörande från folkrättslig synpunkt kommer att betraktas som kombattant och vara tilllåtet mål för angripares våldshandlingar att få viss allmänmilitär utbildning syftande till självförsvar anser vi det angeläget att en försöksverksamhet med sådan utbildning kommer till stånd . En försvarsgrensvis anordnad försöksverksamhet bör bl. a. syfta till att klarlägga kostnaderna för sådan utbildning, i vilken grad den kommer att efterfrågas om den erbjuds på frivillighetens grund, om den bör reserveras för dem som avses tjänstgöra i vissa befattningar och i vilken mån ett sådant erbjudande påverkar rekryteringen till frivillighetsorganisationerna och eventuellt ger upphov till en uppdelning av personal i sådana som utbildas för tjänstgöring inom krigsorganisationen och sådana som avses tjänstgöra inom den civila delen av totalförsvaret. Det bör också undersökas i vilken grad sådan utbildning kan behöva erbjudas personal utanför de avtalsbundna frivilligkategoriema och också omfatta dem som utan att vara värnpliktiga rekryteras med hjälp av pliktlagar. Med anledning av vad ovan anförts hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts rörande behovet av försöksverksamhet med viss frivillig militär allmänutbildning för i krigsorganisationen ingående personal som icke är värnpliktig. () ()