mot · G6022116 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. Ändringar i sjömansbeskattningen, m. m. Sjöfarten är av grundläggande betydelse ur svensk näringssynpunkt. av inrikestransporterna utförs av sjöfarten, av den svenska utrikeshandeln transporteras med lastfartyg eller färja, rederinäringen tjänar in av de totala svenska exportinkomsterna. Den internationella lågkonjunkturen och det höga svenska kostnadsläget utgör svåra hot mot sjöfartsnäringens livskraft. Därtill kommer den ökade tendensen till protektionism inom internationell sjöfart. Det bör understrykas, att svensk sjöfart endast kan fortleva och utvecklas inom de internationella villkor och konkurrensförhållanden som gäller. Ett villkor för en dynamisk utveckling av sjöfarten är att näringens handlingsramar inte blir för snävt tilltagna genom institutionella eller politiska begränsningar. För att möjliggöra en konkurrenskraftig och ekonomiskt stark rederinäring, måste en svenskflaggad flotta kunna kombineras med utlandsetableringar. Det måste vara rimligt, att svenska företag på sjöfartens område ges samma möjligheter som landbaserad industri att investera i utlandet. En utkommen rapport från om sjöfartens framtid säger: Det förefaller säkert att västerländska rederier måste förstå att mer och mer last blir oåtkomlig för crosstraders och att nya mekanismer måste skapas, speciellt joint och andra typer av samarbete mellan länder som kan tillföra exempelvis kunskap, personal, kapital eller last. I har man gjort utlandsetablering och tillika överförande av fartyg till annan flagg betydligt lättare. De norska myndigheterna har sålunda accepterat, att norsk sjöfart inte enbart betyder sjöfart under norsk flagg. Även har tillämpat en mera flexibel politik i detta avseende, än vad fallet varit i . 1976 var den danska handelsflottan hälften så stor som den svenska. är den danska handelsfottan dubbelt så stor som den svenska. Det kan inte uteslutas, att ett samband föreligger. En av huvudfaktorerna för svensk sjöfarts konkurrenskraft är de extra kostnader, som de i vårt land gällande bemanningsbestämmelserna medför. Svenska fartyg har 2-2,5 man anställda för varje befattning ombord. Flertalet konkurrenter har en bemanningsfaktor på 1-1,5. Organisationerna på denna del av den svenska arbetsmarknaden är medvetna om detta problem. Förhoppningsvis - och flera tecken pekar i den riktningen - kominer parterna sinsemellan att pröva alla möjligheter till kostnadsbesparingar genom överenskommelser om olika arbetstids- och bemanningsregler. De skatte- och socialavgiftsregler, som gäller ombordanställda, medför också höga kostnader för svensk sjöfart. I proposition 1981/82:217 redovisades inriktningen av tänkta ändringar av sjömansbeskattningen. Den dåvarande regeringen avsåg att förelägga förslag till sådana förändringar . Dessa innebar i princip, att den skatt en ombordanställd erlägger för sina inkomster från en eventuell anställning under sin ledighet inte blir väsentligt lägre än skatten på den ordinarie inkomsten. Regeringen bör förelägga förslag till nya skatteregler i enlighet med de tidigare redovisade principerna. Svenska rederier erlägger fulla sociala avgifter för sina ombordanställda, trots att dessa ombord inte kan tillgodogöra sig åtskilliga av de motsvarande förmånerna. De sociala avgifterna bör därför jämkas till en rimlig nivå i förhållande till nyttjandemöjligheterna. Två viktiga skattefrågor behöver ses över i samband med partrederiformen. De gäller partrederiets driftsställe och underskottsavdrag. Om inte dessa frågor får en tillfredsställande lösning, finns det risk att partrederiet som företagsform kommer att försvinna. Man bör härvidlag komma ihåg, att av alla svenska rederier är partrederier. Ett partrederi fungerar ungefär som ett handelsbolag. Varje delägare äger en andel i fartyget, dess tillgångar, skulder, inkomster och förluster. Delägarna deklarerar och skattar var för sig. Själva rederiet är inget skattesubjekt. Enligt 57 § 1 mom. kommunalskattelagen skall skatt för inkomst av rörelse i allmänhet utges till den kommun, från vilken rörelsen utövats från fast driftsställe. I 2 mom. ges särskilda regler för rederirörelse. Beskattningen av rederirörelse sker i den kommun, där fast driftsställe funnits för rörelsen eller, om fast driftsställe saknas, i den skattskyldiges hemortskommun. Underskott i en förvärvskälla, som är belägen i en kommun, får vid den kommunala taxeringen inte dras av från inkomst av förvärvskälla, som är belägen i en annan kommun. Något entydigt svar på vad som avses med fast driftsställe för ett partrederi kan inte ges. Frågan, som har behandlats i åtskilliga rättsfall, har fått skiftande svar. Det kan ifrågasättas, om inte rättstillämpningen i fråga om partrederier gått längre i restriktivitet, än vad avsett. Med tanke på behovet av god kapitalbas och breddat ägande bör rederirörelse i form av partrederi alltid anses sakna fast driftsställe i KL:s mening 57 § 2 mom. KL bör således ändras. Även bortsett från frågan om fast driftsställe är partredarens möjligheter till underskottsavdrag begränsade. Underskottsavdrag får nämligen endast göras mot inkomst av sjöfartsrörelse. Nybildning av företag på sjöfartsområdet bör ej försvåras, vilket kräver tillgång på riksvilligt kapital. Särskilt under ett uppbyggnadsskede är det naturligt om underskott uppstår i en rederirörelse. bör, i stället för att försvåra utbudet av riskvilligt kapital, uppmuntra sådant. Underskottsavdrag bör därför kunna ske mot inkomst av annan förvärvskälla. Det har blivit alltmer uppenbart, att de olika former av stöd, som lämnas till landtransporter, har snedvridit konkurrensförhållandena inom hela transportområdet. Sjöfarten har missgynnats. Det är därför bra, att man inom påbörjat en utredning för att analysera, ifall konkurrenssnedvridning föreligger mellan trafikgrenarna och vilka åtgärder som i så fall är påkallade. Man bör därvid beakta, att sjöfarten i hamnarna belastas av diverse kostnader och avgifter, som de övriga trafikgrenarna inte drabbas av. Det är angeläget att kustflottan förstärks. Om inte kustsjöfarten skall riskera att dö ut, bör den nu rådande negativa inställningen till äldre tonnage omprövas. är det mycket svårt att ta in ett äldre utländskt fartyg i det svenska registret. Med nuvarande fraktrater är det i stort sett omöjligt att få ett nybyggt kustfartyg räntabelt. Det måste således finnas kreditmöjligheter, som tillåter anskaffning av äldre men företagsekonomiskt sunda enheter. I samband med årets budgetäskanden har mindre skeppsfarten begärt, att för utlåning under /84 få disponera 50 milj. kr. jämfört med nuvarande anslag på 40 milj. kr. föreslår också en sänkning av nämndens utlåningsränta. Räntan för lån för inköp av andrahandstonnage ligger f. n. på och däröver, medan lån för nybyggen förräntas efter ränta. Nämnden vill därför tillämpa en räntesats, som inte överstiger , vilket överensstämmer med statens avkastningsränta. Ytterligare föreslår nämnden, att tidpunkten för slutbetalning av lån får ändras på så sätt, att ett fartyg inte behöver vara slutbetalt förrän fartyget uppnått mot f. n. Regeringen har i budgetpropositionen valt att icke bifalla dessa förslag. Vi föreslår dock att bifaller dem, som ett steg i strävandena att förbättra kreditmöjligheterna för äldre tonnage. Finansiering bör ske genom avräkning mot stödet till svenska rederier. Med hänvisning till vad som anförts hemställs* 1. att hos regeringen anhåller om förslag till ändringar i sjömansbeskattningen enligt vad som angivits i motionen, 2. att hos regeringen anhåller om förslag till ändringar i kommunalskattelagen vad avser partrederiernas driftsställe och underskottsavdrag enligt vad som angivits i motionen. () () * Se även motionerna 1982/83:2117-2118.