ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G602876 · 1983-01-21 00:00:00 — Förhöjt preliminärskatteavdrag på grund av bankräntor Enligt gällande skattelagstiftning äger den lokala skattemyndigheten föreskriva särskild skatteberäkning beträffande sidoinkomst för att även denna skall beaktas vid uttag av preliminär skatt. Detta innebär att skatteavdrag skall göras på den huvudsakliga inkomsten ökad med ett belopp som i princip motsvarar en tolftedel av den årliga sidoinkomsten. För en person med en sidoinkomst på . beräknas således ett påslag med . , varefter den preliminära skatten fastställs. Detta förfaringssätt gäller bl. a. vid ränteinkomster från banksparande. Dessa kommer emellertid spararen till godo först efter utgången av det år under vilket han haft ett betala preliminär skatt på denna inkomst. Han beskattas således för en inkomst som han till sin helhet disponerar först nästföljande år. Det torde vara mycket vanligt med förhöjd preliminär skatt med anledning av förekommande sidoinkomster. Åtskilliga inkomsttagare torde också uppleva detta som klart fördelaktigt. När det emellertid gäller sidoinkomster i form av bankräntor, som bevisligen utfaller först efter beskattningsårets slut, borde det få ankomma på den enskilde själv att avgöra, om förhöjd preliminär beskattning skall tillämpas eller ej. Väljer han att avstå från denna möjlighet kan han antingen göra fyllnadsinbetalning av skatt före enligt gällande regler eller avvakta beskedet om slutlig skatt. Någon befrielse från eller reducering av skatt är det således alls inte fråga om - denna skall till fullo betalas. Här angiven åtgärd syftar enbart till den enskildes rätt i en skattefråga. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om beskattning av sidoinkomst i form av bankränta. HANS NYHAGE (m)
mot · G602877 · 1983-01-24 00:00:00 — Underhållsfond för enskilt ägda hyreshus I motion 1979/80:1105 hemställde jag att hos regeringen begär en sådan ändring av rådande beskattningsregler att rätt ges till årlig skattefri avsättning av medel avsedda för reparationer av hyresfastigheter i privat ägo. Motionen avslogs i avvaktan på resultatet av underhållsfondutredningens arbete. Någon vidare åtgärd har därefter ej vidtagits för att lösa detta för privat hyreshusägande stora problem. har problemet ej blivit mindre. Ökade reparationskostnader kräver en omsorgsfull ekonomisk planering för att kunna vidmakthålla ett kontinuerligt fastighetsunderhåll och upprätthålla en god boendemiljö för hyresgästerna. Problemskapande, vad gäller tillgången till nödvändiga likvida medel, är de förutsebara, återkommande, tunga reparationsarbetena; fasadunderhåll beroende på material, pannbyte eller motsvarande , byte av rörstammar , takunderhåll , omläggning av grönytor och planteringar samt målning och tapetsering av lägenheterna med förnyelse av golvbeläggning . Härtill skall läggas behovet av ett reservkapital för oförutsedda reparationer exempelvis i form av sönderfrätta rör - ej ovanligt och av orsak som ännu ej kunnat fastställas. Här exemplifierade reparationer är var och en av den storleksordningen att kostnaden ej kan bestridas med en årsbudget - även om fastighetsägaren avstår från såväl ersättning för eget arbete som ränta på insatt kapital. Att möta behovet av pengar genom en uppbyggd reparationsfond vore naturligt men förhindras av att med nuvarande system beskattas ett överskott, före eventuell avsättning, som B-inkomst på toppen av den högsta inkomsten i familjen. Enda framkomliga väg är att söka lån. Med lånen följer ökad administration, stigande kostnader och ryckighet i planeringen. Återverkningarna härav drabbar såväl hyresgästerna som arbetsmarknaden. Ökad administration ger ökad byråkrati och en orationell rundgång med pengar. Ett enkelt sätt att lösa problemet, och utan att minska statens inkomster, är att ge möjlighet till en skattefri avsättning av medel till en reparationsfond. I fastighetsbilagan redovisas då dessa medel på samma sätt, som fördelade, ej avdragna reparationskostnader nu redovisas. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär att gällande betalningsregler ändras så att rätt ges till årlig skattefri avsättning med valfria uttag i samband med underhåll av hyresfastigheter i enskild ägo.
mot · G602880 · 1983-01-21 00:00:00 — och att deklarera inkomster Brottet skattebedrägeri består av två olika typer av brott. Ett aktivt förfarande, som består i att någon t. ex. lämnar oriktig uppgift i sin deklaration. Ett passivt förfarande att man underlåter att lämna deklaration. För att det passiva förfarandet skall bli straffbart krävs att gärningsmannen har handlat med avsikt att göra skattevinst. I skattebrottslagen 2 § andra stycket står att gärningsmannen skall med avsikt att skatt eller avgift skall påföras med för lågt belopp underlåta att avge osv... Uppsåtsrekvisitet med avsikt bör tas bort och i stället bör paragrafen ändras, så att endast vanligt uppsåt räcker, det vill säga att även indirekt och eventuellt uppsåt räcker för att fälla en misstänkt. Som lagtexten nu är utformad måste det vara ett direkt uppsåt och ett mycket starkt krav på bevisning för att den misstänkte skall kunna fällas till ansvar. Det kan t. ex. innebära att en person som tidigare deklarerat för . av olika skäl mångdubblar sin inkomst till exempelvis . Han underlåter att deklarera och sköntaxeras till . Av förklarliga skäl protesterar han inte. Hans verkliga inkomst kan senare bli klarlagd men han kan ändå undgå åtal för skattebrott, genom att t. ex. hävda att han inte haft tid att deklarera. Detta kan i och för sig vara riktigt, men om inte så är fallet är det med nuvarande mycket starka krav på bevisning svårt att hävda motsatsen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till en ändring av skattebrottslagen 2 § andra stycket. () ()
mot · G602881 · 1983-01-21 00:00:00 — Momsreglernas inverkan vid den offentliga sektorns köp av tjänster Vid köp av tjänster från företag belastas offentliga myndigheter med mervärdeskatt till staten. Momsreglerna förhindrar i detta fall fri konkurrens, eftersom det kan förefalla förmånligt för myndigheter att utföra arbetet i egen regi, då moms ej behöver betalas. Detta förhållande bidrar till att öka myndigheternas benägenhet till egenregiverksamhet - utan att detta totalt sett från affärsmässiga principer är billigast. Vi skall i det följande belysa denna problematik genom att ta upp problemen inom tvätteribranschen. beslöt i anslutning till proposition 1979/80:57 om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt m. m. att reducerad skatt skall utgå på tvättjänster som tillhandahålls stat eller kommun. Departementschefen framhöll att förslaget förbättrar den bristfälliga konkurrensneutraliteten som förekommer inom tvätteribranschen. Problemen gäller vid konkurrens mellan å ena sidan statligt och kommunalt ägda tvätterier och å andra sidan privattvätterier. Innan lagändringen kom till stånd hade ett privat tvätteriföretag på grund av mervärdeskatten högre kostnad än ett inte skattskyldigt offentligt tvätteri vid leverans till stat eller kommun. Efter lagändringen medför mervärdeskatten av högre kostnad för de privata tvätterierna. En betydande konkurrensskevhet kvarstår således när det gäller konkurrens om offentlig tvätt. Det finns en klar tendens att landstingsägda tvätterier går ut i ökad omfattning eller planerar att gå ut och konkurrera på den privata marknaden. I detta fall skall landstingstvätterierna i princip drabbas av mervärdeskatten i samma utsträckning som de privata tvätterierna. I praktiken är det emellertid så att landstingstvätterierna kan nyttja sin skattemässiga särbehandling och skapa resurser som kan utnyttjas i samband med konkurrensen på den privata marknaden. Därmed förstärks den redan nu betydande konkurrensskevheten. För att förhindra negativa skadeverkningar för de privata tvätterierna är det enligt vår uppfattning nödvändigt att jämna ut nuvarande konkurrensskevhet mellan olika tvätteriföretag. Det synes naturligt att samma skatteregler skall gälla för såväl offentliga som privata företag som ofta drivs i aktiebolagsform oberoende av vem som är ägare. Ett alternativ är därför att låta landstingsägda och andra offentliga tvätterier precis som de privata tvätterierna följa 60-procentsregeln i samband med leveranser till stat eller kommun. Ett annat alternativ är att helt slopa skattebefrielsen i samband med leveranser till dessa kunder både för landstingsägda och privata tvätterier. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att hos regeringen anhåller om ändring av momsreglerna vid offentlig upphandling så att de ej förhindrar fri konkurrens och ej bidrar till ökad offentlig egenregiverksamhet. minab/gotab 1983 73464
mot · G602889 · 1983-01-24 00:00:00 — Skärpt lagstiftning mot langning av alkoholhaltiga drycker Illegal handel med alkohol - langning - är ett svårt problem och ett hinder för en effektiv alkoholpolitik. Åtgärder i syfte att motverka langning är speciellt viktiga för att komma till rätta med ungdomsfylleriet. Langningen går olika vägar, och de som ägnar sig åt denna verksamhet visar betydande uppfinningsrikedom för att undgå motåtgärder och kunna fortsätta hanteringen. Allmänt har man nu i dessa kretsar upptäckt att det finns en bestämmelse om ringa fall (78 § i lagen om handel med drycker, av ) som i praktiken innebär att om man ertappas med endast en liten flaska sprit blir det ingen påföljd. En allmän praxis synes ha utformats inom rättsväsendet som inte tar hänsyn till om en enkel överlåtelse utgör ett led i en pågående illegal hantering av alkohol, utan man ser enbart till det aktuella innehavet. Om den misstänkte inte bär på sig mer än en liten flaska fullföljs inte utredningen utan avskrivs med motiveringen att det gäller ett ringa fall, och då blir det inte fråga om någon påföljd. Samma synsätt fanns tidigare även när det gällde ringa innehav av narkotika. Vid det tillfället klarlades emellertid från centralt håll att någon gräns för fritt innehav inte fick förekomma. Allt innehav av narkotika är förbjudet och straffbart. För innehav av alkohol uppstår givetvis delvis andra problem; där är ju inte innehavet i sig förbjudet. Om en fortgående illegal hantering kan konstateras bör dock detta vara skäl nog för åtal och dom. Med anledning av de förhållanden som här redovisats bör det komma till stånd en skärpning av lagen, så att ingripande mot langning kan ske även om gärningsmannen ertappas med en enstaka flaska. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen hemställer om kartläggning av rättstilllämpningen i fråga om langning av alkohol samt om sådana förslag till skärpt lagstiftning som kartläggningen kan motivera. () () 1 1982/83.
mot · G602890 · 1983-01-21 00:00:00 — Motion 1982/83:890 m. fl. Rehabilitering av socialt handikappade och kriminella ungdomar I pågår ett projekt - KrAmi - vars syfte är att genom arbetsplacering söka återföra socialt handikappade och kriminellt belastade ungdomar till en normal tillvaro. Verksamheten riktar sig till ungdomar mellan som är aktuella vid arbetsförmedlingen, kriminalvården och socialförvaltningen. Berörda myndigheter är genom remissförfarande inkopplade vid ansökan till projektet. Arbetsmetodiken inom har till stor del påverkats av impulser från den s. k. Traeningsskolan i : att återföra ungdomar till en normal tillvaro, dvs. en tillvaro där den enskilde klarar sitt boende, arbete och ekonomi utan kriminalitet och missbruk. Även KrAmi-metoden har påverkat arbetet med ungdomarna. Grunden är att ungdomen skall ta ett ansvar för hela sin livssituation. Ett led i denna förutsättning är upprättandet av ett kontrakt mellan den enskilde och projektet. verksamhet har totalt 103 personer varit inskrivna. har erhållit arbete, och är i praktik eller utbildning. Med hänsyn till dessa ungdomars bakgrund är detta ett mycket gott resultat. som startade drivs i samarbete mellan (), kriminalvårdsverket och kommun. Myndigheterna är representerade i en styrgrupp vars arbete inriktats på organisatoriska och ekonomiska frågor. Vidare har styrgruppen i samarbete med arbetslaget ansvar för verksamhetens inriktning. I arbetslaget ingår socialarbetare, fritidsassistent från kriminalvården samt representanter från och arbetsförmedlingen. Lokal- och kringkostnader svarar för. kommun bekostar två tjänster. Övriga intressenter har tillfört särskilda medel eller frigjort befattningar. Verksamhetens existens är beroende av att de enskilda förvaltningarna kan avdela personal för projektet. Det är alltså inte verksamhetens resultat som avgör projektets fortsättning utan frågan om resurser. Från projektets start har det varit oklart om dess fortsättning på grund av myndigheternas besparingar. Förlängning har skett i taget. anser sig inte nu ha möjlighet att avsätta pengar för denna typ av verksamhet. Den ökade belastningen på frivården i regionen medger inte att några resurser omfördelas därifrån. Det måste i stället avsättas medel speciellt riktade till . Dessa medel bör tillföras genom omfördelningar av anslaget till kriminalvården. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att beslutar att medel under anslaget Kriminalvården anvisas för en assistenttjänst inom , i syfte att underlätta samarbetet mellan myndigheter när det gäller att rehabilitera socialt handikappade och kriminellt belastade ungdomar. () ()
mot · G602894 · 1983-01-24 00:00:00 — Motion 1982/83:894 och ansvar för försändelser Säkert som ett brev på posten synes enligt olika uppgifter inte gälla i lika hög grad numera som . Man får inte så sällan höra exempel på att försändelser inte kommer fram till adressaten inom den tid som är normal. För försändelser mellan privatpersoner kan förseningarna kanske leda till irritation men väl mera sällan föranleda ekonomiska förluster. Om man däremot ser på försändelser av andra typer kan förseningar få besvärande och i vissa fall ekonomiska följder. Vi har själva fått exempel på hur lokala tidningars medarbetares försändelser till tidningsredaktionen försenats utan att några förklaringar kunnat ges - så att materialet vid framkomsten inte längre haft något värde för publicering. Motsvarande blir om ett sådant brev innehåller annonsmanus avsedda för visst nummer av en tidning. Det finns många andra exempel på förseningar, och en påstådd ökande tendens för dessa, men vi kan nöja oss med att konstatera att det förekommer och kan leda till problem. Självklart kan man inte begära att postverket skall kunna distribuera den oerhört stora mängd försändelser det gäller utan att förseningar och andra missöden inträffar. En annan iakttagelse är att det blivit svårare förmodligen på grund av annan sorteringsteknik - att få klarhet om orsakerna och vilka eller vad som förorsakat förseningar, skador eller att försändelser har förkommit. En viktig fråga är postverkets ansvarighet och vilka ersättningar som kan utgå och i vad mån dessa bestämmelser behöver ses över. I postverkets kungörelse (1966:120) angående postverkets ansvarighet för försändelser och medel regleras postverkets skyldigheter för försändelser av olika slag. Enligt kungörelsen har postverket inte något ansvar för förkomna eller försenade vanliga brev, utan postens ansvar är begränsat till assurerade och rekommenderade brev, postpaket och postförskott. Enligt 12 § kan dock postverket i särskilda fall medge ersättning utöver vad som skulle ha utgått enligt kungörelsen i övrigt. Denna ersättning efter skälighetsprövning regleras ytterligare i allmänna poststadgan. Enligt allmänna poststadgan kan postverket medge att ersättning utgår med högst . för brevförsändelse som inte varit assurerad eller rekommenderad, om försändelsen har skadats och skadan uppenbarligen har orsakats av fel eller försummelse som är att tillräkna postverket. 1 övrigt kan ersättning utgå när synnerliga skäl föreligger. Enligt vår mening finns det anledning att se över postverkets ansvar och omfattningen av den ekonomiska ersättning som bör utgå vid förseningar, skador och när försändelser förkommit. Det bör gälla såväl den typ av försändelser som det nu kan utgå viss ersättning för som för vanliga brev särskilt i den mån avsändaren och/eller adressaten drabbats av icke obetydliga ekonomiska förluster eller andra påtagliga problem. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående behov av översyn av postverkets ansvar för försenade, skadade eller förkomna försändelser.
mot · G602895 · 1983-01-21 00:00:00 — Motion 1982/83: 895 m. fl. Begränsning av kretsen av arvsberättigade I direktiven till familjelagssakkunniga av ingick också att de sakkunniga skulle pröva en begränsning av kretsen av arvsberättigade. På grund av att de sakkunniga skulle göra en samordning med övriga nordiska länder kunde en sådan prövning dessvärre icke ske inom ramen för de sakkunnigas arbete. De socialdemokratiska ledamöterna beklagade detta och avgav ett särskilt yttrande (SOU 1981:85). Vår principiella inställning är att det inte längre föreligger samma behov som tidigare av ett långtgående arvsberättigande. Släktbanden har tunnats ut och familjebegreppen har blivit snävare. Dessutom - och för oss ett viktigare skäl - har samhället numera ett helt annat skyddsnät för efterlevande än tidigare, då arvet i huvudsak hade en social och försörjningspliktig funktion. Det är därför inte längre motiverat att gå utanför den trängre familjekretsen. I första hand anser vi att sekundosuccessionen dvs. rätten för andra än den först avlidne makens bröstarvingar att få del i den sist avlidne makens kvarlåtenskap - samt kretsen av arvsberättigade i tredje parentelen (arvsklassen) - dvs. farföräldrar och morföräldrar och deras barn bör inskränkas. Vi vill framhäva att någon revision om prövning av kretsen av arvsberättigade icke skett då arvsrätt för kusiner och avlägsnare släktingar togs bort. Det bör påpekas att det alltid står var och en fritt att genom testamente överlåta kvarlåtenskap till släktingar som av en eller annan anledning står testatorn nära. Med anledning av det anförda hemställer vi att beslutar att hos regeringen anhålla att en utredning tillsätts med syfte att begränsa kretsen av arvsberättigade i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()
mot · G602896 · 1983-01-21 00:00:00 — Motion 1982/83: 896 Rätten till avdrag från underhållsbidrag beslutade om ändring av 7 kap. 4 §. Beslutet innebär, att förälder, som är underhållsskyldig, ges möjlighet att i viss utsträckning göra avdrag på underhållsbidraget när barnet vistas hos honom eller henne. Avdraget får göras med 1/40 av det månatliga underhållsbidraget för vaije helt dygn, som barnet vistas hos den underhållsskyldige. En förutsättning är dock, att vistelsen sker av . Beslutet var ett steg i rätt riktning. Det ligger givetvis i barnets intresse att en god kontakt med båda föräldrarna kan upprätthållas. Det är därför angeläget att den underhållsskyldige förälderns möjlighet till regelbundet och ofta återkommande umgänge med barnet underlättas. Det får inte vara så att föräldern tvingas avstå från detta genom att han eller hon inte har råd att utöver underhållsbidraget svara för de kostnader, som uppkommer i samband med barnets vistelse hos honom eller henne. , som yttrade sig i sammanhanget, tillstyrkte utformningen av reformen, men uttalade, att man förutsatte att regeringen med uppmärksamhet skulle följa utvecklingen vad det gällde tillämpningen av reglerna för avdragsrätt. Till grund för beslutet låg bl. a. familjelagssakkunnigas betänkande, som dock föreslog en umgängestid på , för att avdrag skulle få göras. Från såväl enskilda föräldrar som kommunala tjänstemän på det familjerättsliga området redovisas att reformen i många fall tyvärr inte haft avsedd effekt. Kravet på en sammanhängande vistelsetid på anses i många fall orättvist ur den underhållsskyldige förälderns synpunkt. För många är det av flera skäl svårt eller omöjligt att praktiskt ordna så långa och återkommande perioder. För de flesta ställer det sig däremot naturligt med kortare perioder på t. ex. . Det redovisas också att reglerna ofta medverkar till osämja mellan föräldrarna, vilket i sin tur givetvis är till men för barnet. Möjlighet finns att redan när underhållsbidraget fastställs avräkna ersättning , som man beräknar att barnet kommer att vistas hos den underhållsskyldige, s.k. nettoavtal. Denna möjlighet utnyttjas dock sällan, eftersom föräldrarna vid det tillfället ofta befinner sig i en konfliktsituation, som försvårar en uppgörelse av sådan karaktär. Det är av utomordentlig vikt att barnets rätt till umgänge med båda föräldrarna underlättas av samhället. Det är därför påkallat att en utvärdering görs i syfte att klarlägga om nuvarande bestämmelser haft avsedd effekt. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära en utvärdering av reglerna om avdrag från underhållsbidrag i syfte att bättre tillgodose barnets rätt till umgänge med båda föräldrarna.
mot · G602897 · 1983-01-24 00:00:00 — Motion 1982/83:897 Den frivilliga fonden för FN:s kvinnoårtionde () upprättades av efter internationella . Den syftar till att ge ekonomiskt och tekniskt stöd till utvecklingsprojekt som gynnar kvinnorna i fattigaste befolkningsgrupper. Anledningen till att denna särskilda fond inrättades var att många uländer, särskilt de minst utvecklade och de geografiskt missgynnade, inte har tillräckliga resurser för att genomföra sina nationella planer när det gäller att främja kvinnornas deltagande i utvecklingsprocessen och se till att de får del av det ekonomiska och sociala framåtskridandet. Andra biståndsorganisationer inom och utom FN når inte alltid de grupper av kvinnor som behöver mest hjälp. Det är självklart viktigt att alla organisationer inom FN-systemet är medvetna om hur angeläget det är att kvinnorna integreras i de nationella utvecklingsplanerna och att dessa syftar till att förbättra också kvinnornas villkor. Inte minst för UNDP är detta viktigt. Men med den erfarenhet vi har av arbetet för jämställdhet mellan kvinnor och män i vet vi att kvinnornas situation och hur den påverkas av olika utvecklingsprogram lätt blir bortglömd. En viktig del av det svenska jämställdhetsarbetet har därför bestått i att genom särskilda projekt komma fram till metoden för kvinnornas integrering i utvecklingen och förbättring av dessas villkor som sedan kan användas i generella program. Vi anser att också och framför allt bör ha detta syfte. hade fonden beslutat stödja 294 projekt till ett sammanlagt belopp av 16,89 milj. US dollars. Den sammanlagda bidragssumman vid samma tillfälle uppgick till 16,4 milj. US dollars varav bidragit med vid 3 olika tillfällen. Det pågår en diskussion om ifall kvinnofonden skall bestå efter FN:s kvinnoårtionde som avslutas . i underströk att den kommer att behövas också efter 1985. Vid delar den uppfattningen och anser att - som har en internationell jämställdhetsprofil bör fortsätta att ge årliga anslag till fonden och i FN arbeta för att den skall bestå också efter 1985. Vi anser också att i FN aktivt bör arbeta för att UNDP och andra FN-organ i sina länderprogram drar nytta av erfarenheterna av kvinnofondens projektverksamhet så att förbättring av kvinnornas situation inte som alltför ofta är fallet glöms bort. Med stöd av vad som anförts i motionen hemställer vi att beslutar uttala 1. att skall fortsätta sin verksamhet också efter 1985, att beslutar uttala 2. att skall ge årliga bidrag till fonden, att beslutar uttala 3. att i FN aktivt skall arbeta för att UNDP och andra FN-organ i sina länderprogram beaktar kvinnornas situation. () ()