mot · G6022169 · 1983-01-25 00:00:00 — som förvaltar landets i särklass största skogsinnehav, en femtedel av landets samlade skogstillgångar, omsätter . och har 7 500 anställda, är utan tvekan en central kugge inom svensk skogsnäring. Fr. o. m. 1968 har domänverket förutom en ren förvaltningsuppgift också till uppgift att bedriva ökad affärsverksamhet i anslutning till den förvaltade marken. De senaste årens strukturkriser i svenskt näringsliv har lett till ett ökat statligt ägande också inom skogsindustrin. Denna utveckling måste beklagas då de svagheter som vidlåder statlig drift av affärsföretag självfallet också gör sig gällande inom skogsbranschen. Statligt företagande medför ofta en snedvridning av konkurrensen till förfång för de enskilda rörelseidkarna. Statligt ägande leder i allmänhet till sämre skötta företag då de företagsekonomiska bedömningsgrunderna skjuts i bakgrunden för mera allmänna och svårdefinierbara samhälleliga mål. Sysselsättningshänsyn av kortsiktig natur får ofta väga tyngre än ett upprätthållande av lönsamhet och expanionsförmåga . 1970-talets erfarenhet visar entydigt att staten inte har förutsättningar att prestera ett aktivt och engagerat ägaransvar som i effektivitet och resultat kan mäta sig med det ägande som är baserat på enskilt ägande och marknadsekonomi. När staten engagerar sig som företagare innebär det risk för att statens roll som objektiv norm- och regelgivare i det ekonomiska livet blandas samman med rollen som företagare. Den ur demokratisk och rättssäkerhetssynpunkt tvivelaktiga sammanblandningsekonomi som blir en följd av att statsmakten också själv direkt engagerar sig i affärsverksamhet, har upprepade gånger illustrerats bl. a. i samband med problemen för de skogsägarägda företagen. Av hävd har vi i en stor andel statligt ägd skogsmark. Denna skogsmark förvaltas av domänverket. har domänverket haft sin verksamhet i enlighet med beslut och Kungl. Maj:ts instruktion, huvudsakligen innebärande att verkets uppgift är att förvalta den statsägda marken. Fr. o. m. har denpa förvaltningsuppgift vidgats i syfte att, vid sidan av den rena förvaltningsuppgiften, också låta verket bedriva ökad affärsverksamhet. Man kan med fog hävda att den dåvarande socialdemokratiska regeringen avsåg att domänverket skulle ingå i den s. k. aktiva socialdemokratiska sociala näringspolitiken. Ett uttryck härför var bl. a. att domänverket och knöts närmare samman. Från många synpunkter är domänverket ett välskött verk, och det fullgör en viktig uppgift som förvaltningsföretag för den statsägda marken. Att samhället även fortsättningsvis kommer att vara en stor markägare kan motiveras av såväl historiska som praktiska skäl. Det är däremot inte givet att nuvarande - och stadigt ökande - andel, nämligen av skogar, skall vara statsägda. Betydande fördelar hade vunnits från regionalpolitisk synpunkt om den utbjudna bolagsmarken i större utsträckning hade förvärvats av enskilda lantbrukare. Skälen härtill är att dessa då hade kunnat förstärka sina egna fastigheter med ytterligare skogsmark i syfte att vidmakthålla dessa som rationella och inom överskådlig tid bärkraftiga enheter. En utförsäljning av delar av statens skogar är således önskvärd. expansion sker inte bara i form av ytterligare marktillskott utan också därför att en rad nya verksamheter tillkommit i anslutning till statens position som stor markägare. driver genom domänkoncernen en aktiv expansionspolitik bl. a. genom förvärv av en rad mindre och medelstora företag. Andra verksamheter än den ursprungliga skogsförvaltningens m. m. andel i domänverkets omslutning har ökat kraftigt . Enligt vår uppfattning är denna utveckling inte önskvärd. Medborgarnas samlade resurser bör ej användas för att staten skall konkurrera med enskilda medborgares näringsverksamhet. Instruktionen för domänverket bör sålunda ändras så att förvaltandet av statens skogar återigen blir den centrala uppgiften. Framgångarna för staten som skogsindustriägare har uteblivit. Detta är påtagligt när det gäller . Några särskilda skäl kan inte anses föreligga till att i jämförelse med andra skogsindustriföretag inte har en rimlig avkastning. Företaget har en ägare, som varit mycket generös när det gäller kapitalförsörjningen, företaget har en stabil råvaruförsörjning från domänverket och har att konkurrera på samma marknader som övriga skogsindustriföretag. Ett sätt att lösa ASSI:s svårigheter är att bredda ägandet av företaget och därigenom få samma krav på skötsel som föreligger för andra jämförbara icke statliga skogsindustrier. Förutom att staten äger samt skogsindustrier genom domänkoncernen så deläger staten av skogsägarföreningar tidigare helägda industrier. När det gäller statens samägande med skogsägarrörelsen har detta framtvingats av såväl konjunkturmässiga som finansiella skäl. Det är emellertid inte klart att metoden med statligt delägande var den enda framkomliga vägen för att lösa ifrågavarande företags och ägares problem. För framtiden måste det vara en strävan att statens ägande i de skogsägarägda skogsindustriderna avvecklas. Detta är särskilt angeläget eftersom statens roll som neutral part när det gäller virkesförsörjning måste beaktas. Ett fortsatt statligt delägande av dessa skogsindustrier kan leda till orimliga råvaruförsörjningsanspråk på medlemmar/skogsägare, vilka frivilligt sammanslutit sig i skogsägarföreningar. Skogsägarföreningarnas roll som viktig part på virkesmarknaden måste stödjas liksom skogsägarföreningarnas möjligheter att äga och driva industrier. Enligt vår mening bör nu gällande domänverksinstruktion ändras så att en återgång sker till den ursprungliga förvaltningsuppgiften för verket och ett särskiljande och en begränsning av vissa affärsdrivande verksamheter kan utifrån tidigare redovisade synpunkter vara riktiga. revisorer har bl. a. granskat de faktorer som ligger bakom intäkts- och kostnadsutvecklingen vid domänverket. Härvid redovisas att det inte varit möjligt att få någon total bild av den rörelse som domänkoncernen behöver. Detta illustrerar väl förhållandena inom koncernen, där staten/ägaren i första hand utövar sitt ägarinflytande i domänverkets styrelse men där huvuddelen av verksamheten, och då särskilt affärsverksamheten, bedrivs i ett särskilt bolag, vilket i sin tur organiserar flertalet verksamheter i dotterbolag eller dotterdotterbolag. Verksamheten skall således bedrivas med beaktande av verksinstruktion men också under iakttagande av vad aktiebolagslagen föreskriver. Härvid uppstår komplikationer för ägaren att utöva sitt inflytande liksom problem att fastställa avkastningskrav för hela verksamheten. Ur granskningssynpunkt får revisorer inte utan särskilda tillstånd granska den del av verksamheten som bedrivs i aktiebolagsform. Med fog kan hävdas att domänverket/domänkoncernen härigenom lever ett egenliv i förhållande till sin ägare och att det statskapital som förvaltas, och avkastningskravet på detta kapital, inte kontrolleras på ett godtagbart sätt. Som en första åtgärd bör ge revisorer i uppdrag att även granska domänverkets aktiebolag. Härutöver är det angeläget att effekterna av verkets expansion i aktiebolagsform blir belysta och att avkastningen på det i domänverket/domänkoncernen samlade kapitalet blir föremål för utredning. Värdet på domänverkets skogar torde uppgå till ca , vartill skall läggas de värden som de ca 50 företagen i domänkoncernen kan representera. De åsiktsutbyten, som revisorer redovisar i Förslag /83:12, rörande och domänverkets syn på den av domänverket förda avverkningspolitiken bör ytterligare belysas. Med stöd av vad ovan anförts hemställs (se även motionerna 1982/83:2170 och 2171) 1. att hos regeringen begär förslag till ny målsättning för domänverkets verksamhet i enlighet med vad i motionen framförts, 2. att beslutar uttala sig för att domänverket/domänkoncernens agerande som virkessäljande part och affärsdrivande koncern skall granskas ur konkurrensneutralitetssynpunkt, 3. att beslutar uttala sig för att avkastningskravet på all verksamhet inom domänverket/domänkoncernen preciseras. 1982/83:2169 4 () () i