mot · G602726 · 1983-01-20 00:00:00 — Efter Hårsfjärdsincidenten har regeringen tillsatt den s. k. för att utreda ubåtskränkningarnas bakgrund och motiv samt föreslå eventuellt ytterligare åtgärder för att möta dem. I direktiven till anger regeringen, att kommissionens förslag skall ligga inom de ramar som anges av försvarsbeslut. har regeringen själv föreslagit, att detta försvarsbeslut skall frångås, och därmed har i viss mån förutsättningarna för arbete förändrats. I budgetpropositionen anför försvarsministern att de förordade nedskärningarna inte skall drabba det s.k. 200-programmet. Detta torde f. ö. knappast vara möjligt, genom att den övervägande delen av detta redan utnyttjats för att lägga ut beställningar på olika typer av materiel. I ett längre perspektiv är det emellertid oundvikligt att den föreslagna neddragningen av försvarsramarna negativt påverkar möjligheterna att möta också ubåtshotet. En av de allvarligaste brister som konstaterades vid den s. k. Hårsfjärdsincidenten avsåg den typ av s. k. högfrekvenshydrofoner för bottenavsökning som de nya minjaktfartygen kommer att vara försedda med. När regeringen nu icke kan ta ställning till någon fortsättning av minjaktprogrammet utöver beställda två enheter innebär detta därför, att ett väsentligt system för att kunna upptäcka och lokalisera ubåtar inne i våra skärgårdsområden reduceras dramatiskt. Det s. k. 200-programmet förutser en långsam uppbyggnad av kapaciteten för att möta ubåtshotet. Detta medför att det kommer att erfordras medel även under den kommande försvarsbeslutsperioden för att säkerställa den förstärkning som gradvis håller på att inledas. I själva verket förutsätter de investeringar som görs omedelbara uppföljningar med kompletterande investeringar under den kommande försvarsbeslutsperioden, och det är alldeles uppenbart, att dessa nödvändiga kompletteringsbeställningar nu direkt äventyras av den ramneddragning under en längre tidsperiod som regeringen föreslår. Utan bestämd uppföljning kommer det s.k. 200-programmet knappast att kunna få avsedd effekt. Den långsamma uppbyggnad av kapaciteten som 200-programmet förutser beslutades innan den dramatiska uppgång av kränkningarna som konstaterats . Mot bakgrund av dessa måste ifrågasättas, om inte såväl den inre som den yttre trovärdigheten för vårt försvars förmåga att vara ett tillräckligt stöd för vår neutralitetspolitik kräver en väsentligt snabbare uppbyggnad av våra resurser. Ett snabbprogram för att uppnå en betydande förbättring av vår kapacitet redan under de allra närmaste åren framstår som ett angeläget säkerhetspolitiskt krav. Samtliga dessa frågor behandlas f. n. i . Dess förslag kommer, enligt direktiven, att redovisas . Det finns anledning att avvakta med mer detaljerade ställningstaganden till dess. Det måste emellertid konstateras, att regeringens förslag om att frångå försvarsbeslut också förändrar förutsättningarna för överväganden i såväl sakligt som politiskt hänseende. Icke minst mot denna bakgrund är det angeläget, att regeringens bedömning av kommissionens förslag redovisas för i form av en proposition under vårriksdagen. Försvarsbeslutet innebar, att beslut fattades om utvecklingen av det flygplanssystem som med skall ersätta det Viggensystern som fortfarande håller på att införas. Beslutet att utveckla flygplan innebar ett viktigt ställningstagande till det svenska försvarets utformning under resten av detta sekel. Det skedde efter en omfattande värdering, där en inhemskt sammanhållen utveckling jämfördes med olika alternativ för utländsk anskaffning av avancerade stridsflygplan. Även om dessa utvärderingar inte alltid framställde det svenska alternativet som det prestandamässigt överlägsna visade en sammanfattande bedömning dock på avsevärda fördelar med det svenska alternativet. nu fattade beslut innebar, att utvecklingen av den inledande produktionen av JAS-systemet skall ske inom en fast fixerad ekonomisk ram. Beslutet grundar sig på det kontrakt som slutits mellan och . Det säger sig självt, att det är näst intill omöjligt att i detalj förutse den ekonomiska eller den tekniska utvecklingen under en så som JAS-systemets utveckling och produktion omfattar. Ändringar i de försvarsekonomiska förutsättningarna eller i valutakurserna kan komma att innebära problem på samma sätt som oväntade tekniska problem av den art som drabbat 37-projektet kan göra det. Det förtjänar dock att påpekas, att dessa förändringar i förutsättningarna kan påverka projektets möjligheter i såväl positiv som negativ riktning. Vid riksdagsbehandlingen reserverade sig socialdemokraterna till förmån för en förnyad prövning av från såväl ekonomiska som prestandamässiga utgångspunkter. En minoritet i partiet förordade ett klart avslag på projektet, medan en mindre grupp stödde propositionens förslag om omedelbar start för utvecklingsarbetet. Efter regeringsskiftet har regeringen låtit utföra en ekonomisk granskning av . Som ett led i denna har man också granskat olika möjligheter till uttunningar av den ursprungliga planeringen, t. ex. genom att redan nu inrikta planeringen mot ett mindre antal flygplan. Den devalvering som genomfördes har självfallet i viss utsträckning förändrat de förutsättningar som låg till grund för vissa av de ekonomiska kalkylerna bakom . Blir dagens kursrelationer mellan t. ex. kronan och dollarn bestående i sig något osannolikt kommer JAS-arbetet att fördyras. blir emellertid de olika alternativ till JAS som studeras ännu dyrare, och det inhemska flygplan salternativets relativa position förbättras därmed. Detta innebär att rubbningar i de förutsättningar som gällde för beslut kan få vittgående konsekvenser när det gäller bedömningen av den lämpligaste lösningen av flygplansersättningen . Skulle den ekonomiska översyn av projektet som sker inom , och som kommer att redovisas för , innebära olika former av uttunningar av projektet kan det, i kombination med de ramsänkningar för det militära försvaret som regeringen nu föreslår, få till resultat att hela projektet om måste omprövas i grunden. En sådan utveckling måste förebyggas. JAS skall vara ett system, där den flygande plattformen är en komponent av avgörande betydelse, men där denna plattforms olika beväpningsalternativ är av minst lika stor betydelse för att det totala systemet skall kunna fylla de operativa krav som ställs upp. All erfarenhet visar, att det i omfattande utvecklingsprojekt på flygplansområdet finns en tendens att först reducera kostnaderna för de olika beväpningsalternativen när behov av kostnadsreducering uppkommer. Det bör därför betonas, att en förutsättning för att framgångsrikt skall kunna fullföljas är, att den balans mellan plattforms- och vapenutveckling som fanns vid riksdagsbeslutet också måste bibehållas . Redan tidigt deklarerade regeringen, att en förutsättning för att genomföra en svensk sammanhållen utveckling av ett nytt avancerat flygplanssystem var att de fördelar som stod att vinna genom ett utökat samarbete med andra länder togs till vara så långt detta var möjligt. De avtal som slutits med om motor och med British Aerospace om utvecklingen av flygplanet visar bägge det ökade beroende av utländskt samarbete som utmärker i förhållande till . Detta samarbete är i själva verket en absolut förutsättning för att ett litet land som till rimliga kostnader skall ha möjlighet att utveckla ett så avancerat flygplan som JAS 39 . Under det fortsatta utvecklingssamarbetet bör löpande prövas i vilken utsträckning som kan tillgodogöra sig teknologier och systemlösningar från olika utländska forsknings- och utvecklingsprojekt. Möjligheterna till utvecklings- och produktionssamarbete bör prövas. Speciellt bör de olika västeuropeiska militära flygplansprojekt för 1990-talet som börjar skönjas följas av såväl de militära myndigheterna som IG JAS med den allra största uppmärksamhet. Utvecklingen har entydigt visat, att möjligheterna till snabba och smidiga beredskapsanpassningar av olika delar av det militära försvaret är otillräckliga. Tydligast demonstrerades detta under Polenkrisen, när regeringen tvingades att fatta ett i vår omvärld påtagligt uppmärksammat regeringsbeslut bara för att möjliggöra utnyttjandet av enstaka torpedbåtar för utökad beredskapstjänstgöring i södra . Också i samband med ubåtsincidenterna vid och vid har brister i förmågan att snabbt och smidigt kunnat disponera olika typer av mycket begränsade militära styrkor påvisats. Skall det militära försvaret kunna fylla sin roll som ett flexibelt instrument i en säkerhetspolitik som måste kunna hantera en mycket varierande och bred skala av olika situationer, måste förmågan till smidig beredskapsanpassning förbättras högst avsevärt. I det perspektivplanearbete som föregick försvarsbeslut ägnades frågan om överraskande anfall en betydande uppmärksamhet. Det konstaterades, att möjligheterna till överraskande anfall ökat och att detta måste få konsekvenser också för det svenska militära försvaret. Även om den tröghet som alltid möter förändringar medfört att de tankar som redovisades i perspektivplaneringen tunnats ut avsevärt, innehåller dock det nu gällande försvarsbeslutet en rad åtgärder som i någon mån ökar försvarets förmåga att värja sig mot överraskande anfall. Dessa förväntningar är dock otillräckliga. Frågan om att ge ÖB rätt att vidta vissa mycket begränsade åtgärder för att smidigt kunna anpassa beredskapen togs därför upp i den moderata partimotionen i anslutning till försvarsbeslutet. Utskottet hänvisade dock till att attackfrågan befinner sig under utredning och att ÖB senare skulle komma att presentera ett förslag i frågan för regeringen. Denna utredning är nu färdig och måste föranleda ett ställningstagande av regeringen. Med tanke på att frågan varit föremål för riksdagsbehandling får det betraktas som självklart att regeringen informerar om sitt ställningstagande. ÖB:s förslag rör emellertid enbart vissa begränsade förändringar inom ramen för nu gällande system. Dessa förändringar är angelägna för att bättre kunna hantera situationer liknande dem regeringen haft att handläg ga , men knappast tillräckliga när det gäller att åstadkomma den mera långtgående förändring som sannolikt behövs för att göra vårt försvar till ett mer flexibelt och effektivt stöd för vår säkerhetspolitik i fred och kris. har olika förslag lagts fram i syfte att kombinera dagens värnplikts- och mobiliseringsförsvar med en avsevärt mycket högre beredskap och en betydligt bättre flexibilitet i beredskapsanpassningen. Det säger sig självt, att förändringar i denna riktning innebär betydande krav på anpassning av främst arméns fredsorganisation och att det därför handlar om en gradvis utveckling i riktning mot ett system som bättre än dagens tillgodoser dessa krav. Mot den bakgrunden är det naturligt, att de förslag som lagts fram ingående prövas i först det perspektivplanarbete och sedan de programplanestudier som kommer att inledas som en förberedelse försvarsbeslut. Försvarsmakten står inför ytterligt ansträngda ekonomiska förhållanden . Besparingskraven inom fredsorganisationen är av en natur som det inte finns motsvarighet till inom någon annan del av den statliga verksamheten. Flera utvecklingstendenser gör det nödvändigt att hårt pröva bl. a. de grundkostnader som är förknippade med den fredsorganisatoriska driften. Enligt vår uppfattning bör nu en långsiktig plan för fredsorganisationens utveckling, stödd på försvarsbeslut , uppgöras. Den efter hand minskande värnpliktskontingenten skall härvid utnyttjas i kostnadsbesparande syfte. Men skall inom fredsorganisationens ram åtgärder vidtas för att utan extra kostnad höja beredskapen och stärka slagkraften hos de enheter i krigsorganisationen som såväl ÖB som försvarskommittén och departementschefen prioriterat. Detta innebär att dessa enheter skall motsvaras av ett för deras produktion och omsättning rationellt antal anläggningar i fred. Återstående fredsregementens anläggningar kan då successivt frigöras. Genom att planen tidigt fastställs och genomförs i långsam takt begränsas de sociala och kommunalpolitiska verkningarna. Yrkesbefälet slipper plötslig flyttning till annan garnisonsort. Kommunerna kan planera för förändringar på lång sikt. Genom att fastställa detta långsiktiga slutmåls principer kan byggnadsverksamheten inom försvarsmakten inriktas mot vad som slutligt är nödvändigt och i tiden onyttiga eller onödiga investeringar undvikas, allt för att åstadkomma hög beredskap och stor personell och materiell slagkraft hos krigsförbanden och effektivitet i fredsorganisationen. Värnpliktsutbildning m. m. Departementschefen anmäler i budgetpropositionen att värnpliktsutbildningen skall genomföras i den omfattning som fastställdes försvarsbeslut. Häri inryms den inkallelse av ca 2500 fler värnpliktiga av arbetsmarknadsskäl 1983/84 som beslöts 1982. Moderata samlingspartiet godtar denna inriktning vad gäller grundutbildningen, men vill understryka att vårt värnpliktssystem med grund- och återkommande repetitionsutbildning bör uppfattas som en helhet med syfte att skapa och vidmakthålla krigsdugliga förband under hela vämpliktstidens längd. Den tonvikt som departementschefen i olika hänseenden lägger på de värnpliktigas utbildningsbetingelser och sociala förhållanden under grundutbildningen bör enligt vår mening så långt förhållandena det medger också gälla de värnpliktiga under repetitionsutbildning. Departementschefen anmäler vidare att han avser att föreslå regeringen proposition om förbättrade värnpliktsförmåner. De närmare förslagen får vi återkomma till när propositionen anmäls för . Redan nu finns det emellertid anledning att understryka att i den utsträckning ökade värnpliktsförmåner tillåts belasta det militära försvarets ekonomiska ram utöver vad försvarsprisindex kan ge måste dessa övervägas vid beräkningen av basbeloppet för det militära försvaret. Sker icke det, rubbas i praktiken väsentligt ytterligare planeringsförutsättningar och tvingar fram ytterligare besparingar på andra områden inom försvaret, en utveckling som vi inte kan godta. En viktig länk i totalförsvaret är de frivilliga försvarsorganisationernas försvarsupplysnings- och utbildningsarbete. Värdet av denna verksamhet är väl dokumenterad och senast försvarskommittés betänkande framhölls de frivilliga organisationernas särskilda betydelse. Liksom all annan verksamhet har dessa organisationers arbete väsentligt fördyrats . Ett av skälen är att de förlorat tjänstebrevsrätten. Enligt moderata samlingspartiets mening är det av vikt att frivilliginsatsema kan hållas på en så hög nivå som möjligt. Moderata samlingspartiet har i många sammanhang framhållit frivilligorganisationernas stora betydelse för vårt försvar. Det statliga stödet till deras verksamhet är ett prioriterat ändamål. I den mån det föreslagna anslaget för nästa budgetår visar sig vara otillräckligt bör regeringen i samband med prisregleringen medge överskridande av anslaget för angelägen verksamhet. I försvarsbeslutet anges att civilförsvarets verksamhet skall inriktas mot att ge befolkningen skydd mot verkningar av konventionella stridsmedel. Ökad uppmärksamhet skall dock ägnas åt skyddet mot kärnvapen och kemiska stridsmedel samt åt förmågan att möta verkningarna av överraskande angrepp. Möjligheterna för civilförsvaret att genomföra sina uppgifter är starkt beroende av den miljö i vilken räddningsinsatserna skall ske. Detta betyder att civilförsvaret för sina insatser i stor utsträckning är beroende av det militära försvarets möjligheter att lösa sina uppgifter. Ett otillräckligt luftförsvar gör det t. ex. mycket svårt för civilförsvaret att ge skydd åt befolkningen och att genomföra undsättande verksamhet. Är invasionsförsvaret svagt påverkas civilförsvarets möjligheter att genomföra omflyttning och utrymning av befolkning från hotade områden. Att det skulle vara möjligt attt föra över resurser från militärt försvar till civilförsvaret genom omfördelning av medel, som hävdas från olika håll, ser vi därför som helt orealistiskt. De brister som alltjämt finns inom civilförsvaret måste avhjälpas genom tillskott av andra medel. Civilförsvaret måste kunna träda i verksamhet redan innan den militära mobiliseringen är genomförd och måste därför ha en hög mobiliseringsberedskap. Allvarliga brister redovisas emellertid i den nuvarande krigsorganisationen både avseende personalrekrytering, utbildning och materielförsörjning. Vi anser därför att kraftfulla åtgärder måste sättas in för att ge civilförsvarets krigsorganisation den stadga och mobiliseringsberedskap som är önskvärd. har ännu inte redovisat det utbildningsbehov för räddningspersonal som föreligger på . Det är angeläget att detta sker , så att investeringar i utbildningsanläggningar ej sker på ett felaktigt sätt. I avvaktan på en klar redovisning av utbildningskontingentens storlek bör investeringar i utbildningsanläggningar därför ske med största restriktivitet. Skyddsmaskprogrammet för allmänhetens skydd har fortfarande vissa brister. Detta gäller särskilt skyddet för de minderåriga. Bristerna i detta avseende bör avhjälpas. avses en övergång till ledning och planläggning av civilförsvarets lokala räddningstjänst ske. De studier som f. n. sker inom och avses ligga till grund för beslut i detta avseende. Det är betydelsefullt att en avvägning mellan regional och lokal planläggning sker på ett sådant sätt att samordningsvinsterna vid övergripande regional planläggning tillvaratas, som man tillgodogör sig den lokala kunskapen om fredssamhällets räddningstjänst. Det är också viktigt att de ekonomiska konsekvenserna av ett ändrat planläggningsansvar noga belyses. Resultaten av provanläggningen bör underställas prövning . fram till ett överlämnande av planläggningsansvaret krävs vid länsstyrelserna ett omfattande arbete med att anpassa planläggningen till den nya planeringsverksamheten. Länsstyrelserna har också ett omfattande ansvar för utbildning av dem som på nivå skall ansvara för denna planläggning. De uttalanden som i propositionen görs om särskilda resurser för planläggningen på regional nivå biträds därför. Självskyddsutbildning utgör en av det frivilliga civilförsvarets viktigaste uppgifter. I samband med att den s.k. hemskyddsorganisationen införs, ökar betydelsen av självskyddsutbildning för allmänheten. Även om en ökad självskyddsutbildning kommer till stånd i , bör också fortsättningsvis genomförande av självskyddsutbildning i betydande utsträckning vara en uppgift för civilförsvarets frivilligorganisation. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vikten av att försvarsbeslut skall ligga fast avseende såväl de ekonomiska ramarna som inriktningen av krigsorganisationen, 2. att beslutar att försvarsbesluts ram för medelstilldelning skall bibehållas och att för /84 fastställer utgiftssumman för det militära försvaret till . 3. att som sin mening ger regeringen till känna, att försvaret skall ha rätt att disponera de medel som anslagits för /83, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vikten av att en fortlöpande rapportering från ÖB sker avseende förutsättningarna för att nå de mål som försvarsbeslut satt upp, 5. att uttalar sig för att aviserade förbättringar av värnpliktsförmånerna, utöver vad som inryms inom försvarsprisindex, FPI, inte får belasta försvarsramen, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande vikten av att ställningstaganden och regeringens bedömning av dessa ställningstaganden redovisas under innevarande vårsession, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vikten av förbättrade regler avseende möjligheterna att i vissa situationer höja försvarsmaktens beredskap, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande medelstilldelning till de frivilliga försvarsorganisationerna , 9. att hos regeringen begär att frågan om den ökande samordningen mellan civilförsvaret och den kommunala verksamheten på nytt underställs , mot bakgrund av de erfarenheter som vunnits av provplanläggningen, 10. att godkänner de i motionen föreslagna riktlinjerna för civilförsvarets utveckling. () () H. () () () () () () () L. () i