mot · G6022395 · 1983-04-20 00:00:00 — Motion 1982/83:2395 m. fl. Åklagarväsendets regionala organisation m. m. 1982/83:158) I proposition 1982/83:158 föreslås nya regionala verksamhetsområden för länsåklagarmyndighetema. Det framlagda förslaget innebär en sammanslagning av de länsåklagarregioner som omfattar och . Dessa båda län har inte några egentliga samband med varandra annat än att de gränsar till varandra. De båda länen tillhör exempelvis skilda hovrättsområden. Det finns därför inte något vare sig historiskt eller annat samband mellan länen som skulle motivera en sammanslagning mellan dessa båda län. Rent statistiskt är arbetsbördan inom så stor att det väl skulle motivera att länet skulle kunna vara kvar som egen region även om förslaget genomfördes. Skillnaden i arbetsbörda mellan länsåklagarmyndigheten i och är inte särskilt betydande. Ett problem är svårigheten för en myndighet (den tilltänkta statsåklagarmyndigheten) att arbeta gentemot två län och dessas myndigheter såsom länsstyrelse med skatteavdelning och länspolischef. Prioriteringar och andra avvägningar riskerar att försvåras av de större avstånden och den sämre lokal- och personkännedomen. Just dessa faktorer kommer också att i hög grad försvåra de regionala myndigheternas tillsyn över den lokala organisationen. I detta mer allmänna sammanhang förtjänar också påtalas det i flera avseenden olyckliga förslaget att placera den nya myndigheten för och i . Även om är en betydligt mindre ort är dess regionalpolitiska problem avsevärt större och orten bör inte fråntas ytterligare statlig verksamhet. I det svenska samhället, som blir alltmer komplicerat, har utvecklingen visat att det inom den offentliga sektorn skett en förskjutning av arbetsfördelningen mot kommuner och landstingskommuner. Utvecklingen går alltmer mot självstyrelse, vilket bekräftas av länsdemokratiutredningens avgivna betänkande SOU 1982:24 om vidgad länsdemokrati. Det ökande förtroendemannainflytandet återspeglas i bl. polisutrednings förslag, som vid remissbehandlingen föranledde flera påpekanden om det efter ökade avståndet mellan polisväsendet och medborgarna. Motsvarande förhållande får anses ha uppkommit även mellan åklagarväsende och medborgare. Det kan inte anses ändamålsenligt att mot den faktiska utvecklingen inom den offentliga sektorn skapa ett sådant åklagarväsende som riksåklagaren/åklagarutredningen föreslår. De nya typer av grov brottslighet som tagit sig alltmer organiserade former, ofta med internationell anknytning, terrorism och ekonomisk brottslighet m. m. kommer att kräva allt intensivare kontakter mellan regional polisledning och undersökningsledare/åklagare samt polisiär utredningspersonal. förslag skulle - om det genomfördes - på olika sätt försvåra nämnda kontakter till men för slutresultatet. Länen har - efter flera skilda utredningar - bibehållits såsom oförändrade enheter under regeringen. En organisation av det slag riksåklagaren/ åklagarutredningen föreslår för åklagarväsendet kommer att medföra stora svårigheter, osäkerhet och annat, för att inte tala om dualism, bl. a. när det gäller utövande av verksamhet som högsta polismyndighet vad avser polispersonalen. i läns fyra polisdistrikt har genom övergripande, samordnande verksamhet både polisdistrikten emellan och med åklagarorganisationen i länet fungerat smidigt och ändamålsenligt. Mera omfattande utredningsarbete har - efter länspolischefens samråd med bl. a. länsåklagaren - t. ex. bedrivits i tillfälligt sammansatta utredningsgrupper med personal från två eller flera av länets polisdistrikt. En av fördelarna har därvid visat sig vara att utredningspersonal och länsåklagare eller distriktsåklagare väl känner varandra och lätt kan etablera snabb kontakt, som ibland kan behövas dygnet runt. En annan fördel är att både åklagare och utredningspersonal känner chefer och personal inom sociala och andra myndigheter och organisationer med vilka samarbete ofta sker. Med föreslagen ny statsåklagarorganisation, stationerad i , förloras nyssnämnda fördelar, vilket blir till stort men för utredningsarbetet, som kommer att bli tungrott, svårt att leda effektivt och - bl. a. vad gäller sådan bevisning som spolieras eller försämras relativt snabbt kvalitetsmässigt otillfredsställande. Det är knappast troligt att förundersökningsledare/åklagare i föreslagen regional statsåklagarmyndighet någonsin kommer att få möjlighet till den för straffprocessen värdefulla förundersökningsledningen som bl. a. består i personlig medverkan vid större brottsplatsundersökningar och vid oförutsedda, allvarliga händelser av större omfattning inom de stora, tätbefolkade, av stora vägar och andra kommunikationsleder genomkorsade område som utgör och . För läns fyra polisdistrikt skulle det ledningsarbete som består i planläggning av bl. a. utredningsverksamheten i enlighet med bl. a. riktlinjer från försvåras eftersom det får förmodas att viss hänsyn därvid skulle få tas till den regionala åklagarmyndighetens önkemål både . Detta torde i sin tur komma att medföra krav på större personalinsats för planering i de enskilda polisdistrikten men också ökad osäkerhet om bl. a. rätt tjänsteväg m.m. både bland utredningspersonalen och annan personal. Nuvarande polisberednings förslag om organisatorisk förändring av polisväsendet med decentralisering och ökat lekmannainflytande talar inte för en genomförd, kraftig centralisering av åklagarväsendets område. Eftersom åklagarväsendet enligt åklagarutredningen bl. a. är beroende av polisens utredningsenheter synes det mera naturligt att utforma och anpassa åklagarväsendet till polisens framtida organisation. Om effektivitet och rationell drift skall uppnås till minsta möjliga kostnad synes det nödvändigt att närmare utreda och analysera detta förhållande. Den kontrollverksamhet som bedrivs främst vid skatteavdelningens revisionsenhet har i enlighet med statsmakternas intentioner - inriktats alltmer mot fall av väsentliga skatteundandraganden, där det i regel förekommer misstanke om skattebrottslighet. Utredningar i skattemål och skattebrottmål sköts av olika myndigheter, som var för sig har begränsade utredningsresurser till förfogande. Den brottslighet det här är fråga om är ofta svårutredd, vilket ställer stora krav på kunskap och erfarenhet hos den personal som skall utreda och handlägga dessa ärenden. Utredningsmaterialet är i regel omfattande, framför allt i de stora och komplicerade fallen. För att undvika dubbelarbete och så långt möjligt nedbringa handläggningstiderna är det nödvändigt att samordna de utredningsresurser som finns hos berörda myndigheter. Detta förutsätter ett långtgående samarbete mellan personal från revisionsenheten, länsåklagarmyndigheten samt brottsutredande personal hos polisen. Ofta är det här fråga om att fatta snabba beslut, vilket i sin tur förutsätter att exempelvis länsåklagaren och revisionsdirektören (i vissa fall skattechefen i länet) lätt kan ta kontakt med varandra om personligt sammanträffande för att planlägga en aktion. Såväl då ett ärende initieras som under den fortsatta utredningen är det oftast av avgörande betydelse att myndigheterna är lokaliserade till samma ort eller eljest närbelägna. Långa resor, bl. a. för de fall då berörda chefspersoner behöver snabbt kunna träffa samman för gemensamma överläggningar i ett ärende, skulle starkt hämma denna högprioriterade verksamhet. I det samarbete som funnits och alltmer fördjupats mellan och länsåklagarmyndigheten har just fördelarna av att myndigheterna finns på samma plats framstått som särskilt betydelsefulla. Härtill kommer att en brottsutredare från polisen genom länspolischefens medverkan disponerat ett rum på revisionsenheten, vilket i hög grad underlättat de kombinerade skatte- och skattebrottsutredningarna. Om förslag att inrätta en EKO-rotel i genomförs får hittillsvarande samarbete goda förutsättningar att utvecklas vidare. Som nämnts existerar ett mycket gott samarbete mellan länsåklagarmyndigheten, och länspolischefens expedition. Denna nära samverkan möjliggörs genom att de berörda myndigheterna är lokaliserade till samma ort. En överföring av den sörmländska länsåklagarmyndigheten till skulle väsentligt försvåra det nödvändiga samarbetet främst i skattemål/skattebrottmål och med stor sannolikhet omintetgöra de ansträngningar som görs i enlighet med statsmakternas prioriteringar att kraftigt öka insatserna mot den ekonomiska brottsligheten. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att avslår proposition 1982/83:158 vad gäller förslaget om sammanslagning av länsåklarmyndighetema i och . () () () () () () ()