mot · G6022107 · 1983-01-25 00:00:00 — måste avveckla underskotten i den offentliga sektorn och i bytesbalansen. Detta är, enligt moderata samlingspartiets uppfattning, den centrala och avgörande uppgiften för den ekonomiska politiken . Det går inte i längden att basera vår välfärd på resurser som andra länder har skapat eller kommande generationer förväntas skapa. Den offentliga sektorns snabba tillväxt har skett på bekostnad av privat verksamhet. De offentliga utgifterna tog i anspråk mer än hela produktionsökningen i . innebär den socialdemokratiska regeringens politik att de offentliga utgifterna ökar nästan så snabbt som den samlade resurstillväxten. Moderata samlingspartiet anser att vi nått en punkt där den offentliga sektorns andel av ekonomin måste minska till förmån för en expansion i näringslivet. Detta kräver en frysning av den reala nivån på de samlade offentliga utgifterna. Statens verksamhetsutgifter måste, i reala termer, minska. Transfereringarna kan inte öka i samma takt som . Det finns inte utrymme för någon volymexpansion . En frysning av de offentliga utgifterna nivå innebär att besparingarna måste uppgå till . I enlighet med det ovan anförda föreslår moderata samlingspartiet besparingar på för det kommande budgetåret. Dessutom kommer vi att avvisa alla nytillkommande utgiftsförslag eller finansiera dessa med motsvarande besparingar i befintlig verksamhet. Vårt ställningstagande i försvarsfrågan innebär i ökade utgifter jämfört med regeringens förslag. Indragningen av det kommunala skatteunderlaget för juridiska personer ökar statens inkomster med 630 milj. kr. Nettobesparingarna uppgår sålunda till . Våra sparförslag sammanfattas i tabell 8. Förslagen utvecklas närmare i särskilda motioner. För helår innebär våra besparingar . De av oss föreslagna besparingarna redovisas departementsvis i tabell 8 nedan. Beloppen är angivna i milj. kr. och i förhållande till budgetpropositionen. Besparingar 1983/84 Budgetår milj. kr. Helår milj. kr. Minskade statsbidrag till kommunerna Minskade skatteintäkter som följd av ändringar i Minskade statsskuldräntor (12,) Sänkning av kommunernas skatteunderlag från Av besparingarna avser ca socialförsäkringssektorn och kommer därmed inte formellt att påverka budgetunderskottet - de leder till ett större överskott inom socialförsäkringssektorn. Från samhällsekonomisk synpunkt är dock sådana att jämställa med utgiftsnedskärningar som får direkta budgeteffekter. Huruvida detta till trots sådana bokföringsmässiga dispositioner bör vidtas att besparingen formellt kan hänföras till statsbudgeten får övervägas. En möjlighet härvidlag vore att inom ramen för ett oförändrat uttag av socialförsäkringsavgifter justera storleksförhållandena mellan de olika avgifterna. Besparingsförslagen redovisas utförligt i separata motioner. För översiktlighetens skull anges nedan den huvudsakliga inriktningen på eller de viktigaste förslagen inom resp. departements verksamhetsområde. Inom område minskas anslagen till rättshjälpen och kommittéväsendet. Besparingarna inom hänför sig till biståndsanslagen. Länderramarna förändras på sätt som överensstämmer med den moderata synen på biståndspolitiken. Anslaget till bistånd via enskilda organisationer ökas. På försvarsdepartementets område föreslås ökade anslag i förhållande till budgetpropositionen. Detta innebär ett fullföljande av försvarsbeslut. Förändringar av de stora försäkringssystemen är de största besparingsposterna inom område. Ökad självrisk i sjukförsäkringen och tandvårdsförsäkringen samt sänkt kompensationsnivå i sjuk- och föräldraförsäkringarna föreslås. begärs en höjning av garantibeloppet från . Dessutom föreslås att statsbidraget till kommunernas barnomsorg skall ligga kvar på ungefär samma nivå som innevarande budgetår. Ökad avgiftsfinansiering föreslås på område. De affärsdrivande verkens investeringar bör i viss utsträckning finansieras genom extern upplåning. Verksamheter läggs ut på entreprenad m. m. Besparingar föreslås för bl. a. i syfte att minska byråkratin. avvecklas liksom länsskolnämndernas regionala planeringsråd. Bidraget till samlad skoldag avskaffas. Tim- och dagstudiestöden bibehålls på nominellt oförändrad nivå, m. m. För föreslås minskade livsmedelssubventioner. Den beslutade uppräkningen återtas. Det förslag till ökning av subventionerna som blev resultatet av överenskommelsen mellan socialdemokrater och kommunister avvisas. väckt besparingsförslag upprepas. Inom område läggs förslag om att antalet beredskapsarbeten i likhet skall beräknas konjunkturneutralt. Reglerna för arbetslöshetsförsäkringen skall vara de som beslutade . Bidraget till Samhällsföretag sätts till av löneunderlaget. En avtrappning av räntebidragen till flerfamiljshus i takt med inflationen föreslås på område. Lån till energibesparande åtgärder föreslås överflyttade från statsbudgeten till kreditmarknaden. Moderat politik leder till ett minskat behov av medel för stöd till näringslivet, vilket är den största besparingsposten inom industridepartementets verksamhetsområde. Besparingar görs också på de regionalpolitiska stöden. Kraftfulla besparingar är nödvändiga för att få bukt med den annalkande statsfinansiella krisen, inflationen och utlandsupplåningen. Besparingarna är också fördelningspolitiskt välmotiverade. Om vi inte sparar ökar inkomstfördelningen från nästkommande generation till denna generation. Det finns ett oupplösligt samband mellan tillgängligt löneutrymme och den del av produktionstillväxten som den offentliga sektorn tar i anspråk. inte sparar skulle en orimligt stor andel av anpassningsbördan läggas på löntagarna. En neddragning av utgifterna och budgetunderskottet minskar dessutom på olika sätt inflationen och de negativa fördelningseffekter som följer därav. Skattepolitiken är av avgörande betydelse för att återvinna balans i den svenska samhällsekonomin. Den av socialdemokraterna förda skattepolitiken är en av huvudorsakerna till obalansen i den svenska ekonomin. Fram till regeringsskiftet hade vi ett snabbt stigande skattetryck. Skattesystemets brister blev alltmer uppenbara. Den borgerliga skattepolitiken efter 1976 innebar att skattetrycket därefter hölls i stort sett oförändrat. Den politik som regeringen nu slagit in på kommer återigen att medföra ökade skatter för privatpersoner och företag. Moderata samlingspartiet har tidigare varnat för denna utveckling. Vi har framhållit att det nuvarande skattesystemet driver på inflationen och hämmar den ekonomiska tillväxten. Utvecklingen har givit oss rätt. Ingen kan längre blunda för de problem som det höga skattetrycket skapar. De av regeringen genomförda skattehöjningarna kommer att ytterligare höja inflationstakten och minska ekonomins tillväxtförmåga. Det är anmärkningsvärt att regeringen saknar ett genomtänkt skatteprogram. I finansplanen finns inte ens en antydan om vart den socialdemokratiska skattepolitiken syftar. Tror socialdemokraterna att det går att sluta det strukturella budgetunderskottet med skattehöjningar? Under valrörelsen hävdade socialdemokraterna att underskottet skulle åtgärdas med ökad tillväxt och därmed ökat skatteunderlag. Men även en så god tillväxt i ekonomin som kommer inte att räcka till för att minska underskottet. I stället måste åtgärder vidtas för att bryta utgiftsautomatiken. Det är också oklart hur regeringen har tänkt sig den framtida utformningen av skattesystemet. Inflationspolitiken kommer att urholka marginalskatteomläggningen. De inkomstberoende bidragen höjer marginaleffekterna. Som nämns i avsnitt 4.3 räknar man inte ens i nationalbudgeten med någon reell sänkning av inkomstskatterna . Regeringen synes tro (s. 16 i finansplanen) att skatteskärpningar, utdelningsskatt och vinstavsättningar gynnar investeringarna. Moderata samlingspartiet hävdar att det förhåller sig på motsatt sätt. Ökade skatter minskar företagens vilja och förmåga att öka investeringarna. Vi har länge hävdat att skattetrycket och skattesystemet måste ges en sådan utformning att inte drivkrafterna bakom företagande, arbete och sparsamhet bryts ner. Huvuddelen av de skattehöjningar som regeringen genomfört kommer att innebära en minskad stimulans att arbeta, investera och spara. Vår utvecklingskraft försvagas ytterligare. I vår partimotion 1982/83:99 behandlades effekterna av de nya skatter och skattehöjningar som den socialdemokratiska regeringen drev igenom . Moderata samlingspartiet föreslår att huvuddelen av dessa skattehöjningar rivs upp fr. o. m. . Vi yrkar på att vattenkraftsskatten, videoskatten och hyreshusavgiften avskaffas. Den aviserde utdelningsskatten kommer inte att vinna vårt bifall. De uteblivna skatteintäkterna för /84 beräknas uppgå till . Vi föreslår vidare att de skattesatser som gällde för förmögenhets-, arvsoch gåvoskatten 1982 återinförs 1984. Skatteminskningen för budgetåret beräknas bli . Vi yrkar också på att den 30-procentiga skattereduktionen på aktieutdelningar återinförs, vilket skulle innebära en statsfinansiell kostnad på . Vi erinrar om att detta är ett provisorium. Detta provisorium bör ersättas med ett avskaffande av dubbelbeskattningen. bör bolagsbeskattningen slopas. Skattereduktionen för fackföreningsavgifter bör slopas, vilket för /84 skulle öka skatteintäkterna med ca . Den skatteomläggning som genomförs innebär att nästan alla får lägre realinkomster efter skatt jämfört med det tidigare systemet. Detta kommer att bli följden även 1984 genom att den inflationstakt som kan förväntas vida överstiger indexbegränsningen samt att löneskatten begränsar löneutrymmet även 1984. I stället för den av regeringen föreslagna skatteskalan föreslår vi att följande skatteskala genomförs. Den statsfinansiella kostnaden för budgetåret uppgår till ca 70 milj. kr. Förutsättningen för en varaktig marginalskattesänkning är att inflationen inte höjer skattetrycket. Endast vid ett fullgott inflationsskydd kommer skattesatsen att vara oförändrad vid en oförändrad real inkomstnivå. Förändringar i det reala skatteuttaget bör endast kunna beslutas på politisk väg. De får inte bli en konsekvens av inflationstakten. Därför föreslår vi att begränsningen av inflationsskyddet upphävs och att en fullständig indexreglering återinförs. Det innebär att prisstegringen - basbeloppsindex enligt tidigare regler-mellan bestämmer basenheten . Vid en inflation på , vilket är liktydigt med en ökning av basbeloppsindex med , blir skattebortfallet ca 1,3 miljarder för budgetåret. Skulle regeringens optimistiska inflationsprognos hålla sjunker kostnaden med . Med vårt inflationsskydd blir vid en inkomst på . marginalskatten 1984 att jämföra i regeringens förslag. blir marginalskatten i stället för . I enlighet med vårt skatteförslag föreslår vi också att den 1982/83:2107 35 Förslag till statliga skattesatser Beskattningsbar inkomst Inkomstskikt 1984 6 900- 27 600 27 600- 48 300 48 300- 55 200 55 100- 62 100 62 100- 69 000 69 000- 82 800 82 800- 98 700 89 700- 96 600 Moderata samlingspartiets budgetförslag jämfört med regeringens budgetförslag (Miljarder kronor) Inkomster enligt regeringens förslag Utgifter enligt regeringens förslag Borttagande av utdelningsskatt, hyreshusavgifter och videoskatt Lägre marginalskattesatser Fullständigt inflationsskydd Slopad avdragsbegränsning Sänkt löneskatt Sänkt schablonavdrag Borttagande av skattereduktion för fackavgifter Indragning av kommun, skatteunderlag för juridiska personer Övrigt - 2,5 + 0,35 genomförda underskottsavdragsbegränsningen, som särskilt drabbar småhusägare och småföretagare, rivs upp. Reglerna om s. k. räntetillägg på jordbrukarnas bostadsförmåner m. m. bör som en konsekvens av detta också tas bort. Det för skattebetalarna och myndigheterna utomordentligt svåröverskådliga och arbetskrävande systemet med grundbelopp och tillläggsbelopp i skatteskalan kan därigenom försvinna. Detta minskar skatteintäkterna med 420 milj. kr. För att komma till rätta med otillbörliga underskottsavdrag tillsattes kommittén om underskottsavdrag efter beslut av en enhällig riksdag. Det är angeläget att utredningen, vars sammanträden inställts, snabbt får fullfölja sitt arbete. Detta bör ges regeringen till känna. Den införda 2-procentiga löneskatten bör dessutom slopas. Vid en löneavräkning på - i enlighet med historiska erfarenheter - blir skattebortfallet . Skulle lönerna och därmed inkomstskatten däremot stiga med av den borttagna löneskatten minskar den statsfinansiella kostnaden. Vi föreslår vidare att det höjda schablonavdraget om . från intäkt av tjänst sänks till . i enlighet med vårt tidigare förslag. Detta ökar skatteintäkterna med 350 milj. kr. Vi föreslår att marginalskattespärren 1984 sänks till , vilket motsvarar den högsta skattesatsen i vårt förslag till skala jämte en kommunalskatt på . Vårt mål är att marginalskattespärren 1985 sätts till . Ett genomförande av vårt förslag till marginalskatteomläggning innebär ett skattebortfall på nästa budgetår jämfört med regeringens förslag vid den av oss antagna inflationstakten. Vårt förslag innebär en reell marginalskattesänkning som stimulerar till arbete, sparande och företagsamhet. Den motverkas inte av höjda skatter i övrigt vilket gör att de positiva effekterna fullt ut kan komma hushållen och näringslivet till godo. En varaktig förbättring av den svenska ekonomins utvecklingskraft kan inte åstadkommas utan att de reella marginalskatterna sänks. En sådan sänkning måste dock vara ett led i en sänkning av det totala skattetrycket. Kombinerad med höjda löneskatter och med en urholkning av inflationsskyddet leder marginalskattereformen i stället till ett skärpt skattetryck och till återigen stigande marginalskatter. I vår näringspolitiska partimotion föreslår vi att förmögenhetsskatten på arbetande kapital i mindre och medelstora företag skall avskaffas. Detta krav står i full överensstämmelse med majoritetsförslaget företagsskattekommitté Ds B 1981:13. På s. 74 i denna utredning sägs att kostnaderna för förslaget understiger 75 milj. kr. I proposition 1981/82:118 föreslogs att utdelningar i inte börsnoterade företag skulle bli avdragsbara till i syfte att jämställa skatteuttaget på lön resp. utdelningar i dessa företag. En begränsning gjordes i form av en maximering av det medgivna avdraget till högst av aktiekapitalet. Detta har fått inte avsedda effekter för många små företag. I vår näringspolitiska motion föreslås att begränsningen avskaffas. De budgetmässiga effekterna är försumbara. Moderata samlingspartiets samtliga skatteförslag innebär ett skattebortfall för nästa budgetår på . Detta är högt räknat mot bakgrund av att skatteökningar av erfarenhet inte leder till de skatteinkomster som man beräknat. Med skattetrycket menas vanligtvis skatternas andel av BNP. Det är av BNP. På lång sikt är dock de offentliga utgifternas andel av BNP ett bättre mått på det egentliga skattetrycket. De offentliga utgifterna måste nödvändigtvis betalas från produktionen. Med den utgångspunkten är det utgifterna som är den verkliga skatten oavsett hur finansieringen sker. En utgift kan finansieras antingen med en skatt eller med offentlig upplåning. Upplåningen innebär emellertid ökade skatter och minskad konsumtion för nästa generation. Att utge en statsobligation har under ett längre tidsperspektiv samma konsumtionsindragande effekt som en skattehöjning. Även inflationen är i realiteten att betrakta som en skatt. Inflationen - som bl. a. kan orsakas av budgetunderskottet - innebär att det reala underskottet och den reala statsskulden minskar. Denna skatt betalas till största delen av dem som har olika typer av värdepapper - statsobligationer, bank- och inlåningsräkningar, pengar etc. - genom att värdet på dessa tillgångar sjunker. 6.3 Budgetpolitik för minskat underskott Budgetunderskottet innebär en fara inte endast för statsfinanserna utan för hela den svenska ekonomin. Underskottet kommer att fortsätta att stiga kraftigt om inga åtgärder vidtas. Enbart statsskuldräntornas tillväxt innebär en ökning av underskottet med . Trots rader av skattehöjningar och tillfälliga inkomstförstärkningar på nästan redovisar regeringen för det kommande budgetåret ett statligt budgetunderskott . Detta är oacceptabelt. Moderata samlingspartiets budgetförslag /84 innebär jämfört med regeringens en utgiftsnivå som ligger lägre. Skatteintäkterna blir lägre. Vårt budgetunderskott uppgår med andra ord till , vilket är lägre än det av regeringen redovisade. Vi anser att det är nödvändigt att avveckla den samlade offentliga sektorns underskott. Det innebär att det statliga budgetunderskottet i dagens läge måste ned till av BNP. Eftersom vårt budgetunderskott beräknas till av BNP betyder det att ytterligare i dagens penningvärde måste skalas bort . Endast en blygsam del kommer att kunna försvinna genom ökad tillväxt och ökade skatteinkomster. Den helt dominerande delen måste Att målmedvetet arbeta för en minskning av det statliga budgetunderskottet genom fortsatta besparingar är därför nödvändigt. Det är inte möjligt att genom skattehöjningar komma till rätta med underskottet. I den mån konjunktursituationen är sådan att besparingarna leder till att totala efterfrågenivån kommer på en lägre nivå än vad som är lämpligt bör detta motverkas av sänkta skatter. 6.4 Nödvändiga systemförändringar för budgetbalans Det räcker inte med att spara. Vi är tvingade att förändra och finna nya verksamhetsformer för delar av den viktiga, och i många fall för medborgarna oundgängliga, service, som ges via vår offentliga sektor. Vi måste privatisera och införa konkurrens i den offentliga verksamheten, framför allt i kommunerna, för att pressa kostnaderna och öka effektiviteten. Det är inte nödvändigt att kommunerna bedriver så mycket verksamhet som i egen regi. Barnomsorgen kan t. ex. i stor utsträckning bedrivas i privat regi. En konkurrens på lika villkor skulle minska kostnaderna för kommunerna. Det är också nödvändigt att införa avgiftsfinansiering där detta är möjligt. Kommunala avgifter för företag och hushåll när de utnyttjar service gör det möjligt för kommunerna att fortsätta att tillhandahålla tjänster. Ett ökat inslag av individuellt anpassade försäkringsvillkor kan ge den enskilde en ökad valfrihet utan att innebära avkall på våra fördelningspolitiska ambitioner. Ett valfritt antal karensdagar inom sjukförsäkringen är ett exempel som bör övervägas. Ett av de viktigaste inslagen i strategin för att åstadkomma budgetbalans är att vi bryter automatiken i utgiftsökningarna. Huvudförklaringen till att vi hamnat i den statsfinansiella situation där vi nu befinner oss är att vi fattat politiska beslut som förutsatte en snabb ekonomisk tillväxt. Det gäller t. ex. besluten om indexering av olika bidrag och transfereringar och uppställandet av alltför ambitiösa mål vad gäller utbyggnad av äldrevård, barndaghem, utbildningssystem, sjukvård etc. Bryter vi inte automatiken kan vi inte heller bryta den onda cirkeln med ständigt ökande utgifter, ökat budgetunderskott och en krympande industrisektor. Det reella värdet av räntebidrag till bostäder, sjuk- och föräldraförsäkringen, statsbidrag till kommuner m. m. måste sänkas för att vi skall få kontroll över utgiftsutvecklingen. I samma riktning går en neddragning av subventionerna till näringslivet och ett kommunalt skattetak, vilket vi återkommer till i motionen. Vi erinrar också om att vi föreslagit en försäljning av statliga företag. Dessa systemförändringar är inte bara samhällsekonomiskt nödvändiga, de ökar dessutom den enskildes valfrihet och välfärd. Om vi åstadkommer de nödvändiga förändringarna kan vi få kontroll över budgetunderskottet och därmed också över statsskuldräntornas utveckling. Ett minskat budgetunderskott sänker automatiskt utgifterna genom att räntenivåerna då kan trappas ned och inflationen dämpas. På så vis kan vi komma in i en god cirkel med minskade utgifter och växande skatteunderlag genom ökad tillväxt. Ett accelererande budgetunderskott kommer i stället att snabbt orsaka en statsfinansiell kris. Den dämpning av den offentliga sektorns expansion som är en nödvändig förutsättning för att den samhällsekonomiska balansen skall kunna återvinnas måste med särskilt eftertryck sättas in inom kommunsektorn. Denna sektor svarar för mellan två tredjedelar och tre fjärdedelar av den samlade offentliga konsumtionen. Den mycket kraftiga kommunala utbyggnaden första år illustreras bl. a. av att kommunalskatterna stigit från till (1983). Kommunalskatterna uppgår nu till som de statliga transfereringarna till kommunsektorn närmar sig . Finansplanen förutser en konsumtionsökning om ca Av samhällsekonomiska skäl, och med hänsyn till de krav på en fortsatt höjning av kommunalskatterna som blir en följd av den sålunda medgivna konsumtionsökningen, kan enligt vår mening en dylik volymexpansion icke under några omständigheter godtagas. Budgetpolitiken och därmed sammanhängande åtgärder måste i stället inriktas på att möjligt ernå 0-tillväxt för den samlade kommunala sektorn. Det allvarliga ekonomiska läget motiverar att kommuner och landsting genom omprövningar av löpande budgetar eftersträvar att kunna notera 0-tillväxt. Mot denna bakgrund vill vi erinra om vårt i tidigare sammanhang framförda förslag att frågan om en mera permanent utformning av ett kommunalt skattetak/skattestopp utreds. Enligt vår mening är emellertid behovet av omedelbara åtgärder så stort att en lagstiftning om temporärt skattestopp för framstår som synnerligen angeläget. I finansplanen aviseras en särskild proposition rörande de kommunalekonomiska frågorna . Propositionen skall baseras på ytterligare överläggningar med de bägge kommunförbunden. Ställningstagandet för vår del till de detaljerade förslag som kan komma att framläggas beträffande de ekonomiska relationerna mellan stat och kommun får med hänvisning härtill anstå. I anslutning till de utgångspunkter och de i finansplanen redovisade huvuddragen i de kommande förslagen vill vi emellertid anföra följande. I finansplanen framhålls att det stora statliga budgetunderskottet inte ger utrymme för några betydande statliga insatser till förmån för kommunsektorn. Tvärtom måste aktiva åtgärder vidtas för att avsevärt dra ner detta underskott. Vid en samlad bedömning bör emellertid enligt finansplanen åtgärder vidtas inom en begränsad ekonomisk ram för att möjliggöra särskilt angelägna insatser på de prioriterade kommunala områdena och för att motverka omfattande kommunalskattehöjningar. Enligt vår mening saknas helt förutsättningar för att ens inom en begränsad ekonomisk ram tillföra kommunsektorn statliga medel, som skulle innebära en utökning av de statliga transfereringarna till kommunerna jämfört med , räknat i reala termer. och åren därefter måste man tvärtom räkna med en minskning av transfereringarna. På en speciell punkt - som innebär en åtgärd till kommunsektorns förmån vill vi emellertid redan nu ansluta oss till vad som i finansplanen anförs, nämligen beträffande indragningen av skatteunderlaget från fysiska personer . Enligt riksdagsbeslut sker en dylik indragning såsom en temporär åtgärd ; den bör upphöra fr. o. m. Därigenom återförs till kommunerna ett belopp vars storlek inte nu låter sig närmare beräknas, men som för uppskattats till ca 855 milj. kr. Vad gäller de indragningar av skatteunderlaget som skett beträffande juridiska personer finner vi det motiverat att redan nu framhålla att indragningen av dessa medel bör permanentas och fr. o. m. 1984 fullföljas på sådant sätt att kommuner och landsting avstår från alla skatteintäkter från juridiska personer. Därigenom skapas förutsättningar för en reformering av bolagsskatten. Icke heller i detta fall kan storleken av överföringen närmare beräknas; om åtgärden vidtas kan beloppet uppskattas till ca 1 265 milj. kr. En del kommuner, som kan komma att drabbas särskilt hårt, skall kunna få viss kompensation. Av de årliga transfereringarna från staten till kommunerna om ca hänför sig ca till skilda former av specialdestinerade statsbidrag och ca till det allmänna skatteutjämningssystemet.