ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G6022244 · 1983-03-23 00:00:00 — m. fl. Ändrade regler för beskattning av näringsbidrag, m. m. 1982/83:94) I proposition 1982/83:94 föreslås bl. a. att en lagstadgad avdragsrätt införs för bidrag som företag lämnar till regional utvecklingsfond. Avsikten härmed är att säkerställa avdragsrätt för företag som i samband med strukturrationalisering lämnar bidrag i sysselsättningsskapande syfte. Utan lagreglering föreligger risk för att sådana bidrag i vissa fall inte kommer att anses avdragsgilla. Vi delar den i propositionen framförda uppfattningen att bidrag av detta slag som lämnas till regionala utvecklingsfonder bör vara avdragsgilla vid taxeringen. Däremot anser vi det vara fel att begränsa den lagstadgade avdragsrätten till de fall där bidragen kanaliseras över dessa fonder. föreslog i sitt betänkande att regeringen efter ansökan skulle kunna förklara att bidrag som lämnades till annan än regional utvecklingsfond skulle vara avdragsgillt. Detta förslag avvisas i propositionen under hänvisning till befarade tillämpningssvårigheter samt önskemålet att kanalisera bidrag av denna art via utvecklingsfonderna. Enligt vår mening bör avdragsrätten inte begränsas till de bidrag som lämnas till regionala utvecklingsfonder. Det saknas anledning anta att bidrag som lämnas i annan ordning skulle vara mindre ändamålsenliga. Några större tillämpningssvårigheter behöver heller inte befaras, särskilt med hänsyn till att det här rimligen måste vara fråga om ett mycket begränsat antal fall. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att den föreslagna avdragsrätten i punkten 18 a av anvisningarna till 29 § KL ändras enligt följande: Avdrag får göras för bidrag som i samband med strukturrationalisering lämnas för sysselsättningsfrämjande åtgärder under förutsättning att bidraget lämnas utan villkor. () () () BO () () () () ()
mot · G6022248 · 1983-03-24 00:00:00 — Motion 1982/83:2248 m. fl. Vissa ändringar i fråga om markvillkoret samt den produktionskostnadsanpassade belåningen i samband med statliga bostadslån m. m. 1982/83:118) Nyproduktionen av bostäder har sjunkit. Delvis är detta en anpassning till det minskade behovet av nya bostäder. I detta läge har ett antal styråtgärder ändrats eftersom ansett att de antingen bromsade byggandet eller att de av andra skäl inte längre var motiverade. I proposition 1982/83:118 föreslår regeringen nu bl. att markvillkoret återinförs i saneringsområden att huvudregeln om markvillkoret kombineras med en regel som säger att länsbostadsnämnden skall ge dispens från markvillkoret om kommunen tillstyrker dispens att reglerna för dispens från markvillkoret i exploateringsområden ändras så att det som villkor för dispens är tillräckligt att kommunen tillstyrker en dispensansökan att markvillkorets tillämpning i exploateringsområden träder i kraft . De motiv som föranledde nu gällande regler för markvillkoret är fortfarande bärande. Regeringens motiv för ändringar i markvillkoret är att se som en markering av det kommunala inflytandet över hur marken i sådana saneringsområden skall användas. Målet bör vara att få till stånd viss ökning av nyproduktionen. Detta befrämjas inte av reglerna om återinfört markvillkor. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar avslå hemställan 1 i proposition 1982/ 83:118. () () minab/gotab 1983 75090
mot · G6022249 · 1983-03-24 00:00:00 — m. fl. Vissa ändringar i fråga om markvillkoret samt den produktionskostnadsanpassade belåningen i samband med statliga bostadslån m. m. 1982/83:118) Regeringens förslag innebär att det s. k. markvillkoret i samband med statlig bostadslångivning återinförs när det gäller byggande i saneringsområden. Såväl mark- som konkurrensvillkoret har som huvudsakligt syfte att starkt minska utrymmet för enskilt byggande. De utgör viktiga inslag i de socialdemokratiska strävandena att skapa en total planhushållning på bostadsområdet. Från moderat sida har därför dessa bostadslånevillkor utsatts för stark principiell kritik. Genom olika institut har kommunerna givits ett alltför stort inflytande över bostadspolitiken. Det är därför angeläget att mark- och konkurrensvillkoren avskaffas. Härigenom skapas förutsättningar för ett mera konsumentstyrt byggande i konkurrens mellan olika företag. Föreliggande förslag vad avser markvillkor i saneringsområden leder till betydande praktiska olägenheter genom att kommunen först skall lösa in marken, för att därefter fördela den efter kommunalt beslut och sedan skall byggnadsarbetena utlysas på entreprenad av den som tilldelats marken. Denna omständiga handläggning är belysande för planhushållningens inneboende byråkratiska struktur. Effekten på bostadsbyggandet blir, även med beaktande av den föreslagna dispensmöjligheten, naturligtvis negativ. Den produktionskostnadsanpassade belåningen innebär att hela produktionskostnaden kan räknas som låneunderlag. Jämfört med den traditionella låneberäkningen kommer härigenom den totala lånesumman att bli större och därmed också samhällets kostnader för dessa lån. Genom möjligheten att använda hela produktionskostnaden som låneunderlag finns risk att kostnadsmedvetandet minskar, vilket leder till dyrare bostäder. Även detta förhållande skulle bidra till ökade kostnader för samhället. I nuvarande statsfinansiella situation måste samhällets generella bostads 3 sami Nr 2249-2251 Ett system med produktionskostnadsanpassad belåning verkar i motsatt riktning. Anledning saknas därför att biträda regeringens förslag om en utvidgad möjlighet till produktionskostnadsanpassad belåning. gällande regler om produktionskostnadsanpassad belåning bör mot bakgrund av ovanstående bli föremål för ytterligare överväganden. Med hänvisning till vad ovan sagts hemställs att avslår proposition 1982/83:118. () () () () () ()
mot · G6022258 · 1983-03-30 00:00:00 — 1982/83 2258-2260 m. fl. Utveckling i (prop. 1982/83:120) I proposition 1982/83:120 bilaga 6 s. 30-31 tar regeringen upp frågan om den framtida järnvägsrälstillverkningen i . Regeringen redovisar :s strukturplan , som innefattar att rälsverket i Domnarvet skall läggas ned och tillverkningen av räls överföras till . Några direkta åtgärder för denna förändring har ännu inte vidtagits. Från har föredragande statsrådet inhämtat att rälstillverkningen av strukturella skäl bör förläggas till . För investeringar om ca 15 miljoner kan dock rälstillverkningen behållas i Domnarvet . har framfört att kostnaderna för att överföra rälsproduktionen till kan beräknas till ca 180 miljoner exkl. räntor penningvärde. Rälsproduktionen i förutsätter enligt att statsmakterna ställer särskilda medel till koncernens förfogande. Regeringen uttalar i propositionen det angelägna i att strukturplanen fullföljs vad det gäller tillverkningen av järnvägsräls. För dagen anser regeringen att underlag saknas för ett beslut men att flyttningen bör komma i nästa etapp. Det måste enligt vår mening vara fel att nu fastlägga att en förflyttning av rälsverket skall ske från Domnarvet till . Enligt redovisningar av fackliga organisationer i skulle detta innebära att ca 150 anställda mister sitt arbete i Domnarvet för att skapa kanske 60 nya arbetstillfällen i . Med hänsyn till den tradition rälstillverkningen har i Domnarvet och de rimliga investeringar som måste till där jämfört med finns det enligt vår uppfattning inte nu anledning för att ställa sig bakom regeringens uttalande om en kommande flyttning av rälstillverkningen från' Med den brist på sysselsättning som råder i och den ökande arbetslösheten i länet är det på alla sätt fel av att fatta ett sådant principbeslut som regeringen föreslår. Det är helt meningslöst att flytta arbetslösheten i landet. Vi motsätter oss således bestämt att rälstillverkningen flyttas från Domnarvet till . Med anledning av vad vi anfört hemställs att avvisar regeringens uttalande om att järnvägsrälstillverkningen i en kommande etapp överflyttas från Domnarvet till . () ()
mot · G6022281 · 1983-03-31 00:00:00 — 1982/83 2281-2284 Motion 1982/83:2281 m. fl. Underrätternas sammansättning m. m. 1982/83:126) I propositionen föreslås bl. a. en minskning av antalet nämndemän i normala fallet till tre och individuell rösträtt för nämndemännen. Vidare föreslås att i brottmål skall ordföranden vid lika röstetal ej ha utslagsröst om någon mening kan anses vara lindrigare för den tilltalade. I sådant fall skall den sistnämnda meningen bli domstolens. Sammantaget skulle den individuella rösträtten och den redovisade omröstningsregeln ge nämndemännen ett stärkt inflytande över den dömande verksamheten. Regeringen anför att motivet för de ändrade omröstningsreglerna är att moderna former för lekmannamedverkan måste accepteras även vad avser tingsrätternas verksamhet. För vår del vill vi klart slå fast att den dömande verksamheten inte är jämförbar med den ordinarie kommunala beslutsprocessen. De krav som ställs på en domstol är väsentligt annorlunda. Dömande verksamhet innebär i övervägande utsträckning lagtillämpning. Att mot denna bakgrund inte tillmäta den lagfarne domarens votum avgörande betydelse vid lika röstetal i underrätt synes icke välbetänkt. Medan den lagfarne domaren har inte bara en teoretisk utbildning utan även regelmässigt lång erfarenhet från tjänstgöring i både över- och underrätter krävs av nämndemannen endast att han skall vara myndig, icke äldre än samt kyrkobokförd inom domstolens verksamhetsområde. Då regeringen inte förmått presentera övertygande skäl för den föreslagna förändringen bör den enligt vår mening inte bifallas. Det borde få ankomma på utskottet att utarbeta erforderlig lagtext. Med stöd av vad ovan sagts hemställs att beslutar att rättens ordförande i mål i underrätt där nämnd medverkar vid lika röstetal alltid skall ha utslagsröst. H. () () () () () () () () () () () () () 1 1982/83.
mot · G6022354 · 1983-03-14 00:00:00 — Motion 1982/83:2354 m. fl. Vissa studiesociala frågor (hälsovård för högskolestuderande, gymnasieelevers resor och återbetalning av studiemedel) (prop. 1982/ 83:129) Gymnasieelever som gör dagliga resor mellan hemmet och skolan får ersättning i form av resetillägg. Bidraget utbetalas direkt till eleven eller dennes målsman. För /84 beräknas 146000 gymnasieelever få resetillägg. Det är alltså många som berörs av systemet. Tillkomsten av länshuvudmän för den kollektiva trafiken har förändrat förutsättningarna för det nuvarande bidragssystemet. Regeringen föreslår därför att de nuvarande resetilläggen omvandlas till ett riktat statsbidrag till länshuvudmännen. Vi delar uppfattningen att det är angeläget med en förändring då nuvarande system i måga fall leder till en onödig byråkrati. I vissa län har man exempelvis byggt upp system för att via fullmakter föra över resetilläggen från bidragsmottagarna till länshuvudmännen. Risk finns dock att det av regeringen föreslagna systemet blir mindre gynnsamt för kommuner med dåligt utbyggd kollektivtrafik och elever i glesbygd. För vår del vill vi därför föreslå en annan lösning än den regeringen har lagt fram. Det är enligt vår mening angeläget att en samordning kan komma till stånd med skolskjutsar som måste anordnas för grundskoleeleverna. En sådan samordning skulle främjas om stödet får formen av ett riktat statsbidrag av motsvarande storlek till primärkommunema i stället. Dessa kan då samordna upphandlingen med resor där flera alternativa lösningar ofta kan vara möjliga. Vårt förslag har också en klar fördel framför regeringsförslaget för de elever som ej kan utnyttja länshuvudmännens kollektivtrafikservice genom de större möjligheterna till samordning med resor som skapas. Dessutom blir sedvanliga kommunala likställighetsprinciper tilllämpliga, vilket torde innebära hel kostnadstäckning för de elever som bor vid sidan av kollektivtrafiksystemet. bör enligt vår mening ett statsbidrag av den typ vi här har föreslagit inordnas i skatteutjämningssystemet enligt de riktlinjer vi föreslagit i motion om ekonomi . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att avslår regeringens förslag om riktat statsbidrag till länshuvudmännen. 2. att hos regeringen hemställer om förändring av resetillläggen för gymnasieelever till ett riktat bidrag till primärkommunema. () () () ()
mot · G6022255 · 1983-04-05 00:00:00 — 1982/83 2255-2257 Kommunalekonomiska frågor (prop. 1982/83:90) Förslagen i proposition 1982/83:90 om principer för beräkning av det särskilda riktade stödet till kommuner innebär att stödet utgår till kommuner med låg skatteintäktsökning och bland dessa kommuner i första hand till dem som har små finansiella reserver. Enligt propositionen inräknas i skatteintäkterna förskott, slutavräkning och skatteutjämningsbidrag. utgår särskild kompensation för kommuner som har speciella svårigheter att klara sin ekonomi. Om inte de extra skatteutjämningsbidragen tas med vid jämförelser av skatteintäkter kommer dessa redan hårt prövade kommuner att få ökade svårigheter att balansera budget. Inkomsterna kommer inte tillnärmelsevis att följa utgifterna. Detta kan åskådliggöras med ett exempel från Orebro kommun. Skatteintäkter i milj. kr. Extra skatteutjämningsbidrag, särskild kompensation Extra skatteutjämningsbidrag i övrigt Enligt uppgifter från beräknas preliminärt skatteintäkterna i riket öka . Om ökningen för enligt rad 4 i ovanstående tabell jämförs med riksgenomsnittet skulle det kunna innebära att kommunen inte får något särskilt stöd. Jämför man däremot med de totala skatteintäkterna, alltså inkl. extra skatteutjäm ningsbidrag, skulle resultatet bli helt annorlunda. I budgetarbetet är det naturligt att beräkna de totala skatteintäkternas ökning och bl. a. på denna grundval bedöma möjligheterna att balansera budgeten utan höjning av skattesatsen. Slutsatsen bör alltså bli att i de totala skatteintäkterna som skall ligga till grund vid beräkningen av särskilt stöd inräkna också de extra skatteutjämningsbidragen . Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om beräkningar av det särskilt riktade stödet till kommunerna för .
mot · G6022260 · 1983-04-05 00:00:00 — Motion 1982/83:2260 Bo Finnkvist Utveckling i (prop. 1982/83:120) Arbetsmarknadsläget i är mycket svårt, det sämsta i landet. Särskilt gäller detta för malmfälten och andra kommuner som av historiska orsaker är helt beroende av basnäringarna. Problemen på denna typ av orter blir mycket stora, när det i många fall helt dominerande företaget måste göra kraftiga inskränkningar i driften eller lägga ned verksamheten. Det finns inte ersättningssysselsättning ens inom långa pendlingsavstånd och alternativ sysselsättning är svår att få till stånd. Människor som satsat sitt liv inom den för landet så viktiga exportsektorn drabbas, tycker man, oförtjänt hårt. Regeringens stora satsning för att försöka lösa dessa problem i är därför välkommen och nödvändig i alla delar vad det gäller denna typ av samhällen och kommuner. Men exakt samma typ av problem finns i andra delar av landet och då särskilt på bruksorterna i Bergslagen. Situationen på dessa orter är svår, detta förhållande är väl känt genom motioner i . Regeringen har också gett uttryck för att man är medveten om den svåra situationen. Den s. k. strukturförändringen inom specialstålindustrin, som är lokaliserad till de mellansvenska bruken, har pågått länge och satt djupa spår i form av hög arbetslöshet m. m. måste man nog tyvärr konstatera att det inte är slut på denna industriavveckling, den kommer att fortsätta. Fackliga organisationer, politiker och i en del fall hela befolkningen på dessa orter gör allt man förmår för att kunna behålla så mycket som möjligt av sysselsättningen, i vetskap om att detta är ett livsvillkor för det samhälle man bor i. Det finns välutbildad arbetskraft och bra anläggningar för tillverkning av specialstål. Problemet är inte bristen på produktionsanläggningar. Tvärtom dubbelinvesteringar har skett i många fall på grund av bristande samordning, med kapitalförstöring och arbetslöshet som följd. I den del i Norrbottenpropositionen som berör satsningarna på i , finns målsättningen att bli ämnesleverantör till svensk specialstålsindustri. Denna utveckling måste i så fall ske med beaktande av sysselsättningseffekterna på bruksorterna i Bergslagen. En uppgradering av kvalitet och materialegenskaper är en naturlig och önskvärd utveckling i all industri, men i varje fall i ett litet land som är det nödvändigt att detta sker på ett sätt som stärker konkurrenskraften gentemot utlandet och inte på ett sätt som innebär ökad konkurrens inom landet, vilket också leder till utslagning av ytterligare arbetsplatser på bruken i . Arbetsmarknadsproblemen är redan förut mycket svåra på dessa orter. Denna huvudlinje borde gälla oavsett privat eller statlig verksamhet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att uttalar att sysselsättningseffekterna på bruksorterna i Bergslagen måste beaktas i samband med satsningen på i . BO FINNKVIST (s) minab/gotab 1983 75176
mot · G6022263 · 1983-04-05 00:00:00 — m. fl. Utveckling i (prop. 1982/83:120) Den svenska handelsstålsindustrin har genomgått stora förändringar. Utredningar och förslag har förekommit med olika intensitet. Den strukturering som skett har föranletts av den tillbakagång av marknaden som började . Ett stort steg i förändringen av svensk handelsstålsindustri togs vid bildandet av . Den strukturplan som utarbetades antogs av . För att erhålla en strukturering av de s. k. mindre handelsstålverken, dvs. de verk som stod utanför , gav i uppdrag att utarbeta ett förslag. redovisade resultatet av sitt arbete . utredning antogs av de fackliga organisationerna som ett underlag för fortsatt arbete. Utredningen betraktades även av företagen som ett bra förslag att arbeta vidare på. Sedan utredningen lades fram har branschen strukturerat sig på olika sätt. föreslog ett stångstålsbolag bestående av , och . är nerlagt, stålrörelsen i avvecklad; kvar finns valsverk i och , vilka fusionerats till . Vidare föreslog att skall utgöra det s. k. armeringsstålsbolaget. I detta avseende har emellertid inga väsentliga åtgärder vidtagits. finns tre tillverkare av armeringsstål, , Domnarvet och (i ). , och AB skulle enligt inordnas genom avtal. Qvarnhammar ingår numera i . I den socialdemokratiska partimotionen av 1979 om stålindustrin samt gruv-, järn- och stålgjuteriindustrierna begärs regeringens initiativ till ägarsamordning mellan de mindre handelsstålverken och . Man talar om att investeringar med statliga medel inom inte får inkräkta på de övriga handelsstålverkens situation. Man sade sig vara beredd att anslå de finansiella resurser som är nödvändiga för också de mindre verkens rationella struktur och utveckling. som är en av större industrier är mycket beroende av en sådan utveckling. Det är därför viktigt vid behandlingen av 1982/83:2263 4 proposition 1982/83:120 att man arbetar med den totala strukturen och att hänsyn tas till de mindre handelsstålverken. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om de mindre handelsstålverken. () () ()
mot · G6022265 · 1983-04-05 00:00:00 — Motion 1982/83:2265 m. fl. Utveckling i (prop. 1982/83:120) När kunde visa upp ett balanserat resultat, så kände man stor tillfredsställelse i de delar av landet där företaget arbetar. Situationen vid företagets skapande var djupt oroande. Det rörde sig då om så stora förluster att de omöjligt kunde bäras av ägarna till de olika enheterna. Omstruktureringen och samordningen från skapande har varit en mycket smärtsam period. Inte minst gäller det omdaningen vid Domnarvets när den malmbaserade metallurgin lades ned. Där har arbetsstyrkan minskat från 6 250 vid början av 1976 till 4 155 vid slut. Därtill kommer i länet i övrigt nedläggningen av järnmalmsgruvorna i Vintjärn, Håksberg och Blötberg samt neddragning i och en stark produktionsminskning vid kalkbruken i Siljansbygden. Flera verkstadsföretag i länet, som tidigare utförde servicearbeten eller levererade slitgods till metallurgin, har hamnat i stora svårigheter. Malmfrakter har bortfallit. Det finns skäl att erinra om den bakgrunden när i Norrbottenspropositionen nu föreslås en flyttning av rälsverket från Domnarvet till . Vilka konsekvenser kan det ha? Vi vill peka på några: Den oro på grund av förestående beslut, som finns hos nuvarande personal i rälsverket, kan göra att de anställda flyr därifrån och att man en vacker dag står med reducerad personal. Kundernas anspråk kan då bli svåra att tillfredsställa och de kan söka sig till andra leverantörer. I det läget kan hela tillverkningen äventyras. Enligt vår uppfattning kan det inte vara rimligt att innan landets ekonomi väsentligen stärkts förutsätta att medel skall kunna anvisas för en rälsverksflyttning. Med hänsyn till nödvändigheten av att bygga vidare positiva resultat, måste det vara angelägnast att stärka och förbättra de olika enheterna. Det är ett starkt behov av att bygga vidare på kvalitet, leveranssäkerhet och goda priser. En konsoliderings- och försiktig uppbyggnadsperiod är nödvändig. Det synes oss därför föga rationellt att nu ange tidpunkten för flyttningen av en lönsam enhet. Utvecklingen av stålmarknaden bör avvaktas och ett beslut om flyttningen av rälsverket bör anstå tills dess förhållandena kan överblickas och bedömas. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande propositionens förslag om flyttning av rälsverket. () BO () () ()
mot · G6022266 · 1983-04-05 00:00:00 — m. fl. Utveckling i (prop. 1982/83:120) Vid sidan av de stora tillverkningsenheter sorn numera utgör finns ett antal mindre handelsstålsföretag. tillkallade den dåvarande regeringen förre LOordföranden för att leda samtal mellan dessa mindre handelsstålsföretag och med . Syftet var att de åtgärder som vidtog i sin strukturomvandling inte skulle leda till väsentliga svårigheter för de mindre verken. Problem skulle sålunda inte flyttas från en ort till en annan. redovisade resultatet av sitt arbete. Han framhöll nödvändigheten av en samordning och skisserade vissa förslag till ändring av ägarstrukturen. Regeringen tog emellertid inga initiativ i enlighet med förslaget. Företagen har dock själva vidtagit åtgärder. a. kan nämnas att har nedlagt sin stålproduktion. De båda företagen samarbetar numera på sådant sätt att det synbarligen är till nytta för både ägare och de anställda. Företagens näraliggande produktioner har strukturerats, avsättningsfrågor har kunnat bevakas bättre än tidigare och arbetskraften har reducerats i jämförelsevis liten omfattning. Proposition 1982/83:120, Utveckling i , har emellertid på nytt skapat oro i och . Kan en framtida ombyggnad av finvalsverket i medföra en sådan kapacitetshöjning att det ökar redan befintlig överkapacitet i landet till förfång för det nya företaget ? Den frågan kräver ett svar, menar både företagsledning och de fackliga organisationerna på de båda orterna. har i motioner påpekats behovet av en fortsatt samordning för att förhindra överkapacitet. Vi finner det angeläget att regeringen medverkar till att ett sådant samarbete kan åstadkommas. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om de mindre handelsstålverkens framtida drift. () BO () () () () ()