mot · G602238 · 1983-01-12 00:00:00 — 1982/83 238-244 har de reumatologiska sjukdomarna ökat i oroväckande omfattning. Successivt har landstingen inrättat reumatologiska kliniker, och länsplaner för reumatologisk verksamhet upprättas, men tillgången på reumatologspecialister är ytterst begränsad. Det har därför varit ett angeläget önskemål att få till stånd en ökad utbildning inom denna sektor av sjuk vårdsutbildningen. Under ett flertal år har väckts motioner i om en ökad utbildning av läkare inom reumatologin. I socialutskottets betänkande 1982/83:10 behandlades ånyo dessa frågor. gav i anslutning till detta ärende följande beskrivning av sakläget, till vilken fogades några viktiga uttalanden: Utskottet framhöll (SoU 1978/79:6) vid behandlingen av motioner om utbyggnad av reumatikervården - bl. a. om ökning av antalet vårdplatser för reumatologisk specialistvård för barn - att det fanns starka skäl för att den reumatologiska vården ägnades särskild uppmärksamhet vid den fortsatta strukturomvandlingen och utbyggnaden av hälso- och sjukvården, att särskilda resurser i olika delar av landet för behandling och vård av reumatiska barn tedde sig mycket angelägna och att det var angeläget att ett förutskickat utredningsarbete av om rörelseorganens sjukdomar sattes i gång utan dröjsmål och bedrevs med största skyndsamhet. Utskottets uttalanden, som beslutade ge regeringen till känna (rskr 1978/79:7), ledde bl. a. till att regeringen gav i uppdrag att skyndsamt utarbeta ett sektorprogram för vårdsektorn rörelseorganens sjukdomar och att därvid överväga bl. a. vilka åtgärder som bör vidtas för att förbättra rekryteringen av läkare och annan vårdpersonal till ifrågavarande vårdområden. Resultat från det utredningsarbete om vårdsektorn rörelseorganens sjukdomar som därefter igångsatte beräknas komma att redovisas i en skrift om sektorprogram för rörelseorganens sjukdomar. Skriften skall remissbehandlas. Därefter beräknas komma att ta ställning till ett sektorprogram. I skriften kommer bl. a. utbildningsfrågor och frågor om vården av barnreumatiker att behandlas. I likhet med tidigare vill utskottet understryka angelägenheten av att, när ett sektorprogram föreligger, kraftfulla åtgärder vidtas för att förstärka reumatikervården. Utskottet vill dessutom än en gång framhålla angelägenheten av att det tillskapas särskilda resurser i olika delar av landet för vård av reumatiska barn. Detta är bl. a. motiverat av hänsyn till att föräldrarna skall kunna upprätthålla en nära kontakt med sina barn under de ofta långvariga sj ukhusvistelserna. Två motioner om en förstärkning av reumatikervården avstyrktes av 1 1982/83. utskottet med hänvisning till det utredningsarbete som pågår inom rörande vårdsektorn rörelseorganens sjukdomar. Enligt planerna kommer att ta ställning till ett sektorprogram inom detta vårdområde, varvid även utbildningsfrågorna kommer att behandlas. I detta sammanhang är det viktigt att uppmärksamma behovet av samverkan mellan primärvård och länssjukvård. I vårdorganisationen på detta område måste ingå sjukgymnaster och arbetsterapeuter, varvid distriktssjukvården måste påta sig ett betydande ansvar. Kort sagt: reumatikervården måste betraktas som ett omsorgsfullt lagarbete. Det är således fel att bedöma reumatikernas situation, de långa väntetiderna till den slutna vården och andra problem inom området enbart i förhållande till den aktuella tillgången på läkarspecialister på detta område, även om detta problem i sig är det mest angelägna att uppmärksamma. Vad som krävs är en samordnad strategi för att allmänt förbättra rekryteringsläget för alla befattningar i denna vårdorganisation. En dylik vårdorganisation är självfallet som ovan framhållits mycket beroende av att ha läkartjänsterna besatta, men akuta och mycket kännbara problem kan likväl uppstå om erforderligt antal sjukgymnaster ej finns att tillgå. Här spelar kapaciteten på sjukgymnastutbildningen en avgörande roll. En förbättring av reumatikervården skulle också kunna åstadkommas om tillgången på distriktsläkare ökade. Möjligheten att låta flertalet distriktsläkare genomgå utbildning vid en specialavdelning för reumatikervård bör vidgas, vilket skulle vara av värde för reumatikervården. Patienter med begynnande reumatiska sjukdomar kommer i regel först till primärvården. Därför är det av vikt att bl. a. distriktsläkarna har erfarenhet av och är kunniga vad gäller behandling av dessa sjukdomar. I samband med det förestående beredningsarbetet i regeringens kansli rörande resultatet jämte remissutfall av utredningsarbete om vårdsektorn rörelseorganens sjukdomar, bör således de synpunkter som anförts ovan beaktas. bör därför göra ett uttalande av denna innebörd. bör uttala sig för en höjd prioriteringsgrad av detta vårdområde samt, med hänsyn till de ofta förekommande årslånga väntetiderna till den slutna vården, att regeringen skyndsamt bör redovisa förslag till som syftar till att snabbt förbättra rekryteringsläget för specialistfunktioner inom reumatikervården såsom läkare, sjukgymnaster och arbetsterapeuter. Med anledning av vad som ovan anförts hemställer jag att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om angelägenheten av samordnade utbildningsinsatser för att förbättra rekryteringsläget för alla berörda tjänstefunktioner inom reumatikervårdorganisationerna.