mot · G6022407 · 1983-04-25 00:00:00 — Motion 1982/83:2407 m. fl. Ändring i byggnadslagen (1947:385) m. m. 1982/83:167) Propositionen innehåller bl. a. förslag om att i 136 a § byggnadslagen införa tillståndsplikt för vissa anläggningar som framställer träfiberbränsle och vid eldningsanläggningar där träfiberråvaror används. Enligt 136 a § byggnadslagen skall regeringen pröva nyanläggning av industriell eller liknande verksamhet som är av betydelse för hushållningen med energi, med träfiberråvara eller med landets samlade mark- och vattentillgångar. Tillstånd enligt 136 a § byggnadslagen får ej lämnas om ej berörd kommun tillstyrkt detta. De tre olika prövningsgrunderna har alla tillkommit som mer eller mindre provisoriska regleringar. Mark- och vattenhushållningsprövningen tillkom 1972 som provisorium i avvaktan på en ny bygglag. Energihushållning infördes som prövningsgrund i och med energipolitiska proposition varefter ett antal olika utredningar övervägt inriktningen av denna prövning. Prövningen av förbrukning av träfiberråvara infördes i avvaktan på att ett näringspolitiskt program för skogsindustrin lades fast. Den nuvarande regleringen medför en utomordentligt omständlig prövningsprocess. Om en anläggning skall prövas enligt någon av prövningsgrundema måste den också prövas enligt de båda andra, varav bl. a. följer en omfattande remissbehandling och betydande tidsutdräkt. skriver i sitt yttrande () över Tillåtlighetsprövning av viss industriell verksamhet m. m. Översyn av 136 a § byggnadslagen (Ds Bo 1982:2): Den anmärkning som framför allt kan riktas mot det nuvarande prövningssystemet är den utomordentligt långa tid som det i allmänhet tar för ett sökandeföretag att av regeringen () erhålla ett beslut i ett byggnadslagsärende. Och när ett sådant beslut äntligen föreligger tillkommer i fråga om verksamhet som har väsentlig betydelse för hushållningen med landets samlade mark- och vattentillgångar koncessionsnämndens villkorsprövning av verksamheten enligt miljöskyddslagen, innan företaget kan begynna med byggnadsarbeten m. m. En byggstart förutsätter emellertid att nämndens beslut i villkorsfrågorna ej överklagats till regeringen (). Har så skett och besvären avser ett eller flera villkor av väsentlig betydelse för utformningen av den planerade verksamheten kan byggstarten ytterligare försenas med påföljd att tidpunkten för idrifttagandet av verksamheten i sin tur förskjuts framåt i tiden. Det nuvarande prövningssystemet enligt 136 a § byggnadslagen rörande bl. a. verksamheter som har väsentlig betydelse för hushållningen med landets samlade mark- och vattentillgångar - med därtill anslutande villkorsprövning enligt miljöskyddslagen har skapat betydande problem. Från industrin har konstaterats att förprövningen enligt byggnadslagen och miljöskyddslagen tar så att förutsättningar för det planerade projektet på grund av bl. a. marknadsutvecklingen hinner förändras i sådan utsträckning att sökandeföretaget, när samtliga administrativa beslut inhämtats, ej finnér det lönt att realisera projektet i fråga. remissbehandlades ett förslag att bryta ut 136 a § ur byggnadslagen och göra en särskild lag om tillåtlighetsprövning av viss industriell verksamhet. Med hänsyn till erfarenheterna av 136 a § BL bör hittillsvarande ordning förändras radikalt. När det gäller den ursprungliga prövningsgrunden hushållningen med mark och vatten finns anledning att bibehålla någon form av prövning. Det lämpligaste torde dock vara att överföra regleringen av denna till miljöskyddslagstiftningen. I enlighet med flera remissyttranden från bl. a. , koncessionsnämnden och bör koncessionsnämnden i normalfallet pröva både miljöfrågan och lokaliserings-/tillståndsfrågan vid sin behandling. Endast om ett ärende underställs regeringen eller besvär sker förs frågan till regeringen. Kretsen av organ som kan framkalla underställning kan övervägas. själv, sökanden och kommunen borde kunna begära underställning. Vid den nu angivna lösningen bör det övervägas om ett koncessionsnämndsbeslut skall vara bindande för efterföljande planläggning på samma sätt som regeringsbeslutet enligt 136 a § är . För att nå den tidiga prövning som varit ett av 136 a § - prövningens syften kan övervägas att ge sökande möjlighet att begära förhandsbesked i lokaliserings-/tillståndsfrågan. Behovet av en prövning av energiskäl i detta sammanhang har minskat . I dagens läge bör övervägas huruvida denna prövning över huvud bör bestå. När det gäller anläggningar för produktion av träfiberbränsle och eldningsanläggningar kan konstateras att nuvarande regering i betydande mån skärpt prövningstillämpningen. Den tidigare tillämpade gränsen för prövning på fast mått har sänkts till fast mått. Regeringen vill nu kodifiera sin nya lägre gräns. I avvaktan på en översyn av behovet av denna prövning saknas enligt vår mening anledning att tillämpa annan gräns än 25000 rn3 fast mått. Som skäl för en prövning vid nyetablering av vissa av dessa anläggningar anförs att det är angeläget att utvecklingen vad avser eldningsanläggningar inte allvarligt försvårar skogsindustrins möjligheter att erhålla träfiberråvaror. Hittillsvarande erfarenheter av prövningen visar emellertid klart att detta mål inte har nåtts. Handläggningen blir en tidsödande och byråkratisk process, och ett stort antal småärenden gör hela förfarandet ohanterligt. Det är f. ö. ogörligt att inom ramen för ett dylikt prövningsförfarande åstadkomma en för skogsnäringen och samhället tillfredsställande samlad bedömning. Prövningen har visat sig vara ett dåligt instrument för att positivt påverka skogsindustrins utveckling. Det finns en uppenbar risk att prövningen hämmar nödvändiga strukturförändringar och framtidsinriktade initiativ både inom skogsindustri och skogsbruk. Det är därför särskilt anmärkningsvärt att regeringen ytterligare skärpt bestämmelserna genom att sänka gränsen för den volym träfiberråvara för energiproduktion som undantas från prövning. Särskilt allvarligt är att lagen verkar konserverande på nuvarande industristruktur. Modernisering och nya initiativ inom branschen hämmas och det är svårt för nya intressenter att etablera sig. Lagen kan därmed få monopoliserande effekter. För skogsbrukets del försvåras avsättningen av nya virkessortiment, t. ex. för skogsenergi. Detta ger negativa effekter för skogsbrukets redan ansträngda lönsamhet och minskar möjligheten att utföra för skogsproduktionen viktiga skogsvårdsåtgärder. Dessutom motverkas samhällets energipolitiska ambitioner att kraftfullt arbeta för en ökad användning av inhemska bränslen. De ovan redovisade olägenheterna med denna prövning motiverar en översyn beträffande behovet av att bibehålla prövningen. Det bör ankomma på utskottet att utarbeta författningstext. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att beslutar att prövning enligt 136 a § byggnadslagen endast görs beträffande anläggningar som använder mer än fast mått träfiberråvara per kalenderår, 2. att hos regeringen anhåller om förslag till ändring av de regler som f. n. finns i 136 a § byggnadslagen i enlighet med vad som i motionen anförts (m) () ()