mot · G702278 · 1983-12-16 00:00:00 — En reformering av efterlevandepensioner ingen m. m. 1983/ 84:73) Om regeringens förslag genomförs, mister kvinnor rätten till änkepension inom ATP-systemet om de är . Kvinnor som är får avsevärda försämringar. Lagförslagen får retroaktiv verkan på så sätt att makar mister av männen redan inarbetade ATP-poäng avseende änkepension. Propositionen nedvärderar kvinnors hemarbete Socialministern skriver (s. 59) att han vill ändra nuvarande regler för att de inte skall ha den passiverande inriktning som i mycket utmärker dagens änkepensionering. Även om staten inte utfärdar förbud mot avvikelse mot det påbjudna livsmönstret för familjer, kan dock staten belasta motsträviga med ekonomiska pålagor. I sjukpenningkommitténs lagda förslag vill kommittémajoriteten beröva de hemarbetande den blygsamma sjukersättning de nu har. Det ligger på samma politiska linje som denna proposition. Regeringens intresse av att upprätthålla sanktioner mot familjer där hustrun har obetydlig eller ingen inkomst tar även här över regeringens annars betonade strävan att särskilt skydda just dem som är svaga, både politiskt och ekonomiskt. Propositionen utgår från att hemarbete är passivt arbete. Det är inte sådant arbete som ger kvinnor status och ATP-poäng; i stället är det ATP-poängen som definierar synen på arbetets karaktär: om hennes arbete är passiverande, eller aktiverande, dvs. Lantbrukarhustrurna var passiverade, de fick ingen ATP-poäng, deras arbete erkändes inte. Då genomfördes en ändring, men det tar förvärvsarbete för att få full ATP. Här kan även nämnas att kvinnor fått ATP-rätt för vård av barn. Men hur blir det för kvinnor som stannat hemma för barnens skull men inte fått räkna ATP-år för denna insats? Det är rimligt att ge dessa kvinnor änkepension också i fortsättningen när staten själv så länge hindrade dem att få en ATP-rätt. Såväl i skatte- som i bidragshänseende missgynnas barnfamiljer där ena maken, i allmänhet hustrun, helt eller delvis avstår från förvärvsarbete för att ta hand om barnen. Om arbetsmarknaden tillåter det, tar många kvinnor sedan arbete, men får då oftast lägre lön än männen. Den totala ATP-poängen fördelas därför med endast en fjärdedel på kvinnorna och tre fjärdedelar på männen. De nuvarande reglerna för änkepensionering måste ses mot denna bakgrund; rättvisan eller orättvisan måste bedömas i en diskussion med många nyanser. Om vi plötsligt tar bort änkepensionerna, bör kvinnornas fjärdedel öka genom att hustrurna får något slags andel i sina mäns ATP-poäng genom giftorätt eller annan inbördes omfördelning. Genom att kvinnorna i praktiken tar så stort ansvar för hem och barn gör de det möjligt för männen att förvärva så hög andel av ATP-poängen. Kvinnorna kan därför anses ha rätt till en andel av männens nuvarande ATP-poäng. Socialministern har i massmedia pekat på ett exempel med en avliden ABAB-vakt, vars hustru blev berättigad till änkepension. Detta exempel visar endast att det är dags för en översyn av reglerna därför att så många kvinnor numera genom eget förvärvsarbete får egna ATP-poäng. En del änkor kan sägas vara överkompenserade med nu gällande regler. Detta berättigar dock inte till ett så drastiskt ingrepp som regeringen nu föreslår. De familjer där hustrun inte fyllt kan känna sig grundligt vilseförda om de i förlitan på mannens intjänade rätt till efterlevandepension för hustrun, där hon helt eller delvis har stannat hemma för att ta hand om barnen. Särskilt oförskyllt drabbas familjer med flera barn eller inte fullt friska barn där ena maken, dvs. i regel hustrun, inte kunnat förvärvsarbeta heltid. Eller de familjer som bott på sådana orter där det är svårt eller omöjligt för hustrun att få förvärvsarbete. Eller, som nämnts ovan, de hustrur som inte fick rätt till egna ATP-poäng hur mycket de än arbetade i mannens rörelse, butik, jordbruk osv. Det tar att få full ATP-poäng och det föreligger f. n. inga förslag om att ändra detta. Om socialförsäkringssystemet skulle kunna jämföras med andra försäkringssystem, borde det ifrågasättas, om inte gränsen skulle sättas till pensionsåldern minus , dvs. en gräns för kvinnor som inte kan få änkepension. Kvinnor som är äldre när förändringarna träder i kraft borde kunna räkna med i huvudsak nuvarande änkepensionsregler, om de själva vid makens frånfälle saknar egna intjänade ATP-poäng. Om familjerna skall kunna känna trygghet i socialförsäkringssystemet, bör den undre gränsen i varje fall ligga betydligt lägre än nu föreslagna . Regeringen menar att också kostnadsskäl talar för dess förslag. Inbesparingen skulle vara 8 600 milj. kr. i dagens penningvärde. Men detta uppnås först . är besparingarna mindre, t. ex. ca 200 milj. kr. Trots att spareffekten av propositionens förslag är tämligen blygsam, utgör förslaget ändå ett grundskott mot många barnfamiljers trygghet. Hur önskvärt det än är med besparingar, kan sådana aldrig rättfärdiga konfiskatoriska indragningar av redan intjänad rätt till försäkringstrygghet. Frågan om en reformerad änkepensionering kan därför endast i begränsad utsträckning kopplas samman med besparingsmål. Ett av de största felen med regeringens förslag är att det inte bygger på ett nyanserat socialt perspektiv av olika efterlevandes situation. Det förekommer dubbla pensionsförmåner där kvinnor får både änkepension och pension baserad på egna ATP-poäng. Ett sådant dubbelskydd är inte änkepensionens ursprungssyfte. En långsiktig och varaktig lösning bör övervägas inom den allmänna översyn av ATP-systemet som beslutat. Detta utesluter inte provisoriska förändringar. Propositionens förslag bör avslås. En särskild synpunkt är att förslagen avviker i så hög grad från pensionskommitténs betänkande att en ny remissomgång i alla händelser är önskvärd. Det är anmärkningsvärt att propositionen inte ens passerat lagrådet. Den nuvarande änkepensioneringen fyller sitt syfte och ger den avsedda tryggheten åt många kvinnor. Denna funktion måste finnas kvar i samhället, men syftet kan uppnås på andra vägar. Ett tänkbart alternativ är att införa giftorätt i ATP-poäng. Ett annat sätt vore att ge makar rätt att ömsesidigt komma överens om hur ATP-poängen fördelas mellan dem år för år. De skulle exempelvis kunna anmäla till sin försäkringskassa att de önskar dela dem lika. Ytterligare ett alternativ vore att för framtiden tillämpa regler av samma karaktär som de som föreslås för kvinnor mellan . Alla alternativen kräver ytterligare överväganden även om det endast gäller provisorier. Dessa bör inte vara retroaktiva utan utgå ifrån att redan intjänade ATP-poäng i stort sett lämnas orubbade. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att avslår regeringens proposition 1983/84:73 om reformering av efterlevandepensioneringen m. m. i vad den avser änkepensionering, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att de långsiktiga problemställningarna kring efterlevandepensioneringen bör överlämnas till den av begärda översynen av hela ATP-systemet, 3. att beslutar att, i avvaktan på resultatet av denna översyn, ändringarna i nuvarande änkepensioneringssystem bör begränsas dels till provisoriska korrigeringar av missförhållanden, dels till införande av giftorätt i ATP-poäng eller annan form för makars gemensamma inbördes tillgodoräknande av ATP-poäng.