mot · G602393 · 1983-01-18 00:00:00 — m. fl. Passivt ägande av jordbruks- och skogsfastigheter I län som är de regionala problemen värre än . Arbetslösheten och utslagningen är svårare på grund av den allmänna krisen. kunde man lösa problemet genom att flytta folk från skogslänen till mera expansiva regioner av landet. står i många regioner av dem som efterfrågar arbete utanför en normal arbetsmarknad. var det en hård rationalisering av jord- och skogsbruket som gav möjlighet att skicka tiotusentals människor från t. ex. . ser vi resultatet: många byar med mindre jordbruks- och skogsfastigheter har en majoritet av pensionärer och ett stort antal fastigheter är öde. En undersökning i kommun visar att utbor och dödsbon äger av den privata skogsarealen. Genomsnittligt ägdes enligt undersökningen av jordbruksfastigheterna i byarna av folk som var utflyttade, s. k. utbor. Eftersom genomsnittsåldern bland brukarna i byarna var och en s. k. naturlig generationsväxling inte kommer att ske (barnen är utflyttade i regel), så kan var och en räkna ut att dessa bygder hotas av förfall och förslumning som sly och snårskog sakta återerövrar . Liknande förhållanden är tyvärr inte ovanliga i övriga skogslän. Om denna utveckling skall kunna hejdas krävs åtgärder, och dessa åtgärder måste inriktas på att i största möjliga utsträckning åter få en bosättning och ett brukande till stånd. En viss möjlighet finns i utarrendering av åkermarken och så sker också i viss omfattning. Men i glesbygderna är detta ett problem, eftersom ägarna inte vill skriva kontrakt och upprätta avtal på . Självfallet utesluts då en planerad och långsiktig brukning av jorden, vilken i stället hotas av vanskötsel. Den som brukar marken kan under sådana förhållanden knappast göra några långsiktiga investeringar, t. ex. dikningsarbeten och liknande. F. ö. försvåras eller omöjliggörs kreditgivning om inte tillräckligt för arrenden erhålls. Den som bor på annat håll och äger fastigheten har inte heller något särskilt starkt motiv att sköta fastigheten. Andra skäl till s. k. passivt ägande är att ägarna blir äldre och är lika fysiskt starka och därför inte orkar sköta fastigheten rationellt. Inga barn finns hemma för att hjälpa till eller ta över verksamheten. Många behåller sina fastigheter - ofta med smala remsor till skogsskiften för att ha kvar rätten till jakt och fiske som en fritidsverksamhet. Andra ser ägandet som en kontakt med hembygden och en reserv för framtiden. 1 1982/83. Det står klart att en förbättrad lönsamhet i jord- och skogsbruket skulle kunna medverka till ökat aktivt ägande-brukande. Frågan står om det inte kan vara bättre med ett visst genereöst stöd till brukande av sådan jord på rationellt sätt, än att som alternativ ha arbetslöshet. Satsning på intensivdrift genom köksväxtodling, potatis, getskötsel etc. kan vara en väg, men då fordras verkligen medvetna åtgärder för att underlätta lagerhållning, distribution och försäljning. Samma sak gäller tillvaratagandet av den rikliga tillgången på bär och svamp i många skogsområden. Här måste hjälp och stöd för t. ex. kooperativa former av tillvaratagande, vidareförädling och avsättning utvecklas. En annan öppnande möjlighet är att underlätta för kombinationssysselsättning jordbruk-turism, jordbruk-hantverk osv. Den lagstiftning som finns, bl. a. fastighetsbildningslagen, jordförvärvslagen, skötsellagen och skogsvårdslagen kan aktiveras och komma till verklig användning för att motverka det passiva ägandet. Det finns också möjlighet att vid behov komplettera lagstiftningen om så anses erforderligt för att åstadkomma ett aktivt ägande och brukande och därmed bättre lokala arbetsmöjligheter. Några viktiga åtgärder som skulle tjäna syftet är följande: - en skärpning av jordförvärvslagen med avseende på släktförvärv och testamenten och ideella andelar, - en tidsgräns för dödsboägande, - ändrad skattelagstiftning i syfte att motverka det passiva ägandet, - åtgärder för att underlätta kombinationsbruk - kombinationssysselsättningar. Som tidigare framhållits är det en angelägenhet av största vikt att man kommer till rätta med dessa problem, om inte stora delar av t. ex. inland och skogslän som skall ödeläggas inom en historiskt sett . Ett sätt att konkret finna former och metoder för lösningar vore att göra en kommun till försökskommun. Härigenom kunde olika uppslag och modeller för att praktiskt utröna lämpliga grepp i syfte att komma till rätta med problemet prövas i praktiken. Vi anser därvid att exempelvis kommun i , som redan bedriver viss försöksverksamhet i samband med skogsbruk m. m., skulle lämpa sig väl som försökskommun. Med hänvisning till ovanstående föreslår vi att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad i denna motion anförts om utboägande - passivt ägande/ brukande och åtgärder för att motverka detsamma. (vpk) (vpk) (vpk) 1* 1982/83.