mot · G6021463 · 1983-01-25 00:00:00 — 1982/83 1463-1466 m. fl. Exporten av högförädlade livsmedel På inbjudan av dåvarande jordbruksministern hölls en överläggning mellan berörda myndigheter och organisationer rörande möjligheterna att utveckla och främja svensk export av högförädlade livsmedel. Vid sammanträdet tillsattes en arbetsgrupp, som fick i uppdrag att överväga och föreslå åtgärder i angivet syfte. presenterade arbetsgruppen en rapport vari bl. a. föreslogs att ett särskilt livsmedelssekretariat, Promotion, skulle inrättas inom Exportråd. Därtill skulle utses en styrgrupp med företrädare från myndigheter och organisationer. Verksamheten föreslogs bli finansierad via och prisregleringsmedel. Sedan medel ställts till förfogande vid överenskommelse om jordbruksprisregleringen har verksamheten vid livsmedelssekretariatet kommit i gång och den föreslagna styrgruppen tillsatts. hölls en introduktionskonferens, som fick stor uppslutning. Den svenska exporten av högförädlade ivsmedel är förhållandevis liten. Av en sammanlagd livsmedelsexport på ca 3 800 milj. kr. hänförde sig bara drygt 800 milj. kr. eller till högförädlade varor. Det bör anmärkas att t. ex. ost i denna statistik inte inräknas bland högförädlade utan bland primärförädlade varor. Begreppet har numera vidgats så att bl. a. ost ingår. Inemot 350 milj. kr. eller ca 40 %av exporten bestod av chokladvaror och sockerkonfekturer. Fisk- och skaldjurskonserver exporterades för drygt 100 milj. kr. Av detta framgår att export av svenska jordbruksprodukter i högförädlad form enligt tidigare definition förekommer i liten omfattning. Positivt är att vi under en följd av år kunnat notera en fortlöpande ökning av exporten. Det gäller inte minst . Exporten under de tre första kvartalen överstiger den totala exporten . Kanske kan en del av denna ökning tillskrivas den aktivitet som utvecklats för att främja exporten. Enligt vår mening finns det goda skäl att söka öka exporten av förädlade livsmedel. Det borde finnas goda förutsättningar för en sådan utveckling. Vi har tillgång till svenska råvaror av mycket hög kvalitet från både jordbruk och fiske. Vi har en välutvecklad industri med hög teknologi och stränga hygieniska krav. 1 1982/83. Vi har ett nettoöverskott av jordbruksprodukter och behöver under alla förhållanden exportera livsmedel. Vi har överkapacitet inom stora delar av livsmedelsindustrin; sysselsättningen är hotad. Vi är angelägna att så långt möjligt upprätthålla fri handel och därför sker en stor import av högförädlade livsmedel; för att balansera denna import behöver vi exportera. Om den svenska livsmedelsindustrin skall kunna klara konkurrensen på den svenska marknaden behöver den kunna producera i långa serier; den svenska marknaden är liten och behöver kompletteras med export för att konkurrensen skall . Högförädlade livsmedel, baserade på svenska råvaror, ger ett stort nettotillskott till vår handelsbalans. Det finns många svenska, högförädlade livsmedel, som förtjänar att spridas utanför våra gränser. Listan på argument skulle kunna göras mycket längre, men de som anförts visar att ett främjande av denna export inte är något ensidigt intresse för någon part. Vi har bl. a. noterat ett starkt positivt engagemang från de anställda inom livsmedelsindustrin. Det är också naturligt. Om vi vill erbjuda de svenska konsumenterna ett brett sortiment av högförädlade livsmedel så behövs en blandning av importerade och svensktillverkade varor. Då är det angeläget att de svenska företagen kan upprätthålla produktionen genom export. För råvaruproducenterna, jordbrukare, trädgårdsodlare och fiskare, är det ett starkt intresse att få avsättning för produkterna, i första hand inom landet. Men eftersom även denna avsättning främjas genom ökad export uppstår inga motsättningar. Vi vill betona att en ökning av vår export av högförädlade livsmedel inte är någon lösning på de akuta produktionsbalansproblemen, som finns inom jordbruket. En sådan ökad export kan dock bidra till att lösa problemen. Staten kan på olika sätt främja exporten av förädlade livsmedel. Enligt vår mening bör det arbetet inte vara snävt inriktat på högförädlade varor utan där bör också ingå andra förädlade produkter. Därmed kan man få ett bredare och intressantare sortiment där också råvaruandelen är högre. En viktig uppgift för staten är att som ett led i handelspolitiken bl. a. verka för att de olika länderna inte inför tekniska handelshinder, som i praktiken omöjliggör export. Särskilda problem uppstår genom att varje land ofta har egna, speciella regler. Strävan bör vara att nå likformighet. Detta är inte problemfritt eftersom vi själva har en ambitiös livsmedelslagstiftning och måste upprätthålla samma krav på importerade varor som på hemmatillverkade. Eljest diskrimineras svenska producenter och tillverkare. Genom ett särskilt utjämningssystem för råvarukostnaderna i förädlade livsmedel har vi åstadkommit konkurrensneutralitet i dessa avseenden. Det är viktigt att anpassningar efter hand sker så att detta syfte upprätthålls. Exportbidragssystemet måste också vara upplagt så att det möjliggör export men får inte i sig ge vinster för exportören. Bidragen bör alltså fortlöpande anpassas till de faktiska exportkostnaderna. Det förslag om långa bidragsterminer som framförts från exportörerna skulle leda till att exporten koncentreras till perioder då exportbidragen är gynnsamma. Kostnaderna för exporten skulle därmed öka. Ett ytterligare sätt för staten att främja exporten av förädlade livsmedel är att tillföra mera resurser till det nybildade livsmedelssekretariatet och att genom sina ambassader och konsulat, handelskontor och handelskamrar göra en ordentlig drive för svenska livsmedel. Vi har en känsla av att svensk livsmedelsindustri och vad den kan prestera är ganska okänt inom den svenska utrikesrepresentationen. Den debatt som fördes till om att det svenska jordbruket, liksom fiske och trädgårdsodling, var krympande näringar har satt spår som är svåra att radera ut. Vår representation i länder som kan vara intressanta marknader för svenska livsmedel bör därför ges särskild information om våra möjligheter att exportera och om hur intresset för svenska livsmedel kan ökas. 1 vissa fall kan det vara motiverat att förstärka utrikesrepresentationen med experter på livsmedelsområdet, vid sidan av nuvarande lantbruksråd. Vi tror att ett ökat samarbete mellan svenska industriföretag ofta är nödvändigt för att exportsatsningar skall lyckas. Våra myndigheter och ambassader bör kunna göra en insats för att förmedla sådant samarbete. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att begära att regeringen vidtar åtgärder i syfte att främja exporten av högförädlade livsmedel. () () . () () () () () () 1* 1982/83.