mot · G70262 · 1983-11-11 00:00:00 — m. fl. Arbete i ungdomslag hos offentliga arbetsgivare (prop. 1983/84:46) Arbetslösheten fortsätter att stiga i snabb takt. Såväl den öppna som den dolda arbetslösheten är högre än . Detta trots större insatser än någonsin via AMS, mycket omfattande industrisubventioner till olönsamma företag och andra s. k. sysselsättningsskapande åtgärder. Regeringens oförmåga att ta itu med de problem som ligger till grund för den omfattande strukturella arbetslösheten är oroväckande. De offentliga utgifterna, skattetrycket och budgetunderskottet fortsätter att växa. Därmed krymper utrymmet för expansion i det privata näringslivet och de strukturella obalanserna växer sig allt starkare. Om åtgärder mot de strukturella problemen skjuts ytterligare blir följden en ännu högre arbetslöshet än . Ungdomarnas arbetsmarknadssituation är sämre än . Regeringens metod att bekämpa arbetslösheten med massiva insatser av beredskapsarbeten har misslyckats. Den trendmässiga ökningen av ungdomsarbetslösheten fortsätter. Regeringens hittillsvarande åtgärder kan inte bidra till att bryta trenden och förbättra förutsättningarna för våra ungdomar att få riktiga jobb. I stället förstärks de grundläggande obalanserna i ekonomi. Konsekvensen blir en långsiktigt växande arbetslöshet. Budgetunderskottet, som utgör det största hotet mot sysselsättningen, har vuxit med sedan regeringstillträdet. Regeringen har kraftigt höjt skattetrycket. Befintliga skatter har höjts och nya har introducerats. Dessutom har regeringen ytterligare omfattande skattehöjningar. Detta leder till försämrad konkurrenskraft och därmed fortsatt utslagning av riktiga jobb. Genom att förutskicka att det kommer att vidtas grundläggande förändringar i den del av skatteöverenskommelsen som innebär marginalskattesänkningar skapar regeringen stor osäkerhet hos arbetsmarknadens parter. Högre lönekrav än vad som ryms inom den samhällsekonomiska ramen tvingas därmed fram, vilket i sin tur negativt påverkar sysselsättningsläget. Bidragsrullningen via AMS slår ständigt nya rekord. Enligt egna uppgifter har regeringen satsat på konstlade jobb. Utvecklingen på arbetsmarknaden visar att miljardrullningen till AMS bidragit till att minska i stället för att öka tillgången på riktiga jobb. mellan den offentliga och den privata sektorn förvärras snabbt genom den förda politiken. Sedan regeringens tillträde har den offentliga sektorns utgiftsandel av BNP vuxit snabbt. De offentliga utgifterna omfattar nu . Regeringen fortsätter trots detta att minska utrymmet för de privata sektorerna i ekonomin. Därmed tenderar den strukturella arbetslösheten att växa och permanentas på en hög nivå. Regeringen står nu i begrepp att strida med en överväldigande majoritet av svenska folket, näringslivet och oppositionen och med kommunisternas hjälp genomdriva fackföreningsfonder. Resignation, minskad framtidstro och därmed uteblivna nyinvesteringar blir följden. Förutsättningarna för den snabba expansion av näringslivet som är nödvändig försämras allvarligt. De nya riktiga jobben uteblir. Redan existerande arbetstillfällen slås ut. utomordentligt allvarliga ekonomiska läge och den växande strukturberoende arbetslösheten kräver en genomgripande omläggning av politiken. Annars kommer problemen på arbetsmarknaden att ytterligare förvärras. Moderata samlingspartiet förordar en diametralt motsatt politik, mot den regeringen företräder. För att öka sysselsättningen krävs först och främst att obalanserna i ekonomin arbetas bort. En realistisk strategi för att långsiktigt bekämpa den växande strukturella arbetslösheten måste därför bygga på: - minskat budgetunderskott genom sparande, lägre statsutgifter och systemförändringar, - stimulanser till näringsliv och de privata sektorerna i ekonomin genom skatte- och avgiftssänkningar på produktionen, - skattesänkningar som gör det lönsamt att arbeta, investera, spara och ta risker, - en effektiv arbetsmarknadspolitik med tyngdpunkten på arbetsförmedling och utbildning i stället för på konstlade jobb, - bättre yrkesutbildning och förhöjd yrkeskompetens med hjälp av bl. a. lärlingsutbildning. Moderata samlingspartiet har under en lång följd av år förespråkat insatser för de mest utsatta arbetslösa ungdomarna i form av s. k. samhällstjänst. Vår ståndpunkt baseras på en djup oro för den mindre grupp unga människor som på grund av sin svaga ställning på arbetsmarknaden riskerar att hamna i djupgående sociala problem. Om det ställs krav på motprestationer från ungdomarnas sida för att få arbetslöshetsersättning ökar möjligheterna att skapa kontinuerliga kontakter mellan de arbetslösa ungdomarna, arbetslivet och vuxenvärlden. Samhällstjänst som en sista utväg för att ta ansvar för unga människor som annars riskerar att fastna i missbruk och sociala problem måste emellertid utformas med stort hänsynstagande till den personliga friheten och integriteten och utveckla de ungas eget ansvarstagande. Regeringens förslag innehåller inslag som inte kan accepteras från dessa utgångspunkter. Tvånget för kommunerna att sysselsätta ungdomslag innebär en högst väsentlig begränsning av möjliga arbetsuppgifter för ungdomslagen. De ungdomar som i stort antal blir halvtidsarbetande kommunalanställda tillerkänns inte möjligheten att få meningsfulla arbetsuppgifter. Tvånget för kommunerna måste därför avvisas, som verksamheten utvidgas till att även kunna gälla den enskilda sektorn. Vi anser också att samhällstjänst skall kunna utföras även av enskilda ungdomar, förutsatt att detta sker under överinseende av någon eller några anställda. Regeringen har kapitulerat för LO och underordnat sig kravet på avtalsenliga löner för deltagarna i ungdomslagen. Detta innebär att de ungdomar som inte är berättigade till arbetslöshetsersättning får arbeta för att få ut ersättningen. Vi anser att ersättningen måste hållas på nuvarande KAS-nivå (/dag) som arbetsförmedlingarna ges stor frihet att ta till vara alla möjligheter att hitta lämpliga och meningsfulla arbetsuppgifter för berörda ungdomar. Arbetstiden skall kunna varieras . Utöver detta ges de fackliga organisationerna i praktiken ett avgörande inflytande vad gäller möjliga arbetsuppgifter för ungdomslagens medlemmar. Detta riskerar att kraftigt begränsa möjligheterna att ta fram meningsfull sysselsättning. Att med hjälp av ungdomslagen minska antalet ungdomar som återfinns i arbetslöshetsstatistiken kan inte accepteras. Eftersom ungdomarna skall stå till arbetsmarknadens förfogande och ta riktiga jobb eller de chanser till yrkesutbildning som de erbjuds, bör de också kvarstå i statistiken som arbetslösa. Annars riskerar de att bli bortglömda och därmed förvandlas till ett B-lag på arbetsmarknaden. Kostnaderna för ungdomslagen anges av regeringen till 120 milj. kr. utöver de 300 milj. kr. som angavs i prop. 1983/84:26. De förändringar vi förordat torde innebära att detta belopp kan minskas avsevärt. Sociala avgifter bör ej heller utgå på ersättningen. bör benämningen ändras till Samhällstjänst. AMS disponerar innevarande budgetår för beredskapsarbeten. Utöver detta står ca till regeringens disposition över finansfullmakten. Samhällstjänst för ungdom mellan medför att kostnaderna för beredskapsarbeten för denna grupp delvis bortfaller. Vi anser därför att kostnaderna för samhällstjänst innevarande budgetår, vilka vi beräknar till ca 175 milj. kr. skall bestridas inom ramen för de resurser AMS redan disponerar. Frågan, om samhällstjänst skall tas upp i statsbudgeten under en särskild anslagspost, får avgöras sedan erfarenheter av verksamheten vunnits. Som en konsekvens av ovan redovisade förslag till förändringar måste propositionens förslag till lag om ungdomslag hos offentliga arbetsgivare avvisas. Det bör ankomma på utskottet att utforma ny lagtext som ansluter till de riktlinjer för Samhällstjänst som anges i motionen. Moderata samlingspartiet har i en nyligen framlagd rapport presenterat ett konkret och detaljerat förslag till ny lärlingsutbildning. Förslaget utgår från de riktlinjer vi tidigare angivit, bl. a. i motion 1982/83:343. Syftet med förslaget är att förbättra yrkesutbildningen inom gymnasieskolans ram, höja ungdomarnas yrkeskompetens samt minska ungdomsarbetslösheten. Våra förslag i rapporten kan i korthet beskrivas enligt följande: Lärlingstiden varieras mellan två och beroende på utbildningens art och krav. Större delen av tiden förläggs till företaget. Under en till undervisas eleven i gymnasieskolan. Tiden kan variera mellan olika yrkesutbildningsområden. Antalet dagar i gymnasieskolan är högst i början av lärlingstiden för att sedan successivt avta. Undervisningen består av allmänna ämnen, fackteori och arbetsteknik, inkl. ergonomi. Allmänna ämnen är svenska och samhällskunskap, som är obligatoriska. Dessutom finns tillvalsmöjligheter bland t. ex. moderna språk, matematik m. fl. Undervisningen i fackteori och arbetsteknik förläggs till övervägande del till företagen. Särskilda utbildningsplaner upprättas för varje yrke. En avvägning mellan praktisk och teoretisk utbildning görs i varje plan. fastställer de allmänna riktlinjerna för utbildningsplanerna, vilkas övergripande innehåll utformas av i samarbete med arbetsmarknadens parter. Det måste emellertid finnas stor lokal frihet att utforma lärlingsutbildningen på bästa möjliga sätt och med hänsyn till lokala förhållanden och de enskilda lärlingsföretagen. skall ha det övergripande lokala ansvaret, men det kan vara lämpligt att t. ex. nuvarande SSA-råd med dess skilda yrkesråd omvandlas till särskilda lärlingsråd. Eleverna skall få betyg och bevis över genomgången utbildning. Lärlingarna skall ha rätt att genomgå mer än en utbildning och då få tillgodoräkna sig de delar av föregående lärlingsutbildning som är av betydelse för nästa utbildning. Delar av en lärlingsutbildning skall också kunna tillgodoräknas om lärlingen vill fortsätta andra gymnasiestudier. Gymnasieskolornas ledning skall ges resurser och befogenheter att i samråd med lärlingsråden följa upp utbildningen på företagen. Lärlingssystemet förutsätter möjligheter till tester och introduktion för de blivande lärlingarna. Det skall vara möjligt att pröva på önskad lärlingsutbildning. Någon form av yrkesintroduktion eller introduktionsprogram kan anpassas för detta ändamål. I särskilda fall - t. ex. i sådana som leder till beslut om anpassad studiegång - skall eleverna kunna byta ut i den obligatoriska skolan mot det första lärlingsåret. Tiden för lärlingsutbildningen förlängs då . Företag och andra arbetsgivare som auktoriserats att ta lärlingar har arbetsgivaransvar för dessa . Anpassningar inom ramen för rådande lagstiftning måste ske. Detta gäller bl. a. lagen om anställningsskydd, arbetsmiljölagen, lagen om allmän försäkring, lagen om arbetsskade försäkring, semesterlagen samt vissa tillkomna förordningar om främjande av ungdomsarbete. Om det visar sig nödvändigt skall en särskild försäkringsreform för lärlingar skapas, innehållande regler avseende sjukförsäkring, arbetsskador etc. Lärlingarna bör genom lag och/eller avtal garanteras sex månaders provanställning på företaget efter lärlingsutbildningstidens slut. Lärlingarnas lön bör sättas med utgångspunkt från att de befinner sig under utbildning och att tiden på företagen inledningsvis i huvudsak kommer att användas för inlärning. Lärlingens bidrag till det produktiva arbetet är i början mycket begränsat för att successivt öka med ökade kunskaper och större erfarenhet. En lämplig nivå att starta på för den 15-16-årige lärlingen kan vara t. ex. av avtalsenlig lön för heltidsarbete på motsvarande nivå. Lönen bör därefter höjas halvårsvis. Slutlönen för lärlingen kan ligga på av avtalsenlig lön beroende på lärlingsutbildningens omfattning. Lönen och sociala kostnader betalas i sin helhet av arbetsgivaren. Det offentliga står för de utbildningskostnader som belastar gymnasieskolan liksom för administrationskostnaderna. som vill inrätta lärlingsplatser måste auktoriseras av parterna - eventuellt via lärlingsrådet. Ett villkor för auktorisering är att företagen kan ställa upp med pedagogiskt utbildade handledare och att arbets- och utbildningsförhållandena i övrigt svarar mot fastställda krav. Statsmakterna svarar för den pedagogiska utbildningen. Några andra villkor för auktorisering - som t. ex. att företagen måste omfattas av kollektivavtal - får inte uppställas. Lärlingsutbildning kan introduceras på en mängd skilda yrkesområden, både inom privat och offentlig sektor. Introduktionen måste givetvis ske gradvis efter det att utbildningsplan fastställts centralt och lokalt samt efter samråd med arbetsmarknadens parter. Utbildningslinjer, specialkurser och högre specialkurser som kan inordnas i lärlingsutbildningen listas nedan. Uppräkningen är avsedd att ge exempel och kan tjäna som underlag för mer definitiva och konkreta diskussioner kring vilka utbildningar som bör överföras till lärlingssystemet. Många av utbildningarna har varit rena lärlingsutbildningar. Social servicelinje Distributions- och kontorslinje Beklädnadsteknisk linje Bygg- och anläggningsteknisk linje Drift- och underhållsteknisk linje El-teleteknisk linje Fordonsteknisk linje Jordbrukslinje Livsmedelsteknisk linje Processteknisk linje Skogsbrukslinje Trädgårdslinje Verkstadsteknisk linje Barnskötare inom barnomsorgs- och allmän fritidsverksamhet. Högre specialkurs Damfrisörer. Specialkurs Ekonomiföreståndare på fartyg. Specialkurs Elektronisk kommunikation. Högre specialkurs Fastighetsskötsel. Högre specialkurs Fiske och fiskeberedning. Högre specialkurs Gjuteriteknik. Specialkurs Grafiska tecknare. Specialkurs Grafisk utbildning. Högre specialkurs Hushållstekniker. Specialkurs Industriell elteknik. Högre specialkurs Konditorer. Högre specialkurs Konfektionsteknik. Högre specialkurs Lackering. Högre specialkurs Maskinmontering. Högre specialkurs Mätningsteknik. Specialkurs Plåt- och svetsmekanik. Högre specialkurs Receptionspersonal för hotell. Specialkurs Skogsbruk - förmanskurs. Högre specialkurs Skorstensfejare. Vävning för personal till institutioner och företag. I dagens yrkesutbildning är ca en tredjedel av tiden ägnad undervisning i annat än arbetsteknik. I lärlingsutbildningssystemet blir förhållandet ungefär detsamma. Lärare i allmänna ämnen kommer därför inte att beröras i nämnvärd grad. Yrkeslärarna berörs på så sätt att de i mycket stor utsträckning får undervisa på företagen i stället för i skolverkstäder. Detta kommer för många att vara en positiv omställning. En ny och spännande arbetsmarknad öppnas. Självklart kan det emellertid också innebära påfrestningar för dem som inte varit ute i ett företag på ett eller flera årtionden. Den reella utbildningstiden i lärlingssystemet kommer att bli längre, varför det kommer att krävas fler kompetenta yrkeslärare. Därutöver kommer det att bli nödvändigt att rekrytera ett relativt stort antal lärare med specialkunskaper. När yrkeslärarkompetens knyts till företagen förbättras också möjligheterna att kontinuerligt utbilda övriga anställda. Poängberäkningen som underlag för skolledartjänster måste förändras för att ta hänsyn till den nya organisationen. Skolledarnas ansvar vidgas genom lärlingsutbildningen. För att i största möjliga utsträckning kunna anpassa lärlingsutbildningen till näringslivets struktur måste reglerna för statliga stimulansbidrag till inbyggd företagsutbildning ses över. Resurser för detta ändamål frigörs genom den förändrade gymnasieskolorganisationen och genom den minskade belastningen på AMS. Lärlingssystemet kan också fungera inom ramen för de arbetsmarknadspolitiska insatser som behövs för ungdom med särskilda svårigheter att komma in på arbetsmarknaden. För att öka antalet lärlingsplatser för s. k. svårplacerade ungdomar kan statsmakterna stimulera företagen att inrätta fler lärlingsplatser med hjälp av riktade bidrag. Även handikappad ungdom kan infogas i systemet. De statsfinansiella och samhällsekonomiska konsekvenserna av det föreslagna lärlingssystemet är svåra att överblicka. En bieffekt av lärlingssystemet torde emellertid bli väsentliga besparingar. I takt med sjunkande arbetslöshet minskar statens och kommunernas kostnader. Kostnaderna för den frivilliga skolutbildningen kommer att minska, eftersom lärlingsutbildningen kommer att vara billigare än en traditionell yrkesutbildning på gymnasieskolan. Kommunerna kommer också att tjäna på ett lärlingssystem genom minskade lokal- och personalkostnader samt övriga kringkostnader. Så t. ex. kommer skolmåltidspersonal, skolstäderskor, SYO-konsulenter och kuratorer troligtvis att beröras liksom kostnader för skolskjutsar och skolmåltider. När lärlingsutbildningssystemet enligt ovan är fullt utbyggt kommer vi att ha en gymnasieskola med tre- och fyraårig i huvudsak studieförberedande utbildning, två- eller treårig i huvudsak yrkesförberedande utbildning samt direkt yrkesförberedande lärlingsutbildning på mellan två och . Omfattningen av lärlingsutbildningen bör kunna bli av en årskull elever. Till detta kommer den mer teoretiska yrkesskoleutbildningen. Ytterligare ca 60 000 ungdomar bör på detta sätt kunna få arbete. Ungdomsarbetslösheten minskar i motsvarande mån. Dagens former för högre yrkesteknisk utbildning måste ses över. Även här kan erfarenheterna från bl. a. och tjäna som förebild. Dagens yrkestekniska högskolor kan i viss utsträckning förändras till högre yrkesteknisk utbildning för mästarvärdighet inom yrkesområdet. Över huvud taget måste den yrkestekniska fort- och vidareutbildningen ägnas ökad uppmärksamhet. Eftersom utbildningsministern tidigare aviserat förslag om ändringar av nuvarande lärlingsutbildning i kommande budgetproposition avser vi att då ställa konkreta yrkanden i enlighet med de förslag som presenterats i rapporten. Den utomordentligt svåra situationen på arbetsmarknaden för ungdomarna motiverar dock att de positiva erfarenheterna som vunnits i försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning temporärt tas till vara i avvaktan på att en mer genomgripande lärlingsreform kan genomföras. Mot denna bakgrund är det angeläget att , utöver de nytillkommande lärlingsplatser regeringen förordat i prop. 1983/84:26, anvisar medel för ytterligare 5 000 platser. per plats bör lämnas till kommunerna som extra ersättning till företag och institutioner, också för dessa tillkommande 5 000 platser. Ett sådant yrkande har framställts i samband med behandlingen av prop. 1983/84:26. Denna temporära utbyggnad av lärlingsutbildningen enligt nuvarande regler och utöver regeringens ambitioner kan kostnadsberäknas till 70 milj. kr., vilket bör finansieras genom att bemyndigar regeringen att disponera motsvarande medel från anslagen B 3 Bidrag till arbetslöshetsersättning och utbildningsbidrag och B 4 Sysselsättningsskapande åtgärder för /84 till detta ändamål. Mot bakgrund av vad som ovan anförts hemställer vi 1. att avslår regeringens förslag i proposition 1983/ 84:46, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående ett system med samhällstjänst och finansieringen därav, 3. att bemyndigar regeringen att för /84 disponera 35 milj. kr. från anslaget B 3 Bidrag till arbetslös hetsersättning och utbildningsbidrag i enlighet med vad som angivits i motionen, 4. att bemyndigar regeringen att för /84 disponera 35 milj. kr. från anslaget B 4 Sysselsättningsskapande åtgärder i enlighet med vad som angivits i motionen. () () () . HÖGMARK (m) () ()