mot · G602399 · 1983-01-18 00:00:00 — m. fl. Produktion av järnsvamp, stål och ammoniak av beredskapsskäl De norrbottniska basindustrierna har drabbats extremt hårt av lågkonjunkturen i västvärlden. Speciellt utsatt är . De prognoser som gjorts tyder inte på någon konjunkturuppgång . Denna situation kräver enligt vår mening extraordinära åtgärder. Det förslag vi här lägger fram binder ihop krisen inom länets basindustrier med ett antal konkreta industrisatsningar. Ur sysselsättningssynpunkt kommer ett genomförande av förslaget att få de största återverkningarna i malmfälten. Följande viktiga områden berörs i förslaget: - Järnvägssträckan (södra omloppet) - Järn - stålframställningen - Driften vid koksverket Huvudtanken i förslaget är att det av beredskapsskäl bedrivs stål-, järn-, svamp- och ammoniakframställning i länet. Den sistnämnda produktionen är möjlig att koppla ihop med en fullskalig handelsgödseltillverkning i länet, vilket vpk föreslagit. Huvudskälet till förslaget om beredskapsproduktion är att vårt land vid en internationell krissituation kan ställas inför svåra försörjningsproblem när det gäller de aktuella råvarorna. Självförsörjningsgraden av ammoniak är minimal. För stålet har den stadigt minskat och är nu . Skrotimporten, som järnsvamp kan ersätta, blir alltmer omfattande. Kan vårt land inte upprätthålla tillfredsställande självförsörjning av dessa varor i en krissituation är risken uppenbar att beroendet till annan makt blir så stor att vi tvingas göra avkall på alliansfrihet och neutralitet. Huvudpunkterna i förslaget är dessa: Stålproduktionen vid järnverket i Luelå drivs med full kapacitet. Det innebär två masugnar i drift. Behovet av järnmalm från gruvorna i malmfälten kommer därigenom att öka. Förslaget får återverkningar på bl. a. järnvägssträckan (södra omloppet). Järnsvamptillverkning startas i malmfälten. i drivs med full kapacitet. Överskottsgasen används för tillverkning av ammoniak, basen för kvävehandelsgödsel. skapslagring av kol är i detta sammanhang nödvändig. i byggs om för eldning med fasta bränslen. Detta innebär att den igenslammade gasledningen från koksverket till kraftvärmeverket inte behöver byggas om. Vårt förslag innehåller inga detaljerade ekonomiska och volymmässiga beräkningar. På den senare punkten har vi dock genom preliminära studier funnit att förslaget är realistiskt. En ekonomisk bedömning av projektet bör utgå från ett samhällsekonomiskt synsätt. Det innebär bl. a. att studera alternativet arbetslöshet för dem som genom förslaget bereds arbete. Förslaget bör vidare kopplas ihop med den strategi för malmfälten som vi redogör för i annan motion. Förutom den rent försörjningsmässiga aspekten finns ett viktigt skäl till varför vårt land bör upprätthålla en så hög beredskap som möjligt på livsmedel, energi, nödvändiga varor för svensk industri osv., nämligen kopplingen till svensk neutralitet och alliansfrihet. Vårt land är när det gäller en rad, för folkhushållet nödvändiga varor, kraftigt importberoende. Det gäller inte minst produkter som behandlas i detta förslag. Importen är koncentrerad till , vilkas produktion i huvudsak bestäms av stora multinationella bolag. Denna tendens har successivt förstärkts . Det har dessutom inneburit att den svenska industriproduktionen på en rad viktiga områden kommit att dikteras av monopolen. De är prisbestämmande, de upprättar kvoter om produktion av en rad varor. och är två bolag, som bittert har fått erfara detta. Det kraftiga importberoendets vara eller inte vara diskuteras i fredstid vanligtvis ur ett rent protektionistiskt synsätt, vilket i sig inte är en ointressant frågeställning. Av lika stor vikt är emellertid att diskutera vad detta förhållande får för konsekvenser vid en internationell konflikt som drabbar importen av en eller flera viktiga varor. Om vårt land i en sådan situation inte har tillräcklig beredskap av nödvändiga varor kan det av rena överlevnadsskäl tvingas knyta upp sig till företag utomlands. Företag som kan vara intimt allierade med någon eller några av de ländersom deltar i konflikten. Detta kan leda till att dessa länder ställer sådana krav på vårt land att vi måste ta ställning i den pågående konflikten. Detta kommer automatiskt att leda till avsteg från den svenska neutralitets- och alliansfriheten. Den yttersta konsekvensen kan bli att vårt land militärt dras in i en storkonflikt. Sett mot den här bakgrunden är det av stor betydelse att vårt land i en internationell krissituation kan upprätthålla så hög beredskap som möjligt med avseende på för folkhushållet och svensk industri viktiga produkter. Det framlagda förslaget måste ses i detta sammanhang. Vårt lands importberoende av handelsstål har år för år ökat. 1975 motsvarade det av landets förbrukning. ligger det närmare 60 Enligt var importen av handelsstål 1982 1 . Det innebär att den totala importen kommer att bli omkring . Det skall jämföras med produktionen vid de två masugnarna i som uppgår till . Produktionen vid den avstängda Masugn 1 motsvarar av landets årliga import. Med antagandet att det handelsstål som tillverkas i och vid en internationell krissituation avsätts inom landet, skulle tillskottet från de två masugnarna i täcka det inhemska behovet. Kapaciteten vid de tre handelsstålverken är enligt :s egna bedömningar (Perspektivplan 80). Vilket exakt behov av handelsstål som framöver kommer att finnas i landet kan inte förutsägas. Det beror på regeringars vilja till investeringar inom industri och bostadsbyggande. Tillgänglig statistik visar att användningen av handelsstål med undantag legat över . är det troligt att användningen kommer att bli strax över . Därmed kan en igångkörning av Masugn 1 motiveras. Den mängd stål vi föreslår skall beredskapsproduceras vid järnverket i bör ingå i den rullande försäljningen. Det innebär att den mängd som beredskapsproduceras år 1 säljs år 2, då ett nytt lager produceras som sedan säljs år 3 osv. Den här föreslagna åtgärden får konsekvenser på järnmalmsbrytningen i malmfälten. Ökad stålproduktion kräver med nödvändighet mer järnmalm. Den föreslagna ökningen av stålproduktionen kräver ca en miljon anrikade järnmalmsprodukter, som i sin tur i ren järnmalmsbrytning är betydligt mer. En ökad transport av järnmalm från malmfälten till får också positiva återverkningar på järnvägssträckan (södra omloppet). Full kapacitet vid järnverket i innebär dessutom en tryggare drift vid det närbelägna koksverket, vars kapacitet är lägre än normalt. Frågan om järnsvamptillverkning i har aktualiserats på allvar . Produkten som tillverkas från kulsinter har sin främsta' användning som tillsats vid stålframställning. Det har samma egenskaper 1 som det skrot som används vid stålframställningen. har skrotanvändningen inom svensk stålindustri ökat Detta beror bl. a. på att övergett malmetallurgin vid Domnarvet till förmån för den skrotbaserade metallurgin. Denna utökning av skrotanvändningen har medfört problem med tillförseln av skrot till stålindustrin. Den har ytterligare förvärrats i och med exportörernas ovilja till leveranser. Inte minst gäller detta exportörer i . Representanter från specialstålindustrin, som har skrot som grundråvara, har noterar denna utveckling med stor oro. Ett annat problem som i detta sammanhang noterats är att skrotet blir mer och mer förorenat eftersom det cirkulerar i processen. Detta får återverkningar på stålkvaliteten. Ersättningsmaterialet järnsvamp är därmed intressant såväl under nuvarande produktionsförhållanden som vad som skulle inträffa vid en internationell krissituation, där tillförseln av importerat skrot ytterligare kan äventyras. Frågan om tillverkning av järnsvamp i har aktualiserats av förre NJA-chefen . I en artikel i tidskriften har han presenterat den rad av tillverkningsmetoder som finns för tillverkning, men också en ekonomisk beräkningsmodell. Den visar att förslaget är realistiskt. Den tillverkning som bör vara lämpligast är den av SKF utarbetade plasmametoden. Den bör kombineras med den nya stålbandsprocess som utarbetats vid i . Problemet kring det nybyggda kraftvärmeverket i Luelå har blivit större än beräknat. Det kanske allvarligaste problemet gäller gasförsörjningen från koksverket. Den har inte kunnat hållas på önskvärd nivå beroende på att den aktuella gasledningen är kraftigt igenslammad. Problemet kan avhjälpas med eldning av dyrbar olja, vilket ytterst drabbar kommunens konsumenter. Alternativet är att bygga en ny gasledning, vilket enligt uppgift kostar 25-30 milj. kr. Det är knappast troligt att problemet genom denna åtgärd skulle vara undanröjt. Igenslamning av denna typ av gasledning är en teknisk svårlöst nöt. Vi föreslår i stället att kraftvärmeverket byggs om för eldning med fasta bränslen. Kostnaderna för detta är svårbedömda men torde ligga någonstans runt 40 miljoner. Vi vill dock hänvisa till regeringens framlagda energipolitiska proposition, där det framgår att kommuner kan få ett statsbidrag på av byggkostnaden vid installation av torveldad panna för fjärrvärmebruk. Vi utgår från att denna möjlighet också gäller detta fall. Härigenom skulle investering inte bli alltför mycket högre än byggandet av en ny gasledning. Det bör i sammanhanget noteras att kommun har undersökningskoncession på minst en myr inom kommunens gränser. En annan fördel med denna konstruktion är att driften vid kraftvärmeverket skulle tryggas på ett bättre sätt än att vara uppbunden av gasleveranser från en konjunkturkänslig industri. Hur vårt land skall klara en avspärrningssituation är i hög grad avhängigt av hur livsmedelsproduktionen kan upprätthållas. Den är i sin tur kraftigt beroende på tillgången på handelsgödsel. Skulle inte våra jordar få sitt tillskott av handelsgödsel skulle jordbrukets avkastning sjunka avsevärt. Det kan konstateras att vårt land när det gäller handelsgödsel är kraftigt importberoende. Inte minst gäller det ammoniak, basen för kvävegödselmedel, och den produkt som i det här sammanhanget är mest intressant. Dels importerar vi ammoniak för framställning av kvävegödselmedel och också sammansatta gödsel, dels importeras olja som används för framställning av ammoniak vid anläggningarna i och . Importberoendet inom handelsgödselområdet aktualiserades på allvar i och med försäljningen av svenska företag till Norsk Hydro. Debatten fick ytterligare näring när det meddelades att anläggningen i skulle läggas ned. De överläggningar som följde resulterade i att Norsk Hydro förband sig att upprätthålla produktionen i fram /83. Dessutom tillsattes en utredning under ledning av förre landshövding med uppgift att se över den svenska beredskapen vad beträffar ammoniak. Cederwall kom till den slutsatsen att det skulle vara billigare att beredskapslagra ammoniak än att upprätthålla produktionen i . Det förslag utredningsmannen lägger fram bygger dessutom på en principöverenskommelse mellan svenska staten och Norsk Hydro om åtgärder vid en internationell krissituation, som skulle sätta hinder för tillförseln av ammoniak till . I praktiken innebär detta att vårt land vid en sådan situation blir beroende av en stor multinationell koncern med förgreningar in i nordamerikanska oljeindustrin. Den Cederwallska utredningen har mött hård kritik. Inte minst har reagerat. De har på en rad punkter pekat på brister i utredningen. De har också med oro noterat att anläggningen i enligt förslaget inte har någon chans. Fabriks har i stället lagt fram en motutredning som visar att det skulle vara billigare att upprätthålla produktionen i än att beredskapslagra ammoniak. Fabriks presenterar dessutom en plan för svensk ammoniakförsörjning i såväl fredstid som kristid. Strategin bygger på en framtida svensk ammoniaktillverkning ur inhemska råvaror, bl. a. från torv och biomassa. Ett alternativ som inte diskuterats i detalj är möjligheten för tillverkning av ammoniak ur överskottsgasen från koksverket i (förutsätter förändrad drift vid Luleås kraftvärmeverk, se ovan). Detta förslag har diskuterats vid ett flertal tillfällen och kopplats ihop med en fullgödseltillverkning i länet. Nödvändiga råvaror för denna tillverkning finns i . Vi ställer oss bakom den strategi som lagts fram av men menar att en tillverkning av ammoniak vid koksverket i ur beredskapsskäl kan motiveras. Inte minst därför att det av geografiska skäl bör finnas en beredskap av handelsgödsel också i den norra delen av landet. På denna punkt är det nödvändigt med ingående diskussioner med Fabriks för att finna en lämplig och för alla parter acceptabel produktionsmodell. Det kan dock redan nu konstateras att det totala behovet av kvävegödselmedel i landet vida överstiger ammoniakproduktionen i och . Detta förslag förutsätter en viss beredskapslagring av kol, vilken är förknippad med tekniska problem. Det gäller i första hand kolets lättantändlighet. Problemet går att komma runt om kolet lagras i vått tillstånd. Den redan miljöansatta delen av Hertsöfjärden närmast är lämpad för detta ändamål. Lagringen måste givetvis ske under miljömässigt rigorösa former. Som redan antytts är det nödvändigt att koppla ihop den här föreslagna tillverkningen av ammoniak med det diskuterade förslaget om tillverkning av handelsgödsel i . Utredningar har gjorts som visar att en sådan tillverkning skulle bli lönsam och att det dessutom finns en marknad. Alla viktiga råvaror för denna tillverkning finns i länet, vilket är helt unika förutsättningar. Förslagets ekonomiska bärkraft ligger i de sällsynta jordartsmetaller som finns bundna till en av de viktiga råvarorna, nämligen apatiten. Geologen har konstaterat efter undersökning att dessa metaller betingar ett mycket stort ekonomiskt värde. Utvinningsmetoderna för dem är kända, liksom inom vilka områden de kan komma till användning. Det kanske mest intressanta är att de kan ersätta bly i bensin. En satsning på utvinning av dessa metaller skulle med stor sannolikhet utgöra den finansiella grunden för hela det paket som har lagts fram. Under hänvisning till det anförda föreslås att hemställer hos regeringen om åtgärder och förslag i syfte att trygga försörjningen med järnsvamp, stål och ammoniak i enlighet med vad som anförs i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) minab/gotab 1983 73390