mot · G6021653 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1653 Samordnad utbildningsplanering m. m. inom jord-, skogs- och trädgårdssektorn I proposition 1982/83:100 bilaga 10 konstaterar båda de föredragande statsråden betydelsen av de övergripande förändringar som genomförts inom den statliga skoladministrationen. Ansvaret för den svenska skolan har i hög grad överförts till regional och lokal nivå. Statsbidragssystemet har förändrats innebärande att resurser i högre grad kan fördelas efter lokala behov och initiativ. Skolstyrelser och utbildningsnämnder skall utifrån skiftande lokala utgångspunkter fatta beslut visserligen i enlighet med de centralt angivna målen och riktlinjerna - men med en inriktning som i högre grad utgår från behoven och förutsättningarna på det lokala planet. Detta kommer att innebära en betydande decentralisering och friare resursanvändning, vilket bör leda till en bättre måluppfyllelse i skolan. I budgetpropositionens inledande översikt konstateras dock att denna förändring medför skärpta krav på planeringen på den regionala nivån. Ett regionalt mönster för samverkan kring lokalisering, resursutnyttjande och rollfördelning håller på att växa fram, främst i länsskolnämndernas och regionstyrelsernas regi och i nära kontakt med länsorgan samt näringslivets och löntagarnas organisationer. För gymnasieskolans del är en av de mest påtagliga förändringarna att ett nytt system för dimensioneringen börjar tillämpas fr. o. m. /84. Inom de av centrala instanser fastställda länsramarna kommer länsskolnämnderna att fördela antalet intagningsplatser på kommuner och utbildningsvägar. Utgångspunkten är därvid den sektorsindelning omfattande olika typer av utbildningar som det nya systemet bygger på. Av SÖ:s sammanställningar och fördelningsförslag framgår att sektorerna utgörs av fem stora och tunga sektorer och att den sj ätte - JST-sektorn - är en liten och smal sektor i jämförelse med de övriga. Antalet skolenheter inom denna sektor är också relativt få, fördelade i stort sett med 2-3 skolor i varje län. Detta förhållande innebär enligt vår mening att det är särskilt viktigt att inom JST-sektorn planera, samordna och utnyttja alla tillgängliga resurser så väl som möjligt. Det är också angeläget att inriktningen av och innehållet i den utbildning som meddelas i dessa skolor moderniseras och anpassas till framtida krav och utvecklingstendenser. Detta är en förutsättning för att utbildningen skall kunna bli den utvecklingsfaktor som krävs med nya inslag och förändringar av produktion och resursutnyttjande. 1 1982/83. I propositionen anmäler föredraganden att den avlämnade och remissbehandlade gymnasieutredningen är föremål för beredning i . Vidare anmäls att en proposition om vuxenutbildning kommer att framläggas . Statsrådet understryker i samband därmed att det bör finnas ett samband mellan å ena sidan ungdomsutbildning och å den andra sidan vuxenutbildningen. Vidare upprepas behovet av samverkan mellan de olika utbildningsformerna Komvux, gymnasieskola och arbetsmarknadsutbildning. Detta har ingått i direktiven till alla statliga kommittéer på utbildningsområdet . Dock har de konkreta resultaten i form av förslag och praktiska åtgärder i stort sett ännu lyst med sin frånvaro. Enligt vår mening är det i högsta grad angeläget att resurserna för såväl grundutbildning, vidareutbildning och fortbildning i form av vuxenutbildning utvecklas, samordnas och tillvaratas inom den smala JST-sektorn. Situationen är den att resurserna i alltför hög grad är uppsplittrade på olika statliga och kommunala instanser och huvudmän. Dessutom är det påfallande att den yrkes- och fortbildningsbetonade vuxenutbildningen knappast alls utvecklats i samma utsträckning inom JST-sektorn som inom andra yrkesområden. SÖ fastställde först läroplaner för Komvux motsvarande de tvååriga jordbruks- och skogsbrukslinjerna. Detta skedde efter framställning från , . Några läroplaner för särskild yrkesinriktad vuxenutbildning finns såvitt bekant inte alls inom dessa områden. De mest omfattande resurserna för fortbildning av yrkesverksamma inom JST-områdena har satsats inom arbetsmarknadsutbildningen, AMU och de inom skogs- och lantbruksområdena verksamma skogsvårdsstyrelserna och lantbruksnämnderna. De sistnämndas resurser och insatser är i stort sett ändamålsenliga och angelägna att bibehålla. Dock har den direkta rådgivningen/fortbildningen från t. ex. lantbruksnämndernas sida blivit lidande på grund av besparingsåtgärderna på det statliga området. När det gäller AMU har det i regel varit lättare att erhålla statliga resurser till utbildning vid AMU-centra än vid gymnasieskolorna, även om insatserna på JST-området dragits ned av statsfinansiella skäl . är emellertid AMU den utbildningsform som är svårast för flertalet yrkesutövare i lantbruket att utnyttja, eftersom den är förenad med ett arbetslöshetskriterium. För egna yrkesutövare och familjemedlemmar i lantbruket är det ofta ett problem att kunna styrka en arbetslöshet - även om man är undersysselsatt - på det sätt arbetsmarknadsmyndigheterna kräver. Det bör därför finnas utbildnings/fortbildningsformer för dessa grupper som är tillgängliga utan administrativa och andra hinder. Yrkesinriktad Komvux är en sådan form, som kan vara användbar och tillgänglig i en helt annan utsträckning under förutsättning att ett lämpligt utbud kommer till För att detta skall ske krävs ett omfattande inventerings-, planeringsoch samordningsarbete på länsplanet i varje län. Behoven bör fastställas och läroplaner utarbetas. Samarbete med olika intressenter måste ske och informationsinsatser genomföras osv. Enligt vår mening bör de övergripande riktlinjerna för skolväsendets omdaning och planering, sorn åberopats i budgetpropositionen och i denna motion, ta sig uttryck i en bättre samordning av samtliga insatser inom JST-området. Därigenom kan man åstadkomma ett mer anpassat, överskådligt och lättillgängligt utbud av vidareutbildning, vuxenutbildning och fortbildning. Riktpunkten för en sådan strävan bör vara att göra lantbruksoch skogsbruksskolorna till naturliga centra inte bara för ungdomsutbildningen, som , utan även för vuxenutbildning och fortbildning. Skolorna bör utvecklas och ges resurser i olika avseenden som möjliggör ett utbildningsutbud som täcker utbildningsbehoven inom de aktuella yrkesområdena för varje yrkesutövare och sysselsatt. Eftersom landstingen är huvudmän för de gymnasiala utbildningarna bör utgångspunkterna vara att huvudmannaskapet i princip bör omfatta även vuxenutbildningen. är det emellertid ett väsentligt intresse att en samverkan med primärkommunernas skolstyrelser kan åstadkommas för att tillgodose utbildningsbehoven inom överkomliga avstånd. Samarbete för ett väl avvägt och lättillgängligt utbud bör därför vara målsättningen och huvudintresset, inte konkurrensen om ansvar och skolenhetspoäng. Samarbets- och samplaneringsbehovet på den regionala nivån har mot denna bakgrund sin speciella tyngd och betydelse för JST-sektorns utbildningsvägar och deras utveckling. Detta gäller såväl i det långsiktiga och stora perspektivet, t. ex. de utgångspunkter som gymnasieutredningen arbetade med, som i det mindre, mer kortsiktiga och dagsaktuella sammanhanget. Med utgångspunkt i den genomsnittliga utbildningssituationen inom lantbruksgruppen i sin helhet är det angeläget - som föredragandena betonar - att tillgodose även de mer näraliggande behoven för näringarna och arbetsmarknaden . Ett stort behov av företagarutbildning, särskilt i företagsekonomi, föreligger t. ex. i dagens ekonomiska läge i lantbruks- och trädgårdsnäringarna. Även behoven av kunskaper för kompletterande och kombinerade verksamhetsformer i de små företagen särskilt i landets skogs- och mellanbygder skulle mera systematiskt kunna organiseras och tillgodoses. Inte minst gäller detta i första hand kombinationen jord-skog, men även jord-trädgård och en rad andra typer av aktiviteter. Detta framgår väl av Idékatalog för lantbruket som sammanställts av LUI1 på uppdrag av LRF:s näringspolitiska avdelning (LT:s förlag). De verksamheter som nämns sträcker sig från självverksamhet i byggna tion, tillvaratagande av skogsrester efter avverkning, småskalig torvproduktion för egna behov osv. till energiskogsodling, odling av matfisk, uthyrning av fritidsstugor och viltproduktion i hägn m. m. Flera av de angivna verksamheterna är berättigade till statligt glesbygdsstöd, men tillräckliga kunskaper saknas ofta för att kunna starta och få ett gott resultat av verksamheterna. Försöksverksamhet med Komvux inom de mer traditionella driftsgrenarna i lantbruket är f. n. under utveckling i några län i samarbete mellan SÖ, berörda länsorgan, LRF och övriga parter. Det är av intresse att dessa genomförs och utvärderas för att skapa modeller för samordningsoch planeringsarbete. Inte minst väsentligt är att samarbetsfrågorna landsting/gymnasieskolor å ena sidan och primärkommunerna å den andra kan greppas på ett riktigt sätt. Likaså gäller det att beakta behovet av och utnyttjandet av lokaler och utrustning för såväl gymnasieskolor, Komvux som AMU. Länsskolnämndernas ansvar för en långsiktig och länsövergripande planering kommer här särskilt i blickpunkten som ett inslag i genomförandet av statsmakternas inledningsvis nämnda ambitioner. Med en övergripande målinriktning av det slag som här skisserats, bör det vara möjligt att bibehålla och stärka skolorna inom JST-sektorn som välutrustade utbildningscentra, trots de areella näringarnas relativa reducering. Det bör därigenom också vara möjligt att bättre möta krav på omställning och förändringar inom näringarna, nya produktionsmetoder, nya grödor och odlingsformer, anpassning till förändrade marknadsbetingelser och krav på en mjukare och mera miljövänlig produktionsteknik. Sådana krav gör sig alltmer gällande både i samhället och inom de aktuella näringslivssektorerna och kommer bl. a. att bli föremål för studier inom den av regeringen tillsatta utredningen för översyn av livsmedelspolitiken. En förutsättning för att politiska ambitioner av denna art skall kunna få genomslag i den praktiska produktionen är att yrkesutövarna har möjlighet att komplettera och förnya sina kunskaper. Det är dessutom i betydande utsträckning fråga om förändringar i värderingar och attityder, vilket är en mer långsiktig process som bäst underlättas genom en positiv kunskapsförmedling. i ett vidare perspektiv är det även nödvändigt att se hela sammanhanget från forsknings- och försöksverksamheter - för vilka inom denna sektor främst , , ansvarar - till hela det vida praktiska tillämpningsarbetet, där de enskilda yrkesutövarna i produktionen och de anställda fungerar. I processen att förmedla forskningsresultat och nya tekniker från forskarna till de i produktionen fungerande deltar en lång räcka av forskare, lärare, rådgivare, informatörer och yrkesutövare/ innovatörer. Här konkretiseras det av föredraganden påtalade sambandet gymnasieskola-högskola liksom vuxenutbildning/fortbildning på ett påtagligt sätt. Vid ett seminarium vid efterlystes en bättre organisation och ett mer differentierat utbud av fortbildning för dem som utbildas vid SLU:s olika utbildningslinjer. Dessa är i sin yrkesverksamhet oftast lärare, konsulenter, rådgivare och ansvariga för utvecklingen i nyckelfunktioner inom vart och ett av berörda områden inom JST-sektorn. SLU har inte resurser i erforderlig grad för att organisera ett tillräckligt utbud av korta fortbildningskurser på kvalificerad nivå för dessa kategorier. Därmed uppstår den första flaskhalsen i förmedlingen av nya kunskaper ut till de olika näringslivssektorerna. Vid samma tillfälle betonades att det är betydelsefullt att forskare och lärare får en direkt kontakt med näringslivets villkor, arbetsmetoder och problem. Ett bättre samarbete krävs mellan förmedlaren av kunskaper och tekniker och mottagaren/användaren. Större ömsesidiga krav måste därför ställas för att effektivisera fortbildningen. Detta har sin direkta tillämpning t. ex. i fråga om fortbildningen av lärare inom JST, rådgivare inom lantbruksnämnder och skogsvårdsstyrelser liksom av dem som skall komma att fungera som lärare i en utbyggd Komvux inom denna sektor. Förhållandet inom JST-sektorn är också specifikt så till vida att ansvaret för de blivande lärarnas m. fl. grundutbildning ligger hos SLU, den direkta lärarutbildningen hos UHÄ och högskolan i liksom också viss fortbildning. Däremot är den mer yrkesinriktade fortbildningen för både lärare och andra som fungerar som förmedlare av kunskap/utveckling, som redovisats, inte tillräckligt utbyggd. En orsak härtill är att SLU saknar den möjlighet som den allmänna högskolan har att anordna korta enstaka kurser. Vi anser att resurser härför skall skapas vid SLU och att samtliga kategorier kunskapsförmedlare samt kvalificerade yrkesutövare skall få tillgång till dessa kurser. En lösning i enlighet med den så skisserade modellen är dessutom en av förutsättningarna för att statsmakternas intentioner i fråga om fortbildning och lokal skolutveckling skall få genomslagskraft inom JST-sektorn. En annan sådan förutsättning är att man på länsplanet kan förverkliga de av föredraganden åberopade programmen för regional utveckling och resurshushållning och den i samband därmed samlade regionala prövningen av arbetsmarknadsläge och utbildningsbehov. Behoven av sådana samlade bedömningar är särskilt framträdande för de areella näringarna och deras utvecklingsmöjligheter. Stora potentialer torde finnas inom jordskog-trädgård för nya utvecklingsalternativ och produktionsinriktningar. Detta är fallet t. ex. inom energi- och träförädlingsområdena, miljö- och resurshushållning, produktion av råvaror för industri och bioteknik samt produktion av högvärdiga och sunda livsmedel för direkt konsumtion i konkurrens med importerade sådana. Statsrådet anför som mycket intressanta de förslag till nya högre specialkurser som redovisats från några län. Enligt vår mening finns det både behov och utrymme för motsvarande eller liknande utvecklingsarbete i flertalet län 1* 1982/83. och inom åtskilligt fler kunskapsområden, många med anknytning till JST-sektorn. Behovet av breddning och förnyelse gäller dock inte bara högre specialkurser utan även grundutbildning och vidareutbildningar inom gymnasieskolans JST-sektor. Uppdraget från den förra regeringen till SÖ att uppmärksamma utvecklingsarbetet inom de olika lantbruksutbildningarna bör kompletteras och preciseras till att avse en genomgång och anpassning av utbildningarna inom JST-sektorn med hänsyn till de nya utvecklingstendenserna och behoven . Arbetet bör inriktas på behoven av underlag för 1980- och 1990-talens utbildningsplanering och utgöra en del av beredningsarbetet inför kommande förändringar med anledning av gymnasieutredningen. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av samordnad utbildningsplanering inom JST-sektorn, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att vid utarbetandet av anmäld proposition beakta vad i motionen anförts om vuxenutbildning inom JSTområdet, 3. att beslutar att som sin mening uppmärksamma regeringen på sambandet gymnasieskola-högskola inom JSTsektorn och därav föranledda samordningsbehov, 4. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om program för regional utveckling m. m. som förutsättning för fortbildning och lokal skolutveckling inom JST-sektorn, 5. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om precisering av SÖ:s uppdrag att se över olika lantbruksutbildningar. () () ' Se även motion 1982/83:1654.