mot · G6021562 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1562 En samordnad helikopterorganisation för ambulans- och räddningstjänst Att rädda liv tillhör de viktigaste uppgifter vi har. Det gäller inom alla områden. Stora resurser anslås för att kunna ta hand om skadade och sjuka och kunna ge dem vård. Ett viktigt moment i detta är att snabbt kunna ta hand om skadade personer. Det innebär att lidande hos människor minskar, att sjukvårdsplatser sparas, att eftervården blir kortare osv. För att i så stor utsträckning som möjligt kunna genomföra snabba räddningsaktioner och ambulanstransporter har vi till vårt förfogande ett antal helikoptrar av varierande storlek och typer. Det är viktigt att utnyttja de resurser som finns så effektivt som möjligt. Det gäller både polisens, försvarets och civila resurser. Den helikopterorganisation som vi f. n. har är olyckligt uppdelad på ambulans- och räddningstjänst. Polisen har ansvaret för ambulanshelikopterverksamheten. Den övriga räddningstjänsten handhas i huvudsak av flygvapnet och marinen. Dessutom finns, framför allt i , några civila firmor anslutna till ambulans- och räddningstjänsten. Detta innebär att vi här i har en konstgjord uppdelning av i princip mycket likartade uppdrag, tyvärr också med krångliga alarmeringsvägar. Om olyckan har inträffat på en väg eller på havet, om personen är medvetslös eller har hjärtbesvär alla dessa fall behandlas ur transport-, räddnings- och alarmeringssynpunkt helt olika. Den enskilde är i praktiken nödställd var han än befinner sig. Polisen har ca tio helikoptrar fördelade över landet. Helikoptertypen är liten med en besättning av en förare och en sjukvårdare. Man kan ta ombord en patient på en liten specialbår. Att genomföra uppdrag i besvärliga väderleksförhållanden måste vara mycket svårt. Det är under sådana förhållanden som samhällets normala räddningsresurser får problem, det är då helikoptrar behövs. Ett annat problem kan också vara att i larmningsskedet kan en polishelikopter få andra uppgifter som t. ex. trafikövervakning, brottsspaning m. m. Marinen har sina helikoptrar i fredstid för att bedriva utbildning för sin krigsuppgift. Den består framför allt av ubåtsjakt och militära transportuppgifter. Flygvapnet har sina helikoptrar för att i fred bedriva räddningstjänst av flygförare och dessutom några mindre transportuppgifter. På i pågår försök med helikopter för användning i den civila Försöken har hitintills slagit väl ut. Flygvapnets helikopterresurser för räddningstjänst är på en hkp 3,påF 4 en hkp 3, på F 6 i och på F 7 i en hkp 2 (Aluett 2) på vardera stället. (är en liten helikopter och får betraktas som en nödlösning av räddningstjänsten där.) Utöver dessa finns på F 17 , F 16 och F 21 hkp 3 avsedda för transportuppgifter för teleservicebaser. Arméns helikoptrar (hkp 3) är lokaliserade till och används i huvudsak för transportuppgifter. Förslag på hur dessa våra helikopterresurser kan utnyttjas Att utnyttja polisens helikoptrar till trafikövervakning längs vägarna bör begränsas så långt möjligt, likaså när det gäller övrig polisiär verksamhet. Detta bör ske på grund av kostnadsskäl. Polisen förfogar över andra och billigare hjälpmedel för att klara dessa uppgifter. Polisens helikoptrar borde i första hand ingå i ambulans- och räddningstjänsten där uppgiften i första hand borde vara ambulanstransporter. Flygvapnets räddningshelikoptrar borde i fredstid ställas till samhällets förfogande. Genom en kombination av polisens och försvarets räddningshelikoptrar skulle vi erhålla en god ambulans- och räddningsberedskap till samhällets förfogande. Placering av helikoptrarna kunde exempelvis ske i , , , , , , , , , , , och , härutöver i några civila företag i bl. a. i . Kostnaderna för denna skissade organisation torde inte bli högre än de kostnader vi har . En ännu effektivare lösning av ambulans- och räddningstjänsten än ovan skissade organisation skulle vara är att bilda ett självstående helikopterbolag, som ägs av staten, landstingen och kommunerna. På ca 15 platser spridda över landet skulle ca 30 helikoptrar vara fördelade i regel två på varje plats. Beredskap kunde då upprätthållas men en hkp i två skift (. startberedskap som max.) (Den tid behovet är störst.) Övrig tid skulle några helikoptergrupper ha en tidsbestämd beredskap. Under svåra väderleksförhållanden, storm, mörker, snö och kyla, krävs en besättning bestående av en förare, en förare tillika navigatör och radiooperatör samt en specialutbildad sjukskötare. Helikoptern skall vara av en storlek som medger en patient liggande på bår, plats för en läkare och önskvärt med plats för ytterligare en patient, åtminstone sittande. helikopter av medelstor typ.) Denna idealorganisation kommer att bli dyrare än den organisation vi har . Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs att hos regeringen anhåller om en utredning om en samordnad helikopterorganisation för ambulans- och räddningstjänst.