mot · G702242 · 1983-11-25 00:00:00 — Motion 1983/84:242 Vissa frågor inom den allmänna försäkringen (prop. 1983/84:66) Frågan om de privatpraktiserande tandläkarnas möjligheter att starta praktik med anslutning till tandvårdsförsäkringen har varit föremål för diskussion i . hävdar att den etableringskontroll som i praktiken finns avskaffas. Etableringskontrollen för privatpraktiserande tandläkare infördes när det var brist på tandläkare och när det gällde att utjämna den regionala obalansen av tandvårdsresurserna. Denna situation föreligger inte längre, eftersom det inte finns någon allmän brist på tandläkare. Regeringen föreslår ändå att etableringskontrollen skall finnas kvar. anser att den skall slopas. har i flera sammanhang verkat för att eget företagande skall uppmuntras. Det gäller också tandläkarna. Om tandläkarna får öppna praktiker utan statliga restriktioner kommer det patienterna till godo. Det faktum att regeringen vill hindra tandläkare från att starta eget är ett typexempel på kontroll för kontrollens egen skull. Dessutom försvårar det situationen för de nyutexaminerade. Den modell som de privatpraktiserande tandläkarna representerar, med privat produktion av tjänster som betalas genom försäkringssystemet, borde utsträckas i stället för att begränsas. Den troliga effekten är att effektiviteten blir bättre och kostnaderna lägre när det finns konkurrens mellan producenterna och valfrihet för konsumenterna. I propositionen sägs också att reglerna för anslutning av privatpraktiserande läkare kan komma att ses över i anslutning till pågående arbete inom . Något förslag presenteras ännu inte. Vi vill från sida framföra samma inställning till privatpraktiserande läkare som privatpraktiserande tandläkare, nämligen en i grunden positiv syn. Vi tror således att konkurrens mellan privatpraktiserande och offentligt anställda även på läkarsidan är till fördel för patienterna och dessutom befrämjar effektiviteten. I detta sammanhang kan man notera att departementschefen faktiskt inte bara talar om de privatpraktiserande läkarna utan om alla privatpraktiserande vårdgivare. Detta förefaller oss mycket oroande och tyder på att regeringen kan vara inne på en linje med offentligt monopol på hela vårdområdet. avvisar en sådan tanke. 1 propositionen bereds tillfälle att ta del av en regeländring i fråga om statsbidragsgrundande bostadskostnader. Regeringen avser tydligen besluta att statsbidrag endast skall utgå för halva bostadskostnaden i det fall bara en av två makar har folkpension. Sannolikt är att dessa regler blir normerande för kommunernas utbetalning av KBT. Förändringen uppges beröra ca 7 000 pensionärer och leda till en besparing för statskassan på 0,5 milj. kr. och 5 milj. kr. har som princip att de besparingar som är nödvändiga i de offentliga utgifterna inte bör drabba de svagaste människorna. Enligt vår uppfattning är den föreslagna regeländringen just av den arten att det blir de svagaste som drabbas. I de hushåll där bara ena maken är pensionär är det f. n. inte ovanligt att den andra maken inte har någon inkomst över huvud taget. Detta är en situation som kan antas förändras, eftersom det nu är allt vanligare att båda makarna förvärvsarbetar. anser alltså att bör ge regeringen till känna att den föreslagna regeländringen inte bör vidtas. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att avslår inom upprättat förslag till lag om ändring i lagen (1973:456) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen i fråga om vissa privatpraktiserande läkares anslutning till sjukförsäkringen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen i fråga om statsbidragsgrundande bostadskostnader vid beräkningen av kommunalt bostadstillägg till makar.