mot · G6021253 · 1983-01-24 00:00:00 — Motion 1982/83: 1253 Företagarna och löntagarna i län får bära en alltför stor börda av kostnaderna för socialförsäkringarna. Länets befolkning belastar t. ex. sjukförsäkringen och barnomsorgen i väsentligt lägre omfattning än vad man gör i storstadsområdena. Därför borde avgifterna sänkas i län. En sådan reform skulle bl. a. stärka sysselsättningen inom länets många små och medelstora företag. Motiven för en sådan reform är goda. Länets glesbygder förlorade nära 6000 av sin befolkning. minskade landsbygden i länets inlandskommuner (, , , , och ) . Denna snabba avfolkning bromsades något . Utvecklingen har ändå gått så långt att den borde vara en väckarklocka. Förlusten av arbetstillfällen och en stor del av den yngre delen av befolkningen i dessa bygder har gått så långt att det kan bli mycket svårt att upprätthålla en nödvändig lokal service. En ganska hårdhänt centraliseringspolitik bidrog till att många småföretag slogs ut. Särskilt olyckligt var de snabbt stigande socialförsäkringsavgifterna som drev upp kostnaderna för den mänskliga arbetskraften. Jord- och skogsbrukare och småföretagare fick bära allt större ekonomiska bördor för ett trygghetssystem som främst gynnade storstadsregionerna. Typiska småföretagarkommuner som och i län har t. ex. enligt tillgänglig statistik den lägsta sjukfrånvaron i landet. Det är sannolikt en personlig tillfredsställelse hos de anställda vid de mindre arbetsplatserna som bidragit till låg frånvaro och låga sociala kostnader för samhället. De 12,5 resp. och försäkrad som redovisas för och kommuner utgör mindre än hälften av vad som gäller för flera storstadskommuner. På storarbetsplatserna i storstadsregionerna har en frånvaro på per anställd och år varit ett ganska normalt tillstånd under den senare delen av . Den låga sjukfrånvaron hos egenföretagarna och vid små och medelstora företag har däremot inte resulterat i att avgifterna till sjukförsäkringen blivit lägre för dessa företag. I praktiken har såväl företagare som löntagare i t. ex. län tvingats bära kostnader för trygghetssystemet som borde ha lagts i högre grad på ekonomiskt rikare regioner med hög sjukfrånvaro. Även systemet för att finansiera den institutionella barnomsorgen är till nackdel för län. I länet får en mycket stor andel av småbarnsföräldrarna själva ta ansvaret för vården av sina barn utan att få någon ekonomisk ersättning från samhället. Ändå tas en avgift på 2,av lönesumman ut för att finansiera en barnomsorg som i hög grad gynnar storstadsregionerna med en institutionell barnomsorg som omfattar av alla barn . Avgifterna förs på detta sätt över från ekonomiskt svagare områden till områden som är ekonomiskt starka. Detta är en utveckling som ger goda sociala förmåner för redan gynnade regioner som allt tyngre avgifter slår ut företag och arbetstillfällen i områden som har den svagaste sysselsättningen och ekonomin. Ett trygghetssystem som får sådana effekter att den rikare vinner och den fattigare förlorar kan inte ligga i linje med de grundläggande målsättningarna för ett trygghetssystem som syftar till att skapa social rättvisa. brottas med mycket stora budgetunderskott bl. a. på grund av alltför snabbt växande kostnader för den offentliga sektorn. I ett sådant ekonomiskt läge borde samhället stimulera företag och regioner som lyckats hålla tillbaka kostnaderna på det sociala området. En åtgärd i denna riktning vore att sänka avgifterna för arbetskraften i företag och regioner med låg sjukfrånvaro och låga kostnader för barnomsorgen. En sådan avgiftsreform skulle gynna sysselsättningen i stora delar av län. Den skulle givetvis få motsvarande positiva effekter i andra delar av landet som har förhållanden som överensstämmer med dem som beskrivits ovan. Lägre avgifter på arbetskraften skulle göra många småföretag ekonomiskt livskraftigare och därmed öka anställningstryggheten för löntagarna i dessa företag. En reform som begränsar förmånerna för de bättre ställda och ger ekonomiskt stöd till svagare regioner bör ligga väl i linje med en ökad social rättvisa. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära om en översyn av socialförsäkringsavgifterna i enlighet med de riktlinjer som anförts i motionen. () ()