mot · G6021213 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1213 och mot flyktingspionage i Många invandrare och flyktingar har efter sökt sig till vårt land för att arbeta och bygga upp sin framtid i trygghet och frihet. Vissa av de stater de kommer ifrån leds av sådana regimer eller har sådana inrikespolitiska förhållanden att flyktingen eller invandraren inte kan känna sig trygg ens hos oss. Mot många invandrare och flyktingar i vårt land riktar nämligen vissa regimer eller vissa extrema politiska grupperingar åtgärder som innebär ångest, rädsla och otrygghet. Det kan röra sig om hot och utpressning med utnyttjande av kvarvarande släktingar i ursprungslandet eller det kan handla om infiltration i flykting- och invandrarorganisationer för att kontrollera deras medlemmar och deras opinionsbildning. Flyktingspionage underlättas i vårt land av vår öppenhet. Som exempel kan nämnas de adressregister över utländska medborgare som förs på länsstyrelserna och som de politiska partierna bl. a. utnyttjar i valrörelserna för att skicka information. Å ena sidan finns det legitima intressen att med hjälp av dataförda adressregister skicka ut information till olika grupper medborgare, å andra sidan kan förekomsten av sådana register uppfattas som ett hot. Detta gäller särskilt utländska medborgare flyktingar och invandrare som av olika skäl kommit till . De finns registrerade efter medborgarskap. Det förekommer enligt uppgift att främmande länders flyktingspionage drar nytta av adressuppgifterna, likaså enskilda eller grupper av utländska medborgare som spionerar på varandra inom landet. Många utländska medborgare känner sig utsatta därför att adresserna är så lättillgängliga och fruktar att de kan komma på avvägar och hamna i orätta händer. Mycket av s. k. flyktingspionage är i olika hänseenden kriminaliserat och skall alltså om det kommer till polisens kännedom föranleda ingripande och straffprocessuell handläggning. Av flera skäl finns det anledning att utgå ifrån att sådan brottslig verksamhet sällan kommer till polisens kännedom genom anmälningar från dem som utsätts för den. Både den uppfattning många invandrare och flyktingar har bibringats i hemlandet om polisen, den ryktesspridning som äger rum rörande den svenska polisens påstådda samröre med andra länder i här aktuella frågor, och den verkliga oro som kan upplevas vad gäller ens egen, familjens och släktingars säkerhet leder sannolikt till att många inte vänder sig till vårt lands myndigheter med dessa allvarliga problem. Någon enkel lösning erbjuder sig inte heller. Det handlar både om att skapa förtroende för den svenska polisen hos dessa grupper och om att de grenar av polisväsendet som med olika metoder söker få bukt med det allvarliga flyktingspionaget har sådan lagstiftning bakom sig och sådana resurser till sitt förfogande att flyktingspionaget kan uppdagas och effektivt beivras. Självfallet bör också den svenska utrikesledningen med kraft reagera mot de länder som alltjämt fortsätter att med hjälp av utsända agenter terrorisera invandrare och flyktingar i vårt land. Mot bakgrund av vad som anförts hemställs 1. att hos regeringen begär en redogörelse för omfattningen av det s. k. flyktingspionaget i vårt land, 2. att hos regeringen begär en översyn av berörd lagstiftning, 3. att hos regeringen begär en prövning av frågan om ytterligare åtgärder mot flyktingspionaget. () ()