mot · G602566 · 1983-01-20 00:00:00 — Ökade möjligheter till etablering i för privatläkare De norrländska länen har varit underförsörjda på läkare. I och med den uttalade satsningen på primär- och äldrevård har landstingen tagit fram stora kostnadskrävande investeringsprogram, som syftar till att uppföra mindre vårdcentraler i landstingskommunal regi i mindre tätorter. Den landstingskommunala primärvården är enligt tillgängligt ekonomiskt material betydligt dyrare än den sjukvård som privatpraktiker tillhandahåller. I har mellan sjukvårdshuvudmannen och enskilda läkare tecknats samarbetsavtal som innebär att man till dessa läkare uppdragit att sköta primärvården inom ett distrikt och ansvara för driftkostnader i något som erinrar om ett entreprenadförhållande. Denna modell - Jönköpingsmodellen - har inneburit kostnadsbesparingar för och upplevts positivt av patienterna. Privatpraktiker erhåller ersättning för sitt arbete från patienten och från enligt en särskild fastställd taxa. En landstingskommunal anläggning får intäkter från patienten och från enligt en taxa som är betydligt förmånligare. Dessutom - och det är värt att notera lämnar med sina skatteintäkter väsentliga bidrag till vårdcentralerna i form av investerings- och drifttillskott. I den besvärliga ekonomiska situation som landstingen kan påräkna under återstoden av måste det enligt vår mening te sig angeläget att finna andra billigare sätt att tillgodose behoven av primärvård. Vi kan förvänta oss en ökad tillströmning av examinerade läkare. Akutsjukhusens behov att utveckla nya specialiteter är inte längre lika starkt och förutsättningar att anställa de nya läkarna är begränsade. Mot bakgrund härav finns det från statsmakternas sida anledning att anlägga en betydligt mera generös inställning till etablering av privatpraktiker än . Privatpraktiker är ett av många uppskattat komplement och alternativ till den offentliga vården. Privatpraktikerna skapar förutsättningar för en valfrihet och kreativitet som kan ge bl. a. vård och värdefulla bidrag till bättre och rationellare behandlingsmetoder. Tyvärr har landstingskommunala och statliga beslut och åtgärder beskurit privatpraktikernas möjligheter till en lönsam verksamhet. sjönk antalet heltidsarbetande privatpraktiker från 800 till 600. (Av dessa är .) Enligt vår mening är det angeläget att slå vakt om en uppskattad vårdform och vidta åtgärder för att stimulera till en ökad etablering av privatpraktiker. I , där det har varit svårare än annorstädes att få läkare, är fortfarande den regionala obalansen kännbar. Detta är i sig naturligt, eftersom privatpraktiker precis som vilka företagare som helst i första hand söker sig till marknader som är intressanta. I det fallet är det givetvis storstadsregionerna som lockar mest. har storstadsregionerna även fått betydande tillskott av fritidspraktiker - läkare som vid sidan av anställning vid sjukhus arbetar vid en egen praktik. Svensk regionalpolitik - kring vilkas huvudprinciper alla parter är överens - har bl. a. att underlätta etablering genom bidrag och lån för investeringar i byggnader och maskiner. Det är för alla nystartade företag - alltså även för läkare - den som är svårast, då amorteringar och räntor hårt belastar resultatet och gör risktagandet stort. För att stimulera privatpraktiker att etablera sig i föreslår vi att försäkringskassorna medger en förhöjning av sina taxor under privatpraktikernas första . Förhöjningen avser att kompensera de nyetablerade för deras investeringskostnader och tid för inarbetning på en marknad. Detta behöver inte för samhället i sin helhet innebära några merkostnader. Försäkringskassorna kan finansiera denna stödform genom att justera ned sina taxor till landstingen, som inte längre behöver tillskjuta lika stora belopp för investeringar i och drift av egna vårdcentraler. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att begär att regeringen utarbetar nya taxor för privatpraktiker som vill etablera sig i och att merkostnaden täcks genom en motsvarande nedjustering av den taxa som tillämpas för landstingen, 2. att begär att regeringen i sina förhandlingar med verkar för att samarbetsavtal - typ Jönköpingsmodellen - skall tillämpas av samtliga sjukvårdshuvudmän. () ()