mot · G6021187 · 1983-01-24 00:00:00 — m. fl. Som resultat av folkomröstning i kärnkraftsfrågan beslöt 1981 om nya riktlinjer för energipolitiken fram till omkring . Huvuduppgifterna för energipolitiken är därmed givna: att främja energihushållningen, minska oljeberoendet, trygga bränsleförsörjningen och förbereda avvecklingen av kärnkraften. Den viktigaste frågan på lång sikt blir alltså att ersätta den kärnkraftproducerade elenergin med andra energisystem, i huvudsak baserat på varaktiga, helst förnybara och inhemska energikällor, med minsta möjliga miljöpåverkan. försörjningsgrad med elenergi är f. n. mycket god. Landets totala elkonsumtion stiger inte så snabbt som beräknats, och man kan utgå från att elproduktionen kommer att vara betryggande . Det finns dock all anledning att redan nu fästa uppmärksamheten på de åtgärder som måste vidtas , då nya elproduktionsanläggningar måste börja byggas. Några andra, inhemska och förnyelsebara energikällor av betydelse förutom vattenkraft, torde inte stå till buds. Vattenkraften är dessutom miljöväntlig - den producerar inte något avfall. har också betydande vattenkraftresurser att tillgå i detta läge. Den tekniskt utbyggnadsvärda vattenkraften kan uppskattas till ca /år, därav torde kunna betraktas som ekonomiskt värda att utbyggas. Eftersom vi endast har byggt ut ca , återstår alltså över för utbyggnad. Man skall dock ha i minnet att betydande delar av den ekonomiskt utbyggbara vattenkraften måste undantas av naturvårdsskäl. Det rör sig här om forsar och fallsträckor med betydande bevarandevärden. har också genom beslut om riktlinjer för den fysiska riksplaneringen undantagit vissa älvar från utbyggnad. En omprövning av beslut blir aktuell i vissa delar. Ett sådant beslut måste dock förutsätta att berörda kommuner i fortsättningen får spela en avgörande roll inför utbyggnadsbesluten. Man kan nämligen inte komma ifrån att en vattenkraftutbyggnad får betydande verkningar på naturen i den berörda älvsträckan. En vattenkraftutbyggnad - och särskilt då regleringsmagasinen - förändrar landskapet totalt. Kommunens medverkan till beslutet är då viktigt. I avvägningen mellan riksintressenas behov av utbyggnad och det lokala bevarandeintresset är det för kommunen i fråga av stor betydelse, vilka skatteinkomster man kan räkna med som motvikt till miljöförlusten. Under själva utbyggnadstiden präglas ju bygden av extremt hög sysselsättning, men det avgörande är ju vilka skatteinkomster man kan räkna med på . Särskilt viktig blir då utformningen av fastighetsskatten i vattenkraftkommunerna. Vissa förbättringar har också införts beträffande beskattningen av kraftverk och regleringsmagasin. Således beslöt vid 1979/om ändringar i fastighetstaxeringslagen, innebärande en övergång till värdering enligt avkastningsmetoden. Samma regler gäller för industribyggnader. Frågan är om de nya reglerna är till fyllest. Det är trots allt en betydande skillnad mellan en industribyggnad och en vattenkraftanläggning, om man tar hänsyn till ingreppen i landskapsmiljön. Det måste därför vara befogat med en högre fastighetsskatt på vattenkraftanläggningar. En sådan kan tillskapas genom att vattenkraftanläggningar åsätts ett högre reparationstal än vad som gäller för andra fastigheter. Kommunerna erhåller därmed en årlig kompensation i pengar för de upplåtelser av miljövärden som en vattenkraftutbyggnad innebär. När behandlade ett antal motioner i fastighetstaxeringsfrågor uttalades i betänkande SkU:39 behovet av en ny översyn av fastighetstaxeringen. En sådan översyn borde enligt utskottet vara allsidig och avse såväl materiella som formella frågor. Regeringen har dock inte vidtagit några åtgärder på detta område. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till nya regler för beskattning av vattenkraftanläggningar. () () minab/gotab 1983 73522