mot · G602416 · 1983-01-18 00:00:00 — 1982/83 416-425 m. fl. Inriktningen av den statliga utredningsverksamheten Det primära syftet med det offentliga utredandet är att åstadkomma ett allsidigt och konstruktivt beslutsunderlag. De statliga utredningarna är således ett betydelsefullt led i förberedelserna för regeringens förslag och beslut. innebär utredningsverksamheten en fortgående undersökning och kartläggning av tillståndet i landet inom skilda sektorer och problemområden. Därmed skapas ett värdefullt underlag för kunskapsspridning och allmän debatt i samhällsfrågorna. Utredningsväsendet är således en viktig allmän samhällsangelägenhet. Regeringen har signalerat att man tänker förändra inriktningen av utredningsverksamheten. Syftet med detta sägs vara att nå ökad snabbhet och effektivitet. Detta allmänna syfte är självklart behjärtansvärt. Förslaget .att ange en tidsram - normalt högst - för utredningarnas arbete ansluter vi oss till. Detta förslag har tidigare framförts från , och för många utredningar har också tidsramar angetts . Ett viktigt moment, som också införts , är att utredningarna skall göra beräkningar över vad utredningsförslagen kan komma att kosta om de realiseras. Även denna ordn ing bör bibehållas. Vi har också tidigare föreslagit att utredningar där så är möjligt och lämpligt bör presentera utarbetade alternativa förslag som underlag för remissbehandling och debatt. Också detta har prövats i en del fall. Det är en utveckling som enligt vår mening bör fortsätta. Det huvudsakliga inslaget i regeringens uttalade ambitioner i vad gäller utredningsväsendet är dock att en allt större del av verksamheten skall ske internt i departement och ämbetsverk. Flera av de utredningar som regeringen satt i gång sedan den tillträdde har också lagts direkt under tjänstemän i . Den kraftiga utökningen av personalen i bl. a. statsrådsberedningen är ett uttryck för samma ambition. En följd av denna centralisering till kanslihuset kan bli - som illustrerades av flera fall - att regeringen lägger fram förslag som knappast alls är utredda samt att man försummar remissbehandling och lagrådsgranskning. Det som sker är således en återgång till den ordning som i så hög grad rådde före regeringsskiftet . Effekten blir en centralisering och därmed också en ökad avskärmning av utredningsverksamheten. Denna verksamhet blir i första hand en angelägenhet för kanslihuset och byråkratin. a. blir oppositionen utestängd. Under de regeringar medverkat i har trenden varit den motsatta. a. har inslaget av parlamentariker och andra representanter från olika politiska partier ökat mycket kraftigt . Denna utveckling kommer att brytas om regeringen fullföljer sina intentioner. Detta anser vi är olyckligt ur allmän demokratisk synpunkt och med hänsyn till de funktioner som utredningsväsendet skall fylla. Med den betydelse som utredningarna vanligen har för de kommande besluten är det enligt vår mening mycket viktigt att verksamheten i större frågor bedrivs av fristående utredningar under medverkan av representanter från olika åsiktsriktningar och intressen i samhället. Detta tillför utredningsarbetet kunskaper och erfarenheter av annat slag än vad som representeras av byråkratin. Men det är också viktigt ur den aspekten att representation i utredningar ger de medverkande effektiv insyn i och fördjupade kunskaper om olika verksamhetsområden och samhällsproblem. För frågornas behandling i inför de slutliga besluten är detta naturligtvis av stor vikt. Men det är också av stor betydelse för en mångsidig och kvalificerad debatt ute i samhället. Detta gäller för såväl partier och organisationier som massmedia. Det är således enligt vår mening av olika skäl viktigt att huvudparten av utredningsverksamheten även fortsättningsvis sker i s. k. parlamentariska utredningar. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen angetts om inriktningen av utredningsverksamheten. () () () () () () () () ()