mot · G702275 · 1983-12-16 00:00:00 — Vi anser att regeringens hållning i denna för hela svenska folket viktiga fråga är ansvarslös. En annan allvarlig brist i propositionen är att det föreslagna särskilda efterlevandebidraget, som vi inledningsvis beskrivit, innebär skönsmässig och väsensfrämmande prövning i försäkringskassor och försäkringsdomstolar. I huvudsak är bidraget tänkt att prövas enligt regler som liknar vad som gäller vid prövning av rätt till förtidspension. bidraget är det förvärvsmöjligheterna och inte arbetsförmågan som är avgörande. Änka eller änkling som således inte tillerkänns full förtidspension skall prövas med avseende på sina möjligheter att genom stadigvarande arbete klara sin försörjning. Vi frågar oss: Hur skall man på ett rättvist sätt kunna avgöra om förvärvsmöjligheterna hos en medelålders eller äldre änka eller änkling utan fast fot på arbetsmarknaden är nedsatt till en viss angiven nivå? Dessutom förutsätts pensionsdelegation att utan formellt bistånd av arbetsmarknadsmyndigheten klara denna grannlaga uppgift. Vi frågar oss vidare: Vilka åtgärder tänker sig regeringen skall krävas av den som prövas för att vederbörandes situation på arbetsmarknaden skall förbättras? När särskilt efterlevandebidrag utgår skall enligt propositionen ett hot hänga över bidragsmottagaren - trots att en prövning formellt skall ske endast - att bidraget kommer att dras in om vederbörande inte till punkt och pricka följer anvisningar om arbetsmarknadsutbildning m. m. Avsikten är att kassorna för att klara detta skall ha ett nära samarbete med arbetsmarknadsmyndigheterna, även om kassorna ytterst är beslutande. I propositionen anförs bl. På motsvarande sätt får prövas i vad mån den efterlevande bör vara skyldig att underkasta sig andra åtgärder. Skulle finna att sådana åtgärder är lämpliga, bör krävas en aktiv medverkan av den efterlevande. Som villkor för att efterlevandebidrag skall utgå bör kassan därför kunna föreskriva att den efterlevande genomgår utbildning eller på annat sätt medverkar vid erforderliga åtgärder för att förbättra förvärvsmöjligheterna. Sådant villkor bör också kunna avse skyldighet för den efterlevande att vara anmäld som arbetssökande hos arbetsförmedlingen och att anta erbjudet lämpligt jobb. Villkor av detta slag bör kunna ställas inte endast i samband med att rätten till särskilt efterlevandebidrag prövas första gången utan också senare under hela den tid som den efterlevande uppbär sådant bidrag. (Egna understrykningar.) Enligt vår mening ställs härmed fullständigt orimliga krav på försäkringskassorna. Dessutom ligger i det föreslagna tillvägagångssättet klara moment av tvång under utpressning mot enskilda människor som knappast skulle uppskattas vare sig av försäkringskassorna eller av de försäkrade. Såväl AMS som RFV riktar stark kritik mot den föreslagna ordningen. RFV anser att detta är en angelägenhet för AMS, men AMS vill inte ha med saken att göra. AMS anför bl. Strömmen av arbetssökande hos arbetsförmedlingen är f. n. så stor att kapaciteten är otillräcklig för att på ett tillfredsställande sätt betjäna de sökande. Det är såvitt styrelsen kan finna i vart fall ovisst om någon väsentlig förbättring i denna situation kan väntas . I den mån som efterlevande makar själva väljer att gå ut på arbetsmarknaden får de hos arbetsförmedlingen naturligtvis samma service som kan erbjudas andra arbetssökande. finner det dock i hög grad tveksamt om man bör införa ett socialförsäkringssystem som delvis bygger på att arbetsförmedlingen åläggs kontrolluppgifter gentemot personer som inte spontant söker dess tjänster och inte ens känner sig ha en naturlig anknytning till arbetsmarknaden. Styrelsen kan således inte tillstyrka en sådan ordning. Vi har ovan anfört allvarlig kritik mot huvudförslaget i några väsentliga punkter. Vi vill också erinra om att de två viktigaste remissinstanserna, AMS och RFV, i väsentliga delar riktat förödande invändningar mot pensionskommitténs betänkande. Propositionen är i avgörande delar om möjligt sämre och blir inte bättre av att regeringen valt att avstå ifrån att inhämta lagrådets synpunkter på de föreslagna allvarliga inskränkningarna i rättssäkerheten. Vi anser således att propositionens förslag om avveckling av änkepensionen skall avslås i avvaktan på den parlamentariska utredning som skall se över den allmänna pensioneringen. I några detaljer, gällande pensionstillskott till somliga änkor, adoptionsbarns pensionstrygghet och kvalifikationstiden för utländska barns rätt till barnpension, kan vi med viss ändring vad avser pensionstillskotten godta propositionens förslag. Änkorna i fråga skall givetvis få pensionstillskott också till änkepensionen och inte enbart till ålders- och förtidspension. Med stöd av det anförda hemställs 1. att vid behandlingen av proposition 1983/84:73 beslutar att bifalla förslaget om ändrade regler för inverkan på pensionstillskott till folkpension för änka av den avlidne makens undantagande från ATP med den ändringen att änkorna i fråga skall berättigas till pensionstillskott också till änkepension, 2. att vid behandlingen av proposition 1983/84:73 beslutar att bifalla förslaget till ökad pensionstrygghet (barnpension och barntillägg) för adoptivbarn i den händelse någon av de tilltänkta adoptivföräldrarna skulle avlida innan adoptionen genomförts, 3. att vid behandlingen av proposition 1983/84:73 beslutar att bifalla förslaget angående sänkt kvalifikationstid för utländska barns rätt till barnpension, 4. att vid behandlingen av proposition 1983/84:73 beslutar att avslå propositionen i övrigt. H. () L. () i minab/gotab 1983 77417 () () () () () ()