ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G602383 · 1983-01-15 00:00:00 — och den första sjukskrivningsdagen Tyvärr förekommer det då och då uppenbara missbruk av sociala förmåner av olika slag. Det är en viktig - men också grannlaga - uppgift för berörda myndigheter att försöka hindra och beivra sådant missbruk. uppspårade ett lokalkontor för i ett antal sjukskrivna, där man fann ett visst samband. Kassan krävde, att samtliga 16 berörda skulle lämna läkarintyg utfärdat av speciell läkare redan från första sjukpenningdagen. Vid uppföljning kunde man konstatera, att flertalet inte varit sjukskrivna alls samt att två visat sig vara sjuka och blivit överförda till specialistvård. Flertalet hade tidigare varit arbetslösa, men några hade vid uppföljningstillfället fått arbete. Enligt min mening tyder detta på att de vidtagna åtgärderna varit motiverade och ändamålsenliga. Men genom två JO-beslut har det nu fastlagts, att den åtgärd, som vidtagits av nyssnämnda lokalkontor av , inte varit tillåten enligt nu gällande lag. Det synes genom dessa utslag vara klarlagt, att försäkringskassa endast under pågående sjukskrivningsperiod kan sätta intyg från speciell läkare som villkor för fortsatt rätt till sjukpenning. Enligt erfarna bedömare bland läkare och administratörer så är detta mycket olyckligt. Om en person med hjälp av ett tiotal läkare lyckas hålla sig undan arbete är rehabiliteringsmöjligheterna minimala. Det är ju så att försäkrade, vars sjukdomsbild domineras av alkohol- eller narkotikamissbruk, ofta endast är intresserade av att skaffa sig läkarintyg som ger dem möjlighet att få sin sjukpenning medan de oftast saknar motivation för adekvat behandling. Vi har här återgett motiveringen till den fråga undertecknad den 15/10 1981 riktade till dåvarande socialministern . När hon lämnade sitt svar den 29/10 1981, så framgick det klart, att hon delade frågarens farhågor beträffande följderna av de tidigare åberopade . informerade också kammarens ledamöter om att frågan redan var föremål för behandling i syfte att åstadkomma rimligare regler. Hon delade också till fullo frågarens uppfattning, att sjukskrivning aldrig finge bli en ersättning för vård och behandling. Såvitt vi känner till har emellertid undersökningar och uppdrag inte ännu lett till erforderliga författningsändringar för att ge möjlighet att på förekommen anledning ålägga aktuell försäkringstagare att vid kommande sjukdomsfall anskaffa läkarintyg hos viss angiven läkare. Enligt vår mening är detta en mycket verkningsfull åtgärd för att komma till rätta med missbruk av sociala förmåner. Men också för att i förekommande fall kunna se till att en sjuk person snabbt får adekvat behandling för sina besvär. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna behovet av möjlighet för lokal försäkringskassa att i vissa fall kräva läkarintyg utfärdat av viss föreskriven läkare vid kommande sjukdomsfall. minab/gotab 1983 73387
mot · G602385 · 1983-01-18 00:00:00 — 1982/83 385-392 och mellan och barn Den senaste tidens medicinska utveckling har medfört att den juridiska och folkbokföringsmässiga gränsen mellan och barn vid 28:e graviditetsveckan och födelsevikt ter sig alltmer omotiverad, främst på grund av att av barnen som föds före graviditetsvecka 28 överlever. I praktiken får den nuvarande gränsen mellan och barn orimliga konsekvenser. Om en kvinna t. ex. föder tvillingar och det ena barnet lever, medan det andra är dött vid födelsen, får hon enligt nuvarande lagar ett barn och ett . Det torde vara svårt, för att inte säga omöjligt, för föräldrarna att betrakta det döda barnet som ett , utan juridisk rätt till ett namn eller några rader i folkbokföringen. Däremot har föräldrarna rätt att få gravsättning eller eldbegängelse av dödfödda som dött före 28 :e havandeskapsveckan, om de bara har ett läkarintyg om dödsfallet. Detta är givetvis ett steg i rätt riktning och en human inställning, som tillkommit på ärkebiskopens hemställan. Men det blir en svårförståelig inkonsekvens mellan denna, införda, rätt att begrava sitt barn och den bristande rätten att få det godkänt som människa i alla andra sammanhang. I konsekvens med den nuvarande gränsen mellan och barn tillhör den gravida kvinnan sjukhusets förlossningsavdelning först efter graviditetsvecka 28. I tillhör kvinnan numera emellertid förlossningsavdelningen redan fr. o. m. vecka 26, dels på grund av den ökade sannolikheten för att barnet skall överleva, dels för att underlätta föräldrarnas psykologiska bearbetning av en eventuell förlust av barnet. Detta torde vara möjligt att tillämpa även inom övriga landstingsområden, även med bibehållen 28-veckorsgräns. Det vore dock logiskt att ändra gränsen. En nedjustering av den juridiska och folkbokföringsmässiga gränsen mellan och barn till låt säga vecka 26 och/eller en lägre födelsevikt skulle underlätta både föräldrarnas och vårdpersonalens situation. Det skulle därmed vara möjligt att fastställa en vårdnivå, så att för tidigt födda barn får en likartad vård och behandling inom samtliga landstingsområden. 1 1982/83. Med hänvisning till ovanstående yrkar vi att hos regeringen anhåller att en allsidig utredning angående gränsen mellan och barn kommer till stånd, så att de legala aspekterna kommer i överensstämmelse med nuvarande medicinska resultat och etiska värderingar.
mot · G602388 · 1983-01-18 00:00:00 — Ett nationellt ansvarsbibliotek för omvårdnadslitteratur En ny vårdyrkesutbildning påbörjades inom den . I enlighet med högskolans målsättning är de nya vårdutbildningarna forskningsanknutna, vilket bl. a. innebär att eleverna i väsentligt högre grad än tidigare kommer att anlita skolornas bibliotek. Kvaliteten på skolbiblioteken är mycket ojämn, även om de universitetsanknutna skolorna är något bättre rustade. Vårdskolornas kvalitet bör - trots de olika huvudmännen - vara så jämn som möjligt, vilket innebär att de studerande skall ha tillgång till likvärdig litteratur, t. ex. vad gäller omvårdnadsforskning. Forskningsanknytningen vid de moderna vårdskolorna är en utomordentligt viktig del av utbildningen, och behovet av ett ansvarsbibliotek för omvårdnadsforskning har blivit allt större. Det är att beklaga att moderata samlingspartiets krav på ett enhetligt statligt huvudmannaskap för de långa och medellånga vårdyrkesutbildningarna icke vann bifall. Biblioteksfrågan hade då lösts på ett naturligt sätt. För att tillförsäkra alla vårdyrkesstuderande tillgång till nödvändig forskningslitteratur är det nu nödvändigt att inrätta ett nationellt ansvarsbibliotek för omvårdnadslitteratur. Med stöd av ovan sagda föreslår vi att hos regeringen hemställer om utredning rörande möjligheten till inrättande av ett nationellt ansvarsbibliotek för omvårdnadslitteratur. () ()
mot · G602389 · 1983-01-14 00:00:00 — Undervisningen i religionskunskap i gymnasieskolan beslöt utifrån betänkande från utbildningsutskottet om timplanerna för gymnasieskolan. Beslutet innebar ett ökat timantal för historieämnet men fick till följd att ämnet religionskunskap tilldelades på humanistisk, samhällsvetenskaplig och naturvetenskaplig linje men endast på ekonomisk, teknisk och naturvetenskaplig-variationslinjen. Beslutet om minskning av timantalet för religionskunskap var olyckligt och inte grundat på tillräckligt noggrant övervägande och detta överensstämde inte heller med förslaget i propositionen. Av denna anledning bör frågan prövas på nytt. Enligt vår mening bör man i första hand återgå till tidigare . Om detta inte synes vara möjligt, vill vi i andra hand föreslå att uttalar sitt stöd för det förslag generellt som den då aktuella regeringspropositionen innefattade. Vi är medvetna om att denna ändring kan vålla praktiska svårigheter att genomföra. Vi vill dessutom framhålla att de uppsatta besparingsmålen skall kvarstå oförändrade. Med hänsyn till att ämnet religionskunskap måste prioriteras av många viktiga skäl, föreslår vi att gör ett uttalande av den innebörden, att detta ämne på gymnasiet skall ges minst på samtliga linjer samt att regeringen får återkomma till med ett reviderat timplanförslag där detta krav blir tillgodosett. Det får då ankomma på regeringen att ge förslag till den praktiska avvägningen i förhållande till andra ämnen som denna ändring kan föranleda. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att hos regeringen anhålla om förslag till reviderad timplan för gymnasieskolan, där ämnet religionskunskap på samtliga i motionen nämnda linjer har tilldelats minst .
mot · G602391 · 1983-01-18 00:00:00 — m. fl. har för /84 lämnat två alternativ i sitt anslagsäskande för driften. Båda alternativen underskrider den s. k. vidmakthållandenivån, dvs. innebär i realiteten en viss kapitalförstöring. Alternativ 1 upptar ett äskande på 3 700 milj. kr., men detta anslag innebär inte att man kan klara de mål som satt upp för bättre framkomlighet och bättre trafikmiljö trafikbeslut. fortsätter rationaliseringsinsatserna och försvinner 1 800 arbetstillfällen och hundratals maskinenheter, dessutom hotas ett stort antal vägstationer av indragning. som på detta sätta måste fortsätta indragningar och personalnedskärningar används väganslag för s. k. sysselsättningsbefrämjande åtgärder och beredskapsarbeten. I stället för att skapa trygghet och stabila planeringsförutsättningar för statens vägverk och dess anställda, finns en klar tendens att gå över till entreprenörer, tillfälligt anställda och beredskapsarbeten. Denna politik, som skapar oro och otrygghet för de anställda, måste bli föremål för omprövning. Anslaget för byggande av statliga vägar hålls vid oförändrat belopp, 900 milj. kr., vilket i stort sett innebär en minskning motsvarande inflationen. hade äskat 1 300 milj. kr., vilket även biträddes av den fackliga organisationen. I budgetpropositionen konstateras mycket riktigt att medel i genomsnitt ställs till förfogande via den s. k. finansfullmakten med 500 milj. kr./år. Till detta skall läggas det belopp (368 milj. kr. 1981/82) som faller under anslag till beredskapsarbeten. Man kan alltså notera att omkring hälften av totalinvesteringarna i vägbyggande på så sätt ligger utanför ordinarie anslag på 900 milj. kr./år. Hela detta system är ägnat att driva på neddragning av byggnadsverksamhet samt medverka till otrygghet för personalen liksom försämrade planeringsförutsättningar för verket. Det är inte förvånande att personalorganisationerna starkt reagerar mot denna politik, som leder till att andelen entreprenad- och tillfällighetsarbeten ökar. Målsättningen för fackföreningsrörelsen är bl. a. ökad trygghet för de anställda. framhålls i budgetpropositionen att planeringen rekommenderas ske baserad på ordinarie anslag samt därutöver 500 milj. kr. (som utgör genomsnittet för vägbyggande av sysselsättningspolitiska skäl, dock med stora årliga variationer). Detta system anser personalorganisationen inte vara acceptabelt. Man kan inte bygga en vettig planering på sysselsättnings anslag av varierande storlek, utan det måste i så fall ske genom anslag på den ordinarie budgeten. Förutom den nyssnämnda otryggheten för personalens anställning riskerar med det i budgetpropositionen föreslagna systemet att gå miste om sin kompetens. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen sagts om ökad trygghet för de anställda och bättre planeringsförutsättningar för statens vägverk, 2. att som sin mening uttalar att landets väginvesteringar skall till den absolut övervägande delen ske via anslag på ordinarie budget. (vpk) INGA (vpk)
mot · G602392 · 1983-01-18 00:00:00 — Fordonsförares skyldighet att ge tecken vid ändrad körriktning Enligt 87 § i vägtrafikkungörelsen (VTK) skall förare som ämnar starta från vägkant, vända, svänga eller byta körfält eller eljest företaga en icke oväsentlig ändring av fordonets placering i sidled till ledning för andra ge tecken med körriktningsvisare, om sådan föreskrivits för fordonet, och i annat fall genom att sträcka ut armen. 87 § tolkas nu så snävt att förare av cyklar och mopeder skall ge tecken för ändrad körriktning genom att sträcka ut armen eftersom det inte i lagen föreskrivits att cyklar och mopeder skall ha körriktningsvisare. Detta kan inte vara rimligt eftersom det numera finns väl utvecklade och fungerande körriktningsvisare även för cyklar. Dessa körriktningsvisare är försedda med ljussignal, varigenom tecken om ändrad körriktning uppmärksammas mycket bättre än genom en markering med utsträckt arm. Lagtexten i 87 § bör därför ändras så att om körriktningsvisare ej föreskrivits tecken för ändrad körriktning skall ske medelst körriktningsvisare eller genom att man sträcker ut armen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att ändra 87 § i VTK i enlighet med vad i motionen anförts. minab/gotab 1983 73389
mot · G602394 · 1983-01-18 00:00:00 — råder sommarfredning för lax i intill från baslinjen. Innanför denna gräns får fisket bedrivas även . Fisket har varit fredat den 15 juni-den 1 september. Denna fredningstid förlängdes till . Den förlängda fredningstiden avsåg att utgöra ett skydd för laxbeståndet. Ett förhållande som fiskebiologer numera i stort sett anser saknar betydelse, så mycket mer som att ett tidigare vinterförbud mot fiske kring jul- och nyårshelgen tagits bort. Denna förlängning av förbudstiden har inneburit stora nackdelar för yrkesfisket. Således har Östersjöfiskarna som en naturlig följd av dessa bestämmelser, bl. a. ekonomiska skäl, tvingats till fiske under och kring de stora helgerna . Förskjutningen av fisket efter lax från höst- till vinterfiske innebär i praktiken att höstfiske, som tidigare under första delen av september bedrevs under gynnsamma väderförhållanden, nu förskjutits till en stormig, kall och mörkare årstid. Då fiskebiologiska skäl tydligen inte ger något starkare stöd för ett bibehållande av den förlängda fredningsperioden torde, med de olägenheter för fisket som förändringen i stället har medfört, en återgång till fiske från från flera utgångspunkter vara en lämplig åtgärd. Då överenskommelsen beträffande fredning träffas vid årliga möten i med är det enligt min mening lämpligt att den svenska delegationen på den vägnar framför de olägenheter som påtalats i motionen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande förkortad fredningssäsong för laxfisket i .
mot · G602396 · 1983-01-13 00:00:00 — och i Pantsystem för batterier, m. m. Vid destruktionsanläggningar och tippningsplatser för hushållsavfall m. m. har tungmetallerna utgjort ett stort problem. När det gäller kvicksilvret har man åstadkommit en påtaglig förbättring genom att hos tandläkarna, där större delen av kvicksilveravfallet uppkommer, ordna med en direkt uppsamling så att inte kvicksilvret följer med avloppsvattnet ut från tandläkarlokalerna. Denna åtgärd har medfört en radikal minskning av kvicksilverförekomsterna i avfallsslam från kommunala reningsverk. Det är dock väl känt att vi fortfarande trots allt har stora problem såväl med kvicksilver som med kadmium och vissa andra tungmetaller. En av de största källorna till kadmiumförekomsterna etc. är de små elbatterier till hörapparater, elektronräknare m. m. Även lysrören är en tungmetallkälla, när de såsom avfall hamnar bland soporna. Nuvarande teknik ger knappast några som helst möjligheter att separera ut dessa tungmetaller från gaserna i förbränningsanläggningarna eller avloppsvattnet från avfallstipparna. I lär förbrukas batterier med ett tungmetallinnehåll, som motsvarar ca kadmium och kvicksilver. Detta är nära så mycket kvicksilver som kommit ut från industrins processutsläpp. har dessa processutsläpp reducerats , medan användningen av tungmetallhaltiga batterier bara ökat. Problemen är likartade i hela . Svårigheten är att samla in dessa batterier, lysrör etc. på ett ekonomiskt försvarbart sätt. Enligt vårt förmenande borde det enklaste sättet vara att införa ett pantsystem av ungefär samma modell som vi f. n. tillämpar när det gäller returglas. Panten måste givetvis sättas betydligt högre (sannolikt ca /st), men tillvägagångssättet skulle kunna vara detsamma. När man första gången köper batteri eller lysrör betalar man denna pant, och det kan väl hända att man i princip behöver två uppsättningar för vilka man har betalat pant. När en uppsättning är förbrukad tar man den med sig till affären, där man då får köpa motsvarande antal batterier eller lysrör, utan att betala pant. Sedan återstår det ju bara för eller eventuell entrepre Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna behovet av ett pantsystem för batterier, lysrör etc. för att minska problemen med tungmetaller i miljön.
mot · G602397 · 1983-01-17 00:00:00 — För att ett förslag skall erhålla exportstöd för att genomföra ett projekt erfordras bl. a. att minst tre företag deltar i projektet. Detta villkor verkar hämmande på många företag som önskar göra egna satsningar men som då inte har möjlighet att erhålla något exportstöd. I en motion till förra aktualiserade jag möjlighet för företag inom trähusbranschen att erhålla stöd även om kravet på minst tre företag inte uppfyllts. I motionen omnämndes den besvärliga situation inom träshusbranschen med tanke på det minskade bostadsbyggandet i . Utvecklingen för trähusbranschen har därefter ytterligare försämrats. Därför är det mycket angeläget att olika stimulansåtgärder vidtas för att öka exportvolymen. Vid behandlingen av motionen konstaterades att den översyn av de branschfrämjande åtgärderna som statens industriverk utförde skulle redovisas . utgick vidare ifrån att regeringen vid sina överväganden också skulle pröva möjligheten för en mera flexibel tillämpning av kravet på antalet deltagande företag. I regeringens budgetproposition omnämns inte industriverkets utvärdering och följaktligen föreslås inga förändringar. Detta är att beklaga. Regeringen föreslår däremot ytterligare negativa åtgärder för trähusbranschen eftersom man slopar stödet till svenska exportprojekt. Den genomförda devalveringens effekter torde inte ge det positiva resultat som regeringen förutsätter för trähusbranschen. För den svenska trähusbranschens framtid är det nödvändigt att flexibla stödformer införs. Det är därför viktigt att kravet på minst tre företag inte längre skall behöva vara en förutsättning för att exportstöd skall kunna utgå. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen skyndsamt vidtar sådana förändringar att exportstöd kan utgå även om villkoret om tre samverkande företag inte uppfyllts.
mot · G602398 · 1983-01-17 00:00:00 — och mot export av vissa varor m. m. Miljöopinionen har vuxit sig allt starkare i . Vi har blivit medvetna om att naturen och vår hälsa kan skadas av en del metoder som utvecklats i okritisk teknisk framstegsoptimism. Lagar har stiftats och myndigheter inrättats för att förbättra miljön och förhindra förstörelse. Kampen fortsätter, men en del resultat har nåtts. Det borde vara självklart att när vi upptäckt att en företeelse är skadlig och beslutar oss för att förhindra den i , så skall vi inte heller utsätta andra folk för den. Riksdagsbeslutet efter folkomröstningen innebär att högst 12 kärnkraftsreaktorer och alltså inga kärnvärmereaktorer får uppföras i och att all kärnkraft skall vara avvecklad . Produktion av nya kärnenergianläggningar är alltså inte tillåten. Export av kärnreaktorer och reaktorteknologi bör bl. a. därför förbjudas. Kemikalier och läkemedel som är förbjudna i bör inte heller exporteras. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar hos regeringen anhålla om förslag till lag som förhindrar export av varor och teknik som inte får saluföras i . () ()
mot · G602400 · 1983-01-18 00:00:00 — m. fl. Bidragen till oljetransporter i glesbygd Olje- och drivmedelskonsumenterna i de delar av landet som har strängt klimat och långa transportavstånd får betala mer för olja och bensin dels på grund av det större behovet, dels på grund av de högre transportkostnaderna. I samband med tidigare utredningar och prövningar av denna fråga, som enligt vår mening framför allt har en fördelningspolitisk aspekt, har en rad tunga remissinstanser förordat en total utjämning av oljepriserna. Det vore snarare rimligt och rättvist att de områden av vårt land som har ett hårt klimat och långa transportvägar - om man verkligen ville uppnå en rättvis fördelning - borde ha lägre bränslepriser. Verkligheten är i stället den att de områden av landet som förbrukar mindre volymer brännolja för uppvärmning och där transportkostnaderna är lägre nu erhåller billigare olja. Den borgerliga regeringen föreslog i proposition 1981/82:100 bil. 14 att det transportbidrag som utgått helt skulle tas bort. förkastade detta förslag, men trots detta återkommer den socialdemokratiska regeringen med samma förslag om indragning av bidraget. Motiveringen är densammaeftersom oljan blivit så dyr har bidragets relativa andel blivit allt mindre. Men den fördelningspolitiska rättviseprincipen borde i så fall motivera en höjning av detta bidrag så att en kraftigare sänkning av det s. k. ortstillägget som oljebolagen tar ut hade kunnat ske. kommunisterna anser att kravet på en utjämning av oljepriserna i landet är i hög grad berättigat. Enligt vår mening är det viktigt att slå vakt om den princip som bidraget representerar, nämligen att avlägsna landsdelar inte skall missgynnas. Enligt vpk:s mening skall man arbeta för en total utjämning i hela landet. Med hänsyn till det statsfinansiella läget är vi dock beredda att t. v. avvakta med att framställa ett sådant förslag. Genom ett system med utjämningsförfarande då det gäller prissättningen skulle det vara praktiskt möjligt att solidariskt fördela ett stöd. I avvaktan på en sådan utjämning hävdar vi, som fullt befogat, att nu gällande regler för bidrag som sänker ortstilläggen skall bibehållas. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utjämning av priserna på oljeprodukter, 2. att med anledning av proposition 1982/83:100 bil. 14 Industridepartementet C 3. utvecklingsinsatser och förslag under punkt 1 beslutar avslå regeringens förslag till lag om upphävande av lagen (1980:564) med bemyndigande om sänkning av ortstillägg för vissa oljeprodukter och i stället reserverar erforderliga anslag för ändamålet. (vpk) (vpk)