mot · G602731 · 1983-01-21 00:00:00 — Motion 1982/83: 731 m. fl. Ökat lekmannainflytande i ärenden om sjukpenning Den allmänna sjukförsäkringen omfattar hela befolkningen. Kostnaderna beräknas till 26655 milj. kr. Av dessa utgör sjukpenningen nästan 14000 miljoner. Den tunga delen i sjukpenningkostnaderna utgörs av de s. k. långa sjukfallen. De utgör av sjukfall men motsvarar hälften av all utbetald sjukpenning. Det är läkaren som beslutar om sjukskrivning, men tjänstemän prövar och avgör ensamma vad som skall betalas ut i sjukersättning. Vad som är viktigt att erinra om är att rätten till sjukpenning föreligger vid sjukdom som nedsatt arbetsförmågan med minst hälften. Det räcker således inte med bara sjukdom eller nedsatt arbetsförmåga. De skall vara i kombination med varandra för att sjukpenning skall utgå. Sjukpenningsersättning bygger på principen att ersätta inkomstbortfallet. Sjukdomsbegreppet har i kassahandläggningen formellt sett kvar sin definition från försäkringens tidigaste år. Begreppet sjukdom har dock som gått vidgats med hänsyn till läkarvetenskapens utveckling och helhetssynen på människan. Kombinationen av sociala och medicinska orsaker till nedsatt funktion och därmed oförmåga att genom arbete försörja sig har blivit mer allmänt accepterad. Även synen på begreppet arbetsförmåga har förändrats. Vårt arbetsliv har på många områden i grunden förändrats. Kraven på exakthet, effektivitet och pålitlighet har ökat. På andra områden har enformigheten och ensidigheten i utförandet ofta styrd av en maskin - skapat problem. Vissa yrkesområden är ständigt i omvandling varför det krävs stor anpassningsförmåga att lära sig nytt. Skillnaden mot tidigare är påtaglig. Då var vårt arbetsliv både enklare och mindre föränderligt. Helt naturligt medför en sådan utveckling svårigheter både för läkare och att fastställa sjukdom och nedsatt arbetsförmåga hos den enskilde individen. För läkaren har det exempelvis blivit svårare att bedöma om en lätt medicinsk störning också påverkar den sjukes möjligheter att utföra ett arbete. För tjänstemän som ensam har ansvaret att fatta beslut om sjukpenning har svårigheterna ytterligare ökat. Skall tjänstemannen godta ett frikostigt läkarintyg eller skall han underkänna det som grund för rätten till sjukpenning. I andra fall kan motsatsen gälla. Oavsett vad som beslutas kan den försäkrade uppleva detta som rättsosäkerhet. För den enskilde individen har beslut i dessa frågor stor betydelse också i ekonomiskt avseende. regler har i stort sett varit lika sedan dagersättningen var . och således inte avsåg att täcka inkomstbortfallet - utan mer var ett ekonomiskt bidrag vid sjukdom och . uppgår ersättningen som mest till . En vanlig dagersättning är . och den avser att täcka inkomstbortfallet till . Ett beslut i som gäller sjukpenning är således för försäkringstagaren ett mycket viktigt ekonomiskt beslut. För ett vanligt sjukfall (av medelvaraktig längd) rör det sig om . En avstängning av rätt till sjukpenning eller en s. k. nollklassning, dvs. då ingen sjukpenning utgår vid sjukdom, kan således rycka undan möjligheten till försörjning för den enskilde individen. Med hänsyn till vad vi ovan anfört anser vi att en ökad förtroendemannamedverkan vid beslut i frågor som berör långa sjukfall, indragning av sjukpenning och frågan om s.k. nollklassning bör komma till stånd. Begreppet arbetsförmåga har, som tidigare anförts, en vidare innebörd än då den nuvarande beslutsordningen infördes. Bedömningarna rymmer en betydligt större skälighetsaspekt som enligt vår mening motiverar en ändrad beslutsordning. Förtroendemannainflytandet kunde utformas på liknande sätt som när det gäller beslut om förtidspension, sjukbidrag, vårdbidrag och handikappersättning etc. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära en utredning om förtroendemannadeltagande i beslut om sjukpenning i enlighet med vad som anförts i motionen. () () ()