mot · G70291 · 1983-11-15 00:00:00 — bromsar även detta inflationen samt ökar sysselsättningen. Skillnaden mellan och regeringens antiinflationspolitik ligger i att vi är beredda att backa upp inflationsmålet med handfasta åtgärder. På samma sätt är vi beredda att minska och strukturera om den offentliga sektorn samt dra ned budgetunderskottet för att skapa utrymme för en sysselsättningsökning i det privata näringslivet. Regeringens sysselsättningspolitik tycks i stället syfta till att skapa allt flera konstlade arbetstillfällen i AMS regi. På ökar en sådan politik den öppna arbetslösheten. 7.3 Statsskulds- och kreditpolitik Budgetunderskottet fortsätter att vara det dominerande problemet på den svenska kreditmarknaden. finansierades underskottet genom att med hjälp av olika regleringar tvingade bankerna, försäkringsbolagen och AP-fonden att köpa statsobligationer med lägre avkastning än marknadsräntan. En effekt av att bankerna i så stor utsträckning tvingades att finansiera budgetunderskottet blev att bankernas soliditet försämrades. De utländska bankerna började anse att de svenska bankerna hade en alltför låg andel eget kapital i förhållande till det totala kapitalet. a. dessa problem har gjort det nödvändigt att i större utsträckning än tidigare finansiera underskottet utanför bankerna, dvs. hos företagen och hushållen. har det inte stött på några problem att finansiera budgetunderskottet i företagssektorn. Företagen har hög likviditet, eftersom vinsterna är goda och investeringsviljan än så länge är låg. Genom försäljning av statsskuldväxlar har f. n. lånat upp ca . Huvuddelen av denna lånestock ligger i företagssektorn. De senaste tre fyra månaderna har det emellertid gått trögt att sälja statsskuld växlar. Anledningen är att inte låtit räntan på statsskuldväxlar följa med den inträffade allmänna höjningen av den korta räntan. För att finansiera det mycket stora budgetunderskott som belöper på , har nu introducerat en ny typ av obligationer, s. k. riksobligationer. Två riksobligationslån har sålts. Det ena har en löptid och en effektiv ränta på , det andra har en löptid och en effektiv ränta på 13,. Att staten nu tvingas låna efter dessa räntesatser för att finansiera underskottet innebär att privata investeringar trängs undan. Företagens vilja att investera kommer inte att öka i tillräcklig utsträckning när de ser att det lönar sig bättre att köpa statspapper till ränta. Regeringens oförmåga att dra ned de offentliga utgifterna och budgetunderskottet hotar därmed att omintetgöra målet för regeringens ekonomisk-politiska strategi, den industriella expansionen. Moderata samlingspartiet finner det mycket oroväckande att räntenivån redan i inledningen av konjunkturuppgången tvingas upp på de nivåer som gäller för det senaste riksobligationslånet. När konjunkturuppgången ytterligare stärkts, kapacitetsutnyttjandet förbättras och företagens investeringsvilja därmed ökar kommer statens finansieringsproblem ytterligare att förvärras. Stor risk föreligger då att statens kreditbehov ytterligare pressar upp räntan på statspapper, vilket höjer avkastningskravet på reala investeringar. Därigenom hindras den industriella expansionen. Eftersom utrymmet för att finansiera budgetunderskottet hos hushållen, försäkringsbolagen och AP-fonden är begränsat återstår inte någon annan möjlighet än att dra ned underskottet om utträngningseffekter skall undvikas. Moderat statsskuldspolitik syftar till att minska och avveckla budgetunderskottet. En kraftig neddragning av underskottet medför lägre ränta, en bättre fungerande kreditmarknad och möjligheter till varaktig industriell expansion. Vid slutet av innevarande år kommer statsskulden att vara nästan . Enligt långtidsbudgeten kommer skulden att ha vuxit till /88, om ingenting görs för att bryta utgiftsexpansionen. uppgick statsskulden till av landets samlade produktion. uppgår statsskulden till av bruttonationalprodukten. 1986 eller kommer statsskulden att vara större än hela vår samlade produktion, om inget trendbrott sker. Förhållandena på kreditmarknaden har närmare analyserats av den kreditpolitiska utredningen som lade fram sitt betänkande. Utredningen framhåller regleringarnas snedvridande effekter på kreditmarknaden och rekommenderar en övergång till en mer marknadskonform kreditpolitik. har tagit ett steg i rätt riktning när tillämpningen av likviditetskraven upphävdes. Enligt vår mening bör kreditpolitiken helt befrias från vissa nu existerande regleringar. Emissionskontroll och särskild placeringsplikt bör avskaffas. Endast i verkliga krisfall och då med hinder mot långvariga regleringar kan vissa ingrepp såsom placeringskrav och utlåningsreglering tillgripas. Den kreditpolitiska styrningen bör främst ske med hjälp av kassakrav. Skattepolitiken är av avgörande betydelse för att återvinna balans i vår ekonomi. För regeringen tycks skattepolitiken helt och hållet bestämmas av kortsiktiga fördelningshänsyn. Skatter höjs och nya skatter införs med motiveringen att bördorna skall bäras av alla. Varken i den nu aktuella propositionen eller i något tidigare dokument har regeringen visat att den har några insikter om skatternas avgörande betydelse för människornas och företagens vilja att arbeta, spara, investera och ta risker. Det är väl belagt att skattehöjningar är ett mycket trubbigt instrument för att fördela om inkomster mellan hushållen. Skatte- och bidragssystemet skapar i stället incitament hos människorna att ägna sig åt legala och illegala transaktioner, tjänstebyte och svartjobb, vilket gör att inkomstfördelningen blir en annan än den eftersträvade. Skattehöjningarna ökar dessutom inflationen, och en hög inflation leder i sin tur till en godtycklig omfördelning av inkomster och förmögenheter. Även om regeringen troligtvis är medveten om att det inte går att sluta det strukturella budgetunderskottet med skattehöjningar, har oförmågan att spara lett till att regeringen nu föreslår skattehöjningar 1984 som är av nästan samma storleksordning som 1983. Socialdemokraterna fullföljer således i regeringsställning sin traditionella högskattepolitik sådan den gestaltades . har regeringen genomfört skattehöjningar på nästan (se tabell 4). Det motsvarar skattehöjningar på i genomsnitt . Regeringens beslutade skattehöjningar för Mervärdeskatten höjs från 21,5 till 4500 Allmän löneavgift införd 5000 Tillfällig höjning av allmänna löneavgiften - Begränsning av rätten till underskottsavdrag 450 Skärpt förmögenhets-, arvs-och gåvoskatt, 300 Skatt på videobandspelare 55 Höjda avgifter m.m 200 Slopad skattereduktion på aktieutdelningar och sänkt reduktion på skattesparandet 600 Skattereduktion för fackföreningsavgifter 1200 'Får effekt på utdelningar som utbetalas . Moderata samlingspartiet har avvisat nästan samtliga dessa skattehöjningar. Vi har yrkat på att utdelningsskatten, vattenkraftsskatten, hyreshusavgiften, videoskatten m. m. skall avskaffas. Dessutom har vi föreslagit att skattereduktionen för fackliga avgifter skall avskaffas. Vi har vidare föreslagit att de skattesatser som gällde för förmögenhets-, arvs- och gåvoskatterna 1982 samt den 30-procentiga skattereduktionen för aktieutdelningar skall återinföras . Vi har föreslagit att marginalskattesänkningen görs varaktig genom återinförandet av en fullständig indexreglering och att avdragsbegränsningen och den 2-procentiga löneskatten slopas fr. o. m. Den skatteomläggning som genomförs innebär att nästan alla får lägre realinkomster efter skatt jämfört med det tidigare systemet. Fjolårets inflation liksom årets inflation överstiger med bred marginal indexbegränsningen på . När nu regeringen ytterligare försämrar inflationsskyddet urholkas marginalskattesänkningen ytterligare. I stället för den av regeringen föreslagna skatteskalan har vi föreslagit att den skatteskala som återfinns i partimotion 1982/83:2107 införs. Vårt förslag innebär en reell marginalskattesänkning som stimulerar till arbete, sparande och investeringar. Den motverkas inte av höjda skatter i övrigt, vilket gör att de positiva effekterna fullt ut kan komma hushållen och näringslivet till godo. Moderata samlingspartiets samtliga skatteförslag innebar för innevarande budgetår jämfört med regeringens förslag en skattesänkning på ca . Detta är högt räknat mot bakgrund av att skatteökningar erfarenhetsmässigt inte leder till de skatteinkomster man beräknat. Vi avser att återkomma med ytterligare förslag på skatteområdet. Regeringen föreslår nu skattehöjningar på sammanlagt ca (se tabell 5). Regeringens aktuella skatteförslag samt tidigare beslutade skattehöjningar Tabellen består enbart av skattehöjningar som ligger ovanpå skattehöjningarna . Skattehöjningarna kan adderas med höjningar. Vin- och spritskatt 200-4001 Försäljningsskatt på motorfordon 230 Omsättningsskatt på aktier 7502 Evig realisationsvinstbeskattning av bostadsrätter 1003 Skogsvårdsavgiften höjs med 0,170 Vinstskatt till löntagarfonderna 12004 Löneskatt på 0,till löntagarfonder 600 Reavinst på aktier 100-1000 Ökning av hyreshusavgift 400'° Den tillfälliga höjningen av löneavgiften försvinner - 1250 1 Regeringen har endast räknat med knappt 200 milj. kr. vilket förutsätter ett mycket kraftigt konsumtionsfall. 2 Regeringens uppskattning i proposition 1983/84:48 om ändring i beskattning av realisationsvinster på börsaktier. 3 Lågt räknat. 4 Vinstskatten beräknas brutto inbringa 2 000-2 500 milj .kr. Eftersom den är avdragsgill blir nettoeffekten ca 1200 milj. kr. 5 blir skattehöjningen 2600 milj. kr. till följd av att inflationsskyddet av skatteskalan begränsats till 5,. Att inflationsskyddet sänks till innebär en ytterligare skatteskärpning med 700 milj. kr. 6 Avdragsbegränsningen beräknas leda till skattehöjningar på 1,4 milj. kr. 1985 och genomförs stegvis . 7 Den slutgiltiga utformningen är ännu ej klar. 8 Energiskattehöjningarna som beslöts på el och olja inbringar ca 600 milj. kr. och 2255 milj. kr. Skattehöjningen uppgår därför till 1655 milj. kr. 9 Utdelningsskatten drabbar utdelningar och beräknas inbringa 900 milj. kr. Eftersom skatten inte är avdragsgill ökar bolagsskatten med drygt 1000 milj. kr. Sammantaget kostar skatten 2000 milj. kr. 10 Hyreshusavgiften som infördes skall enligt riksdagsbeslutet öka 1984, vilket inbringar ytterligare 400 milj. kr. 11 antog ett förslag om att investeringsavdraget skall slopas fr. o. m. . Moderata samlingspartiet avvisar alla dessa skattehöjningar utom höjningen av vin-, sprit- och tobaksskatterna. Moderata samlingspartiet ställer sig negativt till både den föreslagna höjningen av förmögenhetsskatten och till den föreslagna sänkningen av den nedre gränsen för förmögenhetsskatten. Det är en sakligt felaktig föreställning att dessa förändringar av förmögenhetsskatten bara skulle drabba de s. k. rika hushållen. I merparten av fallen är det fråga om vanliga familjer i småhus som får betala runt . mer i extra förmögenhetsskatt. De som drabbas är de som sparat genom att amortera ned lånen på fastigheten. De villaägare som ökat belåningsgraden för att konsumera drabbas inte. Skatteskärpningen slår dessutom hårdast mot produktivt sparande. Aktiesparandet måste deklareras till sitt fulla marknadsvärde, medan sparande i konst, diamanter, mynt m. m. inte blir utsatt för någon skatteskärpning. Ett speciellt problem med den föreslagna skärpningen av förmögenhetsskatten är att den drabbar tio tusentals småföretagare, vars förmögenhet återfinns i maskiner och anläggningstillgångar, dvs. i det arbetande kapitalet. En småföretagare med villa och en beskattningsbar bolagsförmögenhet på 1 milj. kr. får en skatteökning på bolagsförmögenheten med . Vid en marginalskatt på innebär det att han måste ta ut . mer i löneökning och betala . ytterligare i arbetsgivaravgifter för att kunna betala den ökade förmögenhetsskatten. Företaget åsamkas således en ökad kostnad på hela . som ett resultat av att förmögenhetsskatten stiger . Uppgår bolagsförmögenheten till 2 milj. kr. ökar kostnaden för företaget till hela . För att klara den högre förmögenhetsskatten kan småföretagare tvingas sälja ut delar av den verksamhet som utgör grunden för inte bara förmögenheten utan också hans egen försörjning. Om förslaget i propositionen skulle bifallas, får företagen på sig att genomföra de åtgärder som behövs för att täcka skatteökningen, som i praktiken får retroaktiv karaktär. Svåra likviditetsproblem kan uppstå i många företag och delar av verksamheten kan behöva avyttras. Om den skattskyldige har stor nettoförmögenhet men relativt blygsam beskattningsbar inkomst kommer förmögenhetsskatteskärpningen i många fall att leda till att den skattskyldige får betala av sina inkomster i skatt. Om skatten skulle bli av inkomsten, skall statsskatten normalt minskas så att den gränsen inte överskrids. Blir skatten likväl högre, skall även förmögenhetsskatten reduceras. Men förmögenhetsskatten får inte bli lägre än vad den skulle ha varit på halva den skattepliktiga förmögenheten. Den faktiska skatten kan därmed komma att uppgå till i praktiken hur många procent som helst av inkomsten. Denna pomperipossa-effekt är enligt moderata samlingspartiet helt oacceptabel även om den endast skulle drabba en enda människa. Vi är kritiska mot den kontinuerliga skärpningen av beskattningen på aktiesparande. har regeringen tagit bort den 30-procentiga skattereduktionen på utdelningsinkomster, varvid den tidigare dubbelbeskattningen av aktieutdelning återinförts. Skattereduktionen på skattefondssparandet har sänkts och en 20-procentig skatt utdelningsinkomster har införts. föreslår regeringen en omsättningsskatt på aktier, skärpt reabeskattning av aktievinster och att skattefondssparandet helt upphör. Denna förföljelse av aktiespararna - som också fullt ut drabbats av förmögenhetsskatteskärpningen - kommer att leda till ett minskat intresse för riskvilligt sparande i aktier till förmån för sparande i mindre samhällsnyttiga sparformer. Målet måtte i stället vara att underlätta riskvilligt sparande i aktier genom avskaffad dubbelbeskattning, enklare regler för reavinstbeskattning och lägre förmögenhetsskatter för produktivt sparande. Vidare godtar vi inte vare sig den föreslagna höjningen av försäljningsskatten på motorfordon eller förslaget om att skogsvårdsavgiften skall höjas med 0,. Vi vidhåller vårt tidigare krav om att skogsvårdsavgiften bör vara av skogsbruksvärdet. Vi tar avstånd från de socialiseringsskatter som föreslagits i proposition 1983/84:50. Enbart de skatteskärpningar som har föreslagits i denna proposition kommer att dränera företagen på i riskvilligt kapital fr. o. m. Vi säger också nej till förslaget om att företagens möjligheter att göra forskningsavdrag skall slopas. I stället föreslår vi att det skattebortfall som forskningsavdraget leder till uppvägs genom att de statliga anslagen till styrelsen för teknisk utveckling och utvecklingsfonderna skärs ned med motsvarande summa. Vi anser att generella fiskala stimulansmedel av typ FoU-avdraget skall användas för att stimulera forskning och utveckling i företagen framför selektiva stöd via STU, industrifonden och utvecklingsfonderna. Förutom i länder där fiskala instrument tidigare prövats, som och , inför nu även efter noggrann prövning ett avdragssystem byggt på den svenska modellen. Moderata samlingspartiet avvisar också bestämt den fastighetsskatt på av taxeringsvärdena som regeringen har för avsikt att införa fr. o. m. En varaktig förbättring av den svenska ekonomins utvecklingskraft kan inte åstadkommas utan att de reella marginalskatterna sänks. En sådan sänkning måste då vara ett led i en sänkning av det totala skattetrycket. Kombinerat med en fortsatt urholkning av inflationsskyddet och höjda löneoch energiskatter leder skatteomläggningen i stället till ett skärpt skattetryck och till återigen stigande marginalskatter. De tidigare beslutade marginalskattesänkningarna är dubbelfinansierade. Energiskattehöjningarna inbringar ca . Energi- och oljeskatten höjdes med motiveringen att konstlad sysselsättning i AMS regi skulle finansieras. Därtill kommer att det tidigare beslutade inflationsskyddet på leder till en skatteskärpning på 2,6 milj. kr. (se tabell5). Denna kraftiga skatteskärpning har tydligen regeringen inte ansett tillräckligt stor. Den föreslår därför att inflationsskyddet ytterligare skall försämras till . Skatteskärpningen blir därmed ytterligare 700 milj. kr. Utöver detta föreslås även ändringar i skatteskalan . i beskattningsbar inkomst, vilket inbringar 130 milj. kr. Därmed finansieras inkomstskattesänkning mer än två gånger. Moderata samlingspartiets samtliga skatteförslag innebär jämfört med regeringens förslag lägre skatter om för /85. Med skattetrycket menas vanligtvis skatternas andel av BNP. Det är av BNP. På lång sikt är dock de offentliga utgifternas andel av BNP ett bättre mått på det egentliga skattetrycket. De offentliga utgifterna måste nödvändigtvis betalas från produktionen. Med den utgångspunkten är det utgifterna som är den verkliga skatten oavsett hur finansieringen sker. En utgift kan finansieras antingen med skatt eller med offentlig upplåning. Upplåningen innebär emellertid ökade skatter och minskad konsumtion för nästa generation. Att utge en statsobligation har under ett längre tidsperspektiv samma konsumtionsindragande effekt som en skattehöjning. Även inflationen är i realiteten att betrakta som en skatt. Inflationen - som bl. a. kan orsakas av budgetunderskottet - innebär att det reala underskottet och den reala statsskulden minskar. Denna skatt betalas till största delen av dem som har olika typer av värdepapper - statsobligationer, bank- och inlåningsräkningar, pengar etc. - genom att värdet på dessa tillgångar sjunker. Regeringens hittillsvarande politik har framför allt inneburit en mycket kraftig offentlig utgiftsexpansion. har regeringen ökat statsutgifterna med . De sammanlagda offentliga utgifterna har ökat med ca . Budgetunderskottet under förra budgetåret var i runda tal , vilket innebar att underskottet blev ca större än vad den förra regeringen räknade med . Denna dramatiska försämring under loppet av /83 var en följd av den socialdemokratiska kursomläggningen. Den innebar bl. a. kraftigt ökade subventioner till statliga företag, nya utgifter för arbetsmarknadspolitiken samt infriandet av dyrbara vallöften. De massiva skattehöjningarna täckte långt ifrån denna veritabla utgiftsexplosion. En ytterligare anledning till budgetförsämringen förra budgetåret var ökningen av statsskuldräntorna, Kursförlusterna på grund av devalveringen, en högre räntenivå samt övergång till kortare upplåningstid låg bakom ränteuppgången. För innevarande budgetår räknar regeringen med att underskottet skall ligga på ungefär oförändrad nominell nivå. Detta innebär inte att regeringens åtstramningspaket skulle orsaka någon typ av trendbrott eller att budgetbehandlingen skulle ha varit särskilt stram. Den trendmässiga försämringen av budgetunderskottet har inte upphört. Att det kassamässiga underskottet tycks ha slutat att stiga beror på två faktorer. För det första har - såsom påpekades i vår partimotion (1982/83:2417) - regeringen pressat upp underskottet 1982/83 genom en rad exceptionella utgiftsökningar som knappast torde återkomma. Regeringens våldsamma höjning av industrisubventionerna till framför allt statliga företag har gjort att man nu skapat sig ett andrum på detta område. Den förbättrade konjunkturen verkar i samma riktning. Den andra viktiga förklaringen är att budgetunderskottet under innevarande budgetår reduceras med till följd av en rad åtgärder av uppbördsteknisk natur på inkomstsidan i budgeten. Huvudsakligen rör det sig om engångseffekter. De medel som skulle tillförts sjukförsäkringsfonden /84 överförs i stället till statskassan, vilket ger ca . Den förkortade betalnings- och redovisningsperioden för tobaks-, sprit- och vinskatterna får en inkomststärkande effekt på ca . Den preliminära B-skatten skall beräknas till av den slutliga skatten, vilket har beräknats ge 1983/84. Engångsutgiftema på utgiftssidan under förra budgetåret gjorde att budgetunderskottet hamnade nära 10 miljarder över den förväntade trendmässiga försämringen (se diagram 10). De tillfälliga inkomstökningarna innebär att budgetunderskottet innevarande budgetår ligger ca 5 miljarder under den trendmässiga försämring som annars skulle ha slagit igenom. Som framgår av diagrammet har den trendmässiga försämringen av budgetunderskottet varit i runda tal . var den , dvs. Moderata samlingspartiets besparingspolitik hade, om den fått förverkligas, inneburit att budgetunderskottet stannat vid ca både 1982/83 och 1983/84. Regeringens utgiftsnedskärningar /85 uppges uppgå till . En del av dessa utgiftsnedskärningar består av avgiftshöjningar. Höjningen av miljöavgifterna m. m. med 235 milj. kr. har räknats som en utgiftsnedskärning. Av de faktiska utgiftsnedskärningarna på ca 5 miljarder har drygt hälften en långsiktig effekt, medan resten är av tillfällighetsnatur. Att dra ner oljelagret innebär t. ex. en engångsminskning på utgiftssidan. Minskningen av u-landsbiståndet sägs uttryckligen vara av engångskaraktär. Därtill skall läggas att regeringen med utgiftsnedskärningarna ökar en del utgifter. I den framlagda sysselsättningspropositionen framgick att ca av de ökade AMS-utgifterna var ofinansierade. Det sades då att regeringen skulle återkomma med finansiering. Detta har inte skett, trots att detta påstående upprepats i föreliggande proposition, varför denna utgiftsökning motverkar regeringens föreslagna utgiftsminskningar. Dessutom tillkommer nya utgiftsökningar till följd av det s. k. ROT-programmet. Nettobesparingarna uppgår sammantaget till endast ca Regeringens oförmåga att bryta den offentliga utgiftsexpansionen - trots att viljan nu tycks finnas inom delar av regeringen - är den allvarligaste bristen i den ekonomiska politik som föreslås. Moderata samlingspartiet är mycket kritiskt till att regeringen ej sätter upp några mål för vare sig den offentliga utgiftsökningen eller budgetunderskottet för nästa budgetår. Vad gäller beskrivningen av det ekonomiska sammanhanget är det glädjande att regeringen nu inser att budgetunderskottet innebär en fara inte endast för statsfinanserna utan även för hela den svenska ekonomin. Det tycks inte längre finnas någon större skillnad mellan moderata samlingspartiet och regeringen vad gäller bedömningen av budgetunderskottets negativa effekter på sysselsättning och inflation. Det är därför beklagligt att regeringen inte förmår uträtta det man förmodligen vill uträtta. Trots att regeringen i både långtidsbudgeten och treårskalkylerna visade att budgetunderskottet skulle öka till ca nästa budgetår även vid en drastiskt sänkt inflationstakt, har regeringen inte inriktat politiken efter de linjer som borde ha följt av dessa kalkyler. De nettobesparingar man nu åstadkommit kommer att helt ätas upp av att de faktiska statsskuldräntorna nästa budgetår blir högre än de beräknade. Regeringen har tidigare missat tre tåg. Varken i oktoberpropositionen , i budgetpropositionen från eller i kompletteringspropositionen fanns det några besparingsförslag. Tvärtom har 33 miljarder i statliga utgiftsökningar genomförts. De relativt obetydliga besparingar regeringen nu föreslår innebär att den missar även det fjärde tåget. Denna tempoförlust som i praktiken uppgår till två tredjedelar av regeringens mandatperiod kan mycket väl visa sig vara ödesdiger för våra möjligheter att förhindra den annalkande statsfinansiella krisen. Det är troligt att underskottet /85 nu riskerar att flyttas upp på en ännu högre nivå vilket gör att det kommande nödvändiga saneringsarbetet med statsfinanserna kommer att ta och bli mycket svårare än om regeringen hade haft kraft att nu lägga om kursen. Vårt reviderade budgetförslag innebar /84 en utgiftsnivå som låg lägre än regeringens. Skatteintäkterna föreslogs bli lägre. Vårt budgetunderskott låg med andra ord under regeringens som beräknas till ca . Budgetunderskottets utveckling budgetåren 1977/78-1983/84