mot · G602697 · 1983-01-20 00:00:00 — m. fl. Ett omfattande sparande inom den privata sektorn är av avgörande betydelse för samhällets kapitalbildning och därmed för den ekonomiska tillväxten. Genom att spara avstår vi från att konsumera för att åstadkomma ett ökat konsumtionsutrymme . För den enskilde individen utgör inte sparandet i första hand ett medel att öka det långsiktiga konsumtionsutrymmet. Det kan karakteriseras som en uppskjuten konsumtion. Det är således andra motiv än en framtida konsumtionsökning som ligger bakom detta sparande. Det kan t. ex. vara ett framtida inköp av en kapitalvara, en resa eller helt enkelt att ha en buffert för framtida oförutsedda utgifter som utgör anledningen till sparandet. Från samhällets utgångspunkt är det i stället fråga om att genom sparandet skapa ett utrymme för investeringar som leder till ökade inkomster och ökad konsumtion . Det finns ett gemensamt intresse för alla att den totala kapitalbildningen i samhället inte blir för låg och därigenom äventyrar den framtida standardutvecklingen. Genom de senaste årtiondenas höga inflation har det privatekonomiskt blivit allt mindre lönsamt att spara. För att motverka detta har en rad åtgärder vidtagits. Det gäller olika former av skattestimulerat sparande. Dessa åtgärder har åtnjutit ett mycket stort intresse från allmänheten och goda resultat har uppnåtts. Den enskilde spararen ställs inför en nästan omänsklig uppgift när han skall välja mellan alla de olika sparformer som existerar. Vilken form som är bäst i det enskilda fallet är ofta svårt att avgöra. Ett av problemen i detta avseende är att det finns flera modeller för skattestimulerat sparande. F. n. finns följande sparformer som har inslag av skattestimulans i sina villkor: - sparande i svenska statens sparobligationer - sparande i svenska statens premieobligationer Utöver dessa sparformer gäller att den som erhållit inkomst av kapital, exempelvis ränta, äger rätt till ett särskilt sparavdrag på . för ogift och 1 600 för makar gemensamt. Fram gällde även att en särskild reduktion på aktieutdelningar fick göras. Det s. k. skattesparandet har blivit en framgång. Ett stort antal människor har anslutit sig till någon av de tre sparformerna skattesparkonton, skattefondkonton eller företagsanknutna aktiesparfonder. En kraftig ökning har noterats . (Se tabell 1.) belopp (mkr) I samband med att proposition 1977/78:165 om värdesäkert lönsparande behandlades i beslöts att en särskild expertgrupp skulle tillsättas för att följa och analysera utvecklingen av sparandet. I direktiven till expertgruppen, som fick namnet lönspardelegationen, angavs att gruppen inte enbart skulle studera det införda sparsystemets utveckling utan också analysera effekterna på övriga sparformer och på hushållssparande! Effekterna på sparkvotens utveckling borde belysas. Man fick även till uppgift att föreslå de ändringar i sparsystemet som uppföljningen gav anledning till. Slutligen skulle expertgruppen föreslå åtgärder för att få sparmedel, som stått inne under de obligatoriska fem åren, att vara kvar i systemet även därefter. Ett betänkande från delegationen väntades . Något sådant har dock inte avlämnats, uppenbarligen som en följd av regeringsskiftet. Det är beklagligt att den nya regeringen inte har velat fortsätta den tidigare politiken för att öka sparandet. Den uppföljning som beställde 1978 och som utförts av delegationen blir genom detta förfarande inte tillgänglig och kan inte läggas till grund för en översyn av de inrättade sparformerna. publicerade delegationen en undersökning utförd av () om skattesparare resp. icke skattesparares socioekonomiska profil samt om någon förändring inträtt i resp. grupps förmögenhet. Denna visade att skattespararhushållen hade en högre inkomst än andra hushåll och att de hade större förmögenhetstillgångar än icke skattesparare. Detta är dock inte särskilt märkligt. Benägenheten att öka konsumtionen avtar med stigande inkomst och därav följer att sparandet stiger. Det väsentliga är dock att undersöka om det sparande som uppnåtts är en följd av de nya sparformerna eller om det skulle ha uppnåtts ändå. Beträffande detta spörsmål var det endast genom att fråga spararna själva som man kunde få något svar. Detta är naturligtvis en mycket osäker metod som inte kan ge något absolut svar. Enligt finansutskottets bedömning (FiU 1981/82:4 y) skulle det vara en tredjedel av sparandet i systemet som är stimulerat av skattereglerna medan det övriga sparandet skulle ha kommit till stånd stimulanserna förutan. Undersökningen gjordes innan den största ökningen av sparandet hade börjat. Det är inte orimligt att förmoda att den andel av sparandet som åstadkoms genom dessa sparformer är avsevärt större. Det kan med fog konstateras, att de skattestimulerade sparformerna haft stor betydelse för upphällandet av hushållens totala sparande. Den andel av hushållens totala inkomster som inte används för konsumtion brukar kallas sparkvot. har denna genomsnittligt varit (se tabell 2), vilket innebär att var 25:e krona har använts för sparande. uppnåddes en jämförelsevis hög sparkvot, nämligen . minskade denna till . har en helt katastrofal minskning på inträffat. Sparandet har minskat från 15,2 miljarder till 3,7 miljarder och till en sparkvot på . Detta innebär att endast en krona av en inkomst på 100 använts till sparande. Denna minskning kan förmodas bero på den uppgång i försäljningen av kapitalvaror som framkallats av devalveringen och momshöjningen. Även hushållens bedömning av inflationsutvecklingen torde ha inverkat menligt på sparbenägenheten. beräknas i nationalbudgeten att sparandet kommer att minska . Bilaga 1.1 Preliminär nationalbudget Diagram 6: I Spark votcn 197219113 Sparandet i procent av disponibel inkomst. 3.» % 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 Källor: och . Det är angeläget att denna negativa utveckling av sparandet kan brytas. Till en del kommer detta att ske i takt med skattereformens genomförande. Reformen får till följd en ökad försiktighet med nya kreditåtaganden och ett påskyndande av amorteringarna på redan gjorda åtaganden. För de hushåll som har en mycket låg skuldsättning och som genom marginalskattereformen får betydande tillskott till sin disponibla inkomst bör det finnas goda möjligheter till ett ökat sparande. Det är viktigt att dessa samverkande tendenser uppmärksammas och att åtgärder vidtas för att förstärka dem så att en ökning av sparkvoten kan komma till stånd. Möjligheterna att finansiera budgetunderskottet på det för samhällsekonomin minst skadliga sättet är bl. a. beroende av sparandets utveckling i ekonomin. Om det negativa sparandet inom den offentliga sektorn kompenseras med ett positivt sparande inom övriga sektorer behövs ingen utlandsupplåning. Detta är inte fallet , varför dras med ett omfattande underskott i bytesbalansen , preliminärt uppgående till 22,6 miljarder och beräknat till 20,5 miljarder. har en rad åtgärder vidtagits för att öka den statliga upplåningen utanför bankerna. inrättades en ny upplåningsform, statsskuldväxlar, vilken blivit mycket framgångsrik. hade 23 miljarder upplånats på detta sätt utav en total inhemsk upplåning på 40 miljarder. För att klara de påfrestningar på samhällsekonomin som det stora budgetunderskottet medför krävs ett omfattande sparande även inom hushållssektorn. Det borde vara möjligt att hitta former för en bred samverkan kring målet att öka sparandet. Enligt vår uppfattning bör därför lönspardelegationen ges en parlamentarisk sammansättning och i tilläggsdirektiv ges i uppdrag att ta fram förslag som leder till ett ökat enskilt sparande. Detta är angeläget inte minst av det skälet att alla som har möjlighet behöver öka sitt sparande för att en högre sparkvot skall kunna uppnås. Riktlinjer för en ny sparpolitik Den negativa ekonomiska utvecklingen för spararen måste brytas. Motiven för att spara en del av inkomsten minskar, som vi redovisat ovan. Detta har förstärkts av att det med nuvarande inflationsnivå parat med gällande skatteregler, i många fall innebär en ren förlust att spara i stället för att konsumera . Efter en motion från centerhåll tillsattes en kommitté (B 1981:94) med uppgift att pröva förutsättningarna för införandet av en progressiv utgiftsskatt. Arbetet är självklart av mycket stor omfattning och att utforma ett konkret förslag som kan bli föremål för beslut i kan därför väntas ta i anspråk. Arbetet med att förbättra sparandet kan dock inte anstå i avvaktan på att ifrågavarande utredning avslutar sitt arbete. Det är nödvändigt med mycket omedelbara åtgärder för att inte de samhällsekonomiska problemen skall förvärras. De principer som ligger till grund för utgiftsskatten, nämligen att sparandet inte skall beskattas, bör dock kunna praktiseras utan att ett färdigt utgiftsskatteförslag föreligger. Detta skulle kunna utformas så att ökning av sparandet i bank, aktier, obligationer eller statspapper som sker utöver vad som redan finns sparat, berättigar till skattereduktion av sparat belopp. Skatt betalas sedan vid upplösningen av sparandet med samma procentsats som den erhållna reduktionen. Detta förslag innebär att de minskade statsinkomsterna på grund av avdragsrätten motsvaras av en fordran på framtida skatt från spararen. Förslaget orsakar statskassan därför endast kostnader i form av ränta på den utgående skattereduktionen. Denna kostnad torde dock mer än väl motsvaras av de minskade kostnader som uppnås genom att den erlagda räntan för statsupplåningen sjunker genom den ökade tillgången till kapital. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär att lönspardelegationen ges en parlamentarisk sammansättning, 2. att lönspardelegationen ges tilläggsdirektiv i enlighet med vad som anförts i motionen. () () () () . ÅSLING (c) () () . () () () ()