mot · G702219 · 1983-11-23 00:00:00 — m. fl. Löntagarfonder (prop. 1983/84:50) Det nu föreliggande förslaget om löntagarfonder har utretts hastigt och på ett splittrat sätt. Förslaget har långtgående principiella konsekvenser för landets ekonomiska och konstitutionella förhållanden. För behandling av denna utomordentligt viktiga fråga är underlaget bristfälligt och tillfredsställer inte rimliga anspråk. Parlamentarisk anständighet kräver att de konstitutionella aspekterna får en mer tillfredsställande beredning än den två veckors granskning i lagrådet medger. Förslaget innebär, i korthet, att medel tvångsvis överförs från våra svenska företag till statsägda löntagarfonder, medel som dessa fonder därefter skall använda för inköp av aktier i olika bolag. i ett större sammanhang tvingas företagen att finansiera sin egen socialisering. Överförandet av äganderätten över produktionsmedlen till staten föreslås ske med stöd av beskattning. Det ligger nära till hands att påstå att denna rättsliga konstruktion icke är förenlig med regeringsformen. Regeringsformen skall nämligen tolkas och utfyllas med ledning av om de mänskliga rättigheterna; konventionen har karaktär av rättskälla, har förbundit sig att följa denna. Konventionen ger visst skydd för äganderätten. En huvudfråga är om beskattningsmakten i får användas för konfiskation. För en grundlig konstitutionell genomgång vill vi också åberopa handläggningen av en i åtskilliga stycken likartad konstitutionell fråga i , nämligen förslaget om s. k. demokratisering av affärsbankerna i . Detta förslag gick bl. a. ut på en maktförskjutning i företagens styrelser till förmån för en offentlig styrelserepresentation. Den norska grundloven innehåller i likhet med den svenska ett stadgande om ekonomiskt skydd genom ersättning vid expropriation (jfr SOU 1975:9 s. 98 f. f.). Frågan ställdes därför, vilka krav den norska konstitutionen ställde på det s. k. demokratiseringsförslaget, bl. a. om berörda aktieägare kunde fordra kompensation såsom vid expropriation och om kompensationsplikten i sådant fall kunde fullgöras ur bankernas fonderade tillgångar eller inte. Den norska situationen hade med andra ord åtskilliga beröringspunkter med vår svenska löntagarfondsproblematik då det gäller både det konstitutionella regelinnehållet och föreslagna förändringar i det ekonomiska livet. Dessa konstitutionella problem utreddes utomordentligt grundligt av en norsk kommitté, som tillsattes och avslutade sitt arbete Kommittén arbetade med andra ord jfr NOU 1976:52. De konstitutionella frågorna granskades särskilt av fyra framstående rättsvetenskapsmän i särskilda utlåtanden. Bedömningen blev att åtgärderna från rättslig synpunkt var att jämställas med expropriation och att kompensation måste lämnas av statskassan, icke av bankerna själva. I förhållande härtill ter sig den svenska beredningen av motsvarande spörsmål närmast obefintlig. Någon konstitutionell beredning har över huvud taget inte skett av löntagarfondsproblematiken i , trots de påfallande likheter som funnits att tillgå från erfarenheterna i andra länder, t. ex. . Det faller sig självt att en granskning i lagrådet inte uppfyller rimliga krav på en verklig penetrering av dessa frågor. Med tanke på frågans ekonomiska räckvidd och utomordentligt vittgående konstitutionella konsekvenser måste från sida krävas att en inträngande analys kommer till stånd. Nationaliseringar brukar i betraktas som expropriation och sker under rättslig kontroll. I lagstiftning brukas ange vilka syften och skäl som ligger till grund för socialiseringsbesluten i varje enskilt fall. Socialiseringsbesluten prövas normalt av domstol och medel till olika företagsförvärv anslås då ur det allmännas budget, på sätt som de folkvalda bestämmer. Ingenting av detta återfinns i den svenska modellen för socialisering av företagen. Fonderna kommer att vid sidan av legalitetskontroll bestämma över hur socialiseringen skall ske. Ingen lag anger vilka grunder eller syften som ligger bakom olika företagsövertaganden av staten. Inte heller fordras några särskilda budgetbeslut från för detta. Fonderna ställs i stället under facklig hegemoni och kan föra en egen regionalpolitik, industripolitik eller arbetsmarknadspolitik med de företag de övertar. förutsätts icke skola ingripa och ge direktiv till fondstyrelserna. Fonderna blir på så sätt en stat i staten. Offentlig makt kommer därmed att kunna utövas korporativt i i strid med tankarna bakom regeringsformen. ställning i systemet är enligt förslaget helt oacceptabel. Som framgår av det anförda har en rad grundläggande konstitutionella frågor lämnats obesvarade. Lagstiftningsärendet är uppenbarligen ej moget för beslutsfattande. Med hänvisning till det anförda får vi hemställa att begär en förutsättningslös grundlig utredning av de konstitutionella frågorna som löntagarfondsförslaget reser innan proposition 1983/84:50 angående löntagarfonder behandlas av . () ()