mot · G702227 · 1983-11-17 00:00:00 — Förslag till ny lagstiftning på kärnenergiområdet (prop. 1983/84:60) Enligt sina direktiv hade atomlagstiftningskommittén vars betänkande SOU 1983:9 i väsentliga hänseenden utgör grunden för proposition 1983/84:60 att utreda och lämna förslag till hur frågan om ersättning i samband med återkallelse eller väsentlig ändring av tillstånd bör handläggas. Därvid borde enligt direktiven särskilt beaktas det berättigade intresse som tillståndsinnehavaren har av att tillståndet inte utan vidare omprövas på grund av värdeförändringar i samhället utan att staten ersätter den skada som uppstår för tillståndsinnehavaren. I en till utredningen fogad reservation berörs denna speciella fråga. I reservationen framhålls vikten av att en lagfäst rätt till ersättning för koncessionsinnehavare vid en återkallelse införs i lagtexten. Särskilt bör detta kunna anses motiverat om tillstånd återkallas utan att koncessionsinnehavare åsidosatt föreskrift eller villkor i koncessionen. Vidare talar även allmänna rättsprinciper härför. I avsaknad av en uttrycklig lagregel om rätt till ersättning torde visserligen i och för sig en möjlighet föreligga att föra talan vid allmän domstol; åtskilligt talar dock för att ersättningsfrågan i praktiken blir föremål endast för skälighetsöverväganden från regeringens sida. Reservanten anför bl. a. vidare: Mot bakgrund av regeringens bedömningsnormer beträffande de aktuella frågorna om ersättning för förseningskostnader för dels reaktorn , dels reaktorn O 111, är knappast en hänvisning till skälighetsöverväganden tillräcklig. I detta fall har nämligen likartade förseningskostnader kommit att bedömas och behandlas olika, något som inte enbart för berörda parter framstår som klart otillfredsställande. Kommittén anser sålunda, att det inte bör föreligga någon rätt till ersättning om tillsynsmyndigheterna bedömer att det föreligger synnerliga skäl att stoppa driften vid ett kärnkraftverk i avvaktan på utredning av säkerhetsfrågorna med anledning av en inträffad allvarlig olyckshändelse vid ett liknande kraftverk i eller utomlands. Detta synsätt kan enligt min mening leda till en oacceptabel rättsosäkerhet för anläggningsinnehavaren. Speciellt allvarlig är naturligtvis situationen om flera eller alla reaktorer hos en ägare stoppas för utan att det finns något allvarligt säkerhetsfel vid de egna anläggningarna. I praktiken kan säkerligen för övrigt fall uppkomma, då s. k. värdeförändringar i samhället föranleder restriktioner, vilka primärt ingalunda beror på renodlade säkerhetsbedömningar. I propositionen fullföljs den av atomlagstiftningskommitténs majoritet valda linjen att inte lagfästa någon ersättningsrätt. Föredragande statsrådet anför (s. Till grund för den av mig föreslagna lagen ligger att säkerheten i verksamheten skall tillvaratas. Ett åsidosättande av detta krav kan inte föranleda en ersättningsrätt. Av detta skäl förordar jag att en särskild regel om ersättning inte tas upp i lagen. Propositionen redovisar sålunda icke något motiverat ställningstagande till den betydelsefulla ersättningsfråga, som närmare berörs i den refererade reservationen inom atomlagstiftningskommittén. Det är, som tydligt torde framgå, ej fråga om ersättning då vissa säkerhetskrav eventuellt skulle ha åsidosatts, utan tvärtom gäller det den situation som uppstår, då tillståndsinnehavaren icke åsidosatt uppställda villkor och föreskrifter men tillståndet ändå återkallats. Enligt vår mening bör sålunda, på de grunder som anförts i ovannämnda reservation, 15 § i det föreliggande lagförslaget kompletteras med ett nytt sista stycke av följande lydelse: Om ett tillstånd återkallas utan att tillståndsinnehavaren åsidosatt uppställda villkor och föreskrifter, är han berättigad erhålla ersättning av staten för förlust till följd av åtgärd som han vidtagit med anledning av tillståndet. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att komplettera 15 § i den föreslagna lagen om kärnteknisk verksamhet på sätt som anges i motionen. PER UNCK.EL (m)