mot · G6021886 · 1983-01-25 00:00:00 — m. fl. Allmänt om utslagningen i grundskola Ett av de verkligt stora problemen i det obligatoriska skolväsendet är att så många elever lämnar detta utan att ha fullgjort sin skolplikt. Undersökningar som gjorts på och visar att antalet sådana elever tenderar att öka kraftigt. Det skulle enligt nämnda myndigheter nästan röra sig om en fördubbling . Situationens allvar understryks av det faktum att de s. k. avbrytarna i mycket större omfattning än de som fullföljer sina studier drabbas av arbetslöshet efter skolans slut. SCB-undersökningen visar också att grundskoleavbrytarna är mycket missnöjda med förmåga att ge dem vissa grundläggande kunskaper och färdigheter. av dem anser sig sålunda ha fått för dåliga läsfärdigheter. anser att skolan gett dem för dåliga räknefärdigheter. klagar på undervisningen i att skriva. SCB har också studerat den sociala bakgrunden hos elever med s. k. anpassad studiegång (tidigare jämkad studiegång), till vilken kategori de flesta avbrytarna hör. Man finnér därvid att barn till akademiker och till högre tjänstemän har i mycket högre grad sådan studiegång än arbetarklassens barn en social snedfördelning som borde vara oacceptabel. Vad beror nu allt detta på? Det finns naturligtvis inget entydigt svar på den frågan. Den grundläggande orsaken är helt säkert att teorin om att de starka skall gynnas tillåtits breda ut sig i borgerlighetens . I skolsamhället yttrar detta sig i ett allt oftare upprepat krav på att man nu måste börja tänka på begåvningarna. Denna inställning i kombination med en fri resursanvändning har gjort att specialundervisningen, som vänder sig till elever med skolsvårigheter, har fått stå tillbaka för arrangemang som i första hand gynnar elever utan sådana svårigheter. Enligt SCB:s lärarregister har sålunda antalet lärarveckotimmar för specialundervisning i minskat från 1976/77 till 1978/79, dvs. med 23 500. ökade antalet grundskoleelever med ca 10500. Det rör sig alltså om en mycket kraftig urholkning av specialundervisningen i . som har utvärderat det nya statsbidragssystemet för kommer fram till samma Mot 1982/83:1886 Man konstaterar dessutom att nästan hela minskningen drabbar högstadiet. ökar här antalet s. k. 20-grupper (undervisningsgrupper med bara 20 elever), ett arrangemang som inte nämnvärt förbättrar situationen för enskilda elever med svårigheter. Det går inte att utesluta att det finns ett samband mellan den tilltagande utslagningen av elever från och den fortgående urholkningen av specialundervisningen. Tvärtom, det sambandet är högst sannolikt. Och egentligen är det väl inte så konstigt, om elever som har skolsvårigheter och inte får en adekvat undervisning förr eller senare "tappar sugen, blir apatiska och kanske rent av lämnar skolan. Det är en utveckling som måste stoppas - ju förr desto bättre. Regeringen har också tillsatt en expertgrupp med uppgift att närmare studera problemet med utslagningen i , och det är bra. Men eftersom sambandet mellan det stora antalet ungdomar utan fullständig grundskolekompetens och den eftersatta specialundervisningen är så pass klart, finns det anledning att redan nu fatta beslut som syftar till att ge denna specialundervisning bättre resurser. Det första som bör göras är att utfärdar sådana regler och anvisningar för användandet av den s. k. förstärkningsresursen att det inte råder någon som helst tvekan om att det är enskilda skolor och elever med de största problemen som skall ha den största delen av denna resurs. Det andra som måste göras är att man redan nu börjar överväga ett nytt statsbidragssystem till och att detta blir ett system där pengarnas destination klarare anges, bl. a. för att bättre tillgodose behovet av specialundervisning. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om förstärkningsresurser och behovet av ett nytt statsbidragssystem till . () ()