mot · G6021784 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1784 m. fl. I en värld som präglas av söndring och ökande klyftor framstår det nordiska samarbetet som omistligt. Det bidrar till avspänning och stabilitet i . Detta har betydelse långt utanför gränser. Det nordiska samarbetet har en självklar grund i ett gemensamt kulturellt och delvis språkligt ursprung. Samarbetets bredd och djup gör det unikt. Det är ett samarbete mellan sinsemellan självständiga stater utan överstatlighet. Detta visar på styrkan i det nordiska samarbetet. I frivilliga former till gagn för hela finns ett välorganiserat samarbete som är mera långtgående än man kan finna i någon annan del av världen. I av växande internationella ekonomiska problem är det dock angeläget och nödvändigt att intensifiera samarbetet ytterligare. I detta syfte bör även bilateralt ländersamarbete genom nya avtal eller genom påbyggnad av redan existerande avtal utnyttjas. Ett sådant samarbete står enligt vår uppfattning inte i motsatsställning till ett allnordiskt samarbete på olika områden. Tvärtom kan det vara en metod att fördjupa samarbetet genom att avtal som från början har en begränsad länderomfattning successivt kan vidgas till att omfatta hela . De nordiska länderna är samtliga starkt beroende av utrikeshandeln. Den internationella ekonomiska krisen med rekordarbetslöshet, inflation, höga räntor, krympande industrisektor, stagnation och minskat konsumtionsutrymme påverkar därför de nordiska länderna i mycket hög grad. I den ekonomiska krisens spår tornar stora sociala problem upp sig, inte minst för ungdomsgenerationen. Svårigheter av detta slag bör lösas i samförstånd och samverkan mellan länderna. Löntagarnas och näringslivets organisationer i har vädjat till de politiska instanserna att i dagens svåra läge försöka samlas kring en nordisk plan för ekonomisk utveckling och full sysselsättning. Intensifierade kontakter måste stimuleras mellan enskilda företag och inom olika industribranscher. Samarbetsvinster finns att vinna både när det gäller produktionssamarbete och marknadsföring. De nordiska regeringarna bör särskilt anmodas att förstärka det samarbete som redan förekommer som ett led i arbetet i olika internationella organ som , och . Dessa institutioners möjligheter att hävda sig får central betydelse för möjligheterna att snabbt bryta den internationella stagnationen. 1 1982/83. De initiativ som redan tagits för att göra till en samlad hemmamarknad och för att underlätta samlade nordiska exportansträngningar mot tredje land måste fullföljas och successivt byggas på. I arbetet med att utveckla som hemmamarknad bör återstående handelshinder av ekonomisk eller teknisk art avlägsnas. Den industriella förnyelsen måste dock utformas så att den främjar en god livsmiljö och hushållning med naturresurser. En prioritering av den industriella förnyelsen måste med nödvändighet medföra en återhållsamhet inom den offentliga sektorn. Det finns i detta sammanhang anledning erinra om det nära sambandet mellan stora budgetunderskott, inflation och höga räntor. Ett generellt sänkt ränteläge är av central betydelse för att få i gång den industriella förnyelsen. Återhållsamhet inom den offentliga sektorn förutsätter dock en mera medveten fördelningspolitik för att förstärka grundtryggheten för utsatta grupper såväl på arbetsmarknaden som familjeekonomiskt. Inom forskningens område finns stora fördelar med ett närmare utvecklat nordiskt samarbete. Erfarenheter från ett nordiskt land kan härigenom snabbt tillgodogöras i de övriga länderna som en högre gemensam kompetens kan uppnås och dubbelarbete undvikas. Särskilt angeläget är att gemensamt studera konsekvenserna av den tekniska och sociala utvecklingen. Datoriseringens konsekvenser för ekonomi och samhällsstruktur liksom för den sociala miljön och möjligheterna till inflytande för den enskilde är sådana områden. Forskning kring det postindustriella samhället är angelägen också med hänsyn till de miljömässiga effekterna av dagens produktionsprocesser, tillgång på råvaror, energi m. m. Det är viktigt att vi kan tillgodogöra oss mänskliga resurser i form av bl. a. nyskapande och uppfinningsrikedom. har i diskussionerna om en ny ekonomisk världsordning förbundit sig att medverka till en mera rättvis fördelning av världens samlade resurser. Detta är förpliktande såväl för den egna utvecklingen som för behovet av kunskapsöverföring till de fattiga länderna i tredje världen. Formerna för ett närmare nordiskt samarbete inom framtidsforskningens ram bör övervägas noga i samråd mellan de nordiska länderna. Det bör ankomma på regeringen att efter ett sådant samråd framlägga förslag till en gemensam nordisk satsning kring forskning, studier och problemlösningar i det postindustriella samhället. Energifrågorna faller naturligt in inom ramen för forskning om alternativa framtider. I själva verket kommer de sannolikt att spela en mycket avgörande roll i framtidsforskningen. har beslutat att avveckla den befintliga kärnkraften. oljan kommer att kunna lösa våra framtida energibehov. Energiproblematiken har dock både ett kort och ett långt perspektiv. I det längre perspektivet gäller det energiförsörjning och samhällsstruktur i det postindustriella samhället. I ett kortare perspektiv handlar det om hur vi skall ersätta kärnkraft och olja med andra, säkrare och mera förnybara energikällor. Socialt och medicinskt samarbete Inom det sociala och medicinska området finns flera exempel på avancerade samarbetsformer mellan de nordiska länderna. Den nordiska konventionen om social trygghet är ett sådant exempel. Samarbetet beträffande njurtransplantationer är ett annat exempel. Det är naturligt att samarbetet inom det sociala och medicinska området och inom viss medicinsk utbildning förstärks. Det gäller inte minst inom smala sektorer där varje lands underlag kan vara begränsat och där samverkan ger en större säkerhet som dubbelkostnader undviks. Ett område där samarbetet i detta avseende bör utvecklas är läkemedelskontrollen. Ett ökat erfarenhetsutbyte är här synnerligen eftersträvansvärt i samband med provning och kontroll av såväl nya läkemedel som vid efterprövning av äldre läkemedel. Testresultat från ett av de nordiska länderna bör liksom kliniska erfarenheter direkt kunna tillgodogöras i andra länder. Mot denna bakgrund är också en harmonisering av de nordiska ländernas lagstiftning inom läkemedelsområdet angelägen. De möjligheter som finns för kommuner och landsting att sluta samarbetsavtal över nationsgränserna i synnerhet i gränsområden bör tillvaratas. Det är önskvärt att en utvärdering av hittillsvarande samarbete kommer till stånd inom det nordiska samarbetets ram. Utvärderingen bör också kunna bidra till att ge ytterligare uppslag till ett närmare lokalt och regionalt samarbete mellan kommuner och landsting i de nordiska länderna. har samarbetet inom drogområdet intensifierats. Inte minst på narkotikaområdet är situationen likartad i de nordiska länderna. Behovet av kraftfulla åtgärder finns såväl nationellt som internationellt. Det nordiska ministermötet om narkotikaproblemen innebar ett stort steg framåt för att ge en gemensam grund för de nordiska insatserna. Det är nödvändigt att detta samarbete fördjupas och utvecklas i takt med att narkotikaproblemen ändrar karaktär och nya erfarenheter i vård, behandling och bekämpning av narkotikan blir kända. Samma restriktiva syn på olika narkotiska preparat bör prägla detta samarbete. Det måste vara varje nordisk regerings plikt att inskrida mot transporter, handel och försäljning av narkotika. Åtgärder av detta slag förutsätter ett intensivt samarbete mellan polis och tullmyndigheter i de olika nordiska länderna. Det är också av stort värde att de nordiska länderna kan uppträda gemensamt i det internationella arbetet mot narkotikan. Den gemensamma nordiska arbetsmarknaden är av stor betydelse för de nordiska länderna. Sammanlagt har till ungefär en miljon nordbor flyttat inom . av dessa har varit finländare som flyttat till . Många åtgärder inom det svenska samhället bör anpassas till detta förhållande. har också stora ansträngningar gjorts för att ge finskspråkiga i ökade möjligheter till utbildning och samhällsservice på sitt modersmål. Detta är ett naturligt och angeläget inslag i det nordiska samarbetet. Det är också uppenbart att frågor som sammanhänger med migrationen mellan de nordiska länderna är allt viktigare. anordnades ett särskilt ministermöte mellan och som helt ägnades åt åtgärder med anledning av migrationsrörelserna mellan de båda länderna. Det är angeläget att detta utbyte ges kontinuitet och att förutsättningarna prövas för att bredda samarbetet till att omfatta samtliga nordiska länder. Samhällen som vill utveckla sin kulturella nivå måste göra kraftfulla insatser inom utbildning, forskning och kultur. Inte minst i ekonomiskt svåra tider är en sådan utveckling betydelsefull. Det nordiska kultursamarbetet är väl utvecklat på många områden men kraftansträngningar måste göras för att nå ut till större grupper och därmed stärka den nordiska gemenskapen. Språkförståelsen måste öka. Samarbetet mellan folkrörelserna och mellan massmedia likaså. En viktig uppgift i det nordiska samarbetet är att stödja de etniska och kulturella minoriteterna inom den nordiska samhörigheten. Ett speciellt ansvar i det nordiska samarbetet måste gälla samverkan över gränserna i norra , och . I nordkalottsamarbetet bör även kunna delta med tanke på att klimat, kulturliv och struktur i flera avseenden är likartade. Kultursamarbetet bör utvecklas speciellt i dessa områden. angeläget att det nordiska kultursamarbetet fungerar så att de flerhundraåriga kulturtraditionerna, inkl. samekulturen, kan bevaras och utvecklas. Samarbetet bör också omfatta praktiska lösningar i gränstrakterna med biblioteksbussar, stöd till översättning av litteratur, språkkurser m. m. Även sjukvårdssamarbetet och forskningen bör utvecklas speciellt inom ramen för nordkalottensamarbetet. De nordiska länderna bedriver inom ramen för en internationell solidaritetspolitik utvecklingsprojekt i olika delar av den fattiga världen. fanns tankar på att utveckla en gemensam nordisk biståndspolitik och ett gemensamt nordiskt biståndsorgan. Av olika skäl kom aldrig någon samordning till stånd. Varje nordiskt land har i stället efter hand byggt upp en egen biståndspolicy, egna biståndsorgan och bedriver verksamhet i olika länder. I några fall har det varit möjligt att bedriva gemensamma projekt, varav skogsprojektet i torde vara det största. Enligt vår mening finns det nu anledning överväga ett närmare samarbete i biståndssammanhang. Utgångspunkten skall i så fall vara att ett nordiskt samarbete skall kunna leda till bättre resultat och effektivare utnyttjande av gemensamma resurser. Gemensamma nordiska biståndskontor bör övervägas i vissa mottagarländer. Överenskommelse har redan träffats om att starta ett sådant i så snart landet befriats från den sydafrikanska ockupationen. Genom gemensamma biståndskontor kan en rad problem som visat sig i bl. a. Mo?ambique undanröjas och för mottagarlandet finns fördelar i att ha en biståndsgivare att samtala med i stället för fyra eller fem. Åtgärder bör mot denna bakgrund vidtas för att åstadkomma gemensamma biståndskontor i länder där sådana kan bidra till en förbättrad biståndsgivning och förbättrat resultat. Särskild vikt bör därvid läggas vid möjligheterna att åstadkomma gemensamma biståndskontor baserade på gemensamma utvecklingsprojekt. Den aktuella ekonomiska situationen kräver på flera områden omedelbara nordiska insatser för att vända utvecklingen. Den akuta arbetslösheten måste mötas med en aktiv arbetsmarknadspolitik. I första hand bör sådana insatser ges förtur som långsiktigt bidrar till industriell förnyelse och expansion. Exempel på detta är en förstärkning av järnvägsnätet och andra transportsystem i . Såväl för luft- som landtransporter måste särskild uppmärksamhet riktas på behovet av ytterligare och förbättrade förbindelser mellan de nordiska länderna. Särskild tonvikt måste läggas på åtgärder mot ungdomsarbetslösheten. 1* 1982/83. Ungdomens sysselsättningssituation är mycket allvarlig och ger redan nu upphov till stora sociala och mänskliga skadeverkningar. Strävan måste vara att ge varje ung människa möjligheter till arbete, utbildning eller praktik. Samhällets olika organ och institutioner med statligt inflytande måste i dagens läge vara beredda till en odogmatisk och direkt medverkan för att förverkliga olika framtidsinriktade industriprojekt. Statliga och nordiska organ måste också vara beredda att aktivt medverka i branschrationaliseringar inom det egna landet och inom . Regeringarna måste stimulera enskilda företag, fackliga organisationer och näringslivsorganisationer att ta sig an dessa problem. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen beträffande handlingslinjer för och fortsatt utveckling av det nordiska samarbetet . () ()