mot · G602997 · 1983-01-24 00:00:00 — m. fl. Ädellövskogarna utgör på många platser i ett särpräglat inslag i landskapsbilden och representerar mycket stora sociala, kulturhistoriska och vetenskapliga värden. Ädellövskogen är från naturvårdssynpunkt en av landets värdefullaste naturtyper både med hänsyn till rekreationsvärden och naturvetenskapliga värden. Bokskogens starka minskning under 1960- och ledde till att en särskild lag om bevarande av bokskog instiftades 1974. Även övriga ädellövskogar - alm-, ask-, ek- och - har kraftigt minskat . Denna minskning av arealen ädellövskog kommer att fortgå och med all sannolikhet öka, om särskilda åtgärder inte vidtas för att motverka en sådan utveckling. Främsta orsaken till denna utveckling är skogsbruket och dess inriktning på barrskogsproduktion. Ädellövskogsbrukets ekonomi innebär att uppväxta bestånd ofta kan skötas med gott resultat fram till slutavverkning men att nyanläggning av bestånd är mindre lönsam. Avverkade ädellövskogar ersätts därför normalt med granskog. Ädellövskogsarealen (ej bokskog) uppgår till ca 60 000 ha. Detta motsvarar ca 2 %c av landets totala skogsareal. Flertalet skogsvårdsstyrelser kan f. n. inte mera exakt ange vare sig länets ädellövskogsareal eller hur stora arealer som avverkas, eftersom detta inte framgår av awerkningsanmälningarna. Ädellövskogen har enligt riksskogstaxeringen minskat från 90 000 ha (riksskogstaxering) till 60 000 ha (riksskogstaxering) dvs. en minskning med 30 000 ha . Även om riksskogstaxeringens arealuppgifter naturligtvis inte skall uppfattas som exakta fastslår de emellertid på ett odiskutabelt sätt vad som sker i och med ädellövskogen. Ädellövskogen i landet håller på att försvinna. Situationen för ädellövskogen är närmast identisk med den som gällde för bokskogen , dvs. före bokskogslagens tillkomst 1974. Bokskogsarealen minskade som relaterats ovan för ädellövskogen med närmare 20 000 ha. Bokskogsarealens markanta minskning var den viktigaste orsaken till att bokskogslagen infördes . Genom riksdagsbeslutet fastslås att en bokskogslagstiftning - till skillnad från frivilliga åtaganden - skapar långsiktiga garantier för att bokskogarna kommer att finnas kvar. Erfarenheterna från tillämpningen av bokskogslagen är genomgående goda. Slutavverkningarna i bokskog inriktas numera på att föryngra bokskogen helt i motsats till prognoserna före lagstiftningen (SOU 1971:71 Bokskogens bevarande), vilka närmast pekade på en fullständig överföring av bokskogsmark till främst barrskog. Vid tillämpningen av lagen har länsstyrelserna tillsammans med skogsvårdsstyrelserna utvecklat ett väl fungerande samarbete. Gensvaret från markägarna har i stort varit positivt. Ädellövskogens bevarande inom ramen för ett fungerande skogsbruk är på samma sätt som bokskogens ett riksintresse för samhället och naturvården. Detta kan - såsom fastslog i samband med införandet av bokskogslagstiftningen - endast ske genom att samhället ges möjlighet att avgöra i vilka fall ädellövskogsbruket skall bibehållas eller ej. En lag till skydd och vård av ädellövskogen måste därför införas. Erfarenheterna från tillämpningen av bokskogslagen skall därvid självklart tillvaratas. Detta kan på ett ändamålsenligt sätt ske genom att bokskogslagstiftningen utvidgas till att gälla även ädellövskogen i övrigt. Härigenom kan också de administrativa erfarenheterna från bokskogslagens tillämpning bäst tillvaratas. Lagen bör även omfatta den till ädellövskogen nära anknutna ädellövhagmarken och ge stöd för lämplig skötsel av denna utsatta och mycket värdefulla naturtyp. bör vara beslutande myndighet för en sådan utvidgad lagstiftning. övergripande samhällsansvar för markanvändnings- och planeringsfrågor motiverar med hänsyn till ädellövskogens många skilda samhällsintressen också att ansvarar för lagens tillämpning. Det är angeläget att ädellövskogen lagregleras i enlighet med vad här framhållits. har på regeringens uppdrag redovisat en utredning om skydd för värdefull ädellövskog. Utredningens förslag bör föreläggas genom proposition . Ett riksdagsbeslut , som syftar till ett skydd av ädellövskogen, förhindrar att ytterligare värdefull ädellövskog avverkas utan tillstånd från samhället. Erfarenheterna från bokskogsutredningen med stora bokskogsawerkningar (redovisning av utredning - lagstiftning 1974 talar också för ett snabbt ställningstagande från . Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att beslutar begära att regeringen skyndsamt förelägger en proposition om lag om bevarande av ädellövskog, 2. att beslutar begära att regeringen, i samband med avverkningsanmälan av skog enligt 17 § skogsvårdslagen, föreskriver om obligatorisk skyldighet att ange trädslag som skall avverkas. P. O. () () () () minab/gotab 1983 73473