mot · G702204 · 1983-11-24 00:00:00 — Genom det politiskt-fackliga inflytandet i löntagarfondernas styrelser kommer fonderna med all säkerhet att söka motarbeta strukturomvandlingen i en kortsiktig strävan att rädda befintliga arbetstillfällen. Med en sådan politik försämras dynamiken i näringslivet ytterligare och vår industristruktur blir ännu mer föråldrad. Även småföretagens utveckling och nyföretagandet kommer att hämmas. En del företag kan rent av välja att flytta verksamhet och kapitalförsörjning utomlands. Därigenom medför fondförslaget svårigheter att upprätthålla sysselsättningen i produktivt arbete. Tryggad sysselsättning baseras på företagens möjligheter och vilja att ständigt skapa och utveckla produkter och marknader. En ökad beskattning av näringslivet kommer att minska företagens vilja och förmåga att öka produktion och sysselsättning. Redan hotet om löntagarfonder har skadat näringslivets utveckling. Det är vetenskapligt belagt att det är de mest lönsamma företagen som svarar för sysselsättningsökningen. Det är just dessa framtidsföretag som skall betala huvuddelen av fondernas uppbyggnad. Det råder därför ingen tvekan om att fondförslaget leder till ökad arbetslöshet. har ett nytt motiv för löntagarfonder lanserats av socialdemokraterna. Löntagarfondernas existens påstås kunna motverka spekulation. har det skett en förskjutning vad gäller företagens investeringar från realkapital till finansiella investeringar. Denna förskjutning beror på att avkastningen på finansiella placeringar legat mycket högre än avkastningen på maskiner och anläggningar. Att de finansiella placeringarnas attraktivitet har ökat beror i första hand på att budgetunderskottet drivit upp räntenivån. Den ökade transaktionsekonomin i bemärkelsen finansiell verksamhet beror med andra ord ytterst på statens oförmåga att minska budgetunderskottet. För att få till stånd en ökad real kapitalbildning och ökad industrisysselsättning är det nödvändigt med en ökad lönsamhet på det arbetande kapitalet. Dessutom krävs en kraftig neddragning av de offentliga utgifterna och budgetunderskottet. Löntagarfonderna kommer inte på något sätt att kunna påverka den så kallade transaktionsekonomin. Det finns inte heller någon anledning att tro att löntagarfonderna i mindre utsträckning än andra börsaktörer kommer att göra så kallade börsklipp. För att kunna uppnå realavkastning på riskkapitalet är löntagarfonderna tvingade att köpa och sälja aktier för att erhålla största möjliga vinst. Det finns inte några regler som syftar till att förhindra kortsiktiga spekulationsaffärer. Att fonderna skall motverka spekulation är ett skenargument som endast syftar till att dra fördel av den debatt om stora aktieaffärer som pågått . Löntagarfondsförslagets innebörd och effekter De uppgivna syftena med fonderna har skiftat lika snabbt som de tekniska konstruktionerna. Alla de motiv som anförts har som framgått av föregående avsnitt visat sig ohållbara. Därmed kvarstår endast strävan att via ökad beskattning stegvis överföra makten i det privata näringslivet till facklig kontroll. års löntagarfondsförslag har alla haft samma principiella inne Företagen skall via en särskild vinstskatt, kombinerad med en extra löneskatt, finansiera fackliga och politiska organs successiva socialisering av de privata svenska företagen. Det nu aktuella förslaget skiljer sig inte i detta avseende från de övriga. Fonderna innebär inte bara att det ekonomiska systemet ändras. Genom socialdemokraternas starka inflytande i ledningen för och tillförsäkrar de sig i praktiken ett avgörande inflytande över näringslivet oavsett den politiska majoriteten. Fackföreningsrörelsen och politikerna har i mycket större inflytande över ekonomin än i övriga västländer. Den avgörande frågan i löntagarfondsdebatten är om det är rimligt och önskvärt att facket och politikerna skall få ännu mera makt och inflytande över näringslivet. Varken i propositionen eller i det bakomliggande utredningsmaterialet företas någon analys av om löntagarfonder är ett lämpligt medel för att nå de mål som sätts upp. Propositionen och utredningsmaterialet saknar inte bara en analys av behovet av löntagarfonder. Det finns inte heller någon analys av innebörden och konsekvenserna av förslaget. Ingen som helst diskussion förs om alternativa ekonomisk-politiska medel för att nå de uppsatta målen. Det saknas med andra ord en rimlig motivering för det förslag som lagts fram. Moderata samlingspartiet finner det mycket anmärkningsvärt att det saknas ett relevant beslutsunderlag för den för framtid avgörande frågan om kollektiva löntagarfonder skall införas eller ej. Löntagarfonderna berör de ekonomiska betingelserna och de långsiktiga politiska förutsättningarna för fri företagsamhet i . Det är därför märkligt att frågan om hur företagen påverkas över huvud taget inte har intresserat vare sig regeringen, det socialdemokratiska partiet eller LO. Det är trots allt företagen som i första hand berörs. Det är de som skall betala sin egen socialisering via extra skatter. förmåga att åstadkomma välstånd och arbete åt alla baseras på företagens drivkrafter och möjligheter att alstra nya produkter och ny företagsamhet. Den enskilda människans initiativförmåga och kreativitet är avgörande för framgången i alla ekonomiska system. Vår ekonomi utvecklas inte av sig själv eller genom ingripanden från fackföreningsrörelsen och politikerna. Den blomstrar om det finns människor som är villiga att ta risker och förvandla idéer till företag. Företagarna har med andra ord en ledande och initierande roll vid framtagandet av nya investeringar och projekt. Nyckeln till framgång i vår ekonomi ligger i att vi kan skapa en ekonomisk miljö, som gynnar framtagandet av nya produkter och nya affärsidéer. Om fonderna införs, försämras i ett slag företagsklimatet i . Mycket av skapandet, nyföretagandet och satsningarna i näringslivet kommer att hämmas eller förflyttas utomlands. Därmed försämras möjligheterna att upprätthålla vårt välstånd och klara sysselsättningen. Löntagarfondsförslaget bygger på föreställningen att det ekonomiska livet skulle demokratiseras om fonderna genomfördes. Ingenting kan vara mer felaktigt. Demokratins yttersta syfte är att stärka de enskilda människornas frihet och låta dem bestämma över sin egen tillvaro. Den enskildes frihet är ett resultat av vårt demokratiska samhällsskick men också ett resultat av vår fria marknadsekonomi. Om den enskildes frihet beskärs, ägandet kollektiviseras och arbetsgivaren och facket växer samman innebär det att vår demokrati försvagas. Det ekonomiska klimatet för att driva mindre och medelstora företag kommer att stegvis försämras genom införandet av löntagarfonder. Dessa företag får vara med om att betala vinst- och löneskatt men får normalt inga medel tillbaka. När fonderna successivt får ett allt större inflytande i de större börsnoterade företagen, kommer konkurrensen på lika villkor att rubbas. Risken är uppenbar att de större företagen med samma ägare kommer att diskriminera de mindre underleverantörerna som har enskilda ägare. Fonderna påverkar även kommunernas ekonomi. Vinstskatten skulle om den varit införd ha lett till minskade kommunala skatteintäkter på ca 500 milj. kr. Den höjda löneskatten kostar kommuner och landsting 150 milj. kr. Konsekvensen av löntagarfonderna blir att företagens långsiktiga investeringar sjunker. Satsningar på nya produkter och nya produktionsanläggningar minskar eller flyttas utanför gränser. Att expansiva småföretag dräneras på vinstmedel är särskilt allvarligt, eftersom de svarar för en stor del av sysselsättningsökningen i industrin. Sammantaget innebär dessa effekter att produktion och sysselsättning kommer att reduceras i som en direkt följd av att löntagarfonderna införs. Moderata samlingspartiets kritik av fondförslaget gäller i första hand den principiella innebörden. Det finns inte någon anledning att diskutera tekniska brister i ett förslag som innebär successivt fackligt-politiskt maktövertagande av näringslivet. Inte heller hastigheten i socialiseringsprocessen är avgörande för vårt negativa ställningstagande. Det är relativt ointressant hur det tar för löntagarfonderna att kollektivisera/socialisera näringslivet. Det intressanta är att fondförslaget skapar en möjlighet för facket att ta över makten i näringslivet. Löntagarfonderna hindrar dessutom en utveckling mot ekonomisk balans. Det är ansvarslöst av regeringen att i nuvarande djupa ekonomiska kris splittra näringslivet och omöjliggöra ett samarbete kring en ekonomisk politik som skulle kunna föra landet ut ur krisen. En marknadsekonomi utmärks av ett decentralicerat beslutsfattande i frågor som rör produktion, investeringar, konsumtion m. m. utsätts många oberoende ekonomiska aktörer hushåll, företag, kapitalförvaltare som fattar beslut oberoende av varandra. Fri företagsamhet är också en central förutsättning för en marknadsekonomi. Förekomsten av stora och små företag med många olika ägargrupper samt goda betingelser för nyetablering av företag är centralt för att den fria företagsamheten skall kunna fungera. En effektiv marknadshushållning förutsätter vidare att de ekonomiska besluten baseras på god information om de samhällsekonomiska kostnaderna. Hushåll, företag och kapitalförvaltare som fattar beslut med betydande konsekvenser för andra aktörer måste ha klara och entydiga beslutskriterier. Resultaten av besluten måste kunna observeras och föranleda konsekvenser för beslutsfattarna. Det måste finnas mekanismer i det ekonomiska systemet som automatiskt ger sanktioner mot företag och kapitalförvaltare med låg måluppfyllelse. Den svenska ekonomin är i allt väsentligt en marknadsekonomi. Huvuddelen av besluten i ekonomiska frågor fattas av enskilda hushåll, företag och kapitalförvaltare m. m. Vår ekonomi har dock fått ett växande inslag av beslutsfattande i offentlig regi genom att centrala myndigheter och organisationer fattar en allt större del av besluten i ekonomiska frågor. En växande del av ekonomins totala inkomster och utgifter har socialiserats. Skattetrycket uppgår till av BNP. Den offentliga utgiftsandelen utgör av BNP. Av vår samlade produktion sker ca 25 i offentlig regi. Denna utveckling som innebär att en allt mindre del av våra ekonomiska resurser används av enskilda hushåll och företag är en av huvudorsakerna till våra nuvarande ekonomiska problem. Det är angeläget att den offentliga sektorns inflytande minskar på alla områden. I detta läge föreslår regeringen att en växande del av investerings- och produktionsbesluten skall ske i kollektiv regi. För att ett fondsystem skall vara förenligt med en fri marknadsekonomi krävs att systemet består av många oberoende fonder som konkurrerar om sparkapital och placeringsobjekt med andra kapitalförvaltare på lika villkor. Det krävs också självreglerande styrmekanismer som bl. a. ger sanktioner vid felaktiga ekonomiska beslut. Det nu aktuella förslaget om kollektiva löntagarfonder står inte i överensstämmelse med de grundläggande förutsättningarna för en effektiv marknadsekonomi. Tvärtom innebär fondförslaget en utveckling som leder bort från marknadsekonomins grundläggande förutsättningar. Förslaget innebär en radikal kollektivisering och omstrukturering av ägandet och kapitalförvaltningen i svenskt näringsliv. Fonderna medför påfrestningar för företag och skattebetalare genom att en större del av inkomsterna skall slussas till anonyma institutioner via ett ökat skatteuttag. Fondförslaget innebär också att viljan och förmågan till investeringar, risktagande och nyetableringar minskar hos både små och stora företag. Spritt, personligt, frivilligt ägande Moderata samlingspartiet sluter helt upp bakom målsättningen att åstadkomma en jämnare spridning av aktieägandet. En breddning av aktieägandet och av det personliga engagemanget kan förväntas öka löntagarnas och den breda allmänhetens intresse och förståelse för näringslivets problem. Framför allt kan förståelsen för kraven på en långsiktig hög lönsamhet förväntas öka. En ökad spridning av det individuella ägandet skulle medföra att enskilda löntagare blir direkt delaktiga i näringslivets vinster. Detta är önskvärt bl. a. för att få en ökad acceptans hos löntagarna för en nödvändig lönsamhetsförbättring i näringslivet. I de senaste tio årens fonddebatt har spridning av aktieägandet varit en viktig målsättning inte bara för flertalet politiska partier utan även för näringslivet. Det är viktigt att betona att önskemålet om en breddning av aktieägandet inte kan uppnås med det aktuella förslaget till löntagarfonder. Ett system med kollektiv kapitalbildning ger inte någon enskild löntagare något ökat personligt intresse eller engagemang vare sig i det egna företaget eller i näringslivets problem i stort. Någon form av individuell andel i företagets förmögenhetstillväxt erhålls inte genom fondförslaget. Om löntagarfonderna genomförs riskerar i själva verket den spridning av det enskilda aktieägandet som skett under att upphöra. Det enskilda aktieägandet ersätts i stället successivt av en kollektivisering av aktieägandet. För att kunna ta ett aktieägaransvar krävs inte bara ekonomiska resurser utan också professionell kompetens och uthållighet. I liksom i andra marknadsekonomier är det nödvändigt att räkna med att det aktiva ägaransvaret i de enskilda företagen i regel utövas av relativt begränsat antal ägargrupper. Ur maktspridningssynpunkt är det väsentligt att dessa ägargrupper varken är för små eller tenderar att bli för stora. Det är också väsentligt att dessa aktieägare är sinsemellan oberoende, att de konkurrerar med varandra och att de representerar bredast möjliga grupper av individuella aktieägare. Moderata samlingspartiet har länge arbetat för en ökad ägandespridning. Ett ökat enskilt ägande av allt ifrån aktier till bostäder förbättrar användandet och fördelningen av resurserna. Ett brett aktieägande är av stor betydelse för marknadsekonomins fortlevnad. Vi har länge förespråkat en ändring av skattesystemet i syfte att ta bort diskrimineringen av enskilt aktiesparande. Vi har också ställt oss bakom en breddning av det individuella aktieägandet via aktiefonder, aktiesparfonder, och företagsanknutna aktiesparfonder. Stimulanser till denna typ av sparfonder är väsentliga för att öka aktieägandet på ett sätt som stärker marknadsekonomin och möjliggör ett reellt ägarinflytande. Dessa marknadsanpassade fonder måste kunna bildas fritt av enskilda människor, företag och organisationer. Det är också betydelsefullt att aktiespararna fritt kan välja den fond de vill spara i samt att de skall kunna byta fond om de av någon anledning vill det. De gällande reglerna för skattefondsparandet har varit väsentliga för att motverka den skattemässiga diskrimineringen av aktiesparandet. Den viktigaste effekten av skattefondsparandet har varit den väsentliga breddning av aktieägandet som åstadkommits. Som tidigare nämnts finns 600 000 aktiefondsparare. Av dessa är ca 380 000 nya aktieägare. Ingen annan åtgärd har som detta sparsystem förmått sprida aktieägandet i . Skattefondsparandet har också ökat tillströmningen av riskkapital till börsen, vilket i sin tur möjliggjort en kraftig ökning av företagens nyemissioner. Framgången med detta sparsystem visar vilka stora resurser i form av frivilligt sparande som kan frigöras genom gynnsammare skatteregler. Samma erfarenhet har även gjorts i andra länder t. ex. . I stället för att bygga ut detta system ytterligare för att stärka det produktiva sparandet och bana väg för en fortsatt spridning av det personliga aktieägandet har regeringen nu föreslagit att skattefondsparandet skall upphöra. Det torde knappast vara någon tillfällighet att regeringen avskaffar det system som mest framgångsrikt har breddat aktieägandet som man föreslår löntagarfonder som obönhörligen kollektiviserar och centraliserar aktieägandet. Regeringen vill hindra enskilt aktieägande som den inför ett kollektivt system. Ett kompletterande sätt att göra grupper av svenska folket till aktieägare är att låta de företagsanknutna vinstandelssystemen få fortsätta att växa fram. förekommer sådana vinstandelssystem i ett 50-tal företag, t. ex. , SE-Banken och . De omfattar runt 100 000 människor. Dessa system är framgångsrika, därför att de är utformade för att passa det enskilda företaget. Av allt att döma är många företag intresserade av dessa marknadsanpassade vinstsystem. Om något vinstsystem kan dämpa de lokala lönekraven, är det företagsanknuten vinstdelning. I stället för att stödja dessa individuella system tycks regeringen vilja motarbeta dem. I en departementspromemoria (Ds Fi 1983:21) föreslås en grundskatt på på de företagsanknutna vinstandelssystemen. Moderata samlingspartiet är berett att underlätta tillkomsten av företagsanknutna vinstandelssystem genom åtgärder främst på skattelagstiftningsområdet. En ytterligare väg att sprida det enskilda aktieägandet är att avskaffa dubbelbeskattningen på aktieutdelningar. Genom borttagandet av bl. a. skattereduktionen på utdelningsinkomster, dvs. lindringen i dubbelbeskattningen, och införandet av en utdelningsskatt har regeringen motarbetat det enskilda aktieägandet. Vi förordar en ändring i skattesystemet så att dubbelbeskattningen försvinner. Vi förordar också en förändring och förenkling av reavinstreglerna i syfte att underlätta enskilt aktieägande. ändring av skattereglerna öppnar också helt andra möjligheter för de medelstora och större familjeföretagen att kunna attrahera riskkapital utifrån. Att sprida aktieägandet genom avskaffande av dubbelbeskattningen, förenklade reavinstregler och stimulans av aktiesparfonder eller företagsanknutna vinstdelningssystem skiljer sig i grunden från det aktuella förslaget till löntagarfonder. Fonderna har inga individuella ägare som kan utöva styrning och kontroll över sparmedlens förvaltning. Fonderna har i själva verket karaktären av självägande och självstyrande anonyma stiftelser. Den enskildes ägarinflytande är helt eliminerat. I realiteten finns inte heller några spärrar av betydelse för fondernas storlek eller makt. Tvärtom tillförsäkras fonderna resurser som gör det möjligt att bli den dominerande aktieägaren i flertalet av våra stora industriföretag. Att sprida ägandet och makten har ingenting med det nuvarande förslaget att göra. Åberopande vad som anförts hemställs 1. att avslår proposition 1983/84:50, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ärendets otillfredsställande beredning i , 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om skattefondsparandet, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om företagsanknutna vinstandelssystem, 5. att hos regeringen anhåller om förslag till åtgärder för att underlätta ett personligt ägande av aktier i enlighet med vad som anförts i motionen, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om effekterna av löntagarfonder på sysselsättningen, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om löntagarfondernas effekter på näringslivets utveckling, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om löntagarfondernas effekter på den kommunala ekonomin, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om effekterna av löntagarfonder på ATP-systemet. H. () () L. () i