mot · G6021821 · 1983-01-25 00:00:00 — 1982/83 1821-1829 m. fl. Erfarenheterna av differentierade vårdavgifter Ett enhälligt socialutskott, betänkande 1981/82:12, antog regeringens proposition, 1981/82:22, om möjlighet för sjukvårdshuvudmännen att ta ut differentierade avgifter för pensionärer vid sjukhusvård. Utskottet gjorde dock ett antal kraftiga markeringar: Utskottet anser att tillämpningen av de föreslagna avgiftsreglerna måste ske med stor varsamhet och att rehabiliteringssynpunkten måste ägnas stor uppmärksamhet vid fastställande av avgift. Utskottet vill därför starkt understryka vikten av att de nya reglerna inte får en schablonmässig tillämpning utan att det alltid prövas huruvida en jämkning av avgifterna bör ske med hänsyn till individens behov i det enskilda fallet. Inför behandlingen av förslag om differentierade vårdavgifter i menade t. ex. Läns-HCK i , att förslaget var rehabiliteringsfientligt och drabbade grupper som inte alls borde beröras. , menade man, har HCK förståelse för de argument som ofta framförs om att det är fel att en del patienter som ligger åratal på sjukhus (och inte längre har någon egen bostad kvar) och själva inte kan tillgodogöra sig sina inkomster inte får betala mer. Utgångspunkten i regeringens förslag var att i större utsträckning jämställa avgifterna för boende i åldringsvård med landstingskommunal långtidsvård. I samma kommun kunde finnas ett ålderdomshem med höga differentierade avgifter men med relativt låg standard intill långvårdshemmet med låga avgifter men med hög standard. Sådana orättvisor kan ha bidragit till en onödigt hög beläggning inom långtidsvården, vilket då också medverkat till de proppar i vårdkedjan, som den konstaterade beläggningen på fel vårdnivå utgör. Kritiken mot de differentierade vårdavgifterna har varit hård och det råder ingen tvekan om att den i många fall är berättigad. Utskottet utgick vid sitt beslut från att i regeringens tillämpningsföreskrifter och rekommendationerna av landstingen skulle beaktas vad utskottet anfört beträffande bl. a. den varsamma tillämpningen. Uppenbarligen är tillämpningen av reglerna emellertid mycket heterogen. En del sjukvårdshuvudmän har en tämligen okänslig bedömning, andra är mer benägna att jämka och ta individuell hänsyn. Hemmavarande anhöriga har t. ex. i vissa fall fått behålla en orimligt låg andel av pensionen. Detta torde bero på att tillämpningsföreskrifterna inte är tillräckligt strikta och att reglerna behöver ses över. 1 1982/83. Det finns förutom en regelförändring även andra vägar att gå för att åstadkomma ett mer rättvist system - exempelvis kan försäkringslagens bestämmelse om utförsäkring avskaffas, varvid försäkringskassorna skulle kunna ersätta sjukvårdshuvudmännen för all sluten vård. De avdrag försäkringen gör på vårdtagarens sjukpenning skulle för pensionärernas vidkommande kunna göras på pensionen och då, om så bedömdes önskvärt, kunna differentieras. Ett sådant system kan emellertid innebära vissa kostnadsökningar för den allmänna försäkringen. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att hos regeringen begär en utvärdering av hittillsvarande erfarenheter av differentierade vårdavgifter i syfte att strama upp eller ändra regelsystemet så att obilliga konsekvenser ej uppstår. () BO () ()