mot · G602743 · 1983-01-20 00:00:00 — 1982/83: 743 m. fl. En utbyggnad och förbättrad barnomsorg har utbyggnaden av barnomsorgen bromsats upp. Den tänkta utbyggnaden i femårsplanen om 100000 nya daghemsplatser och 50000 nya fritidshemsplatser har bara uppfyllts till hälften. Ändå innebar femårsplanens målsättning en mycket begränsad utbyggnad, med tanke på det stora behov av barnomsorg som fanns då och som fortfarande givetvis finns. Enligt kommunernas beräkningar kommer femårsplanen att bli en tioårsplan om inte direkta, tvingande åtgärder vidtas för att förmå kommunerna att bygga ut barnomsorgen. Femårsplanen gav 58600 daghemsplatser och till 1986 beräknas ytterligare 45 800 platser. På samma sätt tillkom 28200 fritidshemsplatser och 25500 beräknas tillkomma nästa femårsperiod. Detta skulle innebära att det 1986 finns bara 186000 daghemsplatser och 80 500 fritidshemsplatser. Antalet barn i aktuella åldrar är i genomsnitt 100000 barn i varje årskull. Om man utgår ifrån att daghem och fritidshem är till för barnens skull och att alla barn därför självklart borde ha rätt till en barnomsorgsplats framstår bristen på platser som ofantligt stor. Det skall tilläggas att det också finns platser i familjedaghem för både förskolebarn och yngre skolbarn, närmare bestämt 91500 resp. 40000 platser. Den bästa omsorgsformen för de allra flesta förskole- och skolbarn är daghem och fritidshem och de familjedaghemsplatser som finns bör ersättas av en kollektiv barnomsorg. De kvinnor som arbetar som dagmammor bör erbjudas utbildning för att sedan arbeta i den kollektiva barnomsorgen. har det förekommit att föräldragrupper själva tagit initiativ till och startat daghem. Vpk anser att de olika former av privat barnomsorg som finns, med vissa kommunala bidrag, till största delen är ett uttryck för att människor hamnar i krissituationer på grund av den otillräckliga utbyggnaden av den kommunala barnomsorgen. I många fall är det människor som inte får någon daghemsplats till sina barn som tillsammans skaffar lokal och öppnar ett daghem. Dessa vid sidan av den kommunala barnomsorgen verksamma daghem utgör en mycket liten del av den totala barnomsorgen, men skulle om det skedde en expansion kunna utgöra ett hot mot utbyggnaden av den kommunala barnomsorgen. Den utbyggnadsplan som regeringen tillsammans med kommunförbundet arbetar med måste ha som målsättning att snabbast möjligt ge alla barn tillgång till en bra och avgiftsfri barnomsorgsplats. Det skall vara lika självklart med barnomsorgsplats som det är att barn får plats i skolan . Utbyggnaden av barnomsorgen bromsas upp när arbetslösheten ökar och eftersom det är kvinnor som hårdast drabbas av arbetslösheten, tas detta som intäkt för att minska på utbyggnaden. Daghem och fritidshem byggs inte för barnens skull, utan för att näringslivet skall ha barnpassning när mödrarna arbetar. Vpk accepterar inte detta synsätt. Visserligen är tillgången på daghem och fritidshem en förutsättning för kvinnornas deltagande i arbetslivet - men daghem och fritidshem behövs för barnens egen skull. Därför får inte en ökande arbetslöshet tas till intäkt för att minska på utbyggnaden. På vissa orter är efterfrågan på fritidshem låg. Det kan t.o. m. finnas tomma platser på orter där det egenliga behovet är enormt stort och där antalet platser långt ifrån svarar mot vad som behövs. Höga avgifter och en verksamhet som inte fungerar för skolbarns behov kan vara orsaker till detta. Men det kan också vara så att föräldrarna inte förstår betydelsen av fritidshem för sina barn. Kommunerna borde därför informera föräldrar om vikten av kollektiv barnomsorg. Kommunerna borde också undersöka hur barnen lever och hur de mår i olika bostadsområden. I tider när individualismen frodas måste den kollektiva gemenskapen utgöra motvikt. Det får inte bli så att föräldrar t. ex. hellre köper en video än betalar för fritidshemsplats. Antalet ensamma barn har ökat. Nyckelbarnen har blivit videobarn och gått in i hemmen och blivit isolerade, och har varken vuxna människor eller andra barn att vara tillsammans med. Många intervjuer med barn visar att barn vill ha vuxenkontakt. Det behovet måste kommunerna ta fasta på och planera för en bra och trygg barnmiljö. Ett av skälen till kommunernas dåliga utbyggnad av barnomsorgen sägs vara att barnomsorgen är dyr. Det finns ett antal undersökningar som tvärtom bevisar att utbyggd barnomsorg är lönsam, t.o.m. vinstgivande för samhället. har de samhällsekonomiska vinsterna vid barnomsorgens utbyggnad underskattats. Den senaste undersökningen på detta område är gjord av kommunförbundet, Samhällsekonomiska effekter av en utbyggnad av barnomsorgen. Där konstateras att redan vid 13 timmars arbete täcks samhällets kostnader för barnomsorgen in. Vid heltidsarbete ökar den samhällsekonomiska vinsten genomsnittligt till . om vinsten fördelas på de barnet får barnomsorg. Trots att småbarnsplatserna är dyrare än övrig barnomsorg är det också lönsamt att bygga ut dessa t. o. m. vid en genomsnittlig deltid. Vpk menar att vinstaspekter inte i någon mening får vara avgörande för barnomsorgens utbyggnad. Men om det nu är oomtvistligt så att denna verksamhet är ekonomiskt lönsam är det märkligt att olika regeringar i dessa spartider inte förstått det ekonomiskt riktiga i att satsa på en fullt utbyggd barnomsorg. Kvalitetsbegreppet inom barnomsorgen innehåller givetvis många olika delar. Det finns till att bölja med grundläggande delar som måste lösas för att skapa möjlighet att gå vidare för att utveckla kvaliteten inom barnomsorgen. En sådan grundläggande förutsättning är ett väl avvägt förhållande mellan barngruppernas storlek och antal personal. Det är vidare tillgång till lokaler som är väl anpassade till den verksamhet som skall bedrivas där. Dessa förutsättningar är fortfarande på många håll inte uppfyllda. Det finns stora variationer mellan olika kommuner och även mellan barnstugorna inom samma kommun. Risken är dessutom överhängande att under nuvarande kärva ekonomiska situation det genomförs försämringar. Vpk anser att det både i fråga om barngruppernas storlek och personaltätheten måste införas bindande miniminormer. För åldersgrupperna inom förskolan och fritidshemmen bör grupperna inte vara större än 15 barn. För de s. k. småbarnsgrupperna, i åldrarna , bör antalet inte överstiga 10 barn. När det gäller s. k. utvidgad syskongrupp, barn från , bör barnantalet var 12-15, beroende på åldersfördelningen mellan barnen i gruppen. Att bedriva verksamhet i dessa utvidgade grupper är inte utan problem. Det kan vara svårt att finna varierande pedagogisk sysselsättning för alla barn i gruppen. Erfarenheter från denna typ av gruppsammansättning visar också att de äldre barnens behov kan bli eftersatt. För- och nackdelar med s. k. utvidgade syskongrupper bör noga utvärderas. De rekommendationer för personaltäthet som utfärdat bör gälla. Det innebär 0,40 personal per barn i åldrarna 0,, 0,20 i åldrarna och 0,17 i åldrarna . Frågan om vikarier inom barnomsorgen har alltid vållat problem. Där bör ett system med fasta vikarier i en personalpool, knutna till speciella barnstugor, införas. Dimensioneringen bör vara 1 vikarie på 5 anställda. Inom barnomsorgen är det många barn som har särskilda behov av stöd och stimulans. För att tillgodose dessa barns behov måste ytterligare personalförstärkning finnas. Ett särskilt statsbidrag för sådan stödpersonal bör utgå till kommunerna. Vpk anser att utrymmesstandarden är en viktig kvalitetsfråga. Genom riksdagsbeslut slopades ytnormen, som f. ö. är den enda norm som funnits inom barnomsorgen. Beslutet innebar att lokalytan är knuten till statsbidragets storlek ett förhållande som givetvis innebär en stor risk för att kraven på utrymmesstandarden sänks. Därför bör den s.k. ytnormen återinföras och fastställas till 9,0-9,per plats, med vissa möjligheter till dispens så att kravet kan sänkas till 7,0-7,om det i övrigt finns goda planlösningar som kompenserar den minskade ytan. En ytterligare viktig del till frågan om kvaliteten inom barnomsorgen är innehållet i verksamheten. Verksamhetens innehåll är också varierande från kommun till kommun och från barnstuga till barnstuga. Att det trots detta ändå finns väl fungerande dag- och fritidshem är till stor del ett uttryck för att det inom barnomsorgen finns en stor tillgång i personalens kunskap och engagemang - en tillgång som bättre skulle kunna tillvaratas genom det stöd som klara riktlinjer skulle utgöra i det dagliga arbetet. Det har saknats pedagogiska riktlinjer för hur barnomsorgen skall arbeta. pågår ett pedagogiskt utvecklingsarbete både på central nivå och ute i kommunerna. Vpk har under krävt en läroplan för barnomsorgens verksamhet. har ett sådant arbete kommit igång och det är bra. Men pedagogiska program kommer inte att fa ett lyckat genomförande om förverkliganderesurser saknas, vilket är fallet i många kommuner. Vård och pedagogik ingår i förskolans och fritidshemmens verksamhet. Därför är det viktigt att arbetet med den pedagogiska förnyelsen alltid kopplas ihop med krav på barngruppernas storlek och ökad personaltäthet. Utvecklingsarbetet med läroplan för barnomsorgen får inte tas som intäkt för att underlåta att satsa på andra kvalitetshöjande åtgärder. Kravet på sex timmars arbetsdag för alla skulle vid ett genomförande få stor betydelse för barnomsorgen. Personalen vid förskola och fritidshem skulle inte behöva ha barn som efter tio elva timmars vistelse på daghemmet är övertrötta. Istället skulle de arbeta med barn som är gladare och mer harmoniska, därför att de har mer och framförallt meningsfullare tid tillsammans med föräldrar och eventuella syskon. Genom en sådan reform skulle förutsättningarna för samhällets barnomsorg ändras på ett positivt sätt. Reformen skulle med all sannolikhet få positiva effekter på föräldramedverkan i förskolans, fritidshemmens och verksamhet. Genom mer fritid och mindre trötthet skulle detta ge ökade möjligheter för ett större föräldraengagemang. De vuxnas ökade möjligheter till meningsfull fritid och ökat samhällsengagemang skulle utgöra positiva faktorer för barnens utveckling. I budgetpropositionen sägs att ett nytt statsbidragssystem är under utarbetande. Det är bra. Vpk menar att utgångspunkten för ett nytt statsbidragssystem skal! vara att staten tar det ekonomiska ansvaret för utbyggnaden och driften. Till statsbidragen bör miniminormer knytas, så att en jämn och god standard kommer till stånd över hela landet. Det är också av vikt att statsbidragssystemet utformas så att det stimulerar kommunerna att bygga ut barnomsorgen med målsättningen att alla barn skall få plats. bör staten ta hela det ekonomiska ansvaret för barnomsorgen. Kortsiktigt bör staten svara för personalkostnaderna som är kommunernas tunga post på driftsidan. I diskussionerna med kommunförbundet om ett förändrat statsbidragssystem bör också frågan om föräldraavgifter diskuteras. Avgifterna bör successivt avvecklas helt genom en nedtrappning av dessa. Personalens utbildning och behörighet Vpk har länge krävt en enhetlig utbildning för personalen inom barnomsorgen. Denna utbildning bör göras fyraårig med ett praktikår inlagt i studietiden. Utbildningen bör kallas förskollärarutbildning och ge behörighet för arbete inom barnomsorgen. Utbildningen kan antingen göras så bred att även fritidspedagogerna ryms inom den, eller också kan viss specialisering ske för fritidspedagoger under det sista studieåret. Vpk anser att det endast skall finnas en personalkategori i arbetet med barnet inom förskolan. Nuvarande uppdelning i barnskötare med huvudsaklig inriktning på spädbarnen och förskollärare för de äldre förskolebarnen grundar sig på en konstlad och föråldrad inställning. har barnskötarna, som arbetar med de yngsta barnen, en kortare utbildning än förskollärarna, som arbetar med något äldre barn. Barnskötarna har dessutom lägre lön och annan facklig tillhörighet. Detta är enligt vår uppfattning ett förhållande som försvårar ett bra samarbete mellan personalgrupperna. De barnskötare och den obehöriga personal som arbetar inom barnomsorgen bör erbjudas utbildning till förskollärare med lön . Vpk anser vidare att det är hög tid att fastställa behörighetskrav när det gäller arbete inom barnomsorgen. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att uttalar att målsättningen bör vara att alla barn skall kunna beredas plats i samhällets barnomsorg, vilket också bör vara riktmärke för regeringens aviserade överläggningar med , 2. att uttalar att utbyggnaden av samhällets barnomsorg bör ske i form av daghem och fritidshem och att familjedaghemmen därvid endast bör utgöra ett komplement för barn i speciella situationer, 3. att uttalar att för kommunerna bindande kvalitetsnormer för samhällets barnomsorg bör utarbetas och fastställas innebärande a) att ytkravet fastställs till 9-9,per plats, men att dispens skall kunna ges ned till 7-7,per plats vid särskilt goda planlösningar, b) att gruppstorleken fastställs till högst 10 barn i åldern , till 15 barn i åldrarna och 12-15 barn i s.k. utvidgad syskongrupp, c) att personaltätheten fastställs till 0,40 i åldersgruppen , 0,20 i åldersgruppen och 0,17 i åldersgruppen och däröver, 4. att uttalar att vid inrättande av åldersintegrerade avdelningar inom barnomsorgen behovet av att bedriva åldersanpassad verksamhet beaktas, 5. att uttalar att fasta vikarier bör anställas inom barnomsorgen, motsvarande en vikarie per fem anställda, 6. att uttalar att kommunerna bör ges rätt att anlita den stödpersonal för barn med särskilda behov som befinns erforderlig och att i efterhand, sedan särskild redovisning skett, erhålla full kostnadstäckning från staten för denna stödpersonal, 7. att uttalar att uppdelningen i barnskötar- och förskolläraretjänster bör avskaffas och ersättas av en tjänsteform benämnd förskollärare, 8. att uttalar att ett nytt statsbidragssystem för barnomsorgen bör vara utformat för att stimulera till en kraftig utbyggnad av barnomsorgen och dessutom garantera en hög och jämn kvalitet i landets samtliga kommuner, 9. att uttalar att det nya statsbidragssystem som är under utarbetande för barnomsorgen bör beakta behovet av en ändrad kostnadsfördelning mellan stat och kommun, och att staten successivt tar över kostnaderna för barnomsorgen, i första hand personalkostnaderna. 10. att hemställer hos regeringen att ansträngningar görs för att åstadkomma en sänkning av föräldraavgiften inom barnomsorgen i syfte att minska det hårda ekonomiska trycket på barnfamiljerna. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk) MAJ (vpk)