ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G702536 · 1983-01-01 00:00:00 — 1983/84 536-544 i och rätt till föräldrapenning I lagen om allmän försäkring 4 kap. 8-10 §§ stadgas det om föräldrapenning för tillfällig vård av barn. Där anges vid vilka tillfällen lagen är tillämplig. Vi anser att lagen borde utsträckas till att gälla även barn upp t. o. m. i de fall de remitteras till sjukhus för att genomgå undersökningar eller ingrepp/vård och av den anledningen tvingas uppehålla sig på patienthotell eller vårdavdelning. Det är inte - eller rättare sagt kan inte vara - rätt att förälder tvingas ta ledigt utan ersättning eller ta semester för att vara med sitt barn under mycket påfrestande undersökningar eller ingrepp. För det finns väl ingen förälder som låter sitt kanske 14-åriga barn själv åka i väg - från exempelvis , eller till - för att genomgå undersökningar för en allvarlig sjukdom hos sitt barn. Vi anser vidare att lagen om tillfällig vård av barn är ytterligt generös när den tillåter 60 dagars vård per barn och år. Den förändring vi eftersträvar kan gott och väl finansieras genom att antalet dagar dras ned till - förslagsvis - 40 per barn och år. Som vi ser det är det möjligt att lämna barn hemma om det rör sig om en förkylning eller magont, men inte att lämna över dem till institutioner för komplicerade och psykiskt påfrestande undersökningar. Får vi därför föreslå att en tänkt ny lagtext skulle kunna formuleras på följande sätt: Nuvarande lydelse av 8 § med tillägget: Förälder har rätt till föräldrapenning för tillfällig vård av barn om barnet ej har fyllt och föräldern behöver avstå från förvärvsarbete i samband med 1. remitterat besök på specialistavdelningar (länssjukhus/regionsjukhus) för undersökning eller vård. I konsekvens med ovanstående bör även 9§ ändras till följande: Föräldrapenning utgår enligt 8 § första stycket under per barn och år för föräldrarna sammanlagt och enligt 8 § andra stycket under i samband med barns födelse. Föräldrapenning utgår enligt 8 § om remitterade besök under per barn och år. 1 1983/84. Med ledning av vad sorn anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om vidgad rätt till föräldrapenning. () ()
mot · G702577 · 1983-01-01 00:00:00 — m. fl. Sammanslagning av statens brandnämnd och Med hänvisning till vad som anförts i motion 1983/84:576 föreslås att hos regeringen hemställer om förslag till sammanslagning av statens brandnämnd och . (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) minab/gotab 1984 77579
mot · G702587 · 1983-01-01 00:00:00 — I lag om 11 § regleras hur biskopar skall tillsättas. Regeringen skall enligt förslaget vara utnämningsmyndighet. Detta synes mig stämma dåligt överens med tanken att kyrkan i större omfattning skall få ta ansvar för och bestämma om sina angelägenheter. Biskoparna intar i en mycket central ställning. Inte minst gäller detta i trosfrågor. Biskoparna kommer att även ha en framträdande roll i kyrkomötet, trots att de inte får behålla sin självskrivenhet som röstberättigade ledamöter. Vad biskopsmötet och enskilda biskopar tycker och säger betraktas nu och kommer även att betraktas som besked från . Mot den ovan beskrivna bakgrunden finner jag det naturligare att kyrkans centralstyrelse bemyndigas att tillsätta biskopar efter förslag från resp. stift. Styrelsen bör ha att välja bland tre på förslag uppsatta. Hur det skall gå till att upprätta förslag i stiften bör utredas. Nuvarande valförfarande kan ifrågasättas på flera grunder. I stället bör övervägas om inte något eller några stiftsorgan tillsammans bör åläggas uppgiften att upprätta förslaget till centralstyrelsen. Med hänvisning till det anförda yrkar jag att hos regeringen begär att sådan ändring vidtas i 11 § lag om att blir utnämningsmyndighet vid biskopstillsättningar samt att frågan om hur förslag inför sådan utnämning skall tas fram blir föremål för utredning. minab/gotab 1984 77587
mot · G702723 · 1983-01-01 00:00:00 — m. fl. I samband med behandling av motion 1982/83:402 förespråkades från vpk att , trots vattenkraftsberedningens pågående arbete, skulle uttala sig för att i i borde undantas från utbyggnad. Förslaget vilade och vilar på det faktum att en enig arbetarrörelse i ställt sig bakom ett nej till utbyggnad av . Även deklarerade på en miljökonferens i sitt stöd för ovannämnda ställningstagande. Från vpk:s sida har vi gång på gång varnat för att lita till kortsiktiga sysselsättningseffekter när det gäller bl. a. utbyggnad av vattenkraften, och vi gjorde så också i motion 1982/83:402, till vilken vi vill hänvisa då det gäller argumenten mot en utbyggnad av . Återigen, lagom till allmänna motionstiden, har röster börjat göra sig gällande som förespråkar en utbyggnad av . Man bortser då från miljöpolitiska effekter och saknar insikt om att vad behöver är en långsiktig plan för varaktiga jobb. Mot bakgrund av det anförda föreslås att uttalar sig för att i i undantas från utbyggnad. (vpk) (vpk)
mot · G702763 · 1983-01-01 00:00:00 — och bestämmelser i arrendekontrakt Jordarrendatorerna är en i många sammanhang förbisedd grupp i samhället - och inte sällan också i jordbrukarnas egna kretsar. Det gäller särskilt de mindre arrendatorerna och speciellt brukare av jord tillhörig de stora godsen i landet. Jordarrendekontrakt kan alltjämt innehålla många bestämmelser av halvfeodal karaktär, vilka speglar den osunda och orättvisa maktfördelning som råder i godsbygder. Det kan vara bestämmelser som ålägger arrendatorn tillsynsskyldigheter, vilka inte har med arrendet att göra, utan i praktiken är en gratis service åt jordägaren. Det kan också vara bestämmelser som inskränker arrendatorns dispositionsrätt över hans personliga egendom. Till de mest stötande inslagen i nutida arrendekontrakt hör de som drabbar arrendatorer med egna byggnader uppförda på den arrenderade marken. Sålunda förekommer att arrendatorn åläggs att vid fråga om försäljning av den egna bostaden först hembjuda denna till godsherren. Vanligt är också att arrendatorn måste förplikta sig att föra tvister om de i avtalet reglerade förhållandena inför särskild skiljenämnd. Detta berövar arrendatorn möjligheten att i förekommande fall föra civilprocess. Det innebär ett direkt hinder för hans möjlighet att söka rättelse via administrativ rättsprocedur. Bestämmelser och uttalanden, vilka utformats av till arrendatorns skydd, kan alltså sättas ur spel genom att arrendatorn inte kan söka sin rätt på normalt vis. Bestämmelser av den här påtalade typen innebär inskränkningar i arrendatorns och hans familjs personliga frihet. De utgör ingrepp i hans allmänna medborgerliga rättigheter. Det handlar dessutom om bestämmelser som inte är motiverade av arrendeförhållandet såsom sådant. Att de fortfarande allmänt förekommer är resultatet av en ur äldre tid stammande ojämn maktrelation, som tillåter godsherren att diktera sina villkor. Åtgärder måste sålunda vidtas för att skydda arrendatorerna mot obilliga och medborgarrättsligt tvivelaktiga bestämmelser. Mot bakgrund av det anförda föreslås att hos regeringen anhåller om utredning och förslag till undanröjande av obilliga bestämmelser i arrendekontrakt. minab/gotab 1984 77629
mot · G702837 · 1983-01-17 00:00:00 — och industriella användningen av freoner S. k. freoner, eller klorfluorkolföreningar, misstänks kunna orsaka allvarliga förändringar i det skikt av ozon som finns i atmosfären. Såväl i som i några andra länder har restriktioner införts mot en del av användningen av freoner. I är användning av freoner som drivgas i sprayförpackningar förbjuden . Liknande åtgärder mot den industriella användningen av dessa ämnen har inte vidtagits. Situationen är likartad i åtskilliga andra länder: Vissa restriktioner förekommer, men i industrin finns fortfarande en omfattande freonanvändning. har i betänkandet 1983/84:3 framhållit att ett omfattande internationellt arbete pågår bl. a. inom för att minska utsläppen av de beständiga klorfluorkolföreningar som anses utgöra ett hot mot ozonskiktet i stratosfären. Enligt vad utskottet erfarit skall förslag till konventionstext om skydd för ozonskiktet samt till ett första protokoll om förbud mot sprayflaskor innehållande s. k. freon enligt planerna föreligga för undertecknande vid nästa möte . Det finns f. n. inte någon anledning för att göra några framställningar till regeringen, när det gäller det internationella samarbetet. Det finns anledning att mer på allvar börja hantera frågan om vår inhemska industriella användning i övrigt av freoner. Som i så många andra sammanhang kan våra möjligheter att nå resultat i det internationella samarbetet vara beroende av om vi själva är så framsynta att vi föregår med gott exempel när det gäller miljövården. Användning av freoner tycks framför allt förekomma i samband med tillverkning av skumplast samt i kylanläggningar. Plastindustrins förbrukning av freoner är omfattande. Enligt jordbruksutskottets betänkande 1981/82:28 undersöker hur man bäst skall lösa de problem som vållas av freonanvändningen i plastindustrin. Detta arbete är mycket angeläget. På grundval av de resultat man får fram när det gäller denna och annan industriell användning bör frågan om utvidgning av restriktionerna mot freonanvändning prövas. Freoner används också i kylanläggningar. I större anläggningar kan finnas åtskilliga hundra kilo av dessa gaser. Utsläpp av freoner kan här äga rum bl. a. vid servicearbeten och då anläggningar skrotas. En teknik som medger återanvändning är angelägen. När det gäller skrotning av anläggningar kan liknande teknik möjligen vara av intresse. I sammanhanget bör också påpekas att frågan om utvidgning av bilskrotningslagstiftningen till att omfatta elektriska hushållsmaskiner bör aktualiseras. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande utvidgning av restriktionerna mot användning av freoner, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående eventuell utvidgning av bilskrotningslagstiftningen.
mot · G70287 · 1983-01-01 00:00:00 — Motion 1983/84:87 Vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m. m. 1983/84:40) I proposition 1983/84:40, bilaga 9, föreslås under avsnitt 3:3 utgiftsbegränsande åtgärder inom räntebidragssystemet. Inom detta avsnitt föreslås att ger regeringen bemyndiganden i flera avseenden. Sålunda anförs på s. 81 i bilagan att en förutsättning för att det retroaktiva räntebidraget skall kunna avvecklas för hyres- och bostadsrättshusen är att åtgärder vidtas för att neutralisera effekterna och att det bör ankomma på regeringen att besluta om dessa åtgärder. På s. 84 i samma bilaga anförs beträffande grundbeloppen enligt 4 § förordningen om beräkning av underlag och pantvärde för bostadslån att det ankommer på regeringen att besluta i denna fråga. På s. 85 i samma bilaga står: Det ankommer på regeringen att meddela närmare bestämmelser om beräkningen av räntebidragsunderlaget när bostadslånet avser småhus. Generellt bör gälla att inte skall frånhända sig sin prövningsrätt genom bemyndiganden till regeringen annat än i undantagsfall. Det kan vara fallet när av tidsskäl en fråga måste avgöras mycket snabbt, eller när det gäller obetydliga ärenden där några meningsskiljaktigheter inte kan beräknas uppstå. I alla övriga fall skall prövningsrätt alltid hävdas, givetvis endast så långt grundlagen medger detta. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening uttalar att regeringen för prövning skall underställa frågor som rör räntebidrag o. d. i enlighet med vad i motionen anförts. 1 1983/84.3 sami.
mot · G70298 · 1983-01-01 00:00:00 — Vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m. m. 1983/84:40) Regeringens proposition 1983/84:40 innehåller bl. a. förslag om avgifter för provning och tillsyn enligt miljöskyddslagen. Dessa föreslagna avgifter avses även gälla förslag inom havsbruket som fisk- och musselodlingar. Effekten av ett avgiftssystem enligt förslaget skulle bli förödande för möjligheten till nyetablering inom havsbruket. Havsbrukarna startar oftast med mycket små resurser och bygger upp sin verksamhet på lång sikt. Att belasta ett fisk- eller musselodlingsföretag i initialskedet med en provningsavgift och därefter med en årlig tillsynsavgift skulle med stor sannolikhet innebära etableringsstopp för många presumtiva havsbrukare. På något sätt måste företag med havsbruk undantas från dessa avgifter. Systemet vid starten måste bli mindre administrativt krävande. Vi kan inte se att verksamhet inom havsbruk är så miljöförstörande att den behöver prövas enligt andan i propositionen. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi 1. att beslutar att undanta Havsbruket för Fiske- och Musselodling från de miljöavgifter som kan drabba denna verksamhet enligt proposition 1983/84:40, 2. att beslutar göra en översyn så att inte de administrativa rutinerna blir alltför komplicerade och kostnadskrävande för den berörda myndigheten. () ()
mot · G802981 · 1983-01-22 00:00:00 — m. fl. Anstånd med militärtjänstgöring för ensamstående fäder Motionen berör problem som uppstår då en ensamstående far blir kallad till värnpliktstjänstgöring eller repetitionsövning. Det kan t. ex. vara omöjligt att tillfredsställande klara barnomsorgen. Tidpunkten kan sammanfalla med barns inskolning. Det kan också med hänsyn till barnets sociala situation vara olyckligt att separera barnet från den kvarvarande föräldern. Möjlighet finns att få anstånd med militärtjänstgöring. Ansökan måste inges till berört värnpliktskontor. I ansökan skall intygas att fadern är ensam vårdnadshavare. Intyg från social myndighet att barnomsorg inte kan ordnas krävs. Andra sociala skäl kan också anges. Inkallelseordern utsänds före inryckningsdagen. Det är i allmänhet god tid för ovan nämnda procedur. Denna är dock krånglig och besvärlig och väntetiden kan upplevas som en stor otrygghet innan ärendet avgjorts. Det kan också inträffa sådana förändringar i en familj att det är förklarligt att ansökan inte hinner inges och behandlas . Det finns exempel på att fäder tvingats inställa sig på inryckningsorten med sina barn. Då det gäller kvinnliga vårdnadshavare som uttas till civilförsvar, uttas över huvud taget inte kvinnor med barn , så för dem finns inte motsvarande problem. Vi anser det riktigt att i högre grad ta hänsyn till barnets situation även i de fall det gäller manliga vårdnadshavare. Barnet bör bli likvärdigt behandlat och få lika god möjlighet till en trygg uppväxt, oavsett om modern eller fadern är vårdnadshavare. Det är dags att se över reglerna för anstånd med militärtjänstgöring för ensamstående fäder, så att de berörda med minsta möjliga byråkrati kan få uppskov och möjlighet att påverka tidpunkten för tjänstgöring till tid som med utgångspunkt från barnens situation är den lämpligaste. Reglerna bör tillämpas med i första hand hänsyn till barnens bästa. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ändring av regler för anstånd med militärtjänstgöring för ensamstående fäder. () ()
mot · G6022207 · 1983-02-01 00:00:00 — Motion 1982/83:2207 Förslag till lag om ändring i lagen (1980:865) mot skatteflykt, m. m. 1982/83:84) I proposition 1982/83:84 föreslås en bestämmelse som innebär att den lokala skattemyndigheten får besluta att en fysisk person, egen företagare, skall betala A-skatt i stället för B-skatt. Förutsättningen härför är bl. a. att den för inkomståret beräknade slutliga skatten till huvudsaklig del kan antas bli betald genom skatteavdrag. Vi delar de motiv som ligger bakom reformen, dvs. att minska skatteoch avgiftsundandragandet. Det är från en rad utgångspunkter viktigt att komma åt dem som missköter sig när det gäller betalning av preliminära eller kvarstående skatter. Enligt vår mening förutsätter emellertid en övergång till A-skatt att det finns ett rimligt underlag på vilken skatten kan betalas. Någon redovisning eller exemplifiering av hur de nya reglerna skall tillämpas i den delen har inte givits. Eftersom reglerna på denna grund inte blir praktiskt användbara bör nu avvisa propositionen i denna del. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar avslå proposition 1982/83: 84 i vad gäller möjlighet för lokal skattemyndighet att för fysisk person besluta om A-skatt i stället för B-skatt. () ()
mot · G6022212 · 1983-02-18 00:00:00 — 1982/83 2212-2216 Ändring i m. m. (villkorlig frigivning och kriminalvård i frihet m. 1982/83:85) Propositionens förslag innebär bl. a. en intensifiering av övervakning vid skyddstillsyn och efter villkorlig frigivning. Övervakningstiden minskas vid skyddstillsyn samtidigt som antalet villkorligt frigivna ökar. Den genomsnittliga ärendenämnden per tjänsteman avses successivt förändras från 39 ärenden per tjänsteman till 30. Ärendefördelningen i landet är f. n. mycket ojämn, och för län gäller per följande förhållanden. Ärendebelastningen överstiger 50 ärenden per tjänsteman, och det torde inte vara möjligt att uppnå rekommenderad ärendemängd per befattningshavare om inte extra resurser ställs till förfogande. Detta kan rimligen ske genom att regeringen i regleringsbrev anvisar medel till som svarar mot nuvarande överbelasning av antalet ärenden. Med hänvisning till ovanstående hemställs att ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om behov av ökade resurser till frivårdsorganisationen i län. () ()
mot · G6022213 · 1983-02-24 00:00:00 — Ändring i m. m. (villkorlig frigivning och kriminalvård i frihet m. 1982/83:85) Enligt 4 § Instruktionen för övervakningsnämnderna (1964:628) åligger det nämnderna att genom besök i kriminalvårdsanstalterna skaffa sig kännedom om förhållandena i anstalterna och bereda tillfälle till samtal med nämnden eller med nämndledamot. Det är också stadgat att övervakningsnämnd kan göra framställning till om intagnas behandling eller förhållandena i övrigt i anstalten. Nämnderna brukar i allmänhet en gång gå igenom anstalterna och genom samtal med styresman, de olika personalgrupperna och de intagna inhämta upplysningar och förhållandena på anstalterna. Någon motsvarande möjlighet till insyn föreligger inte på de allmänna häktena. I regeringens proposition 1982/83:85 Villkorlig frigivning och kriminalvård i frihet m. m. konstaterar departementschefen att nämndernas insynsverksamhet är en viktig uppgift. Särskilt påtalas betydelsen av nämndernas insyn vad gäller isolering: Väsentligt är bl. a. att nämnderna i samband med sådana besök bildar sig en uppfattning om hur bestämmelserna om isoleringsåtgärder tillämpas. Departementschefen uttalar sig inte om en ändring i nämndernas instruktion för ökad insyn i allmänt häkte. Det är på olika sätt omvittnat att vistelse på häkte innebär en särskilt svår situation för den häktade. Den fysiska och psykiska isoleringen påverkar starkt den som är häktad. tids forskning har visat att effekterna av en häktesvistelse innefattar psykosomatiska problem, koncentrationssvårigheter och personlighetsmässiga förändringar. Det är av självklar vikt att lekmän genom övervakningsnämnderna får insyn i denna för allmänheten så slutna miljö. De allmänna häktena är arbetsplatser för många anställda i kriminalvården. Dessa är ofta utsatta för kritik i massmedia, en kritik som är svår att bemöta offentligt. Genom att övervakningsnämnderna ges skyldighet att besöka även häktena kan nämndens ledamöter i samtal med personalen diskutera frågor som rör de anställda och på ett fullgott sätt ges en nyanserad bild av de anställdas arbetssituation. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att genom ändring i instruktionen för övervakningsnämnderna (1964:628) övervakningsnämnd med allmänt häkte inom sitt verksamhets område åläggs att besöka häktet i syfte att skaffa sig kännedom om förhållandena i häktet samt i övrigt verka i enlighet med vad som gäller för kriminalvårdsanstalt.
mot · G6022220 · 1983-03-08 00:00:00 — m. fl. Förslag till lag om förbud mot nybyggnad av djurstallar för nötkreatur, svin och fjäderfä (prop. 1982/83:112) Mot bakgrund av jordbrukets överproduktion är en temporär återhållsamhet med nyinvesteringar angelägen. Ytterligare investeringar i animalieproduktionen kommer under nuvarande förhållanden att återverka på befintliga animalieföretags lönsamhet. Investeringsbehoven varierar emellertid över landet. Ett totalt investeringsstopp, visserligen begränsat i tiden, leder till att de bygder som saknar möjlighet till annan sysselsättning och där produktionsalternativen är få drabbas hårdare av investeringsstoppet. Det är främst företag under uppbyggnad som förhindras i utvecklingen. De möjligheter som finns till sysselsättningstillfällen vid företaget kan därigenom inte tillvaratas. Investeringsstoppet får också konsekvenser för byggföretag och andra entreprenörer som specialiserat sin verksamhet på lantbruket. I lagförslagets 3 § har tagits in en bestämmelse som gör det möjligt för lantbruksstyrelsen eller, efter styrelsens bestämmande, lantbruksnämnden att i enskilda fall medge undantag från förbudet, om det finns särskilda skäl. Som särskilda skäl anges bl. a. att det av regionalpolitiska skäl kan vara motiverat att ge dispens inom prisstödsområdena 1 och 2 för mjölk enligt förordningen (1978:472) om prisstöd till vissa jordbruk, under förutsättning att en viss utbyggnad är det enda sättet att uppnå en framtida rationell driftsenhet. Det är enligt vår mening av samma skäl som angivits i propositionen nödvändigt att även göra undantag för prisstödsområde 3. Genom detta undantag från investeringsstoppet kommer större delen av det norrländska jordbruket att kunna ha fortsatt investeringsverksamhet. Om endast prisstödsområdena 1 och 2 undantas riskerar område 3 att få en eftersatt utveckling som bl. a. strider mot allmänt uttalat regionalpolitiskt hänsynstagande. Det bör även betonas att av regionalpolitiska skäl bör glesbygdsstödet utnyttjas för investeringar i jordbruket. Förslaget strider mot glesbygdsstödets intentioner. Investeringsstoppet bör inte förhindra dessa investeringar i vissa delar av landet, däribland och skogsbygder, delar av och större delen av , vilket annars blir följden av förslaget. Det är angeläget att investeringsstoppet inte motverkar pågående verksamhet för att stärka sysselsättningen i bygder där jordbruket har stor betydelse. att uttalar att av regionalpolitiska skäl även prisstödsområde 3 för mjölk enligt förordningen (1978:472) beviljas dispens från investeringsstoppet. () P.-O. () () () () () () i (c)
mot · G6022222 · 1983-03-15 00:00:00 — 1982/83 2222-2228 Ändring i lagen (1957:262) om allmän energiskatt (prop. 1982/ 83:99) I propositionen föreslås att det nuvarande avdraget i energiskattedeklaration för bränsle som har förbrukats i fartyg ändras så att avdrag endast får göras om bränslet har förbrukats i fartyg som inte används för fritidsändamål eller annat privat bruk. Som framhålls i propositionen torde dock avdragsrätten och därmed skattefriheten vad gäller motorbrännolja till fritidsbåtar inte ha utnyttjats i full omfattning men att det kan förutses att avdragsbestämmelserna kommer att få en allt större betydelse vad gäller fritidsbåtarna. Avgörande argument torde emellertid vara att här anses föreligga en omotiverad skattefavör för brännoljedrift. Även om nämnda skattefavör ur viss synpunkt kan anses omotiverad är därmed inte sagt att det är motiverat att nu föreslå en ändring i gällande bestämmelser. Som påpekas i propositionen finns inte någon möjlighet att effektivt kontrollera att inköpt obeskattad motorbrännolja inte används på annat än avsett sätt. En rad ytterligare kontroller skulle krävas för att tillse att inte berörda fartyg också används för fritidsändamål eller för fritidsfiske, undantagandes fartyg som yrkesmässigt används för anordnande av fiskeutflykter, ej heller för resor med egen båt mellan bostad och arbetsplats eller för annat privat bruk; ej heller när fartyg yrkesmässigt hyrs ut till nu angivna ändamål. För mig framstår förslaget om en ändring i lagen om allmän energiskatt som ett ytterligare steg in i kontrollsamhället - en följd av att man nu lappar på ett redan brokigt täcke på energibeskattningens område i stället för att avvakta en översyn av hela den komplicerade beskattningen på drivmedel. Med stöd av det anförda hemställs att avslår proposition 1982/83:99. 1 1982/83.