mot · G6022089 · 1983-01-25 00:00:00 — Konsekvenserna av strukturförändringarna i samhälle och näringsliv Under intryck av den allvarliga ekonomiska kris som präglar industrivärlden och som även påverkat utvecklingen i har frågan om arbetstidsförkortning blivit föremål för ökat intresse och debatt. Den svenska arbetsmarknaden har under kämpat med växande problem, främst en stagnerande industriproduktion till följd av den internationella utvecklingen, men även som en följd av en stagnerande inhemsk enskild och offentlig konsumtion. upphörde den årliga ökningen i industriproduktionen. Därefter följde en period som fram till nu präglats av en successivt avstannande industriproduktion. Länge - det finns anledning att nu betona alltför länge - fick en växande offentlig sektor kompensera tillbakagången i industrin. Detta försök att upprätthålla sysselsättningen oavsett industriproduktionens stagnation har lett till en allvarlig brist på balans i vårt land mellan konsumtion och produktion. Länge lyckades vi kompensera den sjunkande sysselsättningen i industrin med en expanderande offentlig sektor. Den bristande anpassningen mellan konsumtion och produktion avspeglar sig växande budgetunderskott och en oroande brist på balans i våra utrikes betalningar. Det kan förefalla vara en paradox, att i detta allvarliga ekonomiska läge debatten om arbetstidsförkortning på nytt aktualiserats. Det är ju knappast genom att arbeta och producera mindre som vi löser krisen, men väl genom att öka och effektivisera produktionen. En förkortad arbetstid t. ex. skulle kunna innebära, i varje fall teoretiskt, att i av betydande sysselsättningssvårigheter fler människor skulle kunna erbjudas arbete. Det är naturligtvis ingenting som hindrar att arbetsmarknadens parter centralt eller lokalt kommer överens om arrangemang som innebär att fler människor delar på jobben, med det förutsätter, att en viss del av kontantlönen utbyts mot kortare arbetstid. Det finns anledning förmoda att det stora flertalet människor inte är beredda att acceptera sex timmars arbetsdag mot att lönen sänks med en fjärdedel, vilket skulle kunna vara den omedelbara och ofrånkomliga effekten. Frågan om arbetstidsförkortning kan alltså inte ses som ett sätt att lösa aktuella sysselsättningsproblem. Det finns emellertid en rad tendenser i vårt samhälle som pekar mot att arbetstidsförkortningen kan komma att aktualiseras. Det är uppenbart så att många människor själva aktivt söker en förkortning av arbetstiden. Inte minst inom vårdsektorn skulle en arbetstidsförkortning till betydande del kunna ses som en anpassning till faktiska förhållande. En arbetstidsförkortning kan av många människor uppfattas som en positiv möjlighet att höja livskvalitéten och som en möjlighet att få tid att själv ta hand om en del uppgifter som ombesörjs av samhället. En arbetstidsförkortning kan alltså vara ett sätt att möta krav på den offentliga sektorn som är svåra att tillgodose. Det finns också skäl att peka på att en arbetstidsförkortning till t. ex. och med en flexibel förläggning av arbetstiden skapar goda förutsättningar att nyttja och utnyttja gjorda investeringar och tillgängliga resurser. Det gäller inom den offentliga sektorn, utnyttjande av institutioner som t. ex. läkarmottagningar och daghem, kollektivtrafik, datornät för att ta några exempel. Även inom näringslivet skulle en arbetstidsförkortning rymma en möjlighet att utan alltför komplicerade ingrepp övergå till tvåskift. Detta skulle innebära att många maskiner skulle kunna utnyttjas i stället för 8. Naturligtvis rymmer dock en förkortning av arbetstiden också betydande problem. Ett allvarligt problem är bristfälligt utnyttjande av specialistkompetens. Sannolikt kommer många frivilligt att ta extra arbeten eller övertid. Detta skulle kunna medverka till en ökad låsning också i traditionellt könsrollsmönster. Det kommer också att ställas större krav på den enskilde när det gäller att organisera en meningsfull fritid. Många människor har redan nu problem med sin fritid. Om en arbetstidsförkortning tränger sig fram som en realitet sker det främst som en konsekvens av en fortgående automatisering, datorisering och robotisering av produktionslivet. Detta gäller inte enbart industrin utan också den offentliga och privata administrationen. Arbetstidsförkortningen påverkar i sin tur på ett genomgripande sätt samhällets och näringslivets struktur. En avgörande strukturell fråga är, vilken samhällsorganisation som måste till om människor i ökad utsträckning får tid över för egna vårduppgifter och över huvud taget får ökade möjligheter att påverka sin egen livssituation. Vilka strukturförändringar kan då förutses? Hur påverkar detta den offentliga sektorn? Finns det branscher inom service och hantverk som t. o. m. slås ut? Hur drabbas de människor som inte har förmåga att själva ta hand om uppgifter som flertalet nu plötsligt får tid över för? Hur måste beslutsfattandet decentraliseras för att den enskilde skall få det ökade livsrum som gör arbetstidsförkortningen meningsfull och befogad? Hur påverkar en arbetstidsförkortning näringslivet och dess utveckling? Främjar det övergången till en mer avancerade teknik och på vilket sätt kan ett ökat skiftarbete, som blir en sannolik följd av alla sektorer av samhället, påverka kapitalkostnaderna i service och industriell produktion? Jag har bara velat peka på en rad frågeställningar som anmäler sig när man överväger en arbetstidsförkortnings konsekvenser för den enskilde, samhället och näringslivet. Eftersom arbetstidsförkortningen aktualiseras som en konsekvens av genomgripande strukturella förändringar i vårt näringsliv och samhälle är frågan av så stora dimensioner att den fordrar ett omfattande utrednings- och forskningsarbete och ett arbete som kan bedrivas på mycket lång sikt för att förutse de konsekvenser som måste föranleda politiska beslut. analyser av samhällsutvecklingen har i allmänhet baserats på stora företags och en centraliserad samhällsorganisations förutsättningar. Det vore ett ödesdigert misstag om så blev fallet även med den nu diskuterade arbetstidsförkortningen. Denna fråga måste i stället analyseras mot bakgrunden av de starkt växande kraven på en mer decentraliserad samhällsorganisation. Motsvarande krav på decentralisering, inte endast av ägande och inflytande, utan även av funktionerna kommer även att sätta sin prägel på näringslivet och bör följaktligen vägas in i överväganden om konsekvenserna av en eventuell lagstiftad arbetstidsförkortning. Utvecklingen i svenskt näringsliv har klart demonstrerat nödvändigheten av ett positivt företagsklimat. Detta kan inte administreras fram. Det måste ta sig uttryck i så vida ramar och så goda förhållanden för de människor som är beredda att axla ett företagaransvar att nya företag i ett accelererande tempo bildas och så att befintliga småföretag får maximala möjligheter till utveckling. Den svenska industrins utveckling kräver ett småföretagarvänligt klimat som uppmuntrar personligt engagemang och risktagande och främjar innovationer och nydaning. En utredning av arbetstidsförkortningens konsekvenser för samhällsutvecklingen i stort måste alltså enligt min uppfattning ha ett mycket brett anslag och i realiteten bl. a. vara en utredning om hur samhällsutvecklingen påverkas så att man på bästa möjliga sätt tillvaratar och utvecklar den dynamik som ligger i en expansiv småföretagssektor. Med hänvisning till de ovan anförda hemställs att hos regeringen begär en parlamentarisk utredning av de ekonomiska och sociala konsekvenserna av strukturförändringarna i samhälle och näringsliv med inriktningen att främja en decentraliserad samhällsorganisation och en stärkt småföretagssektor. . ÅSLING (c)