mot · G602777 · 1983-01-20 00:00:00 — Enligt proposition 1982/83:100 bilaga 8 föreslår regeringen att en tidsgräns före utgången av 1984 skall gälla för samtliga länshuvudmän i vad avser ställningstaganden till persontrafikens framtid på de järnvägslinjer där persontrafiken enligt tidigare beslut skall nedläggningsprövas. Det är fråga om ett 30-tal bandelar med en sammanlagd längd av . Enligt riksdagsbeslut om åtgärder för att förbättra lokal och regional trafik har de regionala trafikhuvudmännen ansvaret för all lokal och regional kollektivtrafik på väg. Däremot synes det knappast ha någon formell täckning i nyssnämnda beslut att också till trafikhuvudmännen överföra ansvaret för lokal och regional järnvägstrafik. Tanken på länshuvudmännen som ansvariga för även lokal och regional järnvägstrafik aktualiserades i det trafikpolitiska beslutet . Det skedde i samband med resonemang om nedläggning av viss järnvägstrafik. I den handläggningsordning som anses gälla vid nedläggning av viss persontrafik på järnväg har såväl länshuvudmännen som transportrådet tilldelats en nyckelroll. Man får nu se fram mot en period av ökad aktivitet vad gäller nedläggning av trafik på nyssnämnda bandelar. har transportrådet medverkat i ett fåtal nedläggningar av vilka är mest bekant. roll synes på papperet vara neutral och i huvudsak formell, då rådet skall inhämta bl. a. yttrande över det lämpliga i att trafiken flyttas över till landsväg och därefter överlämna materialet tillsammans med eget yttrande till . Erfarenheterna visar dock att transportrådet i sin handläggning ofta framlägger föga objektiva och ibland felaktiga faktaredovisningar, varvid inte sällan järnvägstrafiken framställs i en negativ dager och busstrafiken i en positiv sådan. I Föreskrifter och råd för upprättande av trafikförsörjningsplan uppehåller sig rådet utförligt vid vad som gäller om huvudman föredrar busstrafik framför tåg, men förtiger praktiskt taget helt vad som gäller om huvudman uttalar sig för fortsatt tågtrafik. Man får intrycket att sistnämnda situation enligt transportrådet närmast är hypotetisk. synes aktivt och styrande gått in och hjälpt till med utformandet av ersättningstrafik med buss, varvid man närmast får intrycket att transportrådet föreskriver järnvägstrafikens nedläggning. Vidare har remisstiderna varit korta. Då de regionala myndigheterna i ett fall krävde förlängd tid, avslogs detta med motiveringen att det inte skulle vara meningsfullt. kommun fick enligt uppgift på sig att inkomma med synpunkter. Såväl vid nedläggning av som vid nedläggning av synes transportrådet ha tolkat riksdagsbeslutet så, att transportrådet skall inhämta centrala remissyttranden till sin egen promemoria för att därefter sända allt till departementet. Härigenom får de centrala remissinstanserna ingen information om vad kommuner och länsstyrelser tycker. I stället för att agera objektivt som en samordnande myndighet och låta departementet svara för den centrala remissen, forcerar rådet fram frågan på ett sätt som kan leda till osaklig behandling av nedläggningsärendet. Rådet synes också i hög grad använda sig av alltför schablonmässiga beräkningar. En liknande uppfattning om sin egen förträfflighet synes transportrådet spegla i samband med rådets anslagsframställning. Som svar på det allmänna kravet på besparingar och rationaliseringar hänvisar rådet oegentligt till besparingar som man anser sig ha åstadkommit genom exempelvis förslag till nedskärningar för eller rådets förslag om höjda avgifter för tillstånd till internationella transporter eller att man åstadkommit besparingar vid granskning av länshuvudmännens trafikplaner. Självfallet avses med det allmänna kravet på besparingar att institutionen i fråga i sin interna verksamhet skall söka redovisa besparingar och inte vad man själva anser sig ha åstadkommit med sina eventuella utmärkta förslag. Detta synes inte vara rådets uppfattning. Förklaringen till transportrådets här kritiserade verksamhet måste rimligen vara vissa oklarheter i instruktionen för rådets agerande i samband med nedläggningar av järnvägstrafik. I olika sammanhang har även påpekats att rådets sammansättning skulle behöva ses över - då med målsättningen att rådet bör representera såväl bilism, bilindustri som spårburen och kollektiv trafik i sin sammansättning. Med hänvisning till vad i motionen framförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om transportrådets verksamhet och sammansättning.