ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G602608 · 1983-01-20 00:00:00 — Bandelarna och tillhör inte riksnätet och är därför hotade av nedläggning. Enligt regeringens förslag i årets budgetproposition skall beslut vara fattat senast års utgång. Avgörande blir den prövning som skall göras av ansvariga länshuvudmän, länsstyrelse, kommuner och transportrådet tillsammans med SJ. Alternativet till en nedläggning av persontrafiken på SJ blir då landsvägsbussar. Järnvägstrafiken har en snar framtid Efter 1960-talets kampanj för nedläggningar och indragningar fick vi en omfattande energi- och miljödebatt. Inte minst de ständigt stigande bensinpriserna tillsammans med och en viss förbättring av kollektivtrafiken har stimulerat till en ökning av tågresandet. representerar i regel snabbhet och säkerhet. En bättre komfort och mera anpassade tidtabeller ger ytterligare fördelar och öppnar för en positiv utveckling. Då det exempelvis gäller är det också fråga om landets sista smalspårsbana med persontrafik. En förnyelse av motorvagnsparken är nödvändig och kan öka tågresandets attraktivitet i synnerhet om spårläge och service till allmänheten förbättras. Måste en upprustning blir dyr? Enligt transportrådets kalkyler (utformade i samråd med SJ) skulle det behövas 90 milj. kr. för att bibehålla standarden på bandelen och 12 milj. kr./år för drift. Visserligen har underhållet blivit starkt eftersatt av SJ, men med lättare trafik borde en rimligare reparationskostnad vara realistisk. Kommunala alternativa utredningar visar på en betydligt rimligare driftkostnad. Det är också påtagligt att TPR i sina kalkyler får väldigt höga administrationskostnader. Det bör nämnas att kommunala utredningar av t. ex. pendeltågstrafik i visar samma resultat - SJ:s avskrivnings- och räntekostnader samt de beräknade samkostnaderna för bl. a. administration är sensationellt höga. Med acceptabla och rimliga statliga bidrag till infrastrukturen skulle i många fall järnvägstrafiken/ pendeltågstrafiken kunna drivas till lägre kostnad av ett lokalt kommunalt trafikföretag. Enligt vår mening finns det anledning att skapa gynnsamma villkor för huvudmannen om järnvägstrafiken lokalt/regionalt skall ombesörjas av Hänsyn bör tas till den kraftiga subventionering som all landsvägstrafik åtnjuter och som inte har sin motsvarighet vid järnvägstrafik samt till de samhällsekonomiska fördelarna med järnvägstrafiken. I samband med ett eventuellt överförande av persontrafiken på dessa banor kan vi inte godta de schablonmässiga fantasisiffror som ofta återkommer i de statliga kalkylerna. Alternativa realistiska beräkningar måste tas fram och bilda grund för uppgörelser. Underskott torde i de flesta fall bli oundvikliga, men likväl acceptabla om trafikmässiga och andra fördelar uppkommer. Såväl som linjen bör enligt vår principiella syn i första hand prövas som riksnätsbanor. I andra hand skall villkoren för ett övertagande vara synnerligen gynnsamma för länshuvudmännen och ägnade att stimulera fortsatt järnvägstrafik. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen uttalats beträffande järnvägslinjerna och . (vpk) (vpk)
mot · G602610 · 1983-01-20 00:00:00 — Undersökningar av allvarligare olyckshändelser m. m. Regeringen beslöt tillsätta en kommitté (direktiv 1981:12) med uppdrag att undersöka allvarliga olyckshändelser och tillbud till sådana händelser. Kommittéformen har enligt dåvarande kommunministern valts med hänsyn bl. a. till att regler och arbetsformer för en verksamhet som är samordnad med den som och sjöfartens bedriver skall kunna övervägas närmare sedan viss erfarenhet har vunnits. Denna kommitté kan på eget initiativ undersöka alla slags allvarliga olyckshändelser eller tillbud utom luftfartsolyckor och sjöfartsolyckor. För sjöolyckor gäller att dessa kan granskas av sjöfartens , genom ett uppdrag av regeringen. Några befogenheter att själv ta initiativ till en utredning har inte sjöfartens . Sjöfartens , som inrättades 1976, har därför utrett vissa olyckor medan andra har utretts av t. ex. . Ytterligare andra har inte blivit föremål för någon sådan utredning, trots att de måste anses vara av ett visst principiellt intresse. Denna utredningsverksamhet måste samordnas med verksamheten inom . Sjöfartens , som i viss del är samordnad med , bör ges möjligheter att på eget initiativ kunna utreda olyckor eller tillbud i likhet med de övriga. Kommittéformen skulle övervägas närmare sedan erfarenheter vunnits av den undersökningsverksamhet som sker inom denna. Sådana överväganden bör kunna göras nu och leda till att regeringen inför redovisar dessa jämte slutsatser. En sådan redovisning bör också innehålla skälen till att sjöfartens inte fått regeringens uppdrag att utreda några av de uppmärksammade sjöolyckorna i . Med hänvisning till det anförda föreslår jag därför 1. att begär förslag som innebär att sjöfartens ges möjlighet att själv ta initiativ till genomförande av utredning av sjöolyckor m. m., 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande samordning av verksamheten inom , sjöfartens och kommittén för undersökning av svåra olyckshändelser. P. O. () minab/gotab 1983 73427
mot · G602611 · 1983-01-20 00:00:00 — 1982/83 611-619 m. fl. Anslagen till enskilda vägar Den socialdemokratiska regeringen föreslår att statsbidragen till enskilda vägar sänks från till . Det innebär t. ex. för ett minskat anslag på ca 5 milj. kr. och för på ca 3 milj. kr. Åtgärden drabbar hårt glesbygdens folk. Regeringen hade som en viktig övergripande målsättning för den ekonomiska politiken målsättningen om regional balans. Den socialdemokratiska regeringen har i sin första budget tagit bort målsättningen om regional balans. Vi ser i denna fråga ett av resultaten. Enligt vår mening är det direkt orimligt att låginkomsttagare samt det stora antal pensionärer med enbart folkpension som är de som i hög utsträckning bor utefter de enskilda vägarna nu skall tvingas betala stora pengar till sommar- och vintervägunderhåll. Åtgärden kan betraktas som direkt landsbygdsfientlig. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att beslutar att bidraget till enskilda vägar också fortsättningsvis skall utgå , 2. att beslutar att till Bidrag till drift av enskilda vägar för /84 anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med 80,5 milj. kr. förhöjt reservationsanslag på 621 milj. kr. P. O. () () 1 1982/83.
mot · G602612 · 1983-01-19 00:00:00 — m. fl. Det system som gäller vid registrering av bil har betydande olägenheter för dem som inte bor i närheten av . Det tar för att få tillgång till det skattemärke som krävs för att bilen skall vara körklar. Detta är ett problem speciellt i , där avstånden är långa, vilket innebär onödiga mil för att hämta bilen . Det alternativ som ofta används är att en tjänsteman från bilfirman åker till för att få bilen registrerad. Kunden får då vänta de timmar detta tar, och man får nog räkna med att kunden får betala bilhandlarens kostnader för detta. fanns ett system med interimsskyltar som kunde hämtas på närmaste polisstation. Bilen kunde då användas det tog att få den permanent registrerad. Med de tekniska möjligheter som finns borde registreringen kunna ske betydligt snabbare och bekvämare. En decentralisering av registreringen till annan myndighet, t. ex. postverket eller polisen, kan ske utan att man behöver ge avkall på nuvarande krav på kontroll m. m. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att hos regeringen begära sådana ändringar i bestämmelserna om registrering av bil som anförts i motionen. () ()
mot · G602614 · 1983-01-19 00:00:00 — Ett växande missnöje finns mot de parkeringsanmärkningar som drabbar den som parkerar felaktigt. Förseelserna är bagatellartade men drabbar den felandes ekonomi mycket kraftigt. För att undgå parkeringsanmärkningar krävs att bilisterna är väl förtrogna med ortens lokala trafikföreskrifter. För att sätta sig in i föreskrifterna genom att begära kopior - skulle det i kosta mer än . i kopieringskostnad om kopior önskas på samtliga föreskrifter. I går det inte att få kopior på samtliga föreskrifter. Att kopiering kostar beror på att trafikföreskrifterna i består av mer än 5 000 sidor lösblad. Det är emellertid inte den stora omfattningen av trafikföreskrifter som är det allvarligaste problemet utan att trafikanterna inte vet om de begått fel eller inte, när de åläggs att betala felparkeringsavgiften. De flesta betalar utan att kunna förvissa sig om fel begåtts eller inte. Uppgifter gör gällande att inemot hälften av de parkeringsärenden som kommer upp i tingsrätterna frias. De flesta som drabbas av felparkeringsavgifter vet att det leder till omfattande besvär för den som vägrar betala, varför man inte ifrågasätter riktigheten av den åsätta avgiften. Bilisterna nöjer sig spontant med att säga att nu har jag drabbats av en felparkeringsavgift - ett bevis för att samhället inte klarat av att ordna en riktig trafikmiljö och därför i stället avgiftsbelägger den felande för att skyla över samhällets egen oförmåga. Det är orimligt att begära att den som drabbas av felparkeringsavgift okritiskt skall acceptera avgiften utan att kunna kontrollera utdebiteringens lagliga riktighet. Ingen bör kunna avkrävas att kunna 5 000 sidor med kungörelser, vilka ofta ändras från tid till annan. För att öka rättssäkerheten är det därför rimligt att varje parkeringsanmärkning också skall bestyrkas med angivande av vilken trafikkungörelse som bilisten felat mot och att den betalningsskyldige senast vid första betalningspåminnelsen erhåller utdrag ur de för platsen för parkeringsanmärkningen gällande trafikföreskrifterna, så att den felande kan förvissa sig om att han brutit mot föreskrifterna eller ej före betalning. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att begär att regeringen i enlighet med motionen utreder om införande av en lag som ålägger kommunerna att informera felparkerare om de trafikförordningar som de brutit mot.
mot · G602615 · 1983-01-19 00:00:00 — m. fl. Möjligheterna att driva en konkurrenskraftig järnvägstrafik beror i hög grad på i vilken utsträckning järnvägen kan vidareutvecklas standardmässigt. Västerdalsbanan är en av de ersättningsberättigade bandelarna, som är i stort behov av investeringar och underhåll, eftersom vissa delar av banan håller låg standard. Banans längd är , och av den sträckan finns räler på /m, vilket omöjliggör att lokdragna tåg kan hålla en tillfredsställande hastighet. Västerdalsbanan har kunnat notera en kraftigt ökad trafik. Likaså har chartertrafiken med buss ökat kraftigt till . Intresset för vintersport i de södra fjällområdena har ökat mycket kraftigt. Även gentemot skidsportorter på kontinenten har visat sig vara konkurrenskraftiga, varför det finns en rad skäl som talar för en god och bekväm kollektivtrafik med järnvägen som stomme i kollektivtrafiknätet. Kravet på en hög och över hela landet så långt möjligt likformig servicenivå i trafikapparaten måste också gälla för de resenärer som skall resa till landets södra fjällområden. Samhället har medverkat till stora satsningar på rekreations- och fritidsanläggningar, kopplade till skidåkning, i landets snörikaste område. Ur samhällsekonomisk synpunkt måste det därför anses angeläget att en upprustning av Västerdalsbanan kommer till stånd. En elektrifiering, upprustning och utbyggnad av Västerdalsbanan skulle få stor effekt på såväl lokal som regional arbetsmarknad . Dessa arbeten skulle skapa många arbetstillfällen även inom företag som levererar material till byggnationer på Västderdalsbanan. Investeringar innebärande bättre kommunikationer till skulle också medföra bättre sysselsättningsgaranti inom det primära rekreationsområdet . Utan turismens positiva utveckling i detta område skulle stora regionala sysselsättningsproblem finnas. Den turism som söker sig till landets sydligaste fjällområden skulle troligen söka sin rekreation i utlandet om inte rekreationsutbud fanns. Den stora arbetslöshet som råder i landet kräver att insatser görs, som skapar investeringar med framtida effekt på arbetsmarknaden. En elektrifiering och utbyggnad av Västerdalsbanan skulle få stor effekt på såväl den lokala som regionala arbetsmarknaden , liksom det skulle garantera framtida sysselsättningstillfällen. Ur sysselsättningssynpunkt skulle alltså arbetet med Västerdalsbanan ha stor effekt, såväl som för framtiden. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att i enlighet med vad i motionen anförts beslutar hos regeringen begära förslag om utbyggnad och elektrifiering av Västerdalsbanan. () () () BO () ()
mot · G602616 · 1983-01-19 00:00:00 — Ett fjärrstyrt signalsystem på järnvägslinjen trafikpolitiska beslut framhålls angelägenheten av ett ökat utnyttjande av järnvägen av trafiksäkerhets-, miljö- och energiskäl. Vidare markeras investeringarnas betydelse för att höja kvaliteten på järnvägens transporttjänster, öka kapaciteten och förbättra servicen. Det är av vikt att SJ får tillräckliga investeringsmedel för att kunna utnyttja genomförda investeringar på ett effektivt sätt samt för att ta till vara möjligheterna till fortsatta rationaliseringar inom järnvägsdriften. Investeringarna innebär för exempelvis att banstandarden förbättras genom bl. a. rälsarbeten, Tätning av kurvor och en förbättring av elförsörjningen, vilket därmed möjliggör användandet av nya snabbgående lok, vilket kommer att minska restiden . För att kunna utnyttja dessa nu pågående och planerade baninvesteringar med total effektivitet, bör det nuvarande signalsystemet utbytas till fjärrstyrning och att lok-vagnparken moderniseras för ökad komfort. Med hänvisning till det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna att utbyggnad av fjärrstyrning på järnvägen tidigareläggs.
mot · G602620 · 1983-01-20 00:00:00 — 1982/83 620-632 i och anpassning av bestämmelser om bilars utrustning Gång efter annan införs särlagar och särbestämmelser för vårt land. För del kan de inledningsvis verka vettiga, men när de konfronteras med internationella överenskommelser blir dessa bestämmelser och lagar till bekymmer. Lagar och bestämmelser kring bilarnas utrustning är ett typexempel på hur nationella bestämmelser försvårar och fördyrar en produkt i den internationella konkurrensen. Många av dessa särlagar synes vara helt onödiga och bör därför avskaffas. Med hänvisning till vad som framförts hemställer vi att hos regeringen begär en översyn av särslagar och bestämmelser i fråga om bilars utrustning och att våra bestämmelser i större grad anpassas till internationella överenskommelser. HANS () ()
mot · G602621 · 1983-01-20 00:00:00 — Persontrafiken på bandelen lades ner 1981. Motiveringen var att banan nu skulle rustas upp med bl. a. AMS-medel på 10 milj. kr. samt lika mycket från SJ. Så håller nu också på att ske. skall alltså bandelens öde avgöras. Många innevånare omkring denna bandel samt kommun- och rikspolitiker har lagt ner mycket kraft på att få ett klart besked hur det skall bli med deras bandel och om persontrafiken skall få fortsätta att fungera. Bandelen har ett gott underlag för att även i fortsättningen få ha kvar sin status som järnväg med persontrafik. Det är då inte bara med tanke på den ordinarie trafiken utan kanske också med tanke på den förhöjning av kollektivt åkande som ofta inträffar i samband med sommarmånadernas ökade boende i dessa trakter. Banan är också elektrifierad, vilket givetvis är en stor fördel ur energisynpunkt och i miljöhänseende, i förhållande till den busstrafik som är insatt som ersättning och som belastar de förut hårt trafikerade vägarna. Givetvis betyder det oerhört mycket för kommunerna som berörs av denna bandel att inte bara godstrafiken utan också persontrafiken fungerar väl, så att innevånarna känner att det är motiverat att åka kollektivt. Det finns mindre typer av motorvagnar som man mycket väl skulle kunna använda för att vid de tillfällen , när trafiken är som störst kunna komplettera med några vagnar. Upprustningen och förbättringsarbetena innebär, att banan skall tillåta fart. Med en viss förbättring av doseringen av banan skulle man lätt kunna öka hastigheten vid 20 tons axeltryck. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att persontrafiken på bandelen bör återupptas efter slutförande av nu pågående upprustning och att denna bör genomföras på ett sådant sätt att trafik med en hastighet av möjliggörs.
mot · G602623 · 1983-01-19 00:00:00 — Behovet av teknik för telefonlarm vid installation av nya televäxlar har civilförsvaret haft ett s. k. telefonlarm för larm vid allmän fara eller krigsrisk etc. Anledningen är bl. a. att de allmänna flyglarmen anses vara alltför svåra att uppfatta inomhus. Vid larm går upprepade telefonsignaler fram till flertalet av telefonabonnenterna. nås på detta sätt ca 2-3 miljoner abonnenter till en kostnad av ./abonnent. De som infört i slutet av 1970- och början av 1980-talen saknar dess värre f. n. möjligheter till telefonlarm. Enligt uppgift skulle problemet sannolikt kunna lösas genom tilläggskonstruktioner, men till mångdubbelt högre kostnader än de nuvarande. /abonnent har nämnts. Vi finner det därför oroande, att regeringen och f. n. uppenbart främst av sysselsättningsskäl satsar på att mycket snabbt ersätta nuvarande växlar med de nya AXE-växlarna, trots att larmfrågan ännu inte fått en tekniskt och ekonomiskt acceptabel lösning. I de flesta fall torde det inte vara behovet av kapacitetsökningar för , som föranlett planerna på utbyte av växlarna, utan snarare behovet av sysselsättning vid vissa verkstäder. Även om vi har förståelse för detta, så menar vi dock att det inte är rimligt, att man på detta sätt allvarligt reducerar möjligheterna till telefonlarm i våra större städer. Vi menar, att man i stället skulle satsa resurser på att ta fram de tilläggskonstruktioner, som anses erforderliga, så att installation av dessa kunde ske parallellt med installation av AXE-växlarna. Inom samma totala anslagsram skulle detta naturligtvis leda till en något långsammare installation av AXE-växlar, men att denna uppvägdes av fördelen med att man både borde kunna hålla sysselsättningen på likvärdig nivå genom arbetet med tilläggskonstruktionerna och bibehålla möjligheterna till telefonlarm inom de berörda bostadsområdena. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande vikten av att nyinstallerade förses med utrustning för telefonlarm.
mot · G602624 · 1983-01-19 00:00:00 — m. fl. Överförande till riksnätet av järnvägslinjen Bjärka/ fattade beslut om ny trafikpolitik (prop. 1978/79:99, trafikutskottets betänkande 1978/79:18 och rskr. 1978/79:419). Av beslutet framgår att järnvägsnätet för persontrafik införs i ett s. k. riksnät. Till riksnätet förs dels persontrafiken på det tidigare s. k. affärsbannätet och vissa andra bandelar. Riksdagsbeslutet berör de för och län gemensamma bandelarna och Bjärka/. Beträffande dessa bandelar vill vi framföra följande: Länsstyrelserna i och har i sina trafikplaner uttalat att antalet dubbelturer som f. n. är tre bör utökas till fem. Resandeunderlaget kan ökas betydligt om tidtabellerna justeras så att det blir möjligt att göra arbets- och skolresor samt att taxesamordning kommer till stånd med länstrafikbolagen. Hänsyn bör också tas till möjligheterna att med järnväg nå det för de båda länen gemensamma primära rekreationsområdet i skärgården. Enligt riksbeslutet förs bandelen till riksnätet medan bandelen Bjärka/hamnar bland de bandelar som ligger utanför detta nät. Vi anser att bandelarna fyller likartat behov i trafiksystemet. I enlighet med riksdagsbeslutet har därefter regeringen gett SJ i uppdrag att utarbeta en plan för upprustning av riksnätet. beslut får den olyckliga effekten att av de båda ovannämnda bandelarna som fyller likartade uppgifter kommer den ena att rustas upp och få en tillfredsställande standard medan den andra bandelen av ekonomiska skäl kan bli nedläggningshotad. Av propositionen framgår att bandelar som är betydelsefulla länkar i interregionala eller internationella förbindelser eller förbindelser mellan primärt centrum och stambanorna bör föras till riksnätet. Antalet resande på banorna skall vara relativt omfattande och andelen interregionala resenärer stort. Även regionalpolitiska skäl bör tala för att persontrafiken bibehålls på dessa banor. Vi finner det helt logiskt att bandelen mot bakgrund härav förts till riksnätet medan det framstår som märkligt att inte bandelen Bjärka/även förts dit. Med anledning av vad i motionen anförts hemställs om att beslutar uttala sig för att bandelen Bjärka/ tillförs riksbanenätet. () (vpk) () () () ()
mot · G602625 · 1983-01-20 00:00:00 — Förbud mot s. k. väg-gupp Regler och förbud kan i enstaka situationer vara befogade, men man måste alltid använda sådant med försiktighet. På trafikområdet har tvångs- och förbudslagstiftningen gått alldeles för långt. Ett exempel är försöken att hindra bilisterna genom att anlägga s. k. väg-gupp. Sådana väggupp byggs upp till sådan höjd att bilister riskerar skador på bilarna redan i farter . Eftersom bilen följer vägens alla gropar och höjningar vid låg hastighet så riskeras de allvarligaste skadorna på bilarna på grund av dessa väggupp vid relativt låga hastigheter. Vid höga hastigheter torde studsen och därmed skaderisken bli mindre, eftersom bilen då inte följer vägbanan ned i gropen efter guppet utan liksom flyger över. Då här syftet med guppet, nämligen att få ned höga hastigheter, misslyckats och det är de som kör relativt sakta, som råkar värst ut. En betydligt bättre och dessutom ofarlig metod är att måla upprepade längsgående streck över vägbanan. De förorsakar en lätt skakning i bilen, men torde för övrigt vara helt ofarliga. Metoden används på flera ställen. Att anlägga dyrbara och dessutom farliga trafikhinder i form av gupp är däremot helt förkastligt och måste förbjudas. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen hemställer om förbud mot anläggande av väg-gupp.
mot · G602626 · 1983-01-19 00:00:00 — I en motion till höstriksdagen 1982/83:98 föreslog jag att från de medel för särskilda väginvesteringar i södra och som regeringen föreslagit i proposition 1982/83:50 skulle 10 milj. kr. reserveras för att påbörja projektet med bro över Vallsundet vid i . beslöt i sitt betänkande 1982/83:6 med anledning av min motion uttala att eftersom projektet ännu så länge befinner sig på ett förberedande stadium borde medelsanvisningen ske inom ramen för flerårsplan. Med anledning av trafikutskottets ställningstagande finner jag det nu angeläget att gör ett uttalande som markerar att broprojektet bör realiseras under nästa flerårsplan. Eftersom är ett omfattande broprojekt och behovet av vägbyggnad i övrigt i är stort - är antalet eftersatta vägföretag betydande i detta län - får det anses befogat att vid tilldelning av medel för nästa flerårsplan till hänsyn tas till att i realiteten läggs utanför ordinarie länsanslag eller att ordinarie länsanslag direkt ökas med kostnaderna för . Det är nämligen angeläget att byggandet av inte på något sätt får inkräkta på andra angelägna vägprojekt i länet. I övrigt är det ett väl dokumenterat faktum att tillhör de allra mest lönsamma projekten som finns inom . Eftersom med nuvarande kostnader för att upprätthålla färjetrafiken över Vallsundet avkastningen på ett i broprojektet investerat kapital blir så tillfredsställande finns ingen anledning att under hänvisning till budgetsituationen skjuta projektet . bör alltså komma till stånd så snart projekteringsarbetet genomförts. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att i samband med behandlingen av budgetpropositionen 1982/83:100, bilaga 8, uttalar sig för att vid utarbetandet av nästa flerårsplan för utrymme måtte beredas för ett genomförande av och att medelstilldelningen blir sådan att broprojektet inte inkräktar på övriga angelägna vägprojekt i i enlighet med vad i motionen anförts. . ÅSLING (c)