mot · G602820 · 1983-01-21 00:00:00 — har haft en kontinuerlig flyktinginvandring sedan . Trots detta saknar vi fortfarande en väl fungerande organisation och samordning för mottagande och permanent placering av flyktingar. För /83 har regeringen medgivit att ca 1 250 flyktingar får föras över till för varaktig vistelse här. Därutöver har regeringen medgivit att ca 250 anhöriga till de personer (s. k. båtflyktingar) som har förts över till från får stanna i . De principer och regler som skall gälla för invandring av flyktingar återfinns i SOU 1982:49, departementspromemoriorna Ds A 1978:1 och 1981:11 samt i regeringsbeslut . 1 SOU 1982:49 s. 119 sägs följande: Huvudansvaret för flyktingöverföringen har fr. o. m. /80 förts över från AMS till medan ansvaret för omhändertagande ligger kvar hos AMS. Formerna för uttagningen skall behandlas av den särskilda samrådsgrupp för flyktingfrågor som inrättades enligt beslut av regeringen och som består av cheferna för de närmast berörda statliga verken, AMS, RPS, , och . Uttagning skall vidare ske i samråd med . Omhändertagandet av flyktingar består - när det gäller de överförda - normalt i att vederbörande tas om hand efter ankomsten till i en av AMS driven mottagningsförläggning. Under förläggningsvistelsen får flyktingen undervisning i svenska och om svenska samhällsförhållanden. En permanent bostad ordnas för flyktingen och den som är arbetsför erbjuds antingen arbete eller någon form av utbildning. För s. k. spontaninresta flyktingar, som av jämställts med överförda flyktingar, blir det vanligen inte fråga om någon förläggningsvistelse. I regel ordnar AMS i stället med s. k. enskild inkvartering, vilket innebär att AMS (genom länsarbetsnämnden) svarar för inkvartering, uppehälle och undervisning i svenska till dess man kunnat ordna med utbildning eller arbete. Flyktinginvandring förekommer i två former, dels de spontant inresta flyktingarna, dels de kollektivt överförda flyktingarna. De spontant inresta flyktingarna hamnar ofta i storstadsregionen. De väntar på arbets- och uppehållstillstånd och lever ofta mycket () under oerhört pressande förhållanden som skapas av osäkerhet i denna situation. De tvingas under den långa väntetiden leva med ovissheten om de får stanna i eller ej. Oron för framtiden ökar också på grund av det förhållande att den asylsökande aldrig får tillfälle att själv tala med den som handlägger ansökan hos invandrarverket. Kommunernas totala kostnader under flyktingens väntetid har beräknats till ca 50 milj. kr. De kollektivt till överförda kvotflyktingarna placeras efter ankomsten till i någon av AMS mottagningsförläggningar, och efter en relativt kort vistelsetid på mottagningsförläggningen placeras flyktingarna ut i kommunerna. Placeringen sker ensidigt av de ansvariga AMStjänstemännen och utan medverkan och samråd med de berörda kommunerna. Vid de överväganden som sker inom beträffande en översyn av gällande regler och principer bör följande beaktas. Det viktigaste steget i flyktingarnas möjligheter att växa in i det svenska samhället är den permanenta bosättningen. De kommuner som då blir mottagarkommuner ställs inför uppgifter och problem som kan vara både nya och svårlösta. Många faktorer påverkar: flyktinggruppens storlek, kommunens befolkningsstorlek, bostads- och arbetsmarknadssituation, förhållande inom social- och skolsektorn etc. Kommunerna har både ansvar och skyldighet att medverka i anpassningen till svenska samhällsförhållanden. Om kommunerna skall klara sina uppgifter krävs att de statliga myndigheter som handlägger invandrarfrågorna lämnar berörda kommuner en tidig och heltäckande information om de åtgärder som krävs av kommunen. Det gäller t. ex. behovet av tvåspråkig barnomsorgspersonal, lärare, familjepedagoger m. m. Alla dessa åtgärder bör vara vidtagna vid inflyttningstillfället. Det finns graverande exempel där kommuner inte i förväg informerats utan först i efterhand fått information och rådgivning av de statliga myndigheterna. Det är också viktigt att frågan om ekonomisk kompensation till mottagarkommunerna blir föremål för översyn. Om kommunerna åsamkas kostnader i samband med mottagande av flyktingar minskar sannolikt kommunernas engagemang för flyktingpolitiken. Då dessutom kostnaderna för den svenska flyktingpolitiken skall bäras av staten bör det klart framgå av de nya reglerna att kommunerna erhåller full kostnadstäckning för sina åtaganden. Det bör gälla såväl den spontana som den reglerade flyktinginvandringen. Den organisation som vi föreslår kan sammanfattas på följande sätt: Den uppdelning som finns på statliga verk och myndigheter har bidragit till att flyktingmottagandet inte fungerat tillfredsställande. Det bör därför, enligt vår uppfattning, ske en sådan förändring att får överta de funktioner som åligger arbetsmarknadsverket och andra statliga myndigheter. Liknande tankegångar och förslag har framförts av en arbetsgrupp inom i Ds A 1981:11. Vi tror att det finns uppenbara fördelar med en sådan förändring. också övertar de mottagningsförläggningar som drivs i AMS regi. bör således, enligt vår mening, svara för såväl uttagning av flyktingar, samordning av samhällets insatser för flyktingar, överföring, mottagning och omhändertagande av flyktingar. Genom att endast en statlig myndighet är inblandad bör förutsättningarna öka för att klara det lokala omhändertagandet, där det tidigare kunnat konstateras stora brister. Framför allt när det gällt information och planering av åtgärder som kommunerna skall svara för. Om endast ett statligt verk är ansvarigt för flyktingpolitiken bör också möjligheterna öka för att få till stånd en större spridning av flyktinggrupperna och större hänsyn kunna tas till kommunernas förutsättningar att bli mottagarkommuner. Hänsyn bör då tas till den aktuella sysselsättnings-, bostads- och servicesituationen inom berörd kommun/region. Genom att får totalansvaret för flyktingpolitiken kan verket på ett tidigt stadium kontakta mottagarkommuner och i samråd med dessa informera och planera för mottagandet. får sådana kontakter, om de över huvud taget tas, ske med flera statliga myndigheter. En samordning genom kommer väsentligt att underlätta samarbetet mellan staten och kommunen vad avser flyktingpolitiken. I likhet med vad som framkommit i Ds A 1981:11 förordar vi att invandrarverket upprättar ett avtal med mottagarkommunerna. Dessa avtal skall - eftersom kostnaderna för flyktingpolitiken är en statlig angelägenhet inrymma samtliga utgifter för berörd kommun och ersättas av statsverket. Beträffande de spontant hitresta flyktingarna bör övervägas möjligheterna att skapa en regionaliserad besluts- och mottagningsorganisation i syfte att förkorta väntetiden för arbets- och uppehållstillstånd. Det bör vara lämpligt att dessa överväganden sker inom invandrarpolitiska kommittén (IPOK). Om de i motionen framförda förslagen genomförs skulle sannolikt kommunernas engagemang och ansvar för flyktingpolitiken öka. Det skulle dessutom innebära - vilket trots allt är det viktigaste - att flyktingarna ges bättre möjligheter att växa in i det svenska samhället. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i denna motion beträffande nya principer och regler för invandring av flyktingar.