mot · G602444 · 1983-01-19 00:00:00 — m. fl. Den svenska säkerhets- och försvarspolitiken försvarsbeslut var både konventionellt och förändrande. Det var konventionellt i den meningen att alla partier, utom vpk, fortfarande lever kvar i tankegångarna från 1950- och 1960-talens oerhörda, militära upprustning i . Det arvet, sorn det också ofta talas om i vapen-, materiel- och utrustningssammanhang, har varken socialdemokraterna eller de borgerliga partierna kunat frigöra sig ifrån. är det nästan omöjligt att föra en säkerhets- och försvarspolitisk debatt i , utan att den ensidigt kommer att handla om det militära försvaret och de militära anslagen. Några miljoners höjning eller sänkning av militärutgifterna tas ofelbart till intäkt för stora utläggningar om att vårt lands försvarsförmåga och nationella säkerhet har ökat resp. minskat. Detta trots att det i svensk försvarsdebatt ofta i ord påpekas, att det svenska totalförsvaret, med dess militära och civila delar, måste ses som en helhet och att denna helhet inte är starkare än sin svagaste länk. Detta är påpekanden 50m väl överensstämmer med de grundläggande teorierna om krigens natur, formulerade av Clausewitz . Krigens utgång beror på nationernas samlade styrka och på förmågan att slå mot motståndarens svagaste punkter. Men insikterna hos denne gamle general och fältherre tycks ännu inte ha vunnit insteg hos de försvarspolitiska tänkare inom svensk socialdemokrati och borgerlighet som har det avgörande inflytandet över utformningen av vårt lands totalförsvar. inriktas således de svenska försvarsansträngningarna i huvudsak på att vidmakthålla den militära apparaten . Det svenska samhällets förändrade struktur och ekonomi, som för gör begreppet det sårbara samhället till en skrämmande realitet tas det mindre hänsyn till. som socialdemokraterna och de borgerliga vidhåller denna konventionella syn, som gröper ur och försvagar alla miljardsatsningar på det militära försvarets område, vidtar de försiktiga men genomgripande förändringar av dess struktur. Detta kommer tydligt till uttryck försvarsbeslut, som vpk framhållit i sin motion 1981/82:2283 till försvarspropositionen 1981/82:102. De försvagar och utarmar medvetet den territoriella, utspridda militärorganisationen, genom nedskärningar av fredsförband och utbildningsanläggningar. På något finns det också fullt utarbetade planer på att skära ned och minska antalet förband i arméns krigsorganisation, vilket klart uttrycks i totalförsvarspropositionen 1981/82:102. 1 1982/83. trots att det i samma proposition framhålls att styra yta och geografiska utseende behöver och gynnas av en militär försvarsorganisation med många förband. Det finns ingen logik i dessa resonemang. Men det är självklart svårt att vara logisk, när man försöker att sitta på två stolar . Det som ligger bakom den pågående strukturförändringen av det svenska militära försvaret är just ett försiktigt övergivande av den allmänna värnpliktens princip till förmån för högteknologi och mekanisering. Sådan teknik är bra om den används till att bygga upp ett självständigt och så långt som möjligt självförsörjande militärt försvar i . Men den blir direkt skadlig och okar sårbarheten och beroendet av utlandet om den används på det sätt som sker. Det gäller inte bara flygvapnets utveckling, med den senaste satsningen på JAS, som vpk tagit upp i en särskild motion. Det gäller hela utvecklingen inom det militära försvaret, där det alltmer satsas på mekanisering och på den naiva föreställningen att skall kunna uppehålla en militär styrka, som gör det möjligt att möta och hejda kust- och gränsnära angrepp (). Myten om något slags skalförsvar eller barriärförsvar som skall skydda svenskarna och hindra att de direkt utsätts för krigets fasor uppehålls på det sättet fortfarande. Det färgar av sig på hela synen på totalförsvarets utformning, där det från vissa debattörer påstås att ett starkt militärt försvar är det bästa civilförsvaret genom att det håller kriget utanför landet och tvingar en angripare att i första hand inrikta sig på militära mål. Det ger också det ekonomiska försvaret, folkförsörjningen, en passiv roll, i stället för att betrakta det området som det grundläggande varpå alla andra försvarsansträngningar måste vila. Denna omvärdering och omflyttning av resurser från värnpliktsförsvaret till ett mekaniserat försvar, med stora kvalitativa skillnader i utbildning och på andra plan, pågår för fullt och försvarsbeslut är det senaste steget i den riktningen. Verkligheten, resursernas fördelning och användning, talar sitt tydliga språk trots alla högtidliga försäkringar om att den förda och föreslagna politiken syftar till ett väl balanserat totalförsvar. Det är riktigt som sägs i propositionen att det råder enighet i om att vårt lands säkerhet skall grundas på alliansfrihet, syftande till neutralitet i krig. Det är också riktigt att det råder enighet om att skall upprätthålla ett för våra förhållanden starkt totalförsvar, som också skall innehålla en militär komponent. får inte uppfattas som ett militärt tomrum, som stormakterna anser det nödvändigt att för sina egna intressens skull fylla upp. Vpk är därför villigt att i likhet med andra partier avsätta stora belopp till totalförsvaret, men har en avvikande mening när det gäller fördelningen inom denna organisation. Men vpk anser också att så långt som möjligt skall sträva efter alliansfrihet i fred även när det gäller det ekonomiska och handelspolitiska området. Så är nu ingalunda fallet. binder sig allt hårdare till på alla områden. Handeln med planekonomierna i stagnerar eller minskar från den redan tidigare låga nivån. Detta har blivit än mera märkbart under den sexåriga borgerliga regeringsepoken. Medan ledande nationer i ivrigt utnyttjat alla tillfällen till ökad handel med och andra öststater, har under den borgerliga ledningen iakttagit en för vårt land olycklig passivitet. har visat stort intresse för leveranser av naturgas från och har trots intensivt motstånd från genomfört kontrakt som gett stora beställningar också till egen industri. Men det alliansfria , som borde ha större frihet och har allt intresse av att förbättra sin energiförsörjning och skaffa order till sin industri, har varit mindre angeläget. har efter de tragiska händelserna 1981/82 ånyo fått igång en stor kolproduktion och är säkerligen villigt att utöka handelsutbytet med . Om vill bidra till avspänning och ökad säkerhet i är det viktigt att stärka nationella ekonomi och självständighet. Ett ökat handelsutbyte ger därvid hundratals gånger större effekt än aldrig så många tusentals gåvopaket. Svensk industri har uttalat intresse för kolimport från och det ligger väl i linje med de energipolitiska beslut som fattats i . Detta är endast två exempel på att begreppet säkerhetspolitik och nationell självständighet måste ges en mycket vidare tillämpning än att endast omfatta militära åtgärder. Det vore till gagn för säkerhet att ha ett vidare handelsutbyte än vad som är fallet. ställning, som ofta diskuteras och naturligtvis ifrågasätts av NATO och , senast 1983, visar med all tydlighet att de haft stora fördelar av en något så när jämn fördelning av sin handel mellan väst och öst. Sådana faktorer måste vägas in i säkerhets- och totalförsvarspolitik, där då ett område som det ekonomiska försvaret får sin rätta betydelse. Det är beklämmande att avsnittet Säkerhetspolitiska överväganden i den socialdemokratiska regeringens försvarsproposition inte innehåller några som helst resonemang av det ovan anförda slaget. Det kunde likaväl vara signerat av en moderat försvarsminister. Men också om man godtar det mera snäva säkerhetspolitiska perspektiv som präglar framställningen, finns det anledning till förvåning. I avsnittet om , och den ökning av de militära aktiviteterna i det nordiska området som det talas om i propositionen, påpekas med rätta att dessa bör ses som ett led i och bevakande av sina globala intressen. Men propositionen framhåller enbart utbyggnaden av de sovjetiska marinbaserna på som en orsak härtill. Men NATOrs uppladdning i , som pågått med ökad intensitet , med regelbundet återkommande stora militärmanövrer, utbyggnad av flygplatser och upprättande av högkvalificerade radar- och avlyssningsstationer utgör också en faktor som bidrar till en växelverkan i sammanhanget. Vem som började med upprustningen på 1* 1982183. kan diskuteras, men är inte särskilt intressant. Men problemet kan inte avfärdas så enkelt som att bara hänvisa till de sovjetiska baserna på . NATO:s senaste uppladdning i med förhandslagring av materiel för marinkår i Tröndelag har inte precis minskat spänningen i det nordiska området. Särskilt inte som det är troligt att det ingår möjliga kärnvapen i den förhandslagringen. Den strävan efter överenskommelser om som en kärnvapenfri zon, som det också talas om i propositionen, har också följdriktigt saboterats av . Som påpekats i det inledande avsnittet och i vpk:s tidigare försvarsmotioner, måste det svenska militära försvaret grundligt omstruktureras. Inriktningen mot ett värnpliktsförsvar, som, med utnyttjande av den modernaste tekniken på försvarsstridens område, kan göra motstånd direkt över hela landet måste få högsta prioritet. Detta utesluter, som vpk förespråkat, alla försök att vidmakthålla ett stort och dyrbart svenskt flygvapen, stora och sårbara mekaniserade förband typ pansarbrigader och liknande samt större fartyg och satsningar på stora, fasta befästningar. Alla sådana typer av krigsmateriel och försvarsanläggningar slås snabbt ut eller överflyglas i det moderna kriget och när detta skett är något motstånd inte längre meningsfullt. Den avskräckande förmågan, som det läggs så stor vikt vid i den svenska försvarsdebatten, blir inte heller särskilt stor för vidkommande, när en angripare vet att en sådan försvarsstruktur lätt kan kämpas ner och inte kan ersätta förlorad, dyrbar materiel. En snabb nedbantning av flygvapnet, med ett stopp av i första hand, en avveckling av de flesta stridsvagnarna och en utveckling av en krigsorganisation med mindre, flera och välutrustade förband, skulle ge det neutralitetsförsvar som vårt land kan bära upp och hålla effektivt. Det måste i detta sammanhang påpekas att alla dessa överväganden endast har aktualitet vid ett konventionellt angreppsanfall. Vpk anser, vilket partiet också tidigare givit uttryck för, att vid ett kärnvapenangrepp är allt militärt motstånd meningslöst. Men med tanke på alla de situationer som kan inträffa också och att , som tidigare påpekats, inte får uppfattas som ett militärt tomrum är ett militärt neutralitetsförsvar nödvändigt. Det finns en del positiva nyheter i propositionen. Dit hör organiseringen av en ny enhet för civilt totalförsvar inom försvarsdepartementet. Det är att hoppas att detta bidrar till att det civila försvarets intressen kommer att tas tillvara på ett bättre sätt i fortsättningen. Det är också bra att det nu äntligen tycks bli någonting av med sammanslagningen av de centrala staberna, något som vpk länge har krävt. Men samordningen och sammanslagningen av myndigheter och organisationer både inom och utanför totalförsvaret måste fortsätta. ringar kan göras genom at tdubblering av verksamheter civilt-militärt avskaffas. Det i propositionen nämnda översynsprojektet och utredningen om försvarets gemensamma myndigheter m. m. har här en viktig uppgift att fylla. Tills dess resultat av detta arbete redovisats vill vpk endast hänvisa till sina tidigare krav om minskning av antalet milostaber från sex till fyra, ökad samordning och sammanslagning av centrala funktioner även utöver den nu aviserade och de möjligheter till växentliga besparingar som kan åstadkommas genom sammanslagning av t. ex. fortifikationsförvaltningen och , försvarets sjukvårdsstyrelse och samt statskontoret och . Efter händelserna med den högst verkliga sovjetiska u-båten mitt i militärt skyddsområde utanför och den (eller de) möjliga u-båten (u-båtarna) av okänd nationalitet i det lika känsliga området vid , har svenska militarister både med och utan uniform gått till storms med pukor och trumpeter. måste den svenska beredskapen stärkas! Större anslag, mera pengar, flera fartyg, bättre övervakning! Som vpk gång på gång påpekat försöker man göra det troligt att nationella säkerhet är beroende av någon miljon hit eller dit i militära anslag, den här gången till marinen. Men har kust, på långa sträckor med omfattande skärgårdar, arkipelager utan motsvarigheter någonstans i världen. Detta borde väcka en viss eftertanke hos militaristerna och deras eftersägare. Det är inte möjligt att genom militära åtgärder, vare sig fasta eller rörliga, ordna en effektiv övervakning och bevakning av dessa havsområden. Det vore omöjligt för en stormakt och är det än mer för både ekonomiskt och rent fysiskt. I första hand måste förtroendet för alliansfrihet och neutralitet stärkas. De borgerliga regeringarna har fört en politik som drivit närmare NATO. I andra hand måste den förbättring av övervakningen i våra skärgårdar som ubåtshändelserna aktualiserat ske, genom en kombination av civila och militära åtgärder. När de militära förbanden och installationerna inte en kan upptäcka en ubåt, än mindre hindra den att ta sig ut genom deras avspärrningar, är det ett allvarligt bevis på deras bristande inkompetens. Ubåten i låg en hel natt fast på skäret utan att man vid den stora örlogsbasen var medveten om dess existens. Det var en fiskare som slog larm ! När det gäller erkänner man nu i efterhand, att det snabbaste och effektivaste sättet att ordna effektiva avspärrningar varit att engagera fiskebåtar med tillräckligt antal trålar! Även när det gäller avslyssning och spårning av undervattensföremål har det från civila experter och företag med kompetens på området ställts frågor om varför inte annan teknik och annat förfarande än den som den svenska marinen använde kom att brukas. Det är riktigt att marinen fått stå tillbaka för i första hand flygvapnet inom det svenska militära försvaret. Med satsningen på JAS kommer det att bli än sämre. Men om det vansinnesprojektet stoppas, som vpk och många andra pläderar för, kommer det att finnas tillräckligt med resurser för de förstärkningar av marinen som bedöms nödvändiga. Men mycket viktigare är en förstärkning av det civila samhället och dess resurser i våra skärgårdsområden. Uttunningen av befolkning, civila organ och myndigheter och den ökade sårbarhet som härigenom uppkommer går aldrig att ersätta med militär övervakning och militära förband. En levande skärgård är den bästa försvarslinje kan bygga upp. Vpk vidhåller därför sitt krav, utförligt motiverat i motion 1981/82:2283, att det tillsätts en utredning om hur beredskap, övervakning och samordning av civila och militära resurser i de svenska skärgårdarna skall ordnas. försvarsbeslut genomdrev de borgerliga partierna en utgiftsram för /83 på 16 610 milj. kr. Beslutet innebar också en inriktning för den följande femårsperioden i samma kostnadsläge med kompensation för prisstegringar enligt försvarsprisindex (FPI). Priskompensationen /83 sattes till 2 500 milj. kr., sammanlagda militära anslag /83 således 16 610 + 2 500 = 19 110 milj. kr. Socialdemokraterna godtog denna utgiftsnivå, de prutade 85 milj. kr. på rambeloppet och 15 milj. kr. på priskompensationen och anslog följaktligen 19 010 milj. kr. till det militära försvaret 1982/83. De säger nu i sin proposition att det statsfinansiella läget och det förhållandet att alla samhällsområden skall bidra till den nödvändiga saneringen av den svenska ekonomin motiverar en sänkning av militäranslagen med 200 miljoner /84. Men om devalveringseffekten finge slå igenom med full styrka på det militära området, som det krävs av andra samhällssektorer, skulle sänkningen bli omkring 800 milj. Redan här sker alltså en kompensation. Efter omräkning med FPI till prisläge föreslår nu regeringen att ramen för militärutgifterna för /84 sätts til! Ovanpå detta läggs priskompensationen som även för detta budgetår beräknas till 2 500 milj. kr., vilket ger 20 . Jämfört med fjolårets socialdemokratiska motion är det en ökning med nära . Vpk har inte godtagit de automatiska anslagsuppräkningarna enligt FPI. Den militära sektorn bör inte favoriseras i förhållande till andra samhällsområden. Vid beslut godtog vpk en kostnad för det militära försvaret /83 på 16 610 milj. kr., vilket var lika med den föreslagna ramen utan priskompensation. Med verklig hänsyn till det statsfinansiella läget bör nu först och främst devalveringen få slå igenom på militärutgifterna med full styrka. Det innebär en direkt nedskärning med ytterligare 600 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag. Vpk vidhåller dessutom sin princip att det militära försvaret inte automatiskt skall kompenseras fullt ut för kostnadsstegringar enligt FPI och säger därför nej till priskompensationen på 2 500 milj. kr. Detta innebär en minskning av militärutgifterna i förhållande till regeringens förslag med 3 100 milj. kr., vilket ger 20 480 520 000 -3 100 000 000 = 17 . till militära anslag för budgetåret 1983/84. Även detta är en ökning med drygt 3/i förhållande till vpk:s förslag för /83. Det är fullt möjligt att genomföra de nedskärningar av militärutgifterna för /84 som vpk föreslår. Ett snabbt stopp på , där enbart forskningsanslaget på 470 milj. kr. tar hälften av den omtalade en-miljardsatsningen på samhällets hela forskning, är en bra början. Nedläggning av ytterligare Draken-flottiljer, där regeringen redan fattat ett bra beslut om i , ger snabb effekt på ekonomin. Kan Draken-planen säljas till som tydligen är intresserat är det så mycket bättre. Omorganisering till ytterligare mekaniserade brigader och norrlandsbrigader bör avbrytas så fort som möjligt. Stridsvagnsförbanden bör avvecklas med början på och i övre . Den ökning av värnpliktsförmånerna som vpk anser nödvändig och som föreslås i en annan motion, påverkar inte de här berörda kostnaderna eftersom de numera läggs utanför den militära ramen. Anslagen till civilförsvaret höjdes något försvarsbeslut. Det var ett senkommet erkännande av att civilförsvaret tidigare fått för lite resurser och att en upprustning var nödvändig. I motsats till vad som gäller för det militära försvaret är det självklart att någon reducering av ramarna eller minskning av aktuella anslag för civilförsvarets räkning inte får komma i fråga. Sammantaget kommer anslagen till civilförsvarsändamål ändå inte upp i mer än drygt 850 milj. kr. anger själv att det krävs omfattande administrativa förberedelser för att genomföra de förbättringar som blir möjliga. På , när en lämplig organisation , som effektivt kan använda ökade resurser, måste anslaget till civilförsvaret ytterligare öka. Det gäller särskilt skydd mot kärnvapen och biologiskt-kemiska stridsmedel. Det är dock anmärkningsvärt att det ekonomiska utfallet för /82, som kan överblickas, visar att de anslagna medlen för skyddsrumsutbyggnad inte utnyttjas. Den restpost på närmare 14 milj. kr. som nu kommer fram borde ha använts för att förbättra den dåliga skyddsrumssituationen. I många kommuner råder stor byggarbetslöshet och det finns därför dubbel anledning att anslagen till skyddsrum kommer till full användning. Det militära försvaret står sig slätt utan ett väl fungerande ekonomiskt försvar. Det ekonomiska försvaret är den grund på vilken varje försök till försvar av vårt land måste vila. Uthålligheten och motståndskraften för det militära försvaret bestäms ytterst av det ekonomiska försvarets kapacitet. Befolkningens möjligheter att i ett senare skede utveckla passivt motstånd, bedriva sabotageverksamhet mot en eventuell ockupant samt förmåga att rent psykologiskt stå emot övergrepp och terrorhandlingar av olika slag, är starkt beroende av att livet kan levas så normalt som möjligt. Även här är det det ekonomiska försvarets möjligheter att fungera som ger förutsättningarna för försvarsåtgärder vid sidan av rent militära aktiviteter. Detta kräver att begreppet det ekonomiska försvaret breddas och ges vidare syftning än vad som varit fallet i den svenska totalförsvarsdebatten. Varje modern industristat har problem med att klara försörjningen under krig eller avspärrning. Stora befolkningscentra har byggts upp, som en följd av centraliserad produktion. Transportapparaten har blivit mer komplicerad och sårbar, vilket ger problem med distributionen, speciellt med tanke på att stora mängder livsmedel, som produceras i landsorten, måste transporteras in till befolkningscentra. Ny teknik, framför allt data, har skapat stora problem för försörjningsberedskapen, dvs. om den störs eller vitala delar slås ut. Lagerhållning, bokföring, produktion etc. är på många håll nära nog helt beroende av att systemet fungerar som man är van vid. Inom vissa områden kan man befara att genuint yrkeskunnande är på väg att ersättas med en snabb och rationell datahantering, vilket vid utslagning av den tekniken omöjliggör produktion. Det kapitalistiska produktionsnätet har förvärrat industristatens problem med försörjningen. En enorm utslagning av nödvändig produktion har skett och sker dagligdags. Viktiga varor som inte ger nog profit produceras inte. Utslagning av småindustri och verksamhet spridd över landet sker kontinuerligt genom den för kapitalismen nödvändiga monopoliseringen och strävan efter stordrift. Monopolkapitalisternas och de multinationella bolagens strävan att delta i den internationella arbetsdelningen på mest lönsamma sätt skapar en utglesning i varusortimentet, som försvårar vårt lands förmåga till försörjning på egen hand. Detta beskrevs också mycket klart i Överstyrelsens för ekonomiskt försvars (ÖEF) perspektivplan års försvarsbeslut: Strukturförändringen inom svensk industri har bl. a. på grund av en alltmer ökande integration lett till allt färre och större produktionsenheter och en mera specialinriktad produktion. Industrin har i växande grad blivit beroende av tillförsel av råvaror, halvfabrikat, komponenter och reservdelar från utländska leverantörer. Denna utveckling som ständigt pågår i ökande takt, kommer att ställa vårt land inför oöverstigliga problem på försörjningsberedskapen område. Därför är det viktigt att se hela samhället i ett större perspektiv, än på det avgränsade sätt som görs i den övergripande målsättningen för det ekonomiska försvaret, som citeras i propositionen och som vpk för sin del inte har anslutit sig till. Det behövs en ny målsättning. Genom att sätta det ekonomiska försvaret i en passiv ställning gentemot det fredstida samhällets resurser gör man en begränsning som tillåter en fortsatt utveckling på marknadskrafternas villkor och som leder allt längre in i det sårbara samhället. kommunisterna anser att en uppbyggnad av det ekonomiska försvaret måste förändra den verklighet som kapitalismen tvingar oss att fungera i. Genom påverkan och ingrepp (t. ex. genom viss produktion) kan det fredstida samhällets resurser ändras så att påfrestningarna i ett kris- eller krigsläge blir mindre. Exempelvis kan satsningarna inom det ekonomiska försvarets ram, utöver beredskapsskäl, också motiveras med regional- och arbetsmarknadspolitiska skäl. En ökad satsning på det ekonomiska försvaret kan i sin tur medverka till att starta produktion av förnödenheter som inte i sig ger omedelbar vinst, men ändå är av stor samhällsekonomisk betydelse även under fredstid. I förlängningen av detta resonemang anser vpk att regeringen skall ta initiativ till att förhindra ytterligare centralisering av livsnödvändig produktion. Vpk anser att vare sig de borgerliga eller socialdemokraterna tar det ekonomiska försvaret på allvar och inte heller ser vilka möjligheter som finns att samordna det ekonomiska försvarets krav med andra angelägna uppgifter i samhället. Mot bakgrund av detta yrkar vpk att en ny målsättning, innefattande en helhetssyn på folkförsörjningen skall utarbetas. Det nuvarande ekonomiska försvaret skall tilldelas resurser enligt ÖEF:s begäran intill dess denna nya planering arbetats fram.