mot · G602683 · 1983-01-19 00:00:00 — Motion 1982/83:683 m. fl. Ändring i jämställdhetslagen, m. m. Jämställdhet mellan kvinnor och män har erkänts som en av de viktigaste samhällsfrågorna. Som en följd av det har vi på olika områden fått handlingsprogram, lagar och avtal som direkt syftar till jämställdhet. I det arbetet har varit pådrivande, bl. a. genom att verka för en lagstiftning mot könsdiskriminering. Kvinnor och män har i stort sett samma formella rättigheter och skyldigheter. Trots detta har vi långt kvar till reell jämställdhet. Arbetsmarknaden är fortfarande tudelad, kvinnor har högre arbetslöshet än män, och om de har ett arbete arbetar de . Nästan hälften av kvinnorna arbetar deltid, och många har obekväm arbetstid. Kvinnor har i högre grad låglönejobb, och även om de har samma utbildning som männen halkar de efter i lönehänseende. Kvinnorna har fortfarande huvudansvaret för hem och barn. Jämställdhetsarbetet måste inriktas på att förändra attityder och få bort fördomar om vad som passar sig för män och för kvinnor. Vi måste förstå och upptäcka alla de osynliga hinder som finns. Då först kan vi förändra. Ändrade attityder reser krav på reformer, och reformer banar väg för ändrade attityder. Det krävs således ett växelspel mellan attitydpåverkan och praktiska reformer. Det är genom detta dubbla grepp som har arbetat för att förverkliga jämställdheten mellan kvinnor och män. Det är också så vi vill fortsätta det arbetet - ända till dess att målet är nått. Detta har uträttat i regeringsställning drev jämställdhetsfrågorna i regeringsarbetet, ensamt eller i samverkan med de övriga icke-socialistiska partierna. I det följande avsnittet av motionen redogörs för de viktigaste resultat som uppnåddes. Arbetsmarknaden är ett centralt område för jämställdhetssträvandena. I ett svårt arbetsmarknadsläge är det särskilt viktigt att hävda kvinnornas lika rätt till arbete. Antalet sysselsatta kvinnor ökade med drygt 195 000. 1 1982/83. En lag om jämställdhet i arbetslivet infördes Alltsedan 1970 har arbetat i för att få en lag mot könsdiskriminering. 1980 trädde lagen slutligen i kraft. Den består av två delar. Den viktigaste delen är ett diskrimineringsförbud som omfattar både arbetssökande och anställda. Förbudet gäller bl. a. anställning och vidareutbildning inom företaget. Sedan lagen trädde i kraft har jämställdhetsombudsmannen fått över 500 anmälningar. Många fall har gjorts upp efter förhandlingar med arbetsgivarna. I de allra flesta fall som har förts vidare till arbetsdomstolen har klaganden fått rätt. Även facket har möjlighet att föra mål till arbetsdomstolen. JämO har också ägnat mycket tid åt att informera om lagen och att studera förhållandena inom särskilda yrkeskategorier och branscher. Den andra delen av lagen är ett åläggande att aktivt arbeta för att främja jämställdhet på arbetsplatsen. Det kan ske genom rekrytering, utbildning och på många andra sätt. med förtroendevalda och representanter för arbetsmarknadens parter bevakar att detta efterlevs. Jämställdhetsbidraget gjordes effektivare och höjdes kraftigt från . 1976 till nuvarande . Det utgår till den arbetsgivare som anställer och utbildar kvinnor på traditionellt manliga jobb och omvänt. Syftet är att stimulera till könsobundna yrkesval och därmed bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden. De deltidsarbetandes arbetsvillkor förbättrades, bl. a. när det gäller villkoren för semester. AMS och jämställdhetskommittén har också genomfört kampanjer för att upplysa deltidsarbetande om olika sociala villkor . Könskvoteringen inom det regionalpolitiska stödet permanentades 1979. Nästan alla befälskarriärer inom försvaret har öppnats för kvinnor. Diskrimineringen mot kvinnor som arbetar i familjeföretag avskaffades. fick kvinnan bara hälften av mannens lön, även om en man och en kvinna gjorde precis samma arbete i t. ex. en butik eller ett jordbruk. Gravida kvinnor med fysiskt påfrestande arbeten fick rätt till omplacering med bibehållen lön och i sista hand havandeskapspenning . Tiden för föräldraledigheten får nu tillgodoräknas som merit vid tillsättning av statlig tjänst. Semesterlagen ändrades så att även föräldraledig pappa får tillgodoräkna sig ledighet för vård av barn som semstergrundande. förstärktes med särskild inriktning på grupper med speciella svårigheter på arbetsmarknaden, bl. a. kvinnor. Jämställdhetsarbetet inom statsförvaltningen byggdes successivt ut. Försök gjordes att stimulera fler kvinnor att söka högre tjänster, och utbildning för assistenter till handläggare anordnades. arbete för jämställdhet breddades bl. a. genom en jämställdhetsberedning 1980. Regeringen gav dataeffektutredningen i uppdrag att undersöka hur kvinnans situation på arbetsmarknaden påverkas av datatekniken. 1977 trädde barnomsorgslagen i kraft. Den innebär att kommunerna genom en planmässig utbyggnad skall sörja för att de barn som behöver skall få plats i förskola. (Dessa regler ingår fr. o. m. 1982 i socialtjänstlagen.) Utbyggnaden av barnomsorgen har aldrig varit så snabb som . 1976 fanns det ca 75 000 daghemsplatser och 25 000 platser i fritidshem. beräknas 344 200 barn få plats i daghem, familjedaghem eller i fritidshem. Antalet daghemsplatser fördubblades i stort sett under 1976-1982. Föräldraförsäkringen omfattade 1976 . Den byggdes under den icke-socialistiska regeringstiden ut med full inkomstersättning och därutöver med s. k. garantibelopp om /dag, således med ytterligare . 1979 fick alla småbarnsföräldrar en lagfäst rätt att förkorta sin arbetsdag . (Givetvis kan de välja en längre tjänstgöring.) De har också rätt till full tjänstledighet till dess barnet fyllt . Ingen ekonomisk ersättning utgår för inkomstbortfallet, men i viss mån kan föräldraförsäkringen utnyttjas. Rätten till ersättning och ledighet vid barnsjukdom utsträcktes per barn och år. Sjukdomsintyg fordras vid sjukdom över , på samma sätt som för vuxna. Rätt till ATP-poäng för vård av små barn i hemmet infördes . Därmed har ett gammalt folkpartikrav förverkligats. Det innebär att man får fullt antal ATP-grundande år även om man stannat hemma för att vårda sina barn. Allmän föräldrautbildning i samband med barnets födelse har genomförts. Genom att deltagare gavs rätt till ledighet från arbetet, hoppas man stimulera många fäder till deltagande. Pappor har fått rätt till 10 dagars ledighet för vård av barn i samband med barnets födelse. Anslagen för jämställdhetsforskning höjdes. Syftet med detta var bl. a. att bygga upp en basorganisation för jämställdhetsforskning. Forskning om jämställdhet var ett av de områden som prioriterades i forskningspolitiska beslut . Den gamla äktamakeprövningen för att få studiemedel avvecklades. Studiemedelssökande måste ses som självständiga individer. Det är samma grundsyn som låg bakom mångåriga arbete för individuell beskattning. motsätter sig bestämt ett återinförande av äktamakeprövningen. Skollagen ändrades för att markera skolans ansvar för att aktivt främja jämställdhet mellan kvinnor och män. Den nya läroplanen för markerar starkare än tidigare att skolan aktivt skall söka påverka elevernas attityder till könsroller. Hemkunskap infördes på lågstadiet, obligatorisk teknik och mer barnkunskap på högstadiet samt maskinskrivning för alla - detta för jämställdhetens skull. Vidare stadgades att tillvalskurserna inte får konstrueras så att de leder till en sned könsfördelning. Genom det nya radioavtalet fick radio och TV möjlighet att aktivt främja jämställdhet mellan kvinnor och män. I fp/c-regeringens proposition om studie- och yrkesorientering betonades skolans ansvar för jämställdheten. Syokonsulenterna fick i uppdrag att motverka det könsbundna studie- och yrkesvalet. drev på regeringens uppdrag ett projekt om en jämställd skola. Könsfördomar på alla stadier skulle motverkas. Arbetet för jämställdhet breddades 1976. Alla riksdagspartier bereddes plats i den statliga jämställdhetskommittén. Kommittén fick starkt ökade resurser för sitt projekt- och informationsarbete. utnämnde i regeringsställning i flera kontroversiella fall, inte minst inom område, välmeriterade kvinnor på olika poster. En ny namnlag genomdrevs, som fr. o. m. 1983 ger en familj rätt att välja antingen mannens eller kvinnans efternamn som gemensamt familjenamn. Självfallet kan de också behålla sina resp. efternamn även efter giftermålet. Ett förslag om jämställdhet mellan kvinnor och män i antogs 1982 av och kyrkomötet. Därmed försvann den s. k. samvetsklausulen och diskrimineringen mot kvinnliga präster. Fr. o. m. uppmanades myndigheter och organisationer att lämna in förslag på både män och kvinnor som representanter i statliga utredningar och styrelser. Avsikten var att öka andelen kvinnor i utredningar m. m. En miljon anslogs för jämställdhetsprojekt inom den statliga förvaltningen. Verk och departement får söka pengar ur anslaget. För kvinnoorganisationer och andra som arbetar med jämställdhet avsattes pengar för särskilda projekt i budget. genomförde en stor undersökning om de hemarbetandes villkor och önskemål och lade fram ett betänkande om förvärvsarbete och föräldraskap. Invandrarkvinnornas situation och behov utreddes av jämställdhetskommittén, och den uppsökande verksamheten fick mer pengar. Syftet var att minska många invandrarkvinnors isolering. Det ökade stödet till idrotten inriktades särskilt på kvinnlig idrott och breddidrott. Anslaget för särskilda kvinnoinsatser inom biståndspolitiken ökades kraftigt. Åtalsreglerna för misshandel ändrades så att det går att väcka allmänt åtal även för misshandel som inte sker på allmän plats. Det gör det lättare att komma åt kvinnomisshandel i hemmen. Så här vill vi gå vidare Även om många resultat uppnåddes som medverkade i regeringsarbetet, återstår ännu mycket att göra. Verkligheten omkring oss förändras inte . Tvärtom krävs ett tålmodigt, långvarigt arbete på alla områden av samhället. I detta avsnitt kommer vi att visa vilka åtgärder som vi nu anser är viktigast att genomföra. En jämnare könsfördelning måste åstadkommas på arbetsmarknaden. är nu ett av de länder som ligger sämst till i det avseendet. Försöken med inbrytningar i kvinnliga resp. manliga yrkesområden måste intensifieras. Flexibel arbetstid bör användas i mycket större omfattning än . Det gör det lättare att kombinera arbete och familj. Fler män måste genom opinionsbildning och information stimuleras att utnyttja den lagstadgade sextimmarsdagen för småbarnsföräldrar. bör få ökade resurser så att väntetiderna för de hjälpsökande kan minska och JämO få bättre möjligheter att undersöka hur jämställdheten fungerar inom olika branscher eller arbetsområden. Anslag till ytterligare en handläggare bör anslås. Lagen om jämställdhet i arbetslivet måste skärpas. Den trädde i kraft . Den har visat sigvara ett användbart instrument för att motverka könsdiskriminering. Det finns ingen anledning att ifrågasätta lagens målsättning eller huvuddragen i utformningen. Men också ett bra instrument kan förbättras. När lagen nu har prövats praktiskt , kan man konstatera att den skulle kunna bli ännu effektivare genom ett par förändringar. Om personer som söker tjänst i den offentliga sektorn misstänker att de 1 * 1982/83. missgynnats, kan de lätt konstatera det genom att läsa de medsökandes ansökningshandlingar. Därmed slipper de vända sig till sin fackliga organisation eller jämställdhetsombudsmannen för att få veta om de har fog för sina misstankar. De som söker en privat tjänst har inte denna möjlighet. Det har man däremot i , eftersom den norska jämställdhetslagen har en regel som säger att privatanställda har rätt att begära skriftliga uppgifter om medsökandes kvalifikationer. Om den svenska jämställdhetslagen kompletterades med en liknande regel, skulle man kunna undvika en hel del byråkrati och onödiga anmälningar. Men eftersom många människor inte vill att det skall bli känt att de söker en anställning, bör regeln begränsas till att gälla endast den person som slutligen fick platsen. Kvalifikationerna för de övriga sökandena kan ju knappast vara av intresse för den som misstänker sig ha blivit diskriminerad. De medsökande bör inte heller ha någon ovillkorlig rätt att läsa betyg och liknande handlingar. Men de skall ha rätt att på begäran få en skriftlig redogörelse över den anställdes utbildning, tidigare anställningar, arbetsuppgifternas innehåll osv. Anmälningstiden för brott mot lagen måste också förlängas. En grundregel säger att ett diskrimineringsmål skall vara instämt till arbetsdomstolen senast efter det att diskrimineringen ägt rum. Den praktiska tillämpningen av lagen har emellertid visat, att det i en del fall kan ta att fullfölja processen fram till domstol. Enligt lagen skall nämligen de fackliga organisationerna först få tillfälle att bedöma om de vill åta sig fallet. I vissa fall tillkommer besvärsprövning. Om den fackliga organisationen bestämmer sig för att inte driva fallet, har jämställdhetsombudsmannen endast på sig att förbereda målet. I ingår då också tid för förhandlingar om ev. förlikning. Tidsfristen mellan diskrimineringen och instämningen till domstol bör därför förlängas. Slutligen bör lagen kompletteras med en bestämmelse om att både kvinnor och män måste tjänstgöra i arbetsdomstolen, då mål som rör jämställdhetslagen behandlas. Medvetet eller omedvetet styrs vi av våra olika erfarenheter. Då kvinnor och män fortfarande har olika erfarenheter av arbetslivet, är det rimligt att bägge könen får vara med i bedömningar om hur jämställdhetslagen skall tillämpas. Kvinnlig företagsamhet kan stimuleras ytterligare Större och/eller etablerade företag har inte alltid förmågan att assimilera nya idéer. Nyetablering av företag är därför en viktig bit i en marknadsekonomi och i synnerhet i ett läge som då behöver alla goda idéer och krafter. Det är därför viktigt att aktivera kvinnorna som företagare. en historisk tradition av företagsamhet bland kvinnor. var det vanligare att kvinnor försörjde sig som företagare än som anställda. går an (1839) handlade om den sluga lärfthandlaren kamp mot skråväsendet som förhindrade främst kvinnor från företagsamhet. Att starta eget företag har dessutom för många människor genom tiderna varit enda möjligheten att få jobb liksom också för många enda möjligheten att få ett meningsfyllt arbete. Det finns många historiska exempel på kvinnliga företagare, men under strukturrationaliseringarna slogs mycket av kvinnors småföretagande sönder. Den offentliga sektorns expansion erbjöd i stället anställningar till kvinnorna. Men det betyder inte att nyetablering och småföretagande har mist sin betydelse för kvinnor. Tvärtom har detta långt större betydelse för kvinnorna . Kvinnornas utbildningsnivå har höjts kraftigt liksom beredskapen att ta ansvar inte bara för sin egen utan också för andras försörjning. Arbetsmarknaden - den privata långt mindre än den offentliga - har ännu inte accepterat kvinnor på arbetsuppgifter som kräver ansvar. Det finns därför anledning att tro att det just bland kvinnorna finns mycket outnyttjad kreativitet, kunskap och ansvarsvilja. Detta kan bl. a. ske genom insatser från de regionala utvecklingsfonderna. Inom turistnäringen har det alltid funnits starka inslag av kvinnligt företagande som bör tas till vara och utvecklas parallellt med de satsningar som många län nu gör på turism. Det får inte bli så att de samhälleliga insatserna på turism resulterar i en utslagning av kvinnors ansvarstagande på turistområdet - utan tvärtom. Åtskilliga utvecklingsfonder, som exempelvis den i , har tagit särskilda initiativ till företagarutbildningar riktade till kvinnor. Dessa kurser har varit mycket uppskattade. Men det krävs en mer medveten och målinriktad satsning från samhällets sida om resultaten skall få någon större omfattning. De flesta utvecklingsfonder framhåller också i sina verksamhetsberättelser vikten av företags- och marknadsanalyser för att deras insatser skall ge största möjliga resultat. Så har emellertid inte skett, när det gäller kvinnligt företagande. För att rätt kunna kanalisera insatserna är det nödvändigt, att man snabbt gör en översyn och kartläggning så att man t. ex. får kunskaper om i vilka branscher kvinnorna finns, vilken typ av företag de driver, vilka problem de har, vilka förutsättningar som finns för vidareutveckling, deras speciella behov av stöd och hjälp och vad samhället kan vinna på att satsa på en ny företagartyp. En sådan undersökning kan t. ex. genomföras av SIFU. De regionala utvecklingsfondernas styrelser har en mycket låg kvinnorepresentation. Staten kan påverka sina egna representanter. Det är viktigt att så sker. Men det borde också vara en uttalad målsättning för utvecklings fonderna från statsmakternas sida att jämställdhet mellan kvinnor och män skall tas till vara. Inom ramen för de nuvarande och tillkommande resurserna bör också en särskild ansvarig inom varje utvecklingsfond finnas för att ge extra stöd och stimulans till nyföretagsamhet bland kvinnor samt att ägna sig åt uppsökande verksamhet. Detta kan ske inom ramen för befintliga resurser. Fler kvinnor måste rekryteras till chefsposter inom ledande företag och inom offentlig förvaltning. Statsmakterna bör initiera överläggningar med de största företagen för att försöka undanröja hinder för en ökad chefsrekrytering bland kvinnor. De stora företagen - industri, banker, försäkringsbolag etc. - spelar en stor roll t. ex. för alla som arbetar inom näringslivet. De värderingar som präglar deras göranden och låtanden får efterföljder inom andra företag. Från dessa utgångspunkter är de stora företagens medverkan i jämställdhetsarbetet av särskild betydelse. I enlighet med jämställdhetslagen skall också arbetsgivaren aktivt arbeta för jämställdhet. I detta syfte skall arbetsgivaren bl. a. verka för en jämn fördelning mellan kvinnor och män inom olika kategorier av arbetstagare. Styrelserepresentationen i de statliga affärsverken I 112 av de svenska statliga affärsverkens styrelser är kvinnor ordinarie ledamöter, ledamöter av direktionen eller ordförande. är således män. Inom den privata industrin är bilden densamma. Andelen kvinnor på chefsbefattningar inom det enskilda näringslivet är synnerligen låg - lägre än i flera andra länder. Kvinnorepresentationen på styrelsenivå är väsentlig för jämställdhetsarbetet. Av minst lika stor betydelse är emellertid kvinnornas medverkan i företagens verkställande ledning - dvs. i företagens direktioner och andra centrala beslutsfattande och personalledande befattningar inom företagen. Andra kvinnors möjligheter och intresse av att avancera på olika nivåer inom företagen underlättas genom de förebilder som kvinnor i företagsledande ställning är. Statsmakterna bör därför på lämpligt sätt initiera överläggningar med de största företagen i syfte att gemensamt söka definiera svårigheter för en ökad chefsrekrytering av kvinnor inom företagen. Utbyggnaden av den kommunala barnomsorgen måste fortsätta. Den är för många en förutsättning för arbete. Den är också bra för barnen. utbyggnaden kräver en noggrann planering och hushållning, för att man skall nå full behovstäckning inom rimlig tid. bör t. ex. fritidshemmen kunna knytas till skolorna, så att man kan spara in lokaler. Normerna för det statliga stödet till barnomsorgen måste förenklas. Det förslag som tidigare antagits av bör därvid ligga som grund. Den omfattande byråkrati som råder gör barnomsorgen dyrare än nödvändigt, utan att man får några nämnvärda förbättringar av kvaliteten. Fler män måste stimuleras att använda sig av sin rätt till föräldraledighet. Opinionsbildningen måste intensifieras. Pappans rätt till ledighet i samband med förlossningen bör - när det finns ekonomiskt utrymme - utökas. Det är viktigt att pappan redan från början får ta del i skötseln av barnet och följa dess utveckling. Det blir då lättare för honom att senare ta sin del av ansvaret för barnet. Allmän deltidsförskola bör införas för alla barn . Förskolan bör motverka traditionella könsroller. Det kräver att förskollärare och barnskötare får undervisning om jämställdhet och att fler män arbetar inom barnomsorgen. De kommunala arbetsgivarna har ett ansvar för att förbättra balansen mellan kvinnor och män på arbetsplatserna. Den numera nedlagda jämställdhetskommittén startade ett försök och forskningsprojekt benämnt Jämställd skola. Erfarenheterna från försöken där måste föras vidare till alla skolor. Jämställdhet som obligatoriskt ämne i lärarnas grundutbildning Skolan har en nyckelroll i jämställdhetsarbetet. Läroplanen för betonar också jämställdhet mellan könen som ett av skolans viktigaste mål. Ett friare val, SÖ:s jämställdhetsprogram för skolan, syftar till att ge impulser för det lokala arbetet ute på skolorna. Skollagen talar om skolstyrelsens ansvar för jämställdheten och skolförordningen, om skolledarens förpliktelser på den egna skolan. SSA-råden har direktiv att verka för jämställdhet. Det borde då vara självklart att lärarna redan i sin grundutbildning obligatoriskt får kunskaper i könsrollsfrågor och hjälp att bearbeta attityder och fördomar på dessa områden. Annars blir lätt läroplanens riktlinjer för jämställdhetsarbetet i skolan en död bokstav. Det har också visat sig i svenska undersökningar - bl. a. gjorda av forskare vid i - att flickor får en annorlunda undervisning än pojkar och detta utan att lärarna medvetet diskriminerar flickorna. Detta har varit föremål för interpellationsdebatt i men utan att ansvarigt statsråd har kunnat presentera förslag till åtgärder för att ge flickor rätt till En allmän jämställdhetsutbildning bör av många skäl obligatoriskt ingå i den kommande lärarutbildningen. Utan goda kunskaper om hur kvinnorollen och mansrollen formats genom tiderna och i olika kulturer och kunskap om hur ojämställdheten ser ut , är det svårt att nå den medvetenhet som leder till ett aktivt arbete för jämställdheten. Det är givet att också lärarutbildare och fortbildningskonsulenter måste ha metod- och faktakunskaper för att grund-, vidare- och fortbildning av lärare skall fungera. Särskilda jämställdhetsseminarier och ämnesinriktade seminarier måste anordnas för lärarutbildare. Tvärvetenskaplig könsrollskurs för högskolan bör räknas som merit vid tillsättning av tjänst som lärarutbildare. Skolans läroplan har angivit skolans ansvar för jämställdhet, och i den nya läroplanen (Lgr 80) betonas detta ansvar ytterligare. Trots detta har skolan i verkligheten bidragit till att bevara det traditionella könsrollsmönstret. Det finns nämligen en dold läroplan som bl. a. består av den sneda könsfördelningen hos skolpersonalen och av traditionella attityder och värderingar till kvinnligt och manligt i läromedel och undervisning. av rektorerna är män, av lågstadielärarna är kvinnor. Det är av flera skäl viktigt att minska den sneda fördelningen av kvinnor och män i yrken som innebär kontakt med barn. Barn behöver både kvinnliga och manliga förebilder för sin identitetsutveckling. En ökad andel män som arbetar med barn i förskola och på lågstadium markerar att män har samma ansvar för barn som kvinnor. Aktiva informations- och rekryteringsåtgärder måste sättas in för att minska den snedfördelning som råder. Förslag till försöksverksamheten för att förändra flickornas linjeval utvecklas närmare i skolpolitiska motion. Fler kvinnor som skolledare Fördelningen mellan kvinnor och män på olika nivåer inom skolans värld är ett slående bevis för hur segt könsrollerna dröjer sig kvar i det svenska samhället. På lågstadiet arbetar nästan uteslutande kvinnor. På mellanstadiet börjar männen bli synliga, för att bli allt fler på högstadium och gymnasium. Men bland skolledarna är mansdominansen nästan total. Detta förhållande måste brytas. Det är viktigt att eleverna får förebilder av bägge könen på alla stadier. Men särskilt viktigt är det, att elevernas första bild av en arbetsledare inte automatiskt kopplas till en man.