mot · G602330 · 1983-01-17 00:00:00 — Den nya administrativa ordning inom högskolan som genomfördes i och med högskolereform har inneburit en del viktiga förändringar: För det första har kraven, framför allt från arbetarrörelsen, om att högskolan i högre grad skall orientera sig mot det omkringliggande samhället och mer tillgodose folkflertalets behov, delvis tillgodosetts. Dessa krav sammanföll delvis med kapitalägarnas krav på att ha en utbildning och forskning som är avpassad efter deras intressen och produktionsapparatens behov. Detta dubbla hänsynstagande innebar att fackföreningsrörelsen, arbetsgivarorganisationer och politiker erhöll representation i ett flertal av högskolans beslutande organ ovan institutionsnivå. Detta korporativa beslutssystem, som gäller, medför inte en demokratisk styrning av högskolan. Systemet innebär att storfinansen och lönearbetarna förklaras representera likvärdiga samhällsintressen. För det andra har de studerandes krav på en demokratisering av valen till högskolans organ och inflytande i högskolans verksamhet delvis tillgodosetts. Högskolan organiserades dock på ett mycket oöverskådligt sätt och detta tillsammans med studenternas små möjligheter att delta i all beredande och löpande verksamhet har gjort det mycket svårt för de studerande att få något reellt inflytande över verksamheten. En demokratisk styrning av högskolan måste bl. a. innebära, att samhället får det avgörande inflytandet över den högre utbildningen. Därför skall resursfördelningen till högskolan debatteras i och i andra fora för att öka kunskapen och insikten om högskolans betydelse för samhällsutvecklingen. är fackföreningarnas handlingsutrymme i högskolans organ begränsat. Möjligheterna måste ökas för fackliga representanter och yrkesverksamma att påverka utbildningens och forskningens inriktning. Detta kan ske genom samarbetsprojekt mellan högskolan och fackliga organisationer, regionala utvecklingsinstitut etc., men kanske också genom att de fackliga organisationerna deltar i högskolans beslutsorgan även fortsättningsvis. På högskoleenheten bör politisk påverkan och insyn ske genom en aktivering av de studerande och anställda vid högskolan. Valen till högskolans organ sker i skilda valkorporationer, där t. ex. en professors röst väger tyngre än hundratals studentröster. En mer demokratisk organisation skulle i stället innebära att alla styrelser upp till högskolestyrelsenivå väljs av de studerande, lärare och övrig personal tillsammans i en valkorporation enligt principen en människa - en röst. Alla grupper skall garanteras en viss representation i varje styrelse, som de olika styrelserna väljs i allmänna val. Detta kan ske genom direktval eller representantskap. För att nå överskådlighet bör t. ex. linjenämnder och fakultetsnämnder slås samman till ett och samma organ med ansvar för både grundutbildning och forskning, som dessa samordnas med det administrativa begreppet sektor. För att undvika centralisering måste då antalet sektorer tillåtas öka i antal. på institutionsnivå måste vissa förändringar mot en enhetligare organisation eftersträvas. T. ex. kan detta ske genom att man i möjligaste mån försöker sammanföra begreppen linje och institution. Mycket talar för att de senaste årens högskolereformer är mogna för en utvärdering. Utbildningsministern har i meddelat att en utredning om högskolans organisation kommer att ske med början . Om denna utredning även kommer att beakta frågan om en ökad demokratisering av högskolan är inte klart. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om initiativ till en utvärdering av högskolereformerna enligt vad som anförs i motionen.