mot · G7027 · 1983-10-19 00:00:00 — m. fl. Fastighetsmäklare (prop. 1983/84:16) I proposition 1983/84:16 läggs fram förslag till en lag om fastighetsmäklare. Lagen innehåller två delar, dels att alla fastighetsmäklare skall vara registrerade, dels vissa krav på hur fastighetsmäklare skall utföra sina uppdrag. Registreringen, vilken skall ske hos , innebär att krav ställs på den som önskar utöva mäklaryrket. Det krävs nämligen att han 1. är myndig och ej försatt i konkurs, 2. har försäkring som täcker den skadeståndsskyldighet intill . för varje skadefall som kan drabba honom om han åsidosätter sina åligganden enligt 9-13 §§, 3. har tillfredsställande utbildning, 4. i övrigt bedöms lämplig som fastighetsmäklare. Vi anser att detta avsnitt i lagen bör utgå och yrkar således avslag på propositionen i denna del. Vårt yrkande grundar sig på följande skäl. För sysselsättningen och den ekonomiska utvecklingen är det viktigt att näringslivet fortlöpande får tillskott av nya företag. Detta talar rent allmänt mot inskränkning i den rådande etableringsfriheten. Även om sysselsättningsaspekten är av mer begränsad betydelse i detta fall anser vi att det är angeläget att principen om en fri etableringsrätt inte i onödan inskränks. Ett införande av registrering av mäklarna innebär oundvikligen att byråkratin utökas. Resurser inom länsstyrelserna måste avsättas till registreringsverksamheten och till kontroll av de registrerade mäklarna. Länsstyrelserna har ansvaret för tillämpning och tillsyn över ett stort antal lagar. Länsstyrelserna anser sig i viss utsträckning vara tvungna att avgöra vilka lagar som man har resurser att tillämpa. Statsmakterna måste därför vinnlägga sig om att inte utöka de byråkratiska inslagen inom den offentliga sektorn. I stället bör ett systematiskt arbete igångsättas för att minska antalet regleringar som styr den konkurrensutsatta sektorns verksamhet. En begränsning av den krets som äger rätt att åta sig mäklaruppdrag kommer att innebära stora nackdelar från servicesynpunkt för glesbygden. I glesbygden är det vanligt att en och samma person är verksam inom flera områden med juridisk anknytning. Det kan gälla såväl bouppteckningar, arvskiften som auktionsverksamhet och fastighetsmäkleri. Ofta kan flera av dessa uppdrag vara sammankopplade, och det kan därför vara praktiskt för konsumenten att kunna få alla uppdragen utförda i ett sammanhang. Det är inte heller alltid som ifrågavarande uppdragstagare besitter den formella kompetens som propositionen förutsätter för att vederbörande skall kunna registreras. Denne kan ändock utföra sina åligganden på ett klanderfritt sätt och till sina klienters stora belåtenhet. Det är viktigt att samhället inte gör sådana ingrepp i en bransch att den fria etableringen onödigtvis försvåras. Konkurrensen inom en bransch bör i stället främjas för att en från konsumentsynpunkt gynnsammare prisbildning skall kunna uppnås. Detta är inte minst viktigt inom mäklarbranschen där priskonkurrensen kanske är alltför begränsad. Flera av de skäl som vi anfört ovan stöds av den utredning (Fastighetsförmedlingslag, betänkande av småhusköpkommittén, SOU 1981:102) som legat till grund för propositionen. Kommittén anför nämligen följande under punkt 9.2 Fastighetsmäklarregister hos (s. 226 f.): Den mest ingripande kontrollen över fastighetsmäklarbranschen skulle kunna erhållas genom införandet av ett obligatoriskt auktorisationssystem. Ett sådant skulle dock innebära en etableringskontroll, eller med andra ord ett näringsförbud för alla som inte uppfyller de krav som uppställs för att få bedriva mäklarverksamhet. Enligt kommitténs mening kan ett sådant system visserligen sägas vara konkurrensneutralt i förhållandet mellan godkända yrkesutövare men innebär - helt naturligt - att konkurrensen begränsas påtagligt ju högre kvalifikationskraven ställs. Alltför höga krav torde också komma att medföra en utglesning av tjänsteutbudet till nackdel för konsumenterna. En sådan konkurrensbegränsning medför ofta skadliga verkningar från allmän synpunkt. I har lagstiftaren varit återhållsam när det gällt att införa obligatoriska auktorisationssystem. Bakom denna återhållsamhet har otvivelaktigt legat näringsfrihetsbedömningar och farhågor för negativa, konkurrenshämmande verkningar från samhällelig synpunkt. Kommittén har för sin del inte kunnat finna sådana missförhållanden inom fastighetsmäklarbranschen att det föreligger skäl att föreslå en obligatorisk auktorisation. Vi anser att det nuvarande systemet med en frivillig auktorisation hos handelskamrarna kan bibehållas. Det är önskvärt och rimligt att de mäklare som uppfyller vissa krav i fråga om utbildning och ansvar även fortsättnings vis skall kunna marknadsföra sig som auktoriserade fastighetsmäklare. Detta ger då den enskilde konsumenten möjlighet att välja en mäklare som han vet är kompetent och som har tecknat erforderliga försäkringar. Den nuvarande författningsreglerade auktorisationen bör således behållas. Det bör ankomma på regeringen att framlägga förslag om ett införande av de nuvarande bestämmelserna i den nya lagen om fastighetsmäklare. Den andra delen av lagen, som i stort sett utgör en kodifiering av gällande rättspraxis, är vi beredda att godta. Den innebär att gällande rätt på området preciseras och kan vara till stort gagn för att stärka konsumentintressena. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att avslår proposition 1983/84:16 såvitt avser reglerna om registrering av fastighetsmäklare, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om frivillig auktorisation. () () () () () () () () ()