ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G70263 · 1983-11-10 00:00:00 — Förste vice talman och i beskattningen av realisationsvinster på börsaktier, m. m. 1983/84:48) Realisationsvinstreglerna vid aktieförsäljning är utomordentligt krångliga och svårbemästrade för både den enskilde och taxeringsmyndigheterna. För att i någon mån förenkla problemet har ett avdrag på högst . medgivits vid vinstberäkning för aktier som innehavts . Med schablonregeln att anskaffningskostnaden för aktien bestäms till av avyttringspriset har aktier för . värde kunnat säljas skattefritt . I propositionen föreslås att av försäljningspriset skall utgöra anskaffningskostnad när schablonregeln tillämpas. Detta innebär att (av av försäljningspriset) i stället för (av av försäljningspriset) kommer att beskattas som vinst och att aktier för endast . kan säljas fritt. Detta kommer att avsevärt försvåra deklarations- och taxeringsförfarandet, trots att kraven på förenklingar vuxit sig allt starkare. I moderat motion yrkas avslag på proposition 1983/84:48. Skulle detta yrkande inte bifallas vill vi i andra hand föreslå att beloppet . Aktier till ett värde av . skulle då alltjämt kunna försäljas fritt, om de innehafts . Med hänvisning till det anförda hemställs att - i händelse av bifall till förslaget i proposition 1983/84:48 om skärpta reavinstregler för aktier - avdraget på . vid försäljning av tvåårsaktier höjs till .
mot · G70264 · 1983-11-11 00:00:00 — Motion 1983/84:64 Ett nationellt mikroelektronikprogram (prop. 1983/84:8) I proposition 1983/84:8 föreslås ett nationellt mikroelektronikprogram med utgångspunkt i STU:s förslag. STU har för sin del satt in detta som en del i ett informationsteknologiprogram, vilket framhålls som särskilt betydelsefullt av flera centrala remissinstanser. Föredragande statsråd har bortsett från de centrala aspekter som ett vidare betraktelsesätt måste få innebära. Inte minst gäller det utvecklingen av den s. k. mjukvarusidan, dvs. relationerna mellan människa, maskin och samhälle. Nyanser och den kunskap som är svår att beskriva, men som är det väsentligaste i relationer, får inte försvåras genom datoriseringen. Vi bör eftersträva en datorstödd produktion och kommunikation, inte en datorstyrd Också för att framgångsrikt kunna arbeta på hårdvarusidan (maskinkomponenter etc.) måste utvecklingen av relationsfrågorna minst gå parallellt och helst ligga före. Detta bör klargöras på ett mer aktivt och offensivt sätt än att det lakoniskt konstateras att det är bra om det sker (prop. s. 6). När regeringen återkommer med ett ställningstagande till femårsprogrammet bör det innefatta en likvärdig satsning på systemteknologi och humanvetenskaperna. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om nödvändigheten av ett vidgat informationsteknologiskt betraktelsesätt med ökad betoning av relationsfrågorna människa-maskin-samhälle i vad gäller inriktningen av det fortsatta programarbetet på mikroelektronikområdet.
mot · G70267 · 1983-11-11 00:00:00 — m. fl. Åtgärder för elever med handikapp i det allmänna skolväsendet m. m. 1983/84:27) Regeringens proposition 1983/84:27 behandlar åtgärder för elever med handikapp i det allmänna skolväsendet. a. föreslås att en gymnasial utbildning för hörselskadade skall inrättas, dit elever skall rekryteras från hela riket. Utbildningen föreslås bli inrättad i . Gymnasial utbildning för döva och gravt hörselskadade bedrivs i Orebro. Mot bakgrund av erfarenheterna från denna utbildning ter sig regeringens förslag mindre väl underbyggt. Många tunga argument finns för en förläggning även av utbildning för hörselskadade - och de döva - ungdomarna. Därutöver finns bl. a. argument av ekonomisk natur. Birgittaskolan (låg-, mellan- och högstadium) i har en särställning bland dövskolorna. Den har varit - och är - särskilt inriktad på elever med användbara hörselrester. Grupperna döva resp. hörselskadade är nu ungefär lika stora. Här finns alltså redan en unik erfarenhet av undervisning för hörselskadade! Grupperna döva resp. hörselskadade är inom sig långt ifrån enhetliga. Detta gör att byte av grupptillhörighet inte är ovanligt. Möjlighet till detta finns på Birgittaskolan. Denna möjlighet bör ges även till elever på gymnasienivå. Gemensam lokalisering av utbildning för döva och gravt hörselskadade gör byten mindre dramatiska. Erfarenheter visar även att vissa typer av hörselskador utvecklas och försämras redan under barna- och ungdomsåren. Det är inte ovanligt att en brytpunkt inträffar under gymnasieåren (som studierna blir alltmer krävande). En gemensam lokalisering av utbildning för döva resp. hörselskadade minskar också konsekvenserna av byte till undervisning baserad på teckenspråk. Härutöver bör påpekas att den audiologiska avdelningen vid är väl utbyggd och utrustad med mycket kvalificerade resurser, såväl personellt som tekniskt. Denna resurs är väsentlig för de hörselskadade ungdomarna som genom att de växer behöver kontinuerlig anpassning av hörseltekniska hjälpmedel. Vid gymnasieskolan i finns mer än 50 lärare som genomgått speciallärarutbildning, gren 2. Utöver dessa har ett stort antal lärare erfarenhet av undervisning för döva och hörselskadade. I samarbete med i planeras utbildning för speciallärare - gren 2 - starta i . bearbetas f. n., och har redan avsatt medel för undervisningen. Ett stort antal lokaler, främst klassrum och grupprum, är redan utrustade med hörselteknisk utrustning-teleslinga, mikrofoner m. m. - samt akustikbehandlade. Utrustning och ombyggnader har i stor utsträckning betalats med statliga medel. Lokalerna är särskilt lämpade för undervisning av hörselskadade. En förläggning av utbildning för hörselskadade till kräver därmed endast mindre insatser av ytterligare statliga medel. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar uttala sig för att den i proposition 1983/84:27 föreslagna gymnasiala utbildningen för hörselskadade förläggs till . () ()
mot · G70269 · 1983-11-11 00:00:00 — Åtgärder för elever med handikapp i det allmänna skolväsendet m. m. 1983/84:27) Tomtebodaskolan är ett metodiskt-pedagogiskt centrum för integrerade synskadade barn i hela landet. Förskolekonsulenter och reselärare är en naturlig del av resurscentret. Det är därför viktigt att den regionala organisationen inte bara har nära kontakt med resurscentret, som propositionen föreslår, utan även formellt tillhör detta. Propositionen betonar att möjlighet skall ges för förskolekonsulenter och reselärare att delta i fortbildning och konferenser vid och att vid behov medverka vid kurser. finns olikheter mellan län, landsting och kommuner i vad gäller prioritering av olika frågor. Det finns därför ingen garanti för att förskolekonsulenter och reselärare från olika länsskolnämnder kommer att ges samma möjligheter att besöka centret eller för Tomtebodaskolan att utnyttja det i den utsträckning man önskar. Inom den nuvarande regionala organisationen med placering vid ett gemensamt kontor ges tillfälle till fortbildning och utbyte av erfarenheter mellan förskolekonsulenter och reselärare. Reselärare med olika bakgrund och utbildning kan ge varandra råd beträffande elever på olika stadier och skolformer. Risken för isolering och uttunning av kunnandet blir större med placering vid flera länsskolnämnder. Inom länsskolnämnden är kunnandet om synskadade barn i förskoleåldern nästintill obefintlig. Chansen att en handikappkonsulent kommer att ha erfarenhet inom detta område är liten. Den nuvarande organisationen med en samordningsman för förskolekonsulenterna garanterar erfarenhetsutbyte och informationsspridning inom området. Ett av huvudargumenten för propositionens förslag är att reseavstånden för förskolekonsulenter och reselärare minskas med knytning till länsskolnämnderna. har förskolekonsulenter och reselärare sådana geografiska ansvarsområden att vinsten endast skulle bli marginell. Medverkande i planeringskonferenser och diskussioner på länsskolnämnderna bl. a. vid fördelning av SÅS-pengar behöver inte förutsätta att man är anställd av länsskolnämnd. I propositionen talas om att hörselvårdskonsulenterna och BU-lärarna skall kunna delta i dessa konferenser trots att de inte är anställda vid länsskolnämnd. Förskolekonsulenter och reselärare borde kunna delta på samma villkor. Reselärare i t. ex. mellersta regionen deltar i planeringskonferenser. Det måste vara fel att genomdriva dessa förändringar som propositionen föreslår. Det borde vara bättre att förbättra en redan väl fungerande organisation än att bygga upp en ny. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår förslagen i propositionen vad avser överförande av förskolekonsulenter och reselärare från Tomtebodaskolan till länsskolnämnd. . HÖGMARK (m)
mot · G70273 · 1983-11-14 00:00:00 — Motion 1983/84:73 m. fl. Ett nationellt mikroelektronikprogram (prop. 1983/84:8) I proposition 1983/84:8 föreslås insatser för att främja uppbyggnad av en fördjupad svensk kompetens inom mikroelektroniken. Dessa aktiviteter benämns i detta sammanhang NMP. Skäl finns utan tvekan att vara positiv till sådana insatser i ljuset av de viktiga konsekvenser de kan få för både industriell utveckling och för sysselsättning inom betydelsefulla framtidsbranscher. Det finns alltså anledning ställa sig positiv till de föreslagna åtgärderna. I likhet med vad ett flertal remissinstanser framhållit måste det dock betonas att NMP primärt syftar till förbättrade svenska möjligheter kring elektronikens byggstenar. För att nå verklig effekt i kommande datasystem och produkter måste också metodik och systemkunnande vidareutvecklas. Annars finns risk att de elektroniska grundelementen inte framgångsrikt kan integreras i industriella produkter och system. I propositionen sägs: Utvecklingen inom datatekniken styrs i hög grad av utvecklingen av nya elektronikkretsar. Denna programmatiska formulering speglar den något ensidiga inriktningen på de i propositionen föreslagna åtgärderna. För att de aktuella åtgärderna skall bli framgångsrika måste systemkunnande och programmeringsmetodik inom informationsteknologin utvecklas. Det är i själva verket på programvaru- och systemsidorna, inkl. dessas tillämpningar, som den alltmer intresseväckande datautvecklingen äger rum. Internationella ämnesöverblickar bekräftar detta. Det är därför nödvändigt att betona att STU i sin flerårsplanering bör genomföra sådana avvägningar att programvaru- och systemområdena ges lika goda expansionsmöjligheter som den aktuella mikroelektroniska expansionen inom NMP. Enbart därigenom kan verkligt framgångsrika resultat påräknas, med hänsyn också till ergonomiska och tvärvetenskapliga effekter i systemen. Om ökad medelstilldelning till STU för forskning rörande programvara och systemkunnande kan väntas bli begränsad i kommande treårsplanering måste hänsyn härtill tas redan vid planering av åtgärderna inom NMP. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om balans mellan åtgärder på mikroelektro nikområdet och åtgärder inom övriga delar av informationsteknologin i riktlinjerna för via STU finansierad forskning på dataområdet. () ()
mot · G70277 · 1983-11-14 00:00:00 — m. fl. Åtgärder för elever med handikapp i det allmänna skolväsendet m. m. 1983/84:27) I propositionen föreslås en rad åtgärder för att förbättra utbildningsmöjligheterna för elever med handikapp. är det naturligt att barn med funktionshinder går i vanliga skolor och bor hemma i stället för att hänvisas till särskilda skolor långt från sina föräldrar. Det förutsätter emellertid att man även i hemortens skolor gör den anpassning till barnens villkor som behövs för att inte funktionshindret skall bli ett hinder i undervisningen eller i övrigt under vistelsen i skolan. Den decentralisering som har skett på skolans område har varit en av förutsättningarna för att elever med olika funktionshinder nu i så stor omfattning kan gå i vanliga skolor. Vi delar i allt väsentligt det synsätt som kommit till uttryck i propositionen men vill ändå fästa uppmärksamheten på några avsnitt där det krävs förtydliganden. Det gäller bl. a. sammansättningen av de planeringsberedningar som skall finnas inom varje region. Med den skrivning som återfinns i propositionen är det svårt att få en klar bild av beredningarnas storlek och vilka intressen som där skall vara företrädda. Vad avses exempelvis med allmän representant som skall företräda länsskolnämnden? På denna punkt bör regeringen återkomma med ett klarläggande och detta bör som sin mening ge till känna. Under avsnitt 3.3.2 Särskilda resurser för regionala åtgärder förs ett mycket omständligt och enligt vår mening oklart resonemang om de särskilda resurser som kan disponeras för regionala åtgärder. Eftersom propositionen talar om de generella statsbidrag som står till förfogande för de handikappade barnens skolgång har vi gjort den tolkningen att därmed avses basresurser och förstärkningsresurser. De medel som därutöver kan anslås ur det s. k. SÅS-anslaget torde då avse åtgärder utöver undervisningen. Vilka dessa åtgärder i så fall är framgår inte av propositionen men de skall likväl vägas in som ett nytt kriterium vid skolnämndernas fördelning av SÅS-anslaget. Därutöver skall den enskilda länsskolnämnden väga in regionala åtgärder vid sin fördelning. Hur detta skall ske eller vilka kriterier som då skall tillämpas framgår inte heller av propositionen. Även i detta stycke bör begära att regeringen återkommer med ett mer preciserat förslag och detta bör ge regeringen till känna. 1 1983/84. Med stöd härav hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs rörande planeringsberedningarnas sammansättning, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs rörande behov av mer preciserat förslag i fråga om resursfördelningen. () () () () () () () () ()
mot · G70278 · 1983-11-14 00:00:00 — m. fl. Åtgärder för elever med handikapp i det allmänna skolväsendet m. m. 1983/84:27) I rubricerade proposition föreslås att interkommunala avgifter skall gälla för elever vilka är inskrivna i specialskolan. Avgifterna skall betalas av kommun i vilken eleven är kyrkobokförd. Liknande förslag lämnade dåvarande regeringen vid 1981/. I nu föreliggande proposition anger föredraganden att förslaget skiljer sig från det då i budgetpropositionen föreslagna: innebär att ersättning i fall med externa klasser endast skall tas ut för elever från annan kommun för vilka enligt gällande avtal staten f. n. betalar ersättning till värdkommunen. Vidare kommer vissa kommuner som får särskilt höga kostnader med anledning av förslaget att kunna kompenseras vid fördelningen av SÅS-anslaget. I propositionen finns dock inga regler för hur detta skall beräknas. För t. ex. , med två statliga specialskolor, kommer avgifterna att bli extremt stora medan kommuner som , , etc. har en eller annan elev som går i specialskolan. Skall kommuner som har specialskola genom SÅS-anslag kompenseras så de kommer i en lika gynnsam situation som de kommuner som har få elever kyrkobokförda? Vidare förekommer i flertalet fall elever, vilka har flerhandikapp, inskrivna i specialskolan. Dessa skulle t. ex. om de inte fanns i specialskolan vara särskoleelever. Vem skall betala den interkommunala ersättningen för dessa elever? Är det hemkommunen eller blir det landstingskommunen? Föreliggande förslag blir byråkratiskt och kan komma att ge upphov till tolkningssvårigheter. Det bästa vore att förslaget aldrig genomfördes utan det nuvarande systemet fick gälla. Rörelsehindrade och svårt handikappade elever I den nu föreliggande propositionen föreslås att verksamheten med särskilda anordningar för utbildning för svårt rörelsehindrade m. fl. i gymnasium skall upphöra vid utgången av . Verksamheten vid har bedrivits som försöksverksamhet vilket avtal utgår vid innevarande läsårs utgång. I fortsättningen skall elever med handikapp överföras till det reguljära skolväsendet. Från flera håll har reaktionen på förslaget varit positiv. Dock har farhågor uttalats att resurser med anordningar för de rörelsehindrade eleverna inte skall kunna vara klara till nästa läsårs början. Dessutom har styrelsen för vårdartjänst hitintills varit huvudman för försöksverksamheten. att medlen skall överföras till , varvid borde prövas om det inte vore klokt att styrelsen för vårdartjänst övergångsvis kunde fortsätta sin verksamhet. Den skulle, med sin erfarenhet, kunna råda kommunerna att bygga ut sin vårdservice. Med stöd av ovanstående hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av förtydliganden av bestämmelser om fördelning av kostnader för elever i specialskolan, 2. att beslutar uttala sig för att riksintagning av rörelsehindrade skolungdomar till gymnasium övergångsvis får fortsätta med styrelsen för vårdartjänst som huvudman. () ()
mot · G70280 · 1983-11-14 00:00:00 — Motion 1983/84:80 Åtgärder för elever med handikapp i det allmänna skolväsendet m. m. 1983/84:27) För att åstadkomma en regional samverkan föreslås i propositionen att riket indelas i fem planeringsregioner med en s. k. planeringskonferens i varje region, gemensam för alla handikappgrupper. Inom varje region skall finnas en huvudort. De regioner integrationsutredningen föreslår är desamma som gäller för de s. k. planeringskonferenserna för döva och hörselskadade, vilka sammanfaller med upptagningsområdena för specialskolorna för döva och hörselskadade. I propositionen föreslås det att bör ingå i östra regionen i stället för norra regionen. Motiveringen är att norra regionen omfattar mer än halva yta, medan däremot östra regionen till ytan sett är förhållandevis liten. Regionindelningen för specialskolorna är inte fastställd med tanke på geografisk storlek av området utan på befolkningsunderlaget. En konsekvens av detta är, att specialskolorna är ungefär lika stora både i norra, södra och västra , när det gäller elevantal. Dock har mellersta och östra området betydligt större elevantal. Av propositionen kan inte utläsas annan tanke än att specialskolornas upptagningsområden förblir oförändrade i förhållande till dagsläget. Är så inte fallet skulle det medföra mycket allvarliga konsekvenser för Kristinaskolan i norra planeringsregionen. Eleverna från utgör ett betydelsefullt underlag för Kristinaskolans verksamhet. av skolans elever kommer från . Skulle mot förmodan en flyttning av till östra regionen ske, när det gäller upptagningsområdet, medför det en risk för utarmning av skolan som resurscentrum. Investeringar av nya lokaler vid blir sannolikt en nödvändighet för att klara en expanderande skolverksamhet och elevboende. Med hänsyn till de nackdelar i fråga om planering och samordning som skulle uppstå om överflyttas från norra regionen till östra regionen bör regionindelningen utformas i enlighet med integrationsutredningens förslag. Jag hemställer mot bakgrund av det anförda att till regeringen uttalar som sin mening att även i fortsättningen skall tillhöra norra planeringsregionen.
mot · G70284 · 1983-11-14 00:00:00 — Vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m. m. 1983/84:40) I proposition 1983/84:40 föreslås att sjukpenning endast skall utbetalas under vistelse i . Från denna regel skall emellertid undantag göras för personer, som insjuknar medan de vistas utomlands för arbete som utsända av svenska arbetsgivare och är sjukpenningförsäkrade i . Vårt land har konventioner med många länder, och i praktiken torde ganska få bli utan sjukpenningrätt vid sin utlandsvistelse. Detta framgår också av den relativt ringa besparingseffekten, ca 10 milj. kr. Det är viktigt att yrkesgrupper och enskilda personer behandlas så likartat som möjligt, när besparingar skall göras. Propositionen synes innehålla vissa svagheter på den punkten. Hur skall exempelvis begreppet utsända av svenska arbetsgivare tolkas? Missionärerna är en grupp vars situation inom socialförsäkringen uppmärksammats av ett flertal gånger. Fr. o. m. är bosättningsbegreppet preciserat så, att en person anses bosatt här i riket, om utlandsvistelsen är avsedd att vara längst . Redan detta faktum gör att missionärer och andra utlandsarbetare kan mista sin sjukpenningrätt redan vid tillträdandet av sin tjänst. Enligt den föreliggande propositionen synes dessa grupper stå inför risken att genast förlora sin sjukpenningrätt, även om /utlandsvistelsen är avsedd att vara än , såvida vederbörande inte betraktas som utsänd av svensk arbetsgivare. Svenska konsulter, agenter och andra företrädare för svenskt näringsliv synes enligt propositionens vaga formulering också stå inför risken att helt stå utan sjukpenningskydd vid arbete utomlands i den mån de bedöms som egenföretagare och ej som utsänd arbetskraft. Sjukpenning skall enligt vår mening föreligga för den som är inskriven vid svensk försäkringskassa om vederbörande utför arbete och insjuknar utomlands. Om begreppet utsänd av svensk arbetsgivare skall vara utslagsgivande kommer stor orättvisa att föreligga mellan olika yrkeskategorier och mellan arbetstagare och företagare. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utforma författningstext. Med stöd av det anförda hemställs 1. att beslutar att rätt till sjukpenning vid utlandsvistelse för personer inskrivna i svensk försäkringskassa - utöver propositionens förslag - skall föreligga för dem som utför arbete för missionens räkning eller för organisations eller annan svensk juridisk persons räkning oavsett formellt arbetsgivarförhållande på verksamhetsplatsen, 2. att beslutar att rätt till sjukpenning vid utlandsvistelse för personer inskrivna i svensk försäkringskassa - utöver propositionens förslag - skall föreligga för konsulter och andra som är verksamma i egenskap av uppdragstagare eller egna företagare. () ()