mot · G6021092 · 1983-01-24 00:00:00 — Motion 1982/83: 1092 m. fl. kommunisterna har konsekvent hävdat vikten av att radiooch TV-verksamheten garanteras en i förhållande till statsmakterna och olika intressegrupper stark och oberoende ställning. Bara därigenom garanteras den integritet som är nödvändig för att radio/TV skall kunna uppfylla sitt ansvar mot allmänheten och bedriva en självständig och kritiskt granskande verksamhet. Av samma skäl måste alla förslag till reklamfinansiering avvisas. Det finns påtagliga risker för att den kommersiella massmediakulturen får spela en allt större roll, risker inte minst ur demokratisynpunkt. Det är en kultur som i allt högre grad styrs av utländska multinationella intressen och som bygger på och sprider värderingar vilka helt strider mot de av antagna kulturpolitiska målsättningarna. I det marknadsekonomiska träsk med hänsynslös spekulation i fördomar och våld som vi kan se framför oss och som vi redan har en början till på videomarknaden, kan radio/TV brukade som media i allmänhetens tjänst spela en mycket viktig roll som motkraft. Men detta förutsätter en helt annan inriktning än den som den borgerliga regeringen gav genom uppsplittringen av verksamheten på flera bolag och genom medelstilldelningen. Uppdelningen har inte bara lett till ökad byråkratisering och ökade kostnader m. m. utan också inneburit att som samhällelig institution försvagats, bl. a. genom divergerande sätt att agera och inslag av bolagsegoism. Detta har skett som debatten om radio och TV högervridits av borgerlig regering. Uppmärksamheten har mera inriktats på lättköpt popularitet och på en valfrihet i kommersiell mening än på radio/TV:s samhälls- och kulturansvar. Själva begreppet public service, radio och TV i allmänhetens tjänst, har tenderat att urvattnas till att närmast läsas som publik-TV. Vpk varnade i en motion till för att samhällets beredskap inför de snabba teknologiska förändringarna på informations- och kommunikationsområdet var katastrofalt låg. Den är fortfarande helt otillräcklig. Samhällsintressen och sociala behov kommer eller aldrig i förgrunden när nya kommunikationstekniker eller informationssystem utvecklas. Redan då pekade vi på hur långt multinationella företag, som är den helt dominerande företagsformen på området, hunnit i projekteringen av de nya teknologierna. är redan på många håll i den västliga världen de samhälleligt ägda och avtalsreglerade radio/TV-företagens ställning på väg att undergrävas. gäller t. o. m. det land, , från vilket vi har hämtat vår svenska public service-modell. Massdistribution via satellit och kabelsystem byggs ut, i många fall oreglerat. Systemet av internationella konventioner, som är nödvändigt, släpar efter eller skjuts åt sidan. I många länder upplever man ett påtagligt hot om att masstillverkade importprogram kan sudda ut den egna nationella kulturen. Ohämmad reklam och andra exploateringsformer såsom betal-TV är på väg att prägla villkoren för medierna i världen. För de profitintressen som styr denna utveckling måste det framstå som önskvärt att public serviceföretagen försvagas så mycket som möjligt såväl ekonomiskt som ideologiskt. I den allmänna översikt som inleder budgetproposition, proposition 1982/83:100, bilaga 10, konstaterades att kulturlivet blir starkt beroende av utvecklingen på massmedieområdet, och att mediepolitiken får en alltmer central roll i samhällets kulturpolitik. Kulturministern framhåller också att de starka kommersiella intressena bakom den nya massmedietekniken inte får bli styrande för utvecklingen. Det är verkligen hög tid att detta sägs. Ändå förblir det ett otillräckligt resonemang, så länge det inte klart anges på vilket sätt det skall göras möjligt för radio och TV i vårt land att i en framtida mediasituation fungera i allmänhetens tjänst och utgöra en motkraft till de kommersiella intressena. Det är den centrala kulturpolitiska frågan på mediaområdet . Vpk anser att det finns tecken som tyder på att regeringen snarare kan komma att ge fri framfart åt den tekniska utvecklingen på mediaområdet för att sedan anpassa kulturpolitiken efter den. Vi finner det t. ex. oroande att kan få projektera en omfattande försöksverksamhet med kabel-TV bl. a. i i total frånvaro av media- och kulturpolitiska överväganden från och regeringens sida. Sådana riktlinjer krävs för att inte privata exploateringsintressen skall kunna ta över kabel-TV. Försöksverksamheten görs med hänvisning till en kommersiell marknad inom snar framtid för kabeldistribution till hushållen av program från de europeiska . Huruvida det verkligen kan anses motiverat att med enorma investeringar i kabel försöka framtvinga ett behov hos människor att titta på otextade utländska program tycks ingen ha frågat sig. Inte heller har någon bedömning gjorts av hur det skulle påverka principen om mediernas tillgänglighet för alla, som ingår i public service-tanken, om man bygger ut kabelnät för TV-program. är inte platt och tättbebyggt som . Hos oss kan kabel-TV aldrig bli ens tillnärmelsevis heltäckande. Den passar inte. Regeringen föreslår inom industridepartementet i årets budgetproposition ett nytt anslag på motsvarande en fjärdedel av alla sammanlagda anslag till kulturverksamheten som bidrag till Tele-X. Inga mediapolitiska eller kulturpolitiska överväganden görs därvid. Syftet anges inte med utvecklingen av detta satellitprojekt, vilket måste förvåna mot bak grund av den ingående debatt som har förts om Nordsat. För en vidare behandling av Nordsat föreslås ett anslag i kulturbudgeten. Kulturministern förefaller redan ta för givet en utveckling som öppnar för utländska satellitsända TV-program, trots att inga politiska beslut därom fattats. Han skriver i översikten: Stödet till lokala kulturaktiviteter blir knappas mindre angeläget när det blir möjligt att ta emot ett internationellt massmediautbud. Han säger att fria konstnärsgrupper och udda författare behövs som motvikt till TV-skärmens utbud och att kulturverksamhet och folkbildningsarbete blir allt viktigare för att motverka massmediernas passivisering. Reaktionära vindar och kulturkommersialismens exploatering av människor måste självfallet mötas med en satsning på människors egna aktiviteter och på en levande och demokratisk kultur. Det kan inte nog starkt understrykas. Men det innebär inte att kulturlivet får betraktas som något slags komplement eller motgift till ett alltmer massivt kommersiellt massmediautbud. Det kan heller inte vara riktigt att konstruera en motsägelse mellan levande kultur och radio/TV. Det är ju missbruket av medierna som är okultur. Alla människor i har inte lika tillgång till kulturaktiviteter utanför stugknuten. Resonemanget blir därför lätt cyniskt. Man måste i stället se till att en radio och TV i allmänhetens tjänst, med den ojämförliga demokratiska räckvidd de har, på ett helt annat sätt än nu tar sitt ansvar som kulturförmedlare. Det är levande kultur som skall förmedlas. Programmen skall syfta till att i sin tur stimulera kulturell, social och politisk aktivitet. Vad den passiviserande inverkan av massmedierna beträffar så är den ett problem att angripa med media- och kulturpolitik och inte att skjuta över på konstnärsgrupper med krympande anslag. Två saker anser vpk framför allt nödvändiga i dagens läge. får inte ytterligare försvagas utan måste kunna bibehålla och successivt förstärka sin roll och ställning i allmänhetens tjänst . Och den utredning som vi efterlyst och som tillsattes i form av en särskild kommitté för att bedöma de olika konsekvenserna av den nya teknologin måste nu ges klara och tillräckliga tilläggsdirektiv samt en ordentlig parlamentarisk förankring. Medelstilldelningen till radio/TV under den borgerliga regeringen återspeglade dess kluvenhet genom att man föreskrev många olika mål men inte gav tillräckliga medel. Frånvaron av politisk prioritering har t. ex. lett till att kvalitet ställts mot decentralisering och att både uppbyggnaden av lokalradion och utbyggnaden av regional-TV i flera avseenden blivit halvmessyrer, dessutom - efter vad som framgått - med nästan outhärdliga arbetsförhållanden inom lokalradion som följd. Vpk har i stället förordat att programkvaliteten skulle prioriteras och att utbyggnaden av regional-TV helt borde uppskjutas till dess viktiga mål som en väl fungerande lokalradio verkligen uppnåtts. har ålagts samma 2-procentiga rationaliseringskrav sorn andra institutioner i samhället. har företaget haft kravet på sig att genomföra de olika reformerna och utbyggnaden inom en ram av 2,. Detta sätt att ge med den ena handen och ta med den andra har säkert utgjort en hård och nödvändig kostnadspress men är knappast rätt väg om man velat ge radio och TV möjligheten att spara konstruktivt genom att samla verksamheten till de väsentligaste uppgifterna. Devalveringen av den svenska kronan och höjningen av mervärdeskatten drabbar en sådan verksamhet som extra kraftigt. Företaget har tillkännagett att man ser sig nödsakad att vidta kraftiga åtgärder i verksamheten och i personalstrukturen som en följd därav, vilket brukar betyda att folk sparkas. Det finns stora risker för att en sådan krissituation i olika avseenden kan medföra en nedrustning inom verksamheten med långtgående skadeverkningar för framtiden. Den kan också utnyttjas för en kommersiell inriktning från TV:s sida på att finna nya inkomstkällor. Vpk anser därför att i samband med den höjda licensavgiften som föreslås bör ges ett extra anslag ur rundradiofonden som utjämnar effekterna. Det måste vara ett ansvar för och regeringen att se till att inte går försvagat in i satellitåldern. Detta gäller också organisationen. Moderbolagets ställning måste kraftigt förstärkas och den nuvarande uppsplittringen på flera dotterbolag ses över. Man bör hålla i minnet att det var de stora folkrörelserna, bl. a. LO och TCO, som lyckades förhindra en fullständig uppdelning. måste den kommande mediasituationen och trycket utifrån mötas med en kraftig upprustning av den inhemska programproduktionen. Andelen svenska program och egen produktion måste höjas och målet därvid klart anges genom kvotering. Det kan nämnas att kvoten inhemsk produktion i brittisk TV som en följd av brittiska LO:s insisterande är . Försvaret av svensk kultur handlar om att språk, synsätt och värderingar hålls levande och inte slätas ut genom ensidig påverkan. Det handlar också om att skildringen av den svenska verkligheten, bilderna av världen genom svenska ögon och uttrycken i vår inhemska konst inte sköljs åt sidan av en flod av massproducerade program från främst och . Programkvaliteten måste höjas. Får pratfyllda magasinsprogram breda ut sig för att de är billigare kan de lätt komma att fungera som förstärkande åt den lobbyverksamhet och opinionsbusiness som börjat importeras till . Mot sådana tendenser måste radio/TV kunna ställa verklighetsbilder i form av inträngande reportage, dokumentärfilmer och kulturprogram. Teaterprogrammen i radio och TV måste kunna ge både klassiker och samhällsdebatterande nuteater och nivån på nöjesprogrammen måste kunna hållas hög. I arkiv finns en programbank som utgör en mycket värdefull stomme till ett alternativt videoutbud. a. finns där program som skulle kunna finna nya användningsformer i studieverksamhet och opinionsbildararbete hos såväl etablerade som nya folkrörelser, freds- och miljörörel serna, kvinnorörelsen och andra. För att en sådan sekundäranvändning av TV-program på video skall kunna utvecklas, måste upphovsrättsfrågorna lösas genom avtal. Förutsättningarna för en snar sådan lösning får bedömas ha väsentligen förbättrats genom kulturministerns markering, att det var fel av den förra regeringen att ingripa i den fria förhandlingsrätten med lagstiftningshot. Vpk anser att finansieringsformerna bör ses över med sikte på att förstärka programverksamheten i radio/TV och hålla den fri från kommersiell spekulation i olika riktningar. Vikten av att radio/TV ger ett utbud av hög halt motiverar att licensavgifterna följer den allmänna kostnadsutvecklingen. Men också andra inkomstkällor bör undersökas. De särskilda avgifterna på kassetter och videoapparater som införts är i överensstämmelse med vad vpk föreslagit, men de bör kunna följas av skatt också på annan mediaelektronik för hemmabruk. bör möjligheten undersökas av en ökad skattefinansiering av gällande t. ex. radionämnden och sådana delar av kostnaderna som inte direkt har med programverksamheten att göra, t. ex. lokalkostnader. Mot bakgrund av det allmänt accepterade presstödet bör en sådan delfinansiering över statsskatten kunna ses som en naturlig kulturpolitisk stödåtgärd. På skämt kallas lokalradion för lokalradion, på grund av dess stora problem med stigande lokalhyror. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs* 1. att uttalar att försöksverksamheten med kabel-TV endast bör ske i överensstämmelse med de kulturpolitiska målen, 2. att uttalar att massmediekommittén bör ges en parlamentarisk förankring med samtliga riksdagspartier företrädda samt att kommittén bör ges tilläggsdirektiv i enlighet med motionen, 3. att hos regeringen hemställer om att möjligheterna utreds att med bibehållande av licensfinansiering delvis finansiera över statsskatten i delar som ej direkt berör programverksamheten, 4. att uttalar sig för att radionämndens verksamhet finansieras med skattemedel, 5. att beslutar att medge ett extra anslag om 40 milj. kr. ur rundradiofonden i syfte att kompensera effekterna av devalveringen och momshöjningen, 6. att uttalar att organisation bör ses över för att stärka den sammanhållna organisationen samt stärka moderbolagets ställning både när det gäller att kunna företräda radio/ TV utåt och för att kunna genomföra kostnadsbesparande samordning inom koncernen, 7. att uttalar att SVT bör inrikta sin långtidsplanering på att * Se även motion 1982/83: 1093. egenproduktionen skall höjas till av utbudet, 8. att uttalar att en sekundäranvändning på video av nuvarande och kommande program är önskvärd och bör inriktas bl. a. på användning i kultur- och föreningslivet och inte i första hand räknas som en inkomstkälla förutsatt att de upphovsrättsliga frågorna löses genom avtal. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)