mot · G6022225 · 1983-03-15 00:00:00 — i m. fl. Förslag till lag om förbud mot nybyggnad av djurstallar för nötkreatur, svin och fjäderfä (prop. 1982/83:112) I propositionen föreslås ett temporärt förbud mot nybyggnad av djurstallar, avsett att träda i kraft så fort som möjligt och gälla intill utgången av juni månad 1984. Avsikten med lagen är att dämpa utvecklingen inom animalieproduktionen eftersom det f. n. inte råder balans mellan produktion och konsumtion. Produktionsöverskott föreligger för nötkött, fläsk och ägg samt för mejeriprodukter. Enligt föreliggande aktuella prognoser för tenderar överskotten att öka. Tillfälligt är dock avsättningsmöjligheterna goda för fläsk. Eftersom överskotten utgör en ekonomisk belastning för jordbruket är det angeläget att dessa kan minskas. Av direktiven till den av regeringen tillkallade kommittén för livsmedelspolitik framgår att frågor som rör möjligheten att nå balans mellan produktion och konsumtion skall behandlas med förtur. Propositionens förslag om investeringsförbud är, enligt vår mening, förkastligt från principiella utgångspunkter. Att utöver jordbruksprisregleringen som medel att nå de jordbrukspolitiska målen nu med ytterligare medel reglera näringen innebär ett allvarligt ingrepp i rätten till näringsutövning och vedertagna ekonomiska principer. Förslagets temporära karaktär och motiven för dess framläggande förändrar inte styrkan i dessa våra invändningar. Snarare bekräftas dessa eftersom någon analys av lagens effekter, av ekonomisk eller administrativ art, inte gjorts. Inte heller redovisas de problem som uppstår då lagen upphör att gälla. Enligt jordbrukspolitiska beslut skall de exportkostnader som avser den produktion som överstiger det angivna produktionsmålet belasta jordbrukarna vad beträffar animalieprodukter. Vad beträffar vegetabiliska produkter föreligger ett mellan staten och jordbrukarna delat kostnadsansvar. har också fattat beslut om att, utöver normala slaktdjursavgifter som varierar inom den s. k. övre och nedre prisgränsen i jordbruksregleringen, särskilda slaktdjursavgifter får tas ut då pristryckande överskott föreligger. Systemet har utformats som pristillägg för produktion upp till viss nivå. Enligt moderata samlingspartiets mening är överskotten ett allvarligt problem för jordbruket. Emellertid måste överskottsproblemen belysas utifrån flera aspekter. Det är inte enbart en fråga om obalans mellan produktion och konsumtion. Det är också en fråga om kapacitetsutnyttjande i primärproduktionen och i förädlingsföretagen liksom alternativt utnyttjan de av resurser - mark, byggnader, kapital och arbetskraft. Härtill kommer jordbrukets centrala roll i landsbygdens näringsliv och därmed som förutsättning för en levande landsbygd. Jordbruket har således också en regionalpolitisk betydelse. Relativt enkelt kan kostnaderna för överproduktionen uttryckas som exportförlusten, dvs. skillnaden mellan erhållet pris och inhemskt inlösenspris. Däremot är det betydligt svårare att mäta faktisk kostnad/förlust om hänsyn tas till alternativ resursanvändning för frigjorda resurser vid en neddragning av produktionen. Analyser i syfte att belysa dessa förhållanden måste göras innan beslut fattas som syftar till att begränsa produktionen. I propositionen saknas sådana analyser. Enligt vår mening finns uppenbara risker att en fortsatt reglering av selektiv karaktär kommer att föreslås då den föreslagna lagen upphör att gälla. Därmed ökar också risken att jordbruksnäringen blir en än mer styrd näring. Härtill kommer att lagar om förbud mot investeringar alldeles självklart förhindrar en önskvärd utveckling av näringen. Av dessa skäl måste lagen enligt vår mening avvisas. I avvaktan på förslag års livsmedelskommitté i syfte att nå balans mellan produktion och konsumtion bör andra produktionspåverkande åtgärder övervägas. Vi har t. ex. tidigare hävdat att den prisdifferentiering som redan nu är möjlig bör komma till utnyttjande i större utsträckning än vad som varit fallet. På så sätt skulle en viss återhållsamhet i produktionen kunna åstadkommas i avvaktan på bättre avsättningsmöjligheter. Den svenska exportpotentialen är betydligt större än vad som kan utläsas av exportstatistiken. Risk föreligger för att den nedbantning av den animaliska produktionen som eftersträvas medför en ökning av spannmålsöverskotten. I och för sig behöver inte en sådan utveckling medföra oöverstigliga problem . Det är följderna för de animalieproducerande lantbrukarna och förädlingsindustrin som oroar. Det skulle vara till fördel för såväl dessa som för hela samhället om man bättre kunde utnyttja den spannmål som f. n. måste exporteras. Det förutsätter emellertid satsning på livsmedel av annat slag än jordbrukets stapelvaror, om det skall bli möjligt att sälja in sig på utländska livsmedelsmarknader. Mot bakgrund av att mer än numera anvisas för att avlyfta inhemska överskott av jordbrukets stapelvaror borde åtgärder vidtas i syfte att vidga exporten av svenska livsmedel. gagnar en expansiv exportsatsning jordbruket bättre än den passiva regleringsekonomi som i hög grad nu präglar jordbrukspolitiken. import av foderprotein är betydande. En stor del av denna import borde, genom förändring i prissättningen för bl. a. ärter, kunna avvaras. Härigenom skulle spannmålsöverskottet minska liksom kostnaderna för att exportera detta. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att avslår regeringens proposition 1982/83:112. L. () i HANS () () () (m) () BO () () () () () ()