mot · G6022075 · 1983-01-25 00:00:00 — i m. fl. Åtgärder för att utveckla Bergslagen Bergslagen, dvs. , , , , , och Norduppland, hotas nu av en akut kris genom den karusell av avskedanden och nedläggningar som sker inom skogsindustrin, stål- och verkstadsindustrin. Den kapitalistiska krisen har redan haft stor genomslagskraft i området, men ser problemen ut att öka ytterligare. Enligt statens industriverk, SIND, kommer och de ovan nämnda länen att ingå krisområde. SIND hävdar att det behövs ytterligare 45 000-60 000 nya arbetstillfällen för att förhindra en ökning av arbetslösheten . Detta är ohyggliga besked mot bakgrund av att krisen redan slagit så hårt i området. Många bruksorter är hotade. Redan tidigare var arbetsmarknaden för kvinnor och ungdomar dålig och har mängder av yrkeskunnigt folk förtidspensionerats och tusentals som fortfarande har anställning har tvingats ut i permitteringar och korttidsveckor. Produktionsanläggningar föröds och yrkeskunnande skingras De ovan nämnda förtidspensioneringarna har till följd att enorma resurser av yrkeskunnande och erfarenhet inte kommer till nytta. De äldre arbetarna skickas hem trots att inga unga anställts. Det sker ingen överföring av kunnande från äldre till yngre. Detta kommer på litet sikt att märkas i produktionen. Produktionsanläggningarna föröds genom nedläggningar av fullt produktionsdugliga enheter. Ett par uppmärksammade exempel på stor kapitalförstöring är nedläggningen av Spännarhyttan - modernaste masugn och driftsinskränkningarna vid ASSI:s boardfabrik i , där nu endast en liten del av en av modernaste boardfabriker utnyttjas. Bergslagens utveckling stannar upp Bergslagen består till stor del av s. k. bruksorter vilka kännetecknas av att de i hög grad är en-industriorter, dvs. med i stort sett en enda stor arbetsgivare på orten, kompletterad med service- och affärsverksamhet som bygger på den stora industrins verksamhet. Genom den kris som drabbar Bergslagen så stannar utvecklingen på dessa orter upp. I desperation flyttar många arbetslösa till andra delar av landet i hopp om att finna arbete. Ungdomen ser inga möjligheter att bo kvar. Antalet tomma lägenheter ökar, den kommunala servicen måste skäras ned i samma takt som skatteunderlaget sviktar etc. Utöver de s. k. bruksorterna finns naturligtvis också kommuner i Bergslagen som kännetecknas av ett mera varierat näringsliv och mer utvecklad handel. Dessa orter har växt fram vid viktiga vägar eller hamnar och har historiskt sett kommit till som en följd av bergshantering eller skogsindustriell verksamhet. Dessa orter hotas nu också, även om industri som ligger senare i förädlingskedjan och har mer varierad produktion klarar sig litet längre . När basnäringarna faller så faller också förädlingskedjan, varför krisen nu också sprider sig ut från bruksorterna ut över hela Bergslagen. Bergslagens kris är ett resultat av den internationella kapitalismens kris. Dels är det en s. k. strukturkris som drabbar basnäringarna, dels är det en konjunkturkris som drabbar såväl som utlandet. Strukturkrisen har förstärkts av att man försummat att nyinvestera i nödvändig omfattning, och av att kapitalisternas planering är alltför kortsiktig. Den k mjunkturella krisen har förstärkts genom en felaktig åtstramningspolitik som har bedrivits i de länder som är våra vanligaste handelspartners. Problemen har också yttrat sig som ett resultat av ointresse vad gäller att utveckla marknader vid sidan av de traditionella. Krisen har dessutom förstärkts genom att kapitalägarna i allt högre grad intresserar sig för en mer parasitär verksamhet och inte investerar i produktion, utan hellre sysslar med snabba klipp på börsen eller investerar i fastigheter och liknande realvärden. Givetvis har också fattats en medveten politik från samhällets sida för att bygga ut för att tillfredsställa de stora behov som finns inom olika områden, vilka i sig utgör en marknad för industrin i Bergslagen. I all diskussion om industriell utveckling eller uppbyggnad av den offentliga sektorn diskuteras huruvida man har råd med densamma. Sant är att de medel som skall användas för att investera i ny produktion eller för att avlöna människor måste finnas tillgängliga. Men lika sant är att det dyraste som finns är arbetslöshet och nedläggning med påföljande förödelse av kapital. Arbetslösheten har sitt oerhörda pris också i form av ökad social oro, psykiska och fysiska belastningar på människor som genom dessa hindras att delta fullt ut i samhällsbygget. Kortfattat kan sägas att samhällsekonomin ger besked om att man inte har råd att låta Bergslagens näringsliv och bruksorter förfalla. en viktig del av vårt lands industriella kapacitet, och en utbyggnad av densamma är det enda sättet att på kunna nedbringa budgetunderskott och ekonomisk obalans. Vidare så måste den offentliga sektorn utvecklas. Det är helt felaktigt att tro att en industriell expansion kan ske genom åtstramningar inom den offentliga verksamheten. Utvecklingsmöjligheter finns, men utvecklingen måste bygga på basnäringarna och på en mer planerad och behovsinriktad produktion. Dessutom måste det avgörande inflytandet över regionens utveckling överföras från de privata finansintressena till samhället och till dem som bor och arbetar i regionen. finns avancerade produktionsanläggningar kvar. Malmen, skogen, vattenkraften och andra alternativa energislag som finns i rikt mått i regionen är en bas ur vilken produktionen kan växa. Bergslagsområdet har också tillgång till utbyggd järnväg och flera stora hamnar med god kapacitet. Vad gäller förädlingsindustrin så finns t. ex. en väl utbyggd verkstadsindustri med många mycket avancerade produkter på sitt program. De objektiva förutsättningarna för industriell produktion och utveckling är mycket goda i hela regionen. En avveckling av Bergslagen kan bara ske under inflytande av kapitalismens inbyggda och destruktivt verkande krafter. Detta måste förhindras. Vpk-förslag med betydelse för Bergslagens utveckling I denna motion finns ingen möjlighet att utveckla alla de förslag som finns för en positiv utveckling av regionen. Men, förutom de övergripande förslag som gäller industripolitiken i allmänhet, införande av samhällsfonder och fackliga investeringsfonder kan nämnas följande urval: o Åtgärder för att behålla och utveckla gruvnäringen, bl. a. genom ökad prospektering efter metaller och mineraler, o Införande av ny teknik i stålindustrin som ger kostnadsfördelar utan extrem storskalighet och baserad på den inhemska malmen i stället för på det importerade skrotet, o Satsningar på produktionsutveckling och processutveckling genom samarbete i hela förädlingskedjan från råvara till färdig produkt, o Åtgärder mot utlandsinvesteringarna. o Ökad satsning på nya marknader genom långsiktiga handelsavtal med planekonomierna och tredje världen, o Tillvaratagande av de energiresurser som finns i regionen, bl. a. genom ett regionalt energibolag, o Återvinning av insatsvaror och energi. o Ökat samarbete mellan leverantörer i regionen för att minska importandelen i färdigproduktionen, o Utvecklad svensk marknad genom offensiva satsningar inom energiteknik, transportväsende, byggande, industriell utveckling etc. o Minskad rovdrift inom skogen. o Utbyggnad av den offentliga sektorn, som i Bergslagen har lägre sysselsättningsgrad än vad landet har i genomsnitt. Planmässiga åtgärder är nödvändiga För att motverka anarki och sönderfall inom Bergslagsregionen behövs ett ökat inslag av planmässighet. Mycket arbete läggs ned t. ex. i de länsvisa planer och översikter som görs undan för undan, men ytterst litet av makt och ekonomiska medel sätts i planerarnas händer. Länsplaner utan makt blir i bästa fall länsförhoppningar satta på papper. Med ökad planmässighet menas inte uppbyggnad av onödiga byråkratier eller stelbenthet och okänslighet för behov och marknader. Med ökad planmässighet menas en långsiktig planering utifrån förutsättningar, behov och sunt förnuft. Sådan planmässighet åsidosätts ofta genom industrins orimliga krav om snabb avkastning på insatt kapital. En översiktlig planering för en utveckling av Bergslagen är nödvändig, och ett instrument för en sådan kartläggning av möjligheter och planering för åtgärder måste skapas. Det är en problemfylld framtid som möter Bergslagsregionen under det närmaste decenniet. För att möta problemen behövs framförhållning från samhällets sida. Det är nu nödvändigt att Bergslagens problem uppmärksammas och bearbetas och därför behövs en Bergslagsdelegation med uppgift att lägga fram ett program för utveckling av Bergslagsregionen. Delegationens sammansättning bör vara sådan att företrädare för samhällsintressena, dvs. länen, kommunerna och fackföreningarna, får majoritet. Mot bakgrund av vad som i motionen anförts föreslås 1. att uttalar sig i enlighet med inriktningen av det åtgärdsprogram för att utveckla Bergslagen som beskrivs i motionen, 2. att hemställer hos regeringen om att tillsätta en delegation för Bergslagen med uppgift att genomföra åtgärdsprogrammet. HANS (vpk) i (vpk) PER (vpk)