mot · G602966 · 1983-01-24 00:00:00 — Åtgärder inom industrin för yrkesutbildning av ungdom Skall klara samhällsekonomin måste industrin ha tillgång till yrkeskunnig arbetskraft på alla nivåer inom företagen. Industrin lider emellertid brist på yrkeskunniga medarbetare, särskilt yrkesarbetare. Anledningen till detta förhållande är att ungdomar i mindre utsträckning än tidigare velat söka sig till industriarbete. De arbetslösa ungdomarna är givetvis en viktig rekryteringsgrupp. Det är angeläget att dessa erbjuds utbildning eller yrkesintroduktion av varierande längd för att utbildas inom områden där det finns sysselsättning. Det är utomordentligt väsentligt för den arbetslösa ungdomen att kunna få ett reguljärt arbete på den öppna arbetsmarknaden framför att vara hänvisade till den konstlade sysselsättning som bl. a. beredskapsarbeten innebär. I skolan är syo-konsulenternas uppgift att översiktligt och sakligt söka informera om hela arbetslivets yrkes- och utbildningsvägar. Den utbildning som av statsmakterna fastställts för syo-konsulenter är icke tillrättalagd för detta arbete. Endast en liten del av utbildningsinnehållet har anknytning till frågor om arbetsmarknaden och dess förhållanden. Detta medför att många syo-konsulenter icke är skickade att ge en objektiv bild av industrins förhållanden. Endast de syo-konsulenter som utöver sin teoretiska utbildning har egen arbetslivserfarenhet kan klara denna uppgift. De av statsmakterna fastställda utbildningsplanerna måste därför ändras till att innehålla väsentligt större inslag rörande arbetsmarknadens förhållanden och det praktiska arbetslivet. Också arbetsförmedlarna har behov av ökade kunskaper kring arbets- och utbildningsförhållandena inom olika branscher. Kunskaperna om arbetslivet måste sålunda förbättras för såväl syokonsulenter som arbetsförmedlare genom längre och mera grundläggande information om yrkeslivet. Också informationen från arbetsmarknadens parter måste fördjupas. En stor del av landets ungdomar går till gymnasieskolan. Av dessa går till teoretiska linjer. Genom ett traditionellt hårt könsbundet val halveras dessutom de presumtiva kandidaterna till industriarbete - de flesta industribranscher slåss därför om av en årskull. De som valt teoretiska linjer och ej fortsatt till högskolan anser att de utbildat bort sig från industriarbetet. Det är därför nödvändigt att antingen dimensionera om gymnasieskolan mot mera praktisk utbildning eller förmå ungdomen att se en teoretisk gymnasieutbildning som en allmänbildning som inte utesluter ett industriarbete. Det behövs en bred allmän utbildning som bas för många kvalificerade yrkesarbeten i en alltmer internationaliserad och teknologiskt komplicerad industri. Företagens utbildningsinsatser för ungdomar har under de senaste decenniernas skolreformer ej betraktats som likvärdiga i jämförelse med skolförlagd utbildning, som därför blivit dominerande. Utvecklingen inom verkstadsindustrin är härvid belysande. Nedanstående tabell visar tydligt hur snabbt yrkesutbildning i industrins egen regi minskat. Procentuell andel Relativa förändringar År Total grund- ii ii utbildning företag skolor företag* skolor* (relativ andel) Yrkesutbildning i gymnasieskolan öppnar vissa möjligheter att ge ungdomar praktisk utbildning. Kapaciteten kommer dock inte att täcka kommande rekryteringsbehov av främst yrkesarbetare. Det vore därför önskvärt att företagen medverkade med systematisk yrkesutbildning. Detta kräver en ökning av den företagsförlagda utbildningen. Dessa synpunkter vidareutvecklas i den moderata partimotionen om arbetsmarknadspolitiken, till vilken vi ger vårt instämmande. Även arbetsmarknadsutbildning och vissa stödformer har utbetalats så generöst att ungdomen upplever inkomst av arbete som ett marginellt tillägg jämfört med det ekonomiska grundskydd som utgått. Med åberopande av vad som ovan anförts hemställer vi att hos regeringen begär förslag till ett samlat åtgärdsprogram för att förbättra industrins möjligheter att rekrytera och utbilda ungdomar.