mot · G602708 · 1983-01-20 00:00:00 — m. fl. Beskattning av halm som husbehovsbränsle I en motion vid 1981/yrkades att halm som används för eldning för eget bruk skulle befrias från beskattning. Grunden för beskattning av halm är 21 § kommunalskattelagen (KL) med anvisningar. Det stadgas där att värdet av det som en jordbrukare direkt har tillgodogjort sig av fastighetens avkastning utgör skattepliktig intäkt av jordbruksfastighet. Hit räknas således bl. a. varuuttag för jordbrukarens eller dennes hushållsmedlemmars behov. Värdet av det uttagna skall enligt 42 § andra stycket (KL) beräknas efter ortens pris. Vid behandlingen av motionen anförde skatteutskottet (SkU 1981/82:47) bl. a. följande: Enligt utskottets mening bör värdet av halm behandlas enligt reglerna för naturaförmåner. Halm saknar f. n. i sig själv något saluvärde. Det innebär enligt utskottets mening att halm som bränsle har ett värde som motsvarar merkostnaderna för detta användningssätt, dvs. i nuläge endast kostnaderna för pressning. Enligt vad utskottet erfarit har värderingen varierat mellan olika taxeringsnämnder. Det är givetvis ett berättigat önskemål att få en enhetlighet även i denna fråga, t. ex. genom att ta in normer för värderingen i länsanvisningarna på samma sätt som skett tidigare beträffande veden. Utskottet utgår från att denna fråga kommer att uppmärksammas av . Någon anvisning av den innebörd som skatteutskottet önskat i sitt betänkande ingår ej i årets utfärdade länsanvisningar. har i en skrivelse till skattecheferna redovisat att man gjort en utredning och därvid kommit fram till att halm har en marknad och att det då således, framför allt i vissa delar av landet, skulle finnas ett marknadsvärde. I skrivelsen anförs vidare: Värdet varierar emellertid och framförallt antalet jordbrukare som gör egna uttag i någon större mängd är starkt begränsat. Dessutom är uttagen inom denna grupp mycket varierande - enligt uppgift. Därför har arbetsgruppen funnit att det inte går att lämna ett meningsfullt förslag som kan utgöra ett komplement till de allmänna bestämmelserna i 42 §' KL. Enligt andra stycket i anvisningarna till 42 § kommunalskattelagen skall då fråga är om produkter eller varor från egen jordbruksfastighet eller egen rörelse, det belopp, som det kan beräknas, att den skattskyldige skulle hava erhållit vid försäljning under jämförbara förhållanden av motsvarande kvantiteter. Värdet på halm måste enligt vår uppfattning bedömas då spannmålen skördats och halmen finns tillgänglig. Det är då som avgörandet träffats om halmen skall komposteras, plöjas ned i jorden eller användas för annat ändamål. omfattning uppkomma , framför allt på vissa orter, som en följd av att endast en mindre kvantitet halm tas till vara. Detta saluvärde kan dock ej läggas till grund för en värdering av halm som används som bränsle för uppvärmning av jordbrukarens bostad. Det är viktigt att notera att det i anvisningarna till 42 § KL särskilt talas om försäljning under jämförbara förhållanden av motsvarande kvantiteter. Det är just som stora kvantiteter av halm finns tillgänglig och något saluvärde föreligger ej. Starka skäl talar för att halmen således endast skall värderas tili ett värde som motsvarar merkostnaderna för att det används som bränsle, dvs. endast kostnaderna för pressning. Regeringen bör därför vidta åtgärder så att en tillämpning av bestämmelserna i anvisningarna till 42 § KL i enlighet med vad här anförts kommer till stånd. Med hänvisning till vad som här anförts hemställs att hos regeringen anhåller att åtgärder vidtas så att förmånsvärdet av användningen av halm vid eget uttag vid inkomsttaxeringen inte åsätts annat värde än som motsvarar kostnaderna för pressning. () () () () . ÅSLING (c) () () ()