mot · G602194 · 1983-01-12 00:00:00 — Motion 1982/83:194 m. fl. Vid sin kongress antog kommunisterna ett uttalande om nedrustning m. m., som det , ett drygt år senare, finns all anledning att hänvisa till. Där sägs bl. Den allmänna upprustningen fortsätter och kärnvapenrustningen har nått den nivå då mänsklighetens förintelse är sannolikt resultat av ett storkrig. Det avgörande hotet mot världsfreden utgörs av imperialismens strävan till ekonomisk och politisk världsdominans. Imperialismen har redan kastat ut världens folk i två världskrig och stora risker finns att detta skall hända igen. I det nuvarande spända världsläget är det imperialismen och i synnerhet som driver på rustningarna. spekulerar i att kunna starta och vinna ett kärnvapenkrig. Led i denna vansinniga strategi är utvecklandet av kryssningsraketer, neutronbomber, underjordiska kärnvapensystem i , avancerad bevakning av världen från rymden och i världshaven. I denna aggressiva kärnvapenstrategi har och alltmer dragits in. Med kommande utplacering av neutronbomber, kryssningsraketer och andra medeldistansraketer i , förbereder ett förödelsens krig i . har ställt förslag om nedrustnings- och avspänningsåtgärder. Det sovjetiska stödet till kravet på en kärnvapenfri zon i är ett exempel på detta. Trots sådana positiva åtgärder har dock ett medansvar till att rustningsspiralen ständigt går uppåt. Kärnvapenarsenalen i världen är tillräcklig för fullständig förstörelse av världen. Trots detta fortsätter att utveckla nya kärnvapen. Utplaceringen av SS 20-raketer, vilka hotar folken i , är en del av detta. I och har det börjat växa fram en massrörelse mot kärnrustningarna och för nedrustning, avspänning och fred. I de nordiska länderna är kravet på en kärnvapenfri zon i denna rörelses viktigaste uppgift. Den ökande spänningen mellan och utgör en stor fara för världsfreden och är en direkt orsak till de kraftigt ökande rustningarna. Den medverkar också till att kraven från och sida, mot de mindre och medelstora stater som ingår i resp. allians, alltmera skärps. Det gäller på de ekonomiska, politiska och militära områdena, dvs. nationernas hela struktur. Lokala konflikter och motsättningar utanför blocken, inom eller mellan alliansfria stater, tenderar också att snabbt infiltreras av stormakternas motsättningar och dras in i deras konflikt. Det för med sig ökade leveranser av vapen till båda sidor i den lokala konflikten, hjälp av militära rådgivare och hela förband eller direkt, militär intervention. Allt detta hotar den nationella självständigheten för mindre och medelstora stater och försvårar arbetet för fred och nedrustning. Den hårda låsningen i två block och stormakternas dominans inom dem måste lösas upp. De senaste decenniernas erfarenheter visar att svagare nationer både inom och utanför blocken fått allt svårare att hävda sig. Rustningarnas omfattning och orsaker Den ökande takten av militär upprustning, som kunnat iakttas , fortsätter således. beräknade att världens samlade militära utgifter låg /år. De bör således nu närma sig /år. Beräkningar av detta slag är i och för sig meningslösa. Rustningskostnaderna har för länge sedan passerat den nivå där det är möjligt att göra några rättvisa jämförelser med andra områden. Alla stater, även de fattigaste, dras med i rustnings vågen, men det är självklart stormakterna och som rustar mest. Det finns emellertid både kvalitativa och kvantitativa skillnader dem emellan och mellan de båda block, och NATO, som de byggt upp omkring sig. har i sin senast utgivna årsbok, 1982, som vanligt försökt beräkna de båda alliansernas militära utgifter och vapenproduktion. konstaterar att den huvudsakliga förändringen sker i , där de ökande rustningarna tagit sådana proportioner att det är fråga om skall gå i land med dem ekonomiskt. är således fortfarande den ledande och mest aggressiva makten på rustningsområdet. konstaterar också att , liksom tidigare, inte redovisar tillräckligt med uppgifter om sina rustningar, vilket omöjliggör seriösa bedömningar. säger att om vill ha mer rättvisande bedömningar måste de släppa till mera information. De siffror som redovisas bygger således huvudsakligen på uppgifter från Väst. Trots detta står det fullt klart att är överlägset på de flesta områden, inkl. den upprustningen, som alltmera uppmärksammats. och dess allierade producerar mera av konventionella vapen än och NATO, men det finns inga tecken på en kraftig ökning av rustningsintensiteten, på det sätt som skett i . När det gäller teknik, framför allt inom data- och elektronikområdet, uppger sitt försprång vara tre , i vissa fall ända upp till . När det gäller blocken i övrigt överstiger de europeiska NATO-ländernas rustningar klart länder utanför . Om vinner inträde i NATO kommer denna överlägsenhet att ytterligare ökas. Vpk har i de senaste två årens nedrustningsmotioner 1980/81:1209 och 1981/82:726 pekat på kampen om råvarorna och marknaderna samt vinstintressena i marknadsekonomiernas krigsmaterielindustri, som avgörande faktorer bakom rustningarna. Dessa bedömningar är fortfarande högaktuella och oemotsagda. har oberoende på olje- och naturgasproduktionens område ytterligare bevisats. Kontrakten med om naturgasleveranser och misslyckade försök att hindra projektet genom leveransvägran av viktiga komponenter talar sitt tydliga språk. har å sin sida visat sitt beroende inom samma område genom nya, stora satsningar på brandkårsstyrkan RDF - Rapid Deployment Force. Den är framför allt och direkt avsedd att säkra kontroll över oljefälten i och transportvägarna därifrån. Uppbyggnaden av nya bassystem i och , som ersättning för dem som förlorats i och , samt de stora vapenleveranserna till och , är delar av samma mönster. Upprustningen på de konventionella vapnens område har således inte minskat med den ökande kärnvapenupprustningen. Tvärtom har det också här skett en kraftig upprustning. Krigsmaterielindustrins ökade produktivitet driver upp handeln med vapen och vapenexporten över hela världen. Större vinster än någonsin tas ut i denna produktion. Den stjäl resurser från alla andra samhällssektorer. Det är en myt att militär produktion befrämjar civila framsteg inom teknik och ekonomi. Varje satsning på direkt, civil produktion ger bättre avkastning och utbyte på alla plan. Tyvärr har på ett ohållbart sätt dragits in i samarbete med och NATO på det militärindustriella området. Det har skett genom det gemensamma arbetet inom och genom den svenska industrins export av vapen och teknologi till nya luftförsvarssystem . Till detta system har såväl som andra svenska företag fått order. DIVAD ingår som en viktig del i det ovan nämnda RDF och deltar på det sättet direkt i det ena stormaktsblockets upprustning. Vpk tar i särskilda motioner upp den svenska vapenexporten och . Men det är nu nödvändigt att i den allmänna nedrustningsdebatten också peka på vilken dubbelroll spelar. Ett utförligare resonemang om de ekonomiska faktorernas roll i rustningssammanhang, som ligger till grund för krav också i denna motion, lämnas i de nämnda, tidigare vpk-motionerna. 1983 kommer att bli ett avgörande år när det gäller kampen mot kärnvapenupprustning i . NATO-beslutet om utplacering av Pershing II- och kryssningsmissiler i står inför sitt praktiska förverkligande. Den växande fredsrörelsens motstånd mot dessa vapen kommer att anta allt aktivare och bredare former i länder . I växer också motståndet mot Reagan-administrationens rustningspolitik, inte minst av ekonomiska skäl. Men även frånsett de ekonomiska faktorerna har fredsopinionen i blivit aktivare än tidigare sedan slut. Den s. k. frysrörelsen mot kärnvapen har haft stora framgångar, och dess krav sammanfaller med den europeiska fredsrörelsens. För del gäller det dock framför allt att stoppa och småningom minska utplaceringen av kärnvapen avsedda direkt för det europeiska området. De vapen som är högaktuella är fortfarande de ovannämnda och de sovjetiska SS 20 samt motsvarande installationer. De utgöt ett hot mot hela befolkning oavsett om den är bosatt i alliansfria/neutrala stater eller i länder som är medlemmar av endera stormaktsalliansen. Men även de direkta slagfältsvapnen, s. k. taktiska kärnvapen, som finns i stort antal på båda sidor måste ägnas stor uppmärksamhet. neutronbomb hör till denna typ av vapen. förslag om en nedmontering av ett stort antal SS 20 mot att NATO avstår från utplacering av sina nya missiler har bemötts kallsinnigt i , men med visst intresse av andra NATO-medlemmar. Oviljan från sida att gå in i reella förhandlingar visar sig i att de nekar att räkna in kärnvapen av detta slag, som innehas av och samt egna baserade på t. ex. ubåtar utanför Europas kuster. Därav kravet från om att alla SS 20 måste avlägsnas för att de skall avstå från utplacering av Pershing II- och kryssningsmissiler. Det är ett direkt, nationellt, svenskt intresse att utplacering av dessa vapen stoppas. Kryssningsmissilernas tänkta banor utgör ett hot mot , som ännu ingen kunnat förklara hur vårt land skall kunna möta. Regeringen måste sätta in all möjlig kraft för att försöka åstadkomma en lösning av detta och andra problem rörande kärnvapen i . Förslaget om en kärnvapenfri korridor genom var ett bra initiativ som förtjänar allt stöd. Det berör ju också de ovannämnda slagfältsvapnen som inte får glömmas bort i sammanhanget. Även frågan om som en kärnvapenfri zon måste drivas vidare med all kraft. Vpk tar upp den till behandling i en särskild motion. Utöver den ökande utvecklingen och produktionen av medeldistans- och slagfältsvapen av skilda slag, som utplaceras inte bara i utan över hela världen, växer också lagren och installationerna av strategiska kärnvapen. Den tekniska utvecklingen på området, som lett till allt större effektivitet hos vapenbärarna/missilerna, det ökande antalet stridsspetsar som kan medföras av varje sådan missil och den fantastiskt förbättrade precisionen och träffsäkerheten hos varje enskild stridsspets/laddning, har medfört att nya strategier utarbetats på kärnvapenområdet. Terrorbalansen, i den mån den har funnits, håller på att upplösas. De nya vapnen, som möjliggör direkt förstörelse av landbaserade missiler och ökar sårbarheten för marinbaserade och luftburna, har på nytt väckt liv i tankarna om förstaslagsförmåga. Detta i sin tur har medfört teorier om automatisk avfyring av egna missiler. Detta skall ske genom datastyrning, när tillräckligt många uppgifter om motståndarsidans åtgärder matats in och utan klartecken vare sig från statschefer eller andra ansvariga. Försvarsåtgärder, som vidtas för de egna missilerna, kan också starta en ny rustningsvåg på anti-robotområdet, vilket riskerar att riva upp de avtal som finns där. Vapenutvecklingen på kärnvapenområdet har således medfört ökad osäkerhet och instabilitet. Tröskeln för kärnvapenkrig har sänkts. Ändå säger sig både och vara tvingade att skaffa sig allt flera och modernare kärnvapen för att öka sin säkerhet. Reagan-administrationen i är fast besluten att genomdriva det nya systemet för landbaserade missiler, MX, trots hårt motstånd från allmänheten och i kongressen. beräknas ha genomfört en modernisering av sina strategiska kärnvapen . Båda parter satsar stort på u-båtsbaserade kärnvapen, med såväl nya fartyg som vapenbärare. bygger ut och moderniserar sitt bombflyg medan på detta område i stället satsar på ett högeffektivt luftförsvarssystem. beräknar att och tillsammans förfogar över en kärnvapenkapacitet som motsvarar en halv miljon Hiroshimabomber. Utöver dessa och andra kärnvapenmakters arsenaler ökar nu också mycket snabbt riskerna för en spridning av kärnvapen till en rad andra länder. De som oftast brukar nämnas i sammanhanget är , , , och . Det betraktas mer eller mindre som ett faktum att och redan har kärnvapen, även om det naturligtvis inte erkänns. Ökningen av kärnvapenladdningar hos redan etablerade kärnvapenstater och den förestående uppladdningen hos de ovannämnda nya gör att efterfrågan på plutonium för vapenbruk också ökar drastiskt. I de nya typer av kärnladdningar, t. ex. neutronbomber, som utvecklas är det nödvändigt att ersätta uran med plutonium för att nå tillräcklig effektivitet. Detta har medfört att plutonium producerat i vanliga kärnkraftsreaktorer blivit en viktig resurs för kärnladdningar. Nya metoder för att utvinna plutonium har utvecklats, alltmer försvinner från olika länders kärnkraftsanläggningar och det internationella atomenergiorganet, , har förlorat kontrollen övervärldens plutoniumtillgångar. utfärdade en skarp varning till för att landet smugglat undan plutonium från sina kärnkraftsanläggningar. Den viktiga frågan i sammanhanget är om använt bränsle från kärnkraftsreaktorerna går till upparbetning eller ej. Den har behandlats av den s. k. (International Nuclear Fuel Cycle Evaluation), som ägde rum med deltagande av ett 50-tal stater, däribland . Det vid upparbetningen erhållna plutoniumet kan återanvändas i bridereaktorer eller i vanliga lättvattenreaktorer, då inblandat med uran till s. k. MOXbränsle (Mixed Oxide Fuel). Plutoniumet kan också lagras eller förr eller senare vidarebehandlas för vapentillverkning. fastslår att upparbetningsplutonium kan komma till användning för vapenframställning och att detta inte motsagts av någon kärnvapenstat. Rapporten säger också att upparbetning medför ökade risker för spridning av plutonium genom stöld eller åsidosättande av de internationella bestämmelserna. Höga krav på kontroll måste ställas, men frågan om spridning är enligt INFCE i huvudsak politisk. Sambandet kärnkraft-kärnvapen blir således alltmera uppenbart. Det finns inga fredliga atomer. All spridning av teknologi och kunnande inom kärnkraftsområdet bidrar också till spridning av kärnvapen. har alltid varit ett bräckligt instrument och det förlorar alltmer i betydelse. Ett skrämmande delproblem i denna fråga är den ökande användningen av kärnkraft i rymden. Att använt små reaktorer som energikälla i sina satelliter har varit känt . Användningen har förmodligen inte minskat . planerar att utrusta sina satelliter med reaktorer på upp till 100 MW. De energislukande installationerna klarar inte längre sitt energibehov med solceller. måste här ta initiativ till förhandlingar siktande till förbud mot användning av kärnkraft i rymden. När det gäller spridningen av kärnkraft och därmed kärnvapen, spelar precis som inom vapenexportens område en ful dubbelroll. Å ena sidan anklagar och dess regeringar kärnvapenländerna för deras rustningar och talar mycket om faran för spridning av kärnvapen. Å andra sidan arbetar vårt land frenetiskt för att sprida sitt kunnande och sina produkter inom kärnkraftsområdet på världens alla exportmarknader. Dessutom har de borgerliga regeringarna beslutat om upparbetning av svenskt reaktoravfall och tecknat kontrakt om detta med , ett land som inte visat någon större återhållsamhet när det gäller kärnvapen. Den socialdemokratiska regeringen vidhåller att kontraktet om upparbetning skall fullföljas, trots att man i opposition riktat skarp kritik mot detta och uttalat sig mot upparbetning av svenskt reaktoravfall. Dessa dubbla ställningstaganden är ohållbara. måste aktivt arbeta för att hindra spridningen av kärnkraftsteknologi och avbryta all upparbetning av sitt kärnkraftsavfall. Tre fjärdedelar av alla satelliter som sänds upp i omloppsbanor omkring jorden är avsedda för militära ändamål. Styrsystemen för de nya kärnvapenmissilerna fordrar satellitövervakning. Spanings- och övervakningssatelliter används för att kontrollera motståndarsidans åtgärder. När det gäller väderoch kommunikationssatelliter är de användbara för både civila och militära ändamål. framgångar med rymdfärjan/skytteln är också ett steg mot rymdens militarisering. Långt utvecklade system av anti-satelliter, avsedda för bekämpning av motståndarsidans satelliter, innehas av både Dessa system kommer förmodligen snart att utrustas med högenergivapen, laser av olika slag, om så inte redan har skett. Det är en av anledningarna till den planerade ökningen av kärnkraftsreaktorer i satelliter för att klara det större energibehovet. Denna utveckling är oroande. innehåller endast förbud mot placering av kärnvapen och andra massförstörelsevapen i rymden. Det är inte längre tillräckligt. bör arbeta för en utvidgning av förbudet till att omfatta också andra vapentyper och för förbättrade internationella kontrollmöjligheter. Det under FN:s första nedrustningssession väckta förslaget om en internationell övervakningssatellit vore kanske en framkomlig väg. Kostnaden för en sådan är endast en bråkdel av vad som läggs ut på övriga satellitsystem. Biologiska och kemiska vapen (BC-stridsmedel) förklarade president att produktionen av kemiska stridsmedel, bl. a. nervgas, skulle återupptas uppehåll. Motivet var som vanligt att kommit i underläge gentemot , när det gäller sådana vapen. Till skillnad från andra vapenområden där påståendena om sådana gap använts av för att rättfärdiga egen upprustning, är de flesta bedömare överens om att här verkligen har ett övertag. Precis som på kärnvapenområdet är det dock ganska ointressant vem som besitter den största kapaciteten. BC-vapnen är i större grad än kärnvapen att betrakta som massförstörelsevapen, de är oerhört billiga i jämförelse med dem och kan spridas på alla upptänkliga sätt. Förmågan till överdödande är således väl täckt och ytterligare produktion minskar stabilitet och säkerhet i stället för att öka dem. President beslut öppnar därför dörrarna till ett nytt område av kapprustning. Det är ett ödesdigert beslut, eftersom det rått en viss återhållsamhet och funnits internationella överenskommelser om förbud på . Konventionen om dessa vapen förbjuder utveckling, framställning och lagring av sådana vapen. Genom konventionen upprepas förpliktelserna i protokollet rörande förbud mot användandet av gaser i krig, undertecknat i . Konventionen är undertecknad av både och . Det finns inga effektiva skydd mot BC-stridsmedel. De hör till de mest effektiva och ohyggliga vapen som finns. Verkan av t. ex. nervgas är välkänd . En droppe på oskyddad hud leder till döden , snabbare vid inandning. Vetenskapens och teknikens framsteg har på detta område, mer än på något annat, öppnat möjligheter till ny framställning och användning. Detta har uppmärksammats av militärer och tillverkare. Det finns således nu starka och effektiva påtryckningsgrupper för att öka produktionen av dessa förintelsevapen. Det är av största vikt för alla slags nedrustningssträvanden, att den förnyade vågen av upprustning inom BC-området stoppas. måste i FN kräva att konventionen efterföljs. Inom landet måste resurser satsas på information och upplysning om BC-stridsmedlens karaktär och verkningar. Till skillnad från kärnvapnen är alltför litet känt om dessa vapen bland den svenska allmänheten. Anslag till fredsforskning och fredsarbete I växer en bred opinion mot alla slags rustningar. Denna opinion har starka rötter inom arbetarrörelsen och kvinnorörelsen. Fredsforskningen möter ökat intresse, och det material som tas fram vid universitetens avdelningar för fredsforskning och av uppmärksammas såväl inom som utom landet. Fredsrörelsen är i bästa mening en folkrörelse. Men samhällets stöd, både moraliskt och ekonomiskt, till fredsrörelser och fredsforskning, motsvarar inte detta breda intresse. har utsatts för förtalskampanjer och nära nog förföljelse från reaktionära och militära kretsar i . Åtalet för spioneri mot fredsforskaren och påståendena att är partiskt till förmån för hör till bilden. Under de borgerliga regeringarna har :s ställning försvagats genom mindre anslag och dess resurser minskat också på andra sätt. Socialdemokraterna föreslog i oppositionsställning ett anslag till på . för /82. I förhållande till detta förslag uppgår årets anslagsökning endast till blygsamma . SIPRI:s egna äskande ligger på . Med tanke på de neddragningar som av utsattes för och som socialdemokraterna påpekade i fjolårets motion kan det inte anses vara för mycket. SIRPI bör således få det anslag som begärts. Fredsforskningen vid universiteten startades från början genom personliga insatser från några unga, intresserade forskare. Det tog innan de nådde erkännande för sitt arbete och fick någotsånär rimligt stöd. Många studerande har läst in större eller mindre delar av de kurser som fredsforskningsavdelningarna trots detta ändå kunnat erbjuda. Därigenom har intresset för freds- och konfliktforskning ökat och kunskaperna breddats. Inrättandet av en professur i ämnet är ett senkommet erkännande av det arbete som nedlagts. Det är beklagligt att bedömningen av sökande till denna tjänst inte utförts med utgångspunkt från de speciella krav som måste ställas inom modern fredsforskning. Stödet till universitetens fredsforskning måste ökas, både ekonomiskt och med hänsynstagande till att de mest kvalificerade forskarna knyts till verksamheten. De svenska fredsrörelserna som verkar för att sprida opinion om nedrustning och fredsarbete hålls på sparlåga. Inflytandet från moderata samlingspartiet i de skiftande borgerliga regeringarna har utgjort en kraftigt tillbakahållande faktor. och andra reaktionära krafter har utnyttjat varje tillfälle att angripa fredsrörelsen och i stället propagerat för fortsatt upprustning både i och utomlands. Det borde nu finnas förutsättningar för en annan politik. Socialdemokraterna har i opposition föreslagit att stödet till fredsorganisationerna stegvis bör byggas ut till av militärutgifterna. betyder det att ca 20 milj. kr. bör anslås till detta ändamål. Ett rimligt krav bör vara att detta genomförs , vilket innebär att 4 milj. kr. bör anslås för /84. I årets budgetproposition säger sig regeringen ha tagit särskild hänsyn till fredsrörelsernas krav. De senaste årens engagemang i fredsfrågan och det aktiva, folkliga intresset för nedrustningssträvandena motiverar ökade anslag enligt propositionen. Men summan som anslås till direkt freds- och nedrustningsarbete, inkl. det nya anslaget, Information om freds- och nedrustningssträvande, på , uppgår endast till . Det nya informationsanslaget, som alltså skall innebära det första steget mot ett anslag av av militärutgifterna, är bara hälften så stort som i fjolårets socialdemokratiska motion, då det krävdes . till samma ändamål. Med den takten kommer det att ta innan enpromille-målet uppnås, under förutsättning att militärutgifterna hålls oförändrade! Och det är det väl ingen som räknar med! Under försvarsdepartementets anslag beviljar regeringen . till Frivilliga försvarsorganisationer m. m. för deras arbete. Proportionerna säger mycket om vilken vikt regeringen i verkligheten lägger vid fredsrörelsernas verksamhet. Om det ligger allvar bakom talet om fredsrörelserna och förslaget om av militärutgifterna, som ett rimligt mål för stödet till dem, måste anslaget höjas med . Stödet skall kunna utgå till alla organisationer som har information om nedrustning på sitt program. De redan etablerade fredsorganisationerna måste få bättra på sina dåliga direkta anslag med bidrag från det nya informationsanslaget. Det kan gälla när man ordnar studier, seminarier och kurser inom området eller på annat sätt bidrar till att sprida kunskap om rustningen i världen och hur den skall bekämpas. Med stödet måste också kunna utgå till de nya grupper som alltmera aktivt arbetar med freds- och nedrustningsfrågor, t. ex. olika yrkesgrupper för fred, kristna grupper i eller utanför och andra. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att uttalar att i det fortsatta nedrustningsarbetet på ett tydligare sätt bör framhålla ekonomiska och marknadsmässiga faktorer, t. ex. kampen om råvarorna, som ligger bakom rustningarna, 2. att hos regeringen hemställer om åtgärder som förhindrar att svensk industri deltar i och NATO:s upprustning genom leveranser till , 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av aktiva, svenska åtgärder mot kärnvapenupprustningen i , med speciell inriktning på de kryssningsrobotar som kan tänkas kränka svenskt territorium,