mot · G6021571 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1571 Särskilda grundförstärkningslån vid upprustning av äldre bebyggelse Sammanfattning Sanering och ombyggnad av äldre bostadsfastigheter utgör en betydelsefull del av bostadspolitiken. Genom det särskilda finansieringssystem som har beslutat om upprätthålls också ombyggnadsverksamheten på en relativt hög nivå. Bostadsförnyelsen kommer därmed att generera ett stort antal arbetstillfällen i många av våra kommuner. Saneringsverksamheten arbetar med ett finansieringssystem som inte till alla delar är anpassat till de riktlinjer som gäller för stadsförnyelsen. och större delen av förekom omfattande rivningar av städernas centrala delar. har omsorgen om den befintliga stadsmiljön och dess miljö- och kulturhistoriska värden en bred uppslutning i kommunerna. gällande regelsystem för bostadsfinansieringen innebär dock att värdefull bebyggelse riskerar att rivas och därefter ersättas med nya fastigheter. I motionen föreslås att särskilda grundförstärkningslån skall utgå i de fall där den totala ombyggnadskostnaden inte överstiger kostnaden vid en motsvarande nybyggnad. En sådan förändring av bostadslångivningen innebär inga krav på utökning av de ekonomiska ramarna till bostadsbyggandet. En omfördelning från nybyggnadssektorn till ombyggnad innebär att större förnyelseprojekt kommer att starta, som i sin tur ger ett betydande antal arbetstillfällen i berörda kommuner. a. stadsförnyelsekommitténs betänkande framgår att många äldre byggnader står på sådan mark och är grundlagda på ett sådant sätt att det krävs särskilda åtgärder för att förebygga eller komma till rätta med sättningsskador. I vissa städer, bl. a. , förekommer detta problem inom hela stadsdelar. Grundförstärkningsåtgärder som är tekniskt möjliga att genomföra i de flesta fall kräver också en samordning med angränsande fastigheter i samma kvarter. För del bör vidare noteras att stenhusbebyggelsen i innerstaden uppfördes 1880-1910. Den mark som togs i anspråk är belägen utanför den gamla stadskärnan och utgörs av lergrund med besvärliga grundläggningsförhållanden. Ett stort antal fastigheter vilar här på s. k. rustbäddar med underliggande träpålar, som når ned i marken. Avståndet till fast berg kan uppgå . Dåtidens sätt att grundlägga husen har i många fall medfört betydande sättningar med åtföljande skador på såväl grundläggning som stommar. Den s. k. stenstaden i omfattar ca 700 fastigheter. 200 fastigheter har varit föremål för ombyggnad. Ca 100 (1 500-1 800 lägenheter) av de återstående 500 fastigheterna har sådana skador att särskilda grundförstärkningsåtgärder måste vidtas . har, i likhet med flera andra kommuner, en målinriktning för stadsförnyelsen som innebär att miljö- och kulturhistoriskt värdefull bebyggelse skall bevaras. Rivning och nybyggnad får därför tillgripas först när tekniska och ekonomiska undersökningar visar att ombyggnad ej kan genomföras. Stenstaden i representerar bostads- och kulturhistoriska värden av inte ringa omfattning. En rivning av ett 100-tal fastigheter i centrala delar skulle innebära att en omistlig bebyggelsemiljö raserades. Den nu gällande bostadsfinansieringsförordningen och den bruksvärdeshyressättning som kommer till stånd för nybyggda resp. ombyggda bostäder ger som resultat att det är möjligt att inom ramen för hyran finansiera ett avsevärt större kapital per ytenhet vid nybyggnad än vid ombyggnad. Skillnaden för ett projekt i centrala delar uppgår till ca /m2 lägenhetsyta. Detta leder till att ur kommunens synpunkt önskvärda ombyggnader omöjliggörs. Alternativet till ombyggnad är rivning och nybyggnation. Nybyggnadsalternativet innebär ett avsevärt större statligt engagemang i finansieringen. Nuvarande lånebestämmelser tvingar kommunen att välja det sämsta alternativet ur såväl kommunens och statens som hyresgästernas synpunkter. De beräkningar som genomförts inom visar att kostnaderna för grundförstärkning kan uppgå till /m2 lägenhetsyta (ly). Med ombyggnadskostnader på ca /m2 ly innebär detta att den totala ombyggnadskostnaden inkl. grundförstärkning inte blir högre än dagens nybyggnadskostnader. Nuvarande bestämmelser, som innebär att förhöjt låneunderlag kan utgå om bebyggelsen är kulturhistoriskt värdefull och att ränte- och amorteringsfria tilläggslån kan ges om huset kan förklaras som byggnadsminne, är i detta fall helt otillräckliga. Särskilda lånemöjligheter för grundförstärkningskostnader bör därför skapas inom ramen för nu gällande bostadslångivning. Särskilda grundförstärkningslån innebär inga krav på utökade ekonomiska ramar till bostadsbyggande. Genom omfördelning inom bostadslånesyste met från rivning-nybyggnad till ombyggnad kan i stället fastigheter med betydande realvärden användas för bostadsmarknaden även . I en utökad statlig långivning till grundförstärkning i bostadshus måste de fastighetsekonomiska aspekterna beaktas. Värdeökning av fastigheter, genom förbättrade finansieringsregler, bör kunna förhindras av kommunerna, som genom bostadsfinansieringsförordningen har möjlighet att utöva priskontroll på ombyggnadsfastigheter. En skärpning av denna priskontroll bör ske genom att de särskilda grundförstärkningslånen förutsätter att fastighetens ingångsvärde inte överstiger den nivå som gäller vid lånebestämmelsernas ikraftträdande. Den uppenbara konflikt som råder mellan kommunernas ambitioner att bevara värdefull äldre bebyggelse och bristande finansieringsförutsättningar för ombyggnad av sättningsskadade fastigheter innebär att angelägna saneringsprojekt inte kommer till stånd. Av den tidigare redovisningen i motionen har framgått att har ca 100 fastigheter som kräver grundförstärkningsåtgärder av större omfattning. Eftersom fastigheter ofta har gemensam brandmur är det nödvändigt att förstärkningsåtgärder sker med ombyggnad av angränsande hus, även om grundförstärkning inte krävs här. Detta innebär att ett stort antal fastigheter inte kommer att åtgärdas med nuvarande finansieringsförutsättningar. Ombyggnadsverksamheten ger relativt sett en hög sysselsättningsnivå. I genomsnitt kan antas att en fastighet som genomgår ombyggnad till en kostnad av 7-8 milj. kr. genererar 30-35 årsarbetare. Med hänvisning till det stora antalet fastigheter som enbart i inte blir föremål för åtgärder föreligger här en sysselsättningspotential som inte kan utnyttjas. För del bör förändrade låneregler bidra till att 300-500 årsarbeten tillskapas. Med hänvisning till innehållet i motionen föreslås att särskilda grundförstärkningslån utgår vid ombyggnad av fastigheter, där den totala ombyggnadskostnaden inkl. grundförstärkningsåtgärder inte överstiger produktionskostnaden vid nybyggnad. Lånevillkoren bör i första hand jämställas med tilläggslån. I andra hand kan lånevillkoren utformas som en kombination av tilläggslån och de regler som gäller för statliga bostadslån. Av motionen har tidigare framgått att grundförstärkningsåtgärder i många fall måste vidtas för angränsande fastigheter. Även i andra fall kan det vara nödvändigt att genomföra förstärkningsåtgärder utan samtidig upprustning av fastigheten i övrigt. Fastigheten kan vara så allvarligt sättningsskadad att ett uppskjutande med åtgärder till en senare ombyggnad skulle äventyra fastighetens framtida bevarande. Om särskilda skäl av detta slag föreligger bör grundförstärkningslån ändå utgå. I syfte att erhålla enkla beslutsvägar för grundförstärkningslånen bör länsbostadsnämnden ges bemyndigande att besluta i dessa ärenden. Lånevillkoren bör därför inarbetas i bostadsfinansieringsförordningen med ikraftträdande . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en sådan förändring av bostadsfinansieringsförordningen att särskilda grundförstärkningslån kan utgå i enlighet med vad som anförts i motionen.