mot · G6021900 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. har en rad olika åtgärder vidtagits för att hjälpa de ungdomar som efter inte går vidare till gymnasieskolan och inte heller lyckas skaffa sig arbete. Åtgärder som rönt stort intresse och fått stor betydelse och omfattning är försöksverksamheten med introduktionsprogram och yrkesintroduktion samt de s. k. ungdomsplatserna. Genom beslut med anledning av proposition 1979/80:145 fick kommuner med gymnasieskola för sin region möjlighet att med statligt bidrag anordna långa introduktionsprogram för utbildning och yrkesintroduktion . får introduktionsprogram och i vissa fall även yrkesintroduktion anordnas även av kommuner som inte har gymnasieskola (prop. 1981/82:125). Organisatoriskt - dvs. i fråga om skolledning är åtgärderna knutna till gymnasieskolan eller annan skolform. Introduktionsprogrammen syftar till att ge upplysningar om olika utbildningsalternativ och att skapa intresse för utbildning. Yrkesintroduktionen syftar till att ge erfarenheter och meriter som kan leda till anställning, direkt eller efter erforderlig yrkesutbildning. Introduktionen förläggs till företag och institutioner och kan pågå . De platser som ställs till förfogande prövas för varje individ med utgångspunkt i syfte med introduktionen och med tanke på att den skall erbjuda trygghet och stimulans. Statsbidrag med /dag utgår som ersättning för kostnader som åsamkas arbetsstället för handledning, avbräck i produktion o. d. Huvudregeln är att den som deltar i yrkesintroduktionen är elev och har samma studiesociala förmåner som ungdomar i gymnasieskolan. Till kommunen utgår statsbidrag med /dag för administration och uppföljning. Ungdomsplatser kom till . Dessa skall utgöra ett komplement till övriga åtgärder för ungdom . Enligt gällande avtal får den som är och arbetar på en ungdomsplats /dag. Enligt avtalet skall ungdomsplatserna inte påverka den ordinarie arbetsstyrkan i företaget. Avgränsningen mot de ordinarie anställda görs i lokala avtal. Ungdomar som erhåller ungdomsplatser skall utföra uppgifter som medhjälpare och sysselsättas med sådana uppgifter som normalt inte skulle utföras. Till ungdomsplatser utgår statsbidrag med /dag för dem som är anställda på en ungdomsplats och som är . För statliga ungdomsplatser gäller särskilda bidragsbestämmelser. 1 1982/83. Rättelse: S. 15, rad 5 Står: revisorer till: beslöt att ansvaret för ungdomsplatserfr. o. m. skulle föras över från arbetsmarknadsmyndigheterna till skolstyrelserna (prop. 1981/82:150). Under /81 deltog ca 7000 elever i introduktionsprogrammen och ca 9500 i yrkesintroduktion. Motsvarande siffror för /82 var ca 12800 resp. ca 16000. Vid vårterminens slut hade ca 6900 ungdomar anvisats ungdomsplatser. Regeringen har givit SÖ i uppdrag att före utvärdera och redovisa erfarenheterna av introduktionsprogram, yrkesintroduktion och ungdomsplatser. I sin utvärderingsrapport för det första /81 redovisar SÖ följande huvudintryck beträffande yrkesintroduktionen: yrkesintroduktionen uppfattas som ett betydelsefullt komplement till övriga alternativ för ungdomarna, yrkesintroduktionens oväntade stora omfattning i många kommuner och totalt i riket visar att åtgärden som sådan har anpassats till rådande förutsättningar och behov, möjligheterna till anställning varierar kraftigt och följer den lokala arbetsmarknadssituationen. Uppskattningsvis får en tredjedel av ungdomarna någon form av anställning i anslutning till yrkesintroduktionen, ett förhållandevis stort antal ungdomar skaffar sig erfarenheter och kvalifikationer för fortsatta studier. Uppskattningsvis är den grupp som söker utbildning i anslutning till yrkesintroduktionen lika stor som den som får anställning. Regeringen presenterar nu ett förslag till ett nytt åtgärdssystem för ungdomar som efter avslutad grundskola inte genomgår reguljär utbildning eller har fast arbete. Syftet med det nya åtgärdssystemet sägs vara att åstadkomma ett samlat och enhetligt system som också skall leda till en kvalitativ förbättring för dessa ungdomar. gjorda utvärderingar och erfarenheter av vidtagna åtgärder pekar på att de till stor utsträckning fyller sin uppgift. Jämföres sysselsättningssituationen för ungdomar med de som är finner man att det främst är den senare gruppen som bör bli föremål för ökad uppmärksamhet och särskilda åtgärder. Denna kunskap och kommunernas berättigade krav på att få erforderlig tid för planering av detta slag av genomgripande förändringar gör att ett genomförande av förslaget måste ifrågasättas. Regeringens föreslagna åtgärdssystem bygger på det förslag som SÖ skisserat i sin petita då det fanns en mycket begränsad erfarenhet av ungdomsplatserna och kombinationen av åtgärder. Det finns i nuvarande läge mycket som talar för att resultatet av den uppföljning, som SÖ har uppdraget att göra och redovisa före , kan komma att visa andra vägar än de som föreslås bör prövas. Skolan har ansvar för uppföljning av alla ungdomar upp till . uppgift försvåras dock av den flora av åtgärder och förmåner som erbjuds ungdomarna. Det ena systemet för uppföljning av ungdom har följt efter det andra med kort varsel. Situationen ute på fältet är med anledning av nu framlagda förslag förvirrad och kaotisk. Det är rimligt att de under /83 tillämpade uppföljningsåtgärderna får tillämpas även under /84. Utvärderingen av pågående verksamhet kan ge vägledning i bl. a. följande frågor vilka bör vara besvarade innan några genomgripande förändringar vidtas: Hur påverkas gymnasiebenägenheten av den möjlighet till lön och anställning som ungdomsplatser ger? Hur påverkas gymnasiebenägenheten hos eleverna på icke g-ort genom att ungdomsplatser kan erbjudas på hemorten? Anställer arbetsgivaren - när ungdomsplats erbjudes - i första hand den bäste, och kommer den sämst lottade i andra hand? Här som i varje anställningssituation är det arbetsgivaren som bestämmer. Påverkar erbjudandet om ungdomsplatser allmänt arbetsmarknadssituationen för dem som genomgått gymnasieutbildning? Vissa erfarenheter talar för att den som har varit anställd och deltagit i arbete på en viss arbetsplats ges företräde framför den som gjort sin utbildning i gymnasieskolan färdig. Såväl arbetsgivare som arbetstagare på den svenska arbetsmarknaden har en sådan lojalitet mot dem som har funnits på en arbetsplats. Ingen skall heller lastas för sådana följder men den svenska arbetsmarknaden fungerar så. Ger ungdomsplatsen med där förekommande uppgifter det stöd och den gemenskap som de utsatta ungdomarna behöver? Vissa erfarenheter tyder på att konflikter uppstår på grund av att arbetsgivarna vill ha vissa uppgifter av betydelse utförda och att arbetstagarna hävdar att sådana uppgifter inte får utföras enligt ungdomsplatsavtalen. Detta är i så fall mycket allvarligt för den som hamnar i en sådan konflikt. Det är inte övertygande visat att det är möjligt att lägga upp ett tvåårigt program för varje individ enligt propositionens förslag. I vilken utsträckning kan t. ex. en kommun infria löftet om en viss kurs eller viss ungdomsplats för en individ? Förutsättningen för att en kurs skall kunna anordnas är ju att en tillräckligt stor grupp ungdomar vill ha i huvudsak samma kurs. Till nämnda oklarheter kommer att propositionsförslaget i flera avseenden medför ökad byråkratisering. Tjugofyra länsskolnämnder skall fördela ett stort antal delanslag på berörda kommuner efter vissa kriterier. skall sedan anslagsposterna omfördelas mellan nämnderna för att man skall få ett optimalt utnyttjande. Ett ytterligare skäl för att propositionsförslaget bör få vila är pågående arbeten med gymnasieutredningen. Ett syfte med denna reform är att tillskapa en skola för alla. Därför bör man inte nu genomföra de föreslagna ungdomsåtgärderna utan i stället söka förändra gymnasieskolan så att i princip alla ungdomar skall kunna tillhöra denna. Även de ungdomar som föredrar en arbetsplatsförlagd utbildning bör ges en möjlighet att göra det inom gymnasieskolan. Uppföljning av den gymnasiala lärlingsutbildningen pågår och regeringen har utfärdat tilläggsdirektiv för detta arbete. Även detta uppföljningsarbete kan komma att påverka hur utbildningen och sysselsättningen för ungdomar på skall utformas. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att med avslag på proposition 1982/83:100 som sin mening ger regeringen till känna att hittillsvarande åtgärder inom kommunernas uppföljningsansvar för ungdom bör bibehållas t. v., 2. att hos regeringen begär utredning av uppföljningsåtgärdernas effekter på outbildade resp. yrkesutbildade ungdomars ställning på arbetsmarknaden samt av övriga i motionen aktualiserade frågor innan nytt förslag läggs fram, 3. att som sin mening ger regeringen till känna att administrationen och byråkratiseringen av uppföljningsåtgärderna måste minskas avsevärt i ett nytt förslag jämfört med nuvarande förslag och att det nya förslagets förutsättning måste vara att uppföljningsåtgärderna inte medverkar till att företräde på arbetsmarknaden ges åt dem som avbryter sin skolutbildning framför dem som genomför sin gymnasiala yrkesutbildning. () () () HANS NYHAGE (m) ()