mot · G602672 · 1983-01-20 00:00:00 — med sin unika skärgård betraktas i den fysiska riksplaneringen till stora delar som ett område av riksintresse. Å ena sidan kan vårt landskap ge goda hamnar och utvecklingsmöjligheter för basindustrier. Å andra sidan erbjuder det människor från när och fjärran fritidsvistelse och avkoppling i en naturskön bygd som vuxit fram ur de traditionella näringsgrenarna jordbruk, fiske, sjöfart, konservindustri och stenindustri. I de trånga kustsamhällena fann man gemenskap i säregna restriktionsfira bebyggelseformer som måste bevaras för framtiden - inte som reservat utan som levande miljöer. De senaste decenniernas rationaliseringar har framför allt drabbat det typiskt bohuslänska näringsfånget och tvingat allt fler ungdomar att söka sin utkomst i de större tätorterna. Konkurrensen och trycket från fritidsintressenterna har förorsakat många problem. Det kanske allvarligaste är att våra skärgårdssamhällen avfolkas då allt fler bostäder köps upp av sommargäster och står tomma större delen av året. Den bofasta befolkningen har ej tillräcklig köpkraft för att kunna förvärva fastigheter som blir till salu utan trängs alltmer bort från kusten och samhällena. En av orsakerna till att det blivit så här är tillgången på fritidsbostäder. Det finns en oerhört stor efterfrågan. Man kan här tala om krav från människor som bor i städer och tätorter att kunna förvärva sommarbostäder där de kan tillbringa semester och övrig fritid. Genom den fysiska riksplaneringen och motvilja mot att ställa områden till förfogande har priserna trissats upp på de tomter och hus som eventuellt blivit till salu. Det finns en del samhällen där det är synnerligen angeläget att någonting görs för att förbättra rådande förhållanden. Det är de skärgårdssamhällen - typ och - där möjligheterna att bygga ut är starkt begränsade men i de flesta av skärgårdssamhällena finns problemet att kärnan, centrum, ligger död . En annan orsak är att möjligheterna till finansiering av husköp och renovering till rimliga kostnader saknats. Det är lättare att finansiera ett nytt hus än ett gammalt då lånekostnaderna för ett nytt hus är avsevärt lägre. Det blir inte dyrare att bo i ett så dyrt nytt hus som i ett gammalt. Det finns enligt vår mening två sätt att komma till rätta med skärgårdens boendeproblem. Det ena är att ställa mark till förfogande för fritids- och permanentbebyggelse. Det finns mark som utan skada kan tas i anspråk för fritidsändamål och det finns på många ställen möjlighet att utöka möjligheterna att bygga åretruntbostäder. Det andra är att ge förbättrade lånemöjligheter för bofast befolkning som vill köpa och ev. renovera äldre hus. Dessa speciella lån skall givetvis förbehållas endast sådana fastighetsförvärv som avser permanentboende. Om låntagaren inte redan är mantalsskriven på orten förutsätts att så sker i samband med fastighetsförvärv. Flyttar låntagaren från orten och/eller om fastigheten försäljs skall lånen sägas upp av långivaren. Genom dessa två åtgärder skulle vinsterna bli att priserna på gamla hus kom ner på en rimlig nivå och bostadskostnaderna i dessa gamla hus stod i proportion till att bo i ett nybyggt hus med statliga lån. I anledning av vad som här anförts hemställs 1. att hos regeringen anhåller om förslag om speciella lån för bofast befolkning vid förvärv av bostadsfastigheter i skärgårdsområden och kustsamhällen, 2. att hos regeringen anhåller att berörda länsstyrelser får i uppdrag att undersöka möjligheterna att ställa mark till förfogande för fritidsbebyggelse och åretruntbostäder. minab/gotab 1983 73437