mot · G6021907 · 1983-01-24 00:00:00 — Översyn av inköpsrutiner vid universitet och högskolor och högskolor (UUH) skall enligt instruktion (PM , Dnr 83/79) utrusta institutioner och andra arbetsenheter vid de statliga högskoleenheterna, statliga kulturinstitutioner och de övriga inrättningar som regeringen bestämmer. 1982 kritiserades UUH av för att nämndens tjänstemän alltför osjälvständigt följde institutionernas önskemål. Denna motion baserar sig på övertygelsen att detta i många fall är ofrånkomligt, och den riktiga åtgärden med anledning av revisorernas kritik är därför att ge UUH en mer realistisk instruktion. > Enligt den nuvarande, ovan citerade promemorian skall för handlingar med leverantörer, beställningar, frågor om ändring i ingångna avtal m. m. ombesörjas av UUH och inte av berörd institution. Inköpsbeslut ankommer alltid på UUH. 1 en mängd fall vid inköp av kvalificerad utrustning för forskning eller högre undervisning är en så långt driven centralisering av inköpen praktiskt omöjlig. Vid naturvetenskapliga och tekniska institutioner är man helt på det klara med att UUH saknar teknisk kompetens för att på ett meningsfullt sätt genomföra upphandling ens av standardapparatur, t. ex. vakuumanläggningar eller elektriska mätinstrument, och naturligtvis i ännu mindre grad av kvalificerade specialinstrument. Detta skall givetvis inte uppfattas som en kritik mot enstaka tjänstemän vid UUH, utan enbart mot en orimlig instruktion. T. ex. föreskrives att utrustningsnämnden, på basis av en blankett från den institution där utrustningen skall användas, skall begära in anbud och förhandla med leverantörerna. Det är uppenbart att kvalificerade inköp måste ske på sådant sätt att direkta kontakter mellan användare och säljare har ett avgörande inflytande. I praktiken kringgås följaktligen bestämmelserna på så sätt, att användaren sänder en eller flera offerter till UUH, med en markering av vilket köp som är det önskvärda. Undersökningen av vad som finns på marknaden, förhandlingar med försäljaren om t. ex. modifikationer, pris och installation har därvid skötts av användaren, vilket uppenbart är det enda praktiskt fungerande arrangemanget. För UUH återstår endast det formella inköpet och en extra komplicerad faktureringsrutin. För denna uppgift förefaller UUH vara en onödigt stor organisation. Det är emellertid fullt möjligt att UUH gör en värdefull insats vid andra, mindre specialiserade inköp av artiklar i stort antal. I detta fall kan det tänkas att UUH uppfyller det primära önskemålet bakom dess tillskapande: inköp i stor skala till lägre pris. I de fall som åsyftas ovan är emellertid denna vinst sannolikt fiktiv. Antag att det köps, förslagsvis, en supraledande magnet vid tre av landets universitet/högskolor. Det finns inte stora möjligheter att genom centralisering samordna och förbilliga dessa inköp. Mot bakgrund av ovanstående föreslås att en arbetsgrupp inrättas vid UHÄ. I arbetsgruppen bör ingå personer med praktisk kännedom om apparatinköp på vetenskapliga institutioner. Arbetsgruppen bör skaffa sig en uppfattning om hur UUH:s inköpsinstruktion tillämpats vid olika högskoleenheter. På basis av detta skall gruppen ha till uppgift att se över och modifiera inköpsinstruktioner för UUH, så att dessa blir realistiska, när det gäller kvalificerad apparatur. Mot bakgrund av redovisade förhållanden och exemplifieringar synes det erforderligt med en översyn av den funktion och högskolor har f. n. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om behovet av översyn av inköpsrutiner vid universitet och högskolor. () ()