mot · G602486 · 1983-01-19 00:00:00 — m. fl. Miljövårdens organisation och resurser Vår planet, , är unik bland alla himlakroppar vi känner - här finns liv. Liv har det funnits på jorden . Under mycket har det funnits mänskligt liv. Att det alls finns liv här beror på, att det har funnits och alltjämt finns en miljö, som kan hysa och reproducera liv. Livsmiljön har undergått och undergår en utveckling, som beror av naturliga förändringar. Denna naturliga utveckling sträcker sig över stora tidsrymder och ledde till att liv kunde uppkomma och utvecklas och kommer - förhoppningsvis i en mycket avlägsen framtid - att leda till att livet på jorden upphör. Om vår planet är unik genom att hysa liv, så är livet här på jorden unikt genom att inom sig hysa människan. Människan har ju skiljt ut sig från de övriga levande varelserna genom att ställa naturkrafterna under sin direkta kontroll. Denna kontroll var till en början mycket begränsad och rörde bara vissa naturkrafter som t. ex. elden, växtodling och hållande av husdjur. I det mänskliga industrisamhället är denna kontroll över naturkrafter av helt andra dimensioner. Den mänskliga kontrollen över naturkrafter har en dubbel karaktär. Å ena sidan ger den möjlighet till ett bra liv under goda betingelser för en stor världsbefolkning, om den utnyttjas för folkens bästa. Å andra sidan kan kontrollen leda till, att den mänskliga livsmiljön helt förstörs. En förstörelse kan komma plötsligt genom ett kärnvapenkrig eller mera smygande genom miljöförgiftning. Hur det kommer att bli beror av om det mänskliga förnuftet, som ju kunnat tänka ut och skapa en sofistikerad teknik, kommer att leda till att den konstruktiva eller den destruktiva sidan av teknikanvändningen kommer till uttryck i samhällsutvecklingen. Hur det skall gå för folk och hur det skall gå också för de andra folken ute i världen beror sålunda av hur och i vems intresse tekniken skall användas, av hur och i vems intresse naturresurserna utnyttjas. Vi har två frågor som är avgörande för den mänskliga livsmiljön och därmed för den mänskliga överlevnaden. Den ena och akuta frågan handlar om att förhindra ett kärnvapenkrig. Den andra och mera långsiktiga gäller bevarande av den mänskliga miljön från resursutarmning och förgiftning från industrisamhället. Båda hoten går fortfarande att undvika. Ett kärnvapenkrig kan förhindras av en omfattande fredsrörelse, som tvingar fram stopp för kärnvapen. Rovdrift med naturresurserna och förgiftning av miljön kan stoppas genom en medveten massrörelse bland folket. började en miljörörelse växa fram, som visade på industrisamhällets skadeverkan på den mänskliga miljön. Det har lett till, att frågan om den mänskliga miljön blivit en viktig politisk fråga för alla politiska partier. Partiernas läge inom höger-vänster-skalan påverkar klart resp. partiers miljöpolitik. Det parti som anser den kapitalistiska marknadsekonomin vara att föredra som ekonomiskt system grundar sin miljöpolitik på detta system och detta får givetvis konsekvenser för hur miljöpolitiken i verkligheten kommer att bli. kommunisterna, som ju ligger längst till vänster i riksdagspartierna på höger-vänster-skalan, företräder en socialistisk miljöpolitik. Det finns ju grupperingar, som försöker hävda att miljöfrågorna ligger utanför begreppen höger-vänster i politiken och skulle kunna samla alla oberoende av det klassmässiga hemvistet i samhället. Sådana tankegångar är enligt vår mening bara uttryck för småborgerliga, populistiska illusioner, som inte har förankring i den politiska verkligheten. Vad menar då kommunisterna med en socialistisk miljöpolitik? Vår grundläggande utgångspunkt för en sådan miljöpolitik är att all produktion skall ha sin bevekelsegrund i tillgodoseende av viktiga mänskliga behov. Profit för ägarna till produktionsmedlen skall inte få vara drivkraften. Vi anser att det skall tillskapas en hushållning, som bygger på ekologisk och medicinsk kunskap. Vi menar att det för en verklig hushållning krävs en planerad ekonomi. Nyttan kommer inte till uttryck i det pris, som en vara får på den kapitalistiska marknaden. Denna marknadsekonomi klarar helt enkelt inte av att nyttobestämma produktionen. Denna brist i det ekonomiska systemet begränsar i hög grad möjligheterna till hushållning med råvaror, energi och övriga naturresurser. Denna svårighet får inte hindra oss från att söka genomföra inledningen till en socialistisk miljöpolitik redan under kapitalismen. Åtgärder till skydd för naturresurser och miljö måste vidtas , eftersom ett framtida socialistiskt samhälle kommer att få ärva det förutvarande kapitalistiska samhällets ekosystem. Ett sådant resursoch miljöskydd underlättas, om det integreras i själva produktionsstrukturen. En planerad ekonomi ger goda möjligheter till en balanserad tillväxt. Genom återvinning och resurssnål produktion kan naturresurser sparas. Tillväxten styrs till områden som inte kräver ökad användning av råvaror och energi. Genom effekti visering av processer och användande av bästa tillgängliga teknik kan stora tillgångar sparas. Produktionens storlek och folkets levnadsstandard har inget automatiskt samband med varandra. Produktionens sammansättning är minst lika viktig som dess storlek. Det är viktigt att ha klart för sig, att en planerad hushållning inte automatiskt leder till skonsamhet mot naturresurser och miljö. Inom varje ekonomiskt system handlar det om hur tekniken används. Tekniskt utvecklingsarbete och forskning måste styras utifrån kraven om god miljö, social samvaro, jämlikhet och demokrati. Dessa grundläggande frågor ingår som viktiga element i en miljöpolitik som vi gärna vill beteckna som socialistisk. Genomförande av miljöpolitiken är inte konfliktfri inom något ekonomiskt system, men inom den kapitalistiska marknadsekonomin är konflikten mera markerad - vinstintresset står mot miljöintresset. Hur det går, om vinstintresset får fritt utrymme, finns det många exempel på. Då blir det rovdrift på naturresurserna och svåra skador på miljön. Det som på kort sikt är ekonomiskt fördelaktigt för det enskilda företaget, blir mycket ofördelaktigt för samhället som helhet på . Därför måste samhället gå in och reglera konflikten mellan exploateringsintresset och miljöintresset. Denna reglering grundar sig på lagstiftning. Lagstiftningen är oftast allmänt hållen, varför det fordras tillämpningskungörelser som konkretiserar vad lagen avser. Trots detta kan det vara svårt att avgöra vad som skall gälla. Intresseavvägningen är i själva verket politisk mera än den är juridisk. Därför bör alla viktiga miljöpolitiska avgöranden fattas av politiskt ansvariga organ och inte av ämbetsmän. En miljövårdsförvaltning under ämbetsmannaansvar behövs ändå för övervakning och kontroll av hur miljölagstiftningen efterlevs. Här har tidigare nämnts att såväl miljö- som fredsfrågorna drivits fram till politiska huvudfrågor genom folkrörelser. Vi anser att det därför är viktigt att miljöpolitiken kan påverkas av de direkt berörda människorna. Ramarna för den nationella miljöpolitiken måste bestämmas av riksdag och regering, men vid tillämpningen ute på fältet måste kommuner och ideella organisationer ges mer inflytande än vad som är fallet. Det s. k. kommunala vetot enligt byggnadslagen bör överföras till miljöskyddslagen. Möjlighet att överklaga beslut i miljöärenden bör vidgas, så att utöver sakägare också ideella organisationer ges sådan möjlighet utan att företräda en sakägare. För att ständigt förbättra underlaget för miljöpolitiska beslut måste forskningen ges erforderliga resurser också i tider då ekonomin är kärv. Såväl grundforskning som tillämpad forskning måste föras vidare. Avbrott i en långsiktig forskningskedja kan ibland riskera att spoliera vad man redan uppnått, därför är det viktigt med kontinuitet. De legala möjligheterna att ingripa mot miljö- och naturförstöring måste fortlöpande ses över, så att de motsvarar det aktuella miljöpolitiska läget. För genomförande av en bra miljöpolitik erfordras det resurser. De samhälleliga resurserna för kontroll och övervakning måste byggas ut. Nära samverkan med folkrörelser ute på fältet kan ge en effektivare övervakning med mindre kostnader för samhället. Vi kan konstatera, att de miljöanslag som både kommunisterna och socialdemokraterna yrkade höjningar på i 1981/budgetproposition, i 1982/budgetproposition blivit tämligen väl tillgodosedda. I nuvarande trängda budgetläge får vi därför acceptera den föreslagna nivån på miljöanslagen i årets budget. Yrkanden i denna motion om miljövårdens organisation och resurser kommer därför att avse åtgärder, som inte direkt beror av anslagens storlek i dagens läge och som handlar om den miljöpolitiska inriktningen framåt i tiden. Mot bakgrund av det anförda yrkar vi 1. att hos regeringen begär en översyn och omorganisation av miljövården i enlighet med vad som i motionen anförts och att härvid ett särskilt miljödepartement inrättas, 2. att hos regeringen begär sådan förändring i miljövårdens organisation att kommunerna ges ökat inflytande över miljöfrågor som berör dem och att det s. k. kommunala vetot flyttas till miljöskyddslagen, 3. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i gällande lagstiftning att ideella organisationer ges rätt att överklaga beslut av utan att företräda sakägare, 4. att hos regeringen begär sådan översyn av kungörelserna inom miljöområdet att tillämpningen av gällande lag ytterligare konkretiseras med syfte att snabbare kunna ingripa mot miljöbrott utan långtgående beviskrav. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk)