mot · G6021079 · 1983-01-21 00:00:00 — 1982/83 1079-1086 Enhetlig traflknykterhetslagstiftning till lands och sjöss Vid landtrafik gäller hårda regler för trafiknykterhet. Dessa bestämmelset är erkänt en starkt bidragande orsak till en allmän avhållsamhet från alkoholförtäring i samband med framförande av fordon. Ingen vill på allvar ifrågasätta behovet av dessa restriktioner - tvärtom finns starka skäl för en ytterligare skärpning. Alla medicinska undersökningar visar entydigt att människans förmåga att hantera ett fordon drastiskt avtar även vid mycket liten alkoholförtäring. Båtfylleri och båtonykterhet förekommer i för stor utsträckning. Även ombord på stora fartyg i handelsflottan eller färjetrafiken förekommer alkoholförtäring i sådan mängd att sjösäkerheten allvarligt åsidosätts. har en styrman ställts inför rätta med anledning av alkoholförtäring, sedan ett större lastfartyg gått på grund i , när ansvarigt befäl trodde fartyget befann sig utanför . Den nuvarande lagstiftningen för sjötrafik som är tillämplig på fall där onykterhet förekommer är . Inte bara sakskador av stor omfattning uppstår-av alla dem som drunknar är alkoholpåverkade. Mot en samordnad trafiknykterhetslagstiftning till lands och sjöss har invänts att fritidsbåtar kan användas för övernattning. Fritidsbåtarna kan dag som natt användas i sjöfart. Något undantag i trafiknykterhetslagstiftningen vid landtrafik för husvagnsekipage finns självklart inte. Alkoholförtäring ombord på fritidsbåtar är inte förenligt med de krav sjölivet över huvud taget ställer och leder till ökade risker för allvarliga olyckor. Antalet fritidsbåtar har ökat väsentligt och det finns all anledning att se allvarligt på de problem som alkoholförtäring medför. Mot denna bakgrund har också lagutskottet tidigare ansett att åtgärder bör övervägas. De närmare åtgärder som blir nödvändiga, och varom övervägande vid detta lag bör ha skett, utgörs av införandet av en samordnad trafiknykterhetslagstiftning. Mot en samordnad trafiknykterhetslagstiftning till lands och sjöss har det även invänts att det råder starkt skiftande trafikförhållanden med skilda slag av fartyg och sysslor ombord, vilket ställer olika krav på nykterhet. Under en följd av år har rapporterats om såväl handelsfartyg som färjor som till följd av ansvarig fartygsförares alkoholförtäring gått på grund, ränt upp på land eller kolliderat, med stora ekonomiska konsekvenser och med personskador som följd. Arbetarskyddet är dessutom en viktig aspekt, som 1 1982/83. ej kan eftersättas bland ombordanställda. Ingen alkoholförtäring bör få förekomma i arbetet! Övervakning av en promilleregel till sjöss går att lösa. Av erfarenhet vet vi från landsvägstrafiken att en promillegräns och möjlighet till rutinmässig kontroll har stor betydelse för efterlevnaden av regeln. Trafikmiljön på vattnet utgör i det avseendet ingen skillnad. disponerar en symbolisk summa för information om sjösäkerhet och särskilt sjönykterhet. Dessa begränsade insatser är på intet sätt till fyllest, och det kan på goda grunder antas att särskilt de båtförare som bäst behöver informationen inte nås av budskapet. liksom de frivilliga nykterhets- och motororganisationerna bör ges resurser för informationsinsatser för att förebygga sjöonykterhet. Detta är särskilt viktigt med nuvarande otillfredsställande lagstiftning. Så länge den nuvarande åldriga lagstiftningen består offras människoliv och stora ekonomiska värden går till spillo. Det finns all anledning för att stärka säkerheten till sjöss. Låt den stränga och för vägtrafiken så positiva lagstiftningen om att trafik och alkohol inte hör ihop gälla också till sjöss. Med anledning av vad ovan anförts hemställs* att hos regeringen hemställer om förslag till en enhetlig trafiknykterhetslagstiftning till lands och sjöss. () () * Se även motion 1982/83:1080.