mot · G602172 · 1983-01-10 00:00:00 — m. fl. Slopande av differentierade avgifter för pensionärer vid sjukhusvård tog med anledning av en proposition ett beslut som gav sjukvårdshuvudmännen möjlighet att i stället för fasta avgifter ta ut differentierade avgifter för sjukhusvård från pensionärer i de fall då ersättning för vården inte utgår från den allmänna försäkringen. Beslutet var ett avsteg från tidigare principer i sjukförsäkringslagen, som innebar att särsbestämmelser infördes i avgiftssystemet för en viss grupp medborgare i samhället. De som drabbades var pensionärer som utförsäkrats från allmänna . Regeringens främsta motivering för förslaget var att minska skillnaderna i avgift för äldre vid långtidssjukvård jämfört med kostnaden på ålderdomshem. Beslutet i fattades mot vpk:s röster. Vpk godtog inte regeringens motivering. Vi hävdade att det fanns väsentliga skillnader mellan att bo på ålderdomshem och att ligga på en långvårdsklinik. Vistelsen på ett ålderdomshem är en form av boende, ofta med eget rum, egna möbler och privata ägodelar. Vistelsen på långvården är inte en boendeform i samma mening. Där finns inget utrymme för privat tillvaro. Vidare hänvisade vpk till att systemet med differentierade avgifter inte enbart drabbade ålderspensionärer, utan även ett stort antal förtidspensionerade yngre människor. Vi hävdade också att grundprincipen för sjuk- och hälsovården måste vara att ge sjuka, handikappade och även äldre människor förbättrade möjligheter att stanna kvar i eller återvända till ett eget boende och där tillförsäkras full social och medicinsk trygghet. Vilket f. ö. är den hittills mest ekonomiska vårdformen. Denna princip har äventyrats med det differentierade avgiftssystemet. Genom de beräkningsgrunder som tillämpats för fastställande av avgifter har pensionärer av ekonomiska skäl tvingats göra sig av med sin privata bostad, även i fall där ett parförhållande finns. Detta skapar ett ökat beroende av institutionsvård, som är den mest kostsamma vårdformen i samhällsvården. Vidare är själva behovsprövningen, med nödvändiga undersökningar av den enskildes ekonomiska förhållande för att fastställa avgiften, förnedrande. En förnedning som drabbar en grupp människor som kan betecknas som de mest försvarslösa, sårbara och ekonomiskt utsatta genom sitt behov av långvarig sjukhusvistelse som lett till utförsäkringen. Avgörande för behovsprövningen är dessutom en subjektiv bedömning i fastställandet av avgiften. Den generositet och varsamhet när det gällde tillämpningen av differentierade avgifter som förutsattes både i propositionen och i utskottets betänkande har inte fullföljts. Tyvärr har vpk:s farhågor bekräftats och de ekonomiska konsekvenserna har i många fall blivit förödande för vårdbehövande. Sjukvårdshuvudmännen har i de landsting där det nya avgiftssystemet trätt i kraft, främst sett till möjligheten av ökade inkomster, utan hänsynstagande till de problem som skapas för enskilda vårdbehövande. Ett synsätt som snabbt leder till nya vårdbehov och till ökade kostnader för samhället. kommunisterna har en annan grundinställning när det gäller sjuvårdskostnader. Vi förespråkar en avgiftsfri sjukvård, där alla solidariskt bär bördorna, dvs. en skattefinansierad sjukvård. Detta ligger långt ifrån den särbestämmelse som beslutet av differentierade sjukvårdsavgifter för pensionärer innebär för en redan hårt drabbad grupp i vårt s. k. välfärdsland. Med hänvisning till vad som anförts föreslås att hos regeringen hemställer om förslag till ändring i sjukvårdslagen som innebär ett upphävande av reglerna för differentierade sjukvårdsavgifter för pensionärer vid sjukhusvård. INGA (vpk) MAJ (vpk) (vpk) (vpk)