mot · G602224 · 1983-01-13 00:00:00 — och i Översyn av anståndsreglerna i uppbördslagen Den långsamma skatteprocessen medför allvarliga rättssäkerhetsproblem. De stora målbalanserna (176 000 skattemål vid utgången av 1981) och de långa omloppstiderna (mer än hälften av avgörandena i länsrätterna avsåg mål som var mer än 1 1/) skapar ovisshet om taxeringen för många skattskyldiga. Detta minskar möjligheterna till en god ekonomisk planering och försätter inte sällan de skattskyldiga i en pressande situation. Samma skattefråga kan aktualiseras vid påföljande taxering, vilket ofta leder till nya besvär och ett ökat antal mål hos domstolarna. Även vissa bidrag och lån som t. ex. bostadsbidrag och studiemedel kan vara anknutna till den taxerade inkomsten. Felaktiga beslut om taxeringen och en lång väntan kan således få allvarliga konsekvenser även i dessa hänseenden. Väntetiderna kan också leda till att skattskyldiga underlåter att överklaga taxeringsbeslut, då en eventuell rättelse kanske bedöms som mindre intressant, särskilt om man varit skyldig att inbetala det tvistiga beloppet. Ett beslut av taxeringsnämnden innebärande höjd skatt betyder sålunda att den skattskyldige, även om han överklagar till länsrätten, blir tvungen att betala också den tvistiga delen av skatten som vanlig kvarskatt. Det är i sista hand kronofogdemyndigheten som ser till att skatten betalas. Om skattemyndigheterna, dvs. i praktiken den skattskyldiges motpart i processen, går med på det, kan den skattskyldige visserligen få anstånd med att betala kvarskatten i avvaktan på dom i målet. Men ibland måste säkerhet ställas för anstånd, t. ex. en bankgaranti, som kostar pengar, eller också vägras anstånd helt. Den skattskyldige, som betalat in skatten och som sedan vinner sitt mål i länsrätten, har fått ligga ute med pengarna, medan målet väntat på prövning. Och även om vederbörande har vunnit i länsrätten har skattemyndigheterna, om taxeringsintendenten överklagar domen till kammarrätten, möjlighet att besluta att fortsätta att hålla inne pengarna. Principen om att taxeringsnämndens beslut är verkställbara är nog ofrånkomlig ur statsfinansiell synpunkt men måste för de skattskyldiga i många fall framstå som orimlig, då väntetiderna är långa. I detta sammanhang kan nämnas att länsrätterna gör större eller mindre ändringar i en mycket stor del () av de överklagade taxeringarna. Visserligen finns undantagsregler i uppbördslagen om anstånd med inbetalning av skatt. Dessa regler är exklusiva. De tar alltså över och utesluter tillämpningen av den allmänna regeln i förvaltningsprocesslagen om domstolarnas rätt att avbryta verkställighet genom att meddela s.k. inhibition. Anstånd kan på ansökan av skattskyldig meddelas antingen av lokal skattemyndighet eller av länsstyrelse. Lokala skattemyndigheten har tillagts rätt att besluta om anstånd i sådana situationer, då skatten kan antas komma att bortfalla. Som exempel kan nämnas att taxeringsintendenten tillstyrkt besvären. har något större befogenheter och kan, såvitt nu är av intresse, medge anstånd för skattskyldig som anfört besvär över taxeringen, och för vilken erläggande av skatten skulle medföra betydande skadeverkningar, eller i övrigt framstå som orimlig. kräver att den skattskyldige ställer säkerhet, vanligtvis i form av bankgaranti, för det tvistiga beloppet. I detta sammanhang kan också påpekas att den skattskyldige, som överklagar sin taxering, och som dessutom önskar anstånd med inbetalning av skatten, måste vända sig till två myndigheter, länsrätten och den lokala skattemyndigheten, i något som av många uppfattas som ett och samma ärende. Detta underlättar naturligtvis inte förståelsen för det i övrigt relativt invecklade systemet vid taxeringsbesvär. Med beaktande av vad som ovan anförts anser vi att nuvarande alltför komplicerade anståndsregler bör bli föremål för en översyn. I detta sammanhang bör övervägas om inte länsrätten skall få rätt att avbryta verkställighet av taxeringsnämndens beslut om påförande av skatt i avvaktan på vidare prövning, dvs. Alternativt kan möjligheterna till anstånd i billighetsfallen utökas och ges större befogenhet att avstå från säkerhet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att hos regeringen begära en översyn av anståndsreglerna i uppbördslagen i enlighet med vad som anförts i motionen. i (s)