mot · G602350 · 1983-01-17 00:00:00 — m. fl. export av krigsmateriel har varit föremål för en livlig debatt under större delen av efterkrigstiden. De i och för sig strikta reglerna på området har kunnat kringgås till följd av luddigt formulerade tillämpningsföreskrifter. Med undantag för den s. k. Telubaffären har ingen kritik utifrån konstitutionella utgångspunkter kunnat riktas mot ansvariga regeringsledamöter. Det råder i vårt land generellt förbud mot utförsel av krigsmateriel, och de undantag som medges sägs vara underkastade en mycket sträng kontroll. Alla större affärer, av samtliga , beslutas av regeringen gemensamt. Trots häftig kritik i massmedia, av fredsrörelsen, vpk och enskilda socialdemokrater, mot flera av de större försäljningsärendena har man valt att återigen - efter ny utredning och nytt riksdagsbeslut sanktionera en fortsättning av den förda politiken. När det gäller exportinkomster åt den svenska industrin förefaller den solidariska utrikespolitiken och den proklamerade neutralitetspolitiken att väga lätt. Svensktillverkad krigsmateriel har under - ironiskt nog med tanke på att vi har en förbudslag - återfunnits i en rad politiska oroshärdar runt om i världen. importerade vapen från jämsides med att landet förde krig mot under den s. k. gränskonflikten 1962. köpte vapen av oss med att befrielsekrigen rasade i dess afrikanska kolonier. Många ökända terrorregimer har tillhört skaran av köparländer. De uppmärksammade affärerna föranledde regeringen att 1971 strama åt reglerna. Tre kriterier skulle bli vägledande vid den fortsatta tillståndsgivningen. Export skulle således inte få förekomma till stater som o är inbegripna i krigshandlingar o är indragna i konflikt som kan leda till krig 0 har inre väpnade oroligheter. Dessa i och för sig klara kriterier kompletterades med strängare regler beträffande köparland, som kan tänkas använda materielen för att undertrycka mänskliga rättigheter. Men hela detta regelsystem kom på skam genom oprecist formulerade tillämpningsföreskrifter bl. a. om vapnens karaktär. Genom att föra in resonemanget om materielens defensiva kontra offensiva karaktär, har man i ärende efter ärende lyckats kringgå de hårda skrivningarna om generellt förbud. Denna passus har också kommit till flitig användning av ansvariga statsråd oavsett politisk hemvist. På så vis kunde försäljningen av svenska torpedbåtar till - trots inre väpnade oroligheter - ges en legal inramning. Detsamma gällde anti-ubåtsraketer till och annan s. k. defensiv materiel till och . Bedömningen av ländernas inre förhållanden har ständigt utgjort en underordnad fråga. Regelrätta strider har överskuggats av det faktum att vapentillverkaren, köparlandet och svenska ansvariga myndigheter bedömt materielen som icke-offensiv. Det alltmer intima samarbetet med NATO-ländernas vapentillverkare sägs heller inte strida mot exportkungörelsen, numera -lagen. Inom den militära flygplansindustrin föreligger ett långt framskridet utvecklingssamarbete. Rykten gör gällande att även kan tänkas ingå häri. Delar till vårt kommande stridsflygplan JAS (som vpk f. ö. är motståndare till) kan således komma att påträffas i framtida israeliska militärflygplan. Över huvud taget försvagas all offentlig insyn och parlamentarisk kontroll av det alltmer avancerade samarbetet över gränserna. AB amerikanska affärspartner sprider detaljerad information om automatkanonen L/70 till länder, som aldrig borde förekomma som svenska köparländer. äger tillsammas med den singaporanska staten en högteknologisk fabrik för tillverkning av luftvärnsmateriel, vars slutgiltiga destination svårligen kan kontrolleras. har , med krigsmaterielinspektörens (KMI) och regeringens goda minne, sålt kanoner till det amerikanska - ett rörligt luftvärnssystem som enligt all expertis kommer att utnyttjas av en speciell brandkårsstyrka, Rapid Deployment Force, RDF. Den förutvarande handelsministern dementerade i strid med tillgänglig militärvetenskaplig information dessa uppgifter under en lång riksdagsdebatt . Men allt talar för att de svensktillverkade kanonerna kan komma att ingå i offensiva styrkor i bl. a. , där den nuvarande kraftigt ökar sina insatser till stöd för sviktande militärdiktaturer och mot den progressiva sandinistregeringen i . Genom tunga vapenleveranser förlänger Reaganregeringen lidandet för miljontals invånare i och och underminerar genom medgivna direkta sabotagehandlingar inne i dess regerings möjlighet att lösa landets många akuta sociala och ekonomiska problem. I detta läge inleder och andra svenska industrier, med tillstånd av regeringen, en gigantisk vapenleverans till , som ju inte bara är invecklat i flera väpnade konflikter, utan också är ledande i en av världens två stora militära pakter. kommunisterna aktualiserar också i andra sammanhang denna nya fas inom det militärteknologiska samarbetet. Klart är, att det inte bara bryter mot en konsekvent och fast neutralitetspolitik. Det svenska deltagandet i står i strid med åtminstone en av kriterierna för svensk vapenexport. Som framgått av de aktualiserade exemplen är en omläggning av exportpolitiken nödvändig. Våra officiellt stränga exportregler står inte i rimlig proportion till det faktum, att vi inom landet har industrier som till utlandet säljer ca hälften av sin produktion på vapensidan. AB exporterade 1981 krigsmateriel till ett värde av 986 milj. kr. eller av sin totala vapenproduktion. För statliga FFV, Förenade Fabriksverken, var motsvarande siffra ännu högre - av företagets totala vapenproduktion såldes till utlandet. Exporten har således institutionaliserats, vilket försvårar möjligheterna att snabbt övergå till alternativ civil produktion. Vi har haft en kraftig ökning av exporten. 1980 sprängdes exempelvis tvåmiljardersstrecket. Till en del kan de höga exportvärdena förklaras av den mycket kraftiga inflationen. Vår uppfattning är dock att exporten måste pressas ned till ett minimum. Staten måste aktivt verka för en övergång till civil produktion vid de företag som till stor del lever av krigsmaterieitillverkning, vilken i sin tur är mycket beroende av exportorder. Det är en ödets ironi, att inom - som i princip har exportförbud - ryms företag som direkt satsar på försäljning till utlandet. En förutsättning för att komma till rätta med detta både neutralitetspolitiska och utrikespolitiska dilemma är att hela krigsmaterielproduktionen övergår i samhällelig regi. Vad beträffar tillämpningen av våra regler framgår det av vår genomgång att distinktionen mellan olika vapenslag ej är möjlig. Någon garanti kan aldrig erhållas för att materiel inte sätts in i ett offensivt sammanhang. Luftvärnsmateriel i likhet med anti-ubåtsvapen kan utnyttjas offensivt beroende av vilken situation som är vid handen. Vi känner exempelvis till, att MFI:s (Flygindustrier) skolflygplan utan större svårigheter kunde bestyckas och utrustas för antigerillakrigföring som i . Från vpk vill vi därför starkt betona nödvändigheten av att krigsmateriel betraktas just som krigsmateriel. En sådan förändring av tillämpningsföreskrifterna leder till en mycket striktare tillståndsgivning, och det kommer att tvinga bl. AB att avbryta sitt pågående samarbete med amerikansk vapenindustri. I utbyte kan erhålla respekt och tilltro till den officiellt uttalade linjen om generell internationell nedrustning samt naturligtvis i frågan om vår neutralitetspolitik. Som en konsekvens av att tillverkningslicenser nu också är underkastade samma kontroll som materielutförseln, bör denna striktare hållning också medföra, att mängden av svenska vapen minskar ute i världen. Alla initierade vet att materiel tillverkad för vår egen försvarsorganisation här i produceras på licens och återfinns på en rad håll i världen. Köparnationernas inre politiska förhållanden Värnandet om de mänskliga rättigheterna har, som nämnts, aldrig spelat någon framskjuten plats när det gäller tillståndsgivning för export. Men försäljning av all krigsmateriel utgör ett direkt stöd, när den kommer i händerna på en terrorregims militärapparat. har lika litet som tidigare shahens , eller utmärkt sig som varma anhängare av vad som i anges som mänskliga rättigheter. Lika litet gjorde Salazars eller Caetanos det. I dessa länder har det varit eller är det fortfarande det militära övertaget hos några få, som över huvud garanterat den sittande regimens maktställning. bör ha det politiska kuraget att neka försäljning av krigsmateriel till stater som inte drar sig för att med våld slå ned all slags folklig opinion för elementära mänskliga rättigheter. Vpk har - i likhet med den socialdemokratiska partimotionen 1981/ 82:2490 - under en följd av år ställt krav om ökad insyn i tillståndsgivningen. Som det nu förhåller sig offentliggörs bara KMI:s uppgifter över det totala utförselvärdet , däremot inte mottagarländerna för de olika exportvarorna och dess omfattning. () handelsstatistik är inte heller till fyllest, då dess varubeteckning över vapen och ammunition m. m. ej inbegriper flygplan, fartyg eller elektronik m. m. för militärt bruk. Vi vill här därför föreslå - återigen i likhet med fjolårets s-motion - att ger regeringen i uppdrag att tillmötesgå det av SCB uttryckta önskemålet, i samband med remissbehandlingen av det senaste kommittébetänkandet (SOU 1981:39), om vidgad information till allmänheten. Förslaget innebär, att det hos SCB upprättas förteckning över de länder som köpt krigsmateriel från och över de exporterande företagen. Det är emellertid av stor vikt, att en bred insyn kan garanteras innan exporttillstånd utverkas. Vpk vidhåller sin ståndpunkt, som också kom till uttryck i den nämnda s-motionen, att utrikesnämnden inte är ett lämpligt samrådsorgan. Vi anser att en särskild nämnd bestående av företrädare för samtliga riksdagspartier bör inrättas, som till sig kan knyta expertis på det vapentekniska området. Råd till regerigen från denna lekmannanämnd bör väga tungt innan slutgiltigt exporttillstånd ges. Förslaget har diskuterats till och från under mer än . Vi anser att det är hög tid att det prövas. I detta sammanhang vill vi även beröra frågan om transporter från, till och genom vårt land. Vi hade en debatt här i om transport av NATO-materiel genom till . Den nyutnämnde utrikesministern hänvisade då till att tillstånd härtill hade givits med stöd av lagen om förbud mot utförsel av krigsmateriel. Vpk:s frågeställare uttryckte stor häpnad inför detta svar. Det rörde sig uppenbarligen inte om något exportärende i vanlig mening; det handlade med andra ord inte om ansökan från svenskt företag om tillstånd till export. Det är emellertid helt klart, att vi måste få bestämmelser som också reglerar transporter genom av krigsmateriel som inte har svenskt ursprung. I flera artiklar i har hemlighållandet av lastningshandlingar avslöjats. offentliga handlingar behäftades med hemligstämpel och blev på så vis tillgängliga för endast ett fåtal högre tjänstemän. Det var inte regeringen eller KMI som stod bakom denna begäran om sekretess utan de två stora exportföretagen . Dessutom framkom av tidningens granskning att originalhandlingar saknades, innan mörkläggningen infördes. Lastningar av svensk krigsmateriel hade således genomförts vid västsvenska hamnar utan att dokument härför kvarlämnats för arkivering. Vid den påföljande kontrollen visade det sig, att kopior på handlingarna återfanns på ett annat sjöfartskontor - en ytterst märklig omständighet som inte tillfredsställande kunde förklaras av de ansvariga. kommunisterna anser, att det inträffade föranleder ett borttagande av hemligstämpeln. Offentlighetsprincipen bör, med vissa inskränkningar, gälla även detta område. Med andra ord bör av handlingar vid lastningshamn framgå lastens ursprung, omfattning, fartygsägare och slutgiltig destination. Det är viktigt att det skapas klarhet kring detta inte minst mot bakgrund av de rykten som florerat i svensk press och i dansk tv, om att svensktillverkad materiel via omvägar nått rasistregimen i . Vi vill för vår del uttrycka den förhoppningen, att den dementi som utfärdades av utpekat exportföretag i samband med dessa rykten är med sanningen överensstämmande. En öppen attityd från ansvariga myndigheters sida - vaktslående om offentlighetsprincipen - är den bästa garantin för att smussel och hemlighetsmakeri kring dessa affärer kan elimineras. Slutligen: Vpk-gruppen är inte notorisk motståndare till all svensk export av krigsmateriel. Vi tror att det är nödvändigt, inte minst för att tillförsäkra det svenska försvaret leveranser av materiel till ett rimligt pris, att viss export tillåts. Men tillståndsgivningen måste stå i överensstämmelse med vår proklamerade neutralitetspolitik. måste ändras och ligga i linje med den syn vi i andra sammanhang har vad beträffar respekten för de mänskliga rättigheterna samt inte minst överenstämma med vår uttalade vilja att medverka till en världsomspännande minskning av de militära rustningarna. Politiska och moraliska anständighetsskäl talar också för att full insyn kan upprätthållas kring exportpolitiken. Detta nödvändiggör en tillfredsställande statistik samt inrättandet av ett parlamentariskt rådgivande organ. Med anledning av ovanstående föreslås* 1. att beträffande tillämpningsföreskrifterna till lagen om utförsel av krigsmateriel (SFS 1982:513) som sin mening ger regeringen till känna a) att distinktionen mellan defensiv och offensiv krigsmateriel bör slopas, b) att köparländernas inre förhållanden med särskild betoning av respekten för de mänskliga rättigheterna bör ges avgörande betydelse, c) att större vikt bör läggas vid de neutralitetspolitiska aspekterna i synnerhet vad gäller export till och samarbete med militär stormakt, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om utförligare årlig statistik över den svenska vapenexporten, 3. att hemställer hos regeringen om att inrätta ett organ bestående av representanter för samtliga i företrädda partier med uppgift att följa den svenska exporten av vapen och krigsmateriel och vars råd inhämtas innan utförseltillstånd medges, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i övrigt anförts i motionen om offentlig insyn i handlingar som rör utförsel av krigsmateriel från våra hamnar, 5. att hos regeringen begär att bestämmelser skyndsamt utarbetas som reglerar vapentransporter genom vårt land, * Se även motion 1982/83:351 6. att ger regeringen till känna vad som i övrigt i motionen framhålls om omfattningen av den svenska krigsmaterielexporten. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)