mot · G70245 · 1983-11-07 00:00:00 — m. fl. Beskattningen av energi (prop. 1983/84:28) Energipolitikens inriktning har en avgörande inverkan på samhällsutvecklingen. Enligt måste därför målsättningen vara att skapa ett decentraliserat energisystem i huvudsak baserat på utnyttjande av inhemska, förnybara energikällor och en effektiv användning av den tillförda energin. En sådan inriktning ger de bästa förutsättningarna för att kraven på resurshushållning, ekologisk balans, god miljö, hög säkerhet, försörjningstrygghet, ökad sysselsättning samt en stärkt ekonomi skall kunna tillgodoses. Stimulans av småskaliga energisystem ger vidare medborgarna bättre möjligheter till inflytande och kontroll över energisystemen. Från sida har vi vid upprepade tillfällen understrukit betydelsen av en decentralistisk inriktning av energipolitiken. De energipolitiska beslut som togs under ledning och senare innebar att den tidigare centralistiska och koncentrationsinriktade energipolitiken successivt förändrades. Från att ha haft en energipolitik som medförde ett storskaligt, känsligt energisystem med stort utlandsberoende fick en energipolitik som stegvis inriktades på att forma ett decentralistiskt energisystem byggt på mångfald, energihushållning och utnyttjande av olika inhemska energikällor. De förslag som framlades efter folkomröstningen om kärnkraften följde upp krav på åtgärder för en förbättrad resurshushållning, för säkerställande av kärnkraftens avveckling och för ett minskat oljeberoende. De energipolitiska besluten före regeringsskiftet hade således en målmedveten strävan att såväl styra över energianvändningen mot utnyttjande av miljövänliga, förnybara energikällor som att åstadkomma en medveten energihushållning. Ett sådant energiförsörjningssystem förutsätter bl. a. att utnyttjade energislag anpassas efter ändamål. Vi måste helt enkelt bruka bättre i stället för att förbruka mer. Omläggningen av energipolitiken efter 1976 har också givit resultat. Energispar-, oljeersättnings- och energiforskningsprogrammen har lett till att såväl oljeanvändningen som energianvändningen totalt kraftigt minskar. Nedgången i oljeanvändningen har t. o. m. varit snabbare än vad som bedömdes vara möjligt i det ambitiösa oljeersättningsprogram som lades fast . Minskningen i oljeanvändningen är och förbrukningen av olja förväntas stanna vid drygt . energipolitiska beslut angavs som målsättning en oljeanvändning på Även den totala användningen av energi har minskat kraftigt. Det föreligger således inget behov av att ersätta olja med andra importerade fasta bränslen för att uppsatta sparmål skall nås. Den av fastlagda målsättningen för energipolitiken innebär vidare att användningen av inhemska och förnybara energikällor skall prioriteras framför importerade. Den effektivare användningen av tillförd energi är bl. a. beroende på den snabba utvecklingen och introduktionen av värmepumpstekniken, vilken ger betydande tillskott av energi. Det är enligt uppfattning nödvändigt att utformningen av skatter och avgifter på energi utgår från de grundläggande principer för energipolitikens inriktning som redovisats ovan, om den positiva trenden mot ökad energihushållning och en effektivare energianvändning skall bestå. Detta innebär att följande riktlinjer för beskattningen av olika energikällor bör gälla: Importerade och miljökrävande energiråvaror såsom kol och olja bör ha en energilikformig beskattning. Importerade miljövänliga energikällor bör kunna få en viss miljörabatt och skatten sättas lägre än vad som en energilikformig beskattning med olja skulle motivera. Inhemska fasta bränslen och alternativa drivmedel producerade på inhemska råvaror bör ej beskattas. Undantag från en energilikformig beskattning med olja bör kunna göras för drivmedel och en lägre beskattning ske när ekonomiskt rimliga substitut saknas. De energipolitiska besluten avsåg att skapa förutsättningar för kommuner, företag och enskilda att kunna vidta åtgärder i syfte att såväl ersätta olja med andra energikällor som att spara energi. Ekonomiska resurser utan tidigare motstycke anvisades för oljeersättning, energibesparande åtgärder och energiforskning. Satsningarna innebar bl. a. att satsade mer än något annat land i världen räknat per person på forskning om de förnybara energikällorna. Den dåvarande regeringen hävdade den grundläggande principen att energisparande och oljeersättning i största möjliga utsträckning skulle stimuleras på frivillig väg. En omfattande tvångslagstiftning med syftet att på administrativ väg åstadkomma en bättre energihushållning och ett minskat oljeberoende innebär uppenbara risker för stora felsatsningar och ökad byråkrati. De administrativa regler som infördes tog i huvudsak sikte på att dels förhindra en alltför stor övergång från olja till el för uppvärmningsändamål, dels få till stånd en större användning av inhemska bränslen. Avsikten från den dåvarande regeringens sida var dock att de ovan redovisade besluten skulle följas av förslag om en förändrad energibeskattning i syfte att förändra skatter och avgifter i en riktning så att energisparande, oljeersättning och introduktion och användning av inhemsk energi stimulerades. Beredningsarbetet beträffande dessa förslag var i stort sett avklarat vid regeringsskiftet . Det är därför synnerligen förvånande att denna proposition inte avlämnas förrän till nu pågående . Detta innebär fördröjning och ytterligare ett exempel på det vankelmod som präglar den socialdemokratiska regeringspolitiken. Det kan emellertid med tillfredsställelse konstateras att propositionen när den nu äntligen föreligger innebär en tillnyktring i förhållande till såväl den socialdemokratiska energipolitiken som de energipolitiska förslagen till föregående . Den tidigare socialdemokratiska energipolitiken präglades som bekant av en koncentrationsinriktad och centralistisk filosofi, där det gigantiska kärnkraftsprogrammet är det mest utpräglade exemplet. Kolpolitiken har varit och är ett annat exempel, där man från socialdemokratins sida förordar en massiv och centralt administrerad satsning på storskaliga anläggningar. Koncentrationsfilosofin finns även i den nu föreliggande propositionen men är mindre framträdande . Från sida vill vi understryka vikten av att samhällets åtgärder i första hand inriktas på att skapa förutsättningar och anvisa resurser i syfte att stimulera till energihushållning och minskad oljeanvändning genom frivilliga och lokalt anpassade insatser från kommuner, företag och enskilda. Riktlinjer för den framtida energiskattepolitiken I proposition 1983/84:28 sammanfattar föredragande statsrådet målsättningen för energipolitiken enligt följande: en offensiv energipolitik i enlighet med energipolitiska beslut är ett led i kampen mot landets ekonomiska och industriella kris. Genom en effektiv energihushållning och investeringar i ny energiteknik, användning av fasta bränslen och produktion av inhemska bränslen bryts oljeberoendet som nya arbetstillfällen skapas. En betydande del av dessa arbetstillfällen tillkommer de delar av landet som har de största sysselsättningsproblemen. Därtill kommer en förbättrad bytesbalans och att en väsentlig grund läggs för en långsiktig utveckling mot en ökad industriproduktion och därmed ökad sysselsättning inom landet. Svensk industri får kunnande och produktionsresurser som kan lägga grunden för svenska exportframgångar i takt med att andra länder förnyar sina energisystem. Från sida ser vi med tillfredsställelse att föredraganden ansluter sig till de allmänna riktlinjerna energipolitiska beslut. Vi anser dock - som ovan redovisats - att i huvudsak inhemsk energi bör utnyttjas. Utvecklingen har sedan 1981 års beslut togs varit mer gynnsam än vad som då bedömdes vara möjligt, och någon import av fasta bränslen i syfte att ersätta olja är inte nödvändig för att uppfylla sparmålet för olja. Enligt vår mening kan man därför ytterligare öka ambitionerna i förhållande till nu gällande riktlinjer. Importerade fossila bränslen bör t. ex. av miljöskäl begränsas till de få tillfällen och ändamål där andra energikällor inte står till buds av olika skäl. Vad beträffar de mera konkreta riktlinjerna för energiskattepolitiken avvisas i propositionen energiskattekommitténs förslag att mervärdeskatt på energi skall införas. Från sida har vi inget att erinra mot detta utan delar uppfattningen att differentierade punktskatter på energi bör bibehållas. Detta är f. ö. i linje med vad representant i energiskatteutredningen framförde i ett särskilt yttrande. Föredragande statsrådet sammanfattar sitt förslag till riktlinjer för energiskattepolitiken enligt följande: Skatteändringar på olja bör vid behov vidtas för att åstadkomma en inte oväsentlig realprisstegring. Inhemska bränslen bör gynnas genom skattefrihet. Skatten på kol bör höjas i etapper tills skatten per energienhet är ca hälften av skatten på olja. För naturgas bör gälla att skatten per energienhet är ca tre fjärdedelar av skatten på olja. Drivmedelsbeskattningen bör främja fortsatt energihushållning. Elanvändning inom industrin bör vara skattemässigt gynnad i förhållande till elanvändning för uppvärmning. Beskattningen av el för uppvärmning bör ha viss följsamhet mot beskattningen av olja. Enligt vår mening står de ovan redovisade riktlinjerna för energibeskattning i viss motsättning till de grundläggande principerna för energipolitikens utformning. Nedan kommer vi att redovisa vår syn, där vi har en skiljaktig mening gentemot föredraganden. Utnyttjande av inhemska bränslen för energiändamål skapar bl. a. stora sysselsättningsmöjligheter inom landet och en förbättrad bytesbalans. Olja och kol är importerade bränslen som kräver relativt små arbetsinsatser vid hanteringen inom landet. Import av kol och olja är således en import av arbetslöshet, eftersom det då inte finns något utrymme för att utnyttja våra inhemska fasta bränslen och därmed ge många människor arbete. Vi vill därför på nytt med kraft understryka att ökad användning av framför allt skogsbränslen för energiändamål är det snabbaste sättet att, förutom rena sparinsatser, ersätta olja och förhindra ett alltför stort elberoende. En ökad användning av skogsråvara för energiändamål kan även öka tillgången på skogsråvara för industrin, vilket presenterade utredningar från SIND och ger ytterligare belägg för. Stöd till anläggningar eldade med skogsbränslen bör därför vara av samma storleksordning som stöd till torveldade anläggningar. Rätt utnyttjat kan således våra tillgångar på skogsbränslen, torv och andra inhemska fasta bränslen kraftigt begränsa importen av kol och olja. Vi ser därför med tillfredsställelse att inhemska bränslen undantas från skatteplikt enligt mervärdeskattelagen samt att den på initiativ genomförda bestämmelsen att vedbränslen för uppvärmning av egen fastighet skall undantas från förmånsbeskattning vidgas till att gälla även andra inhemska fasta bränslen. Samhällets åtgärder bör som ovan framhållits inriktas på att stödja introduktion och användning av inhemsk energi, ny energiteknik, sparande etc., inte användning av importerade energislag såsom t. ex. kol. Förbränning av fossila bränslen såsom kol och olja innebär en mycket kraftig påverkan av naturmiljön genom den ökande försurningen. Denna förbränning innebär vidare att koldioxidhalten i luften successivt ökar, vilket på någon sikt kan utvecklas till det allra största miljöproblemet. Den ökande koldioxidhalten medför temperaturökningar, vilka efter hand på ett drastiskt sätt förändrar vårt klimat och därmed förutsättningarna för allt mänskligt liv. Koldioxidproblemet är en global företeelse, och det är nödvändigt att varje land bidrar till att minska förbränningen av fossila bränslen. En övergång från olja till kol har i dessa hänseenden en negativ betydelse. Förbränning av skogsbränslen ger inte motsvarande effekter på den omgivande naturmiljön. Lika mycket koldioxid binds vid återväxten som frigörs vid förbränningen, förutsatt att avverkning och tillväxt balanseras. I de beslut som fattat ligger enligt vår mening implicit att importerade energislag skall utnyttjas först när några andra möjligheter inte står till buds. Ovan har redovisats att nedgången i oljeanvändningen har gått betydligt snabbare än vad som förutsattes energipolitiska beslut. Något behov att ersätta olja med kol för att uppnå sparmålen finns därför inte. Kol är ett importerat bränsle och ger därför ingen ökad försörjningstrygghet. En introduktion av kol i stor skala skulle dessutom rycka undan marknaden för inhemska bränslen såsom skogsbränslen och torv. Det är svårigheter att få avsättning för t. ex. flis. Med en krympande värmemarknad finns inget utrymme för användning av både kol och inhemska fasta bränslen. Kolanvändning innebär även ett betydligt mindre antal sysselsättningstillfällen inom landet. De ekonomiska påfrestningarna på landets ekonomi blir sannolikt betydande vid en omfattande kolanvändning, eftersom kolpriset på den internationella marknaden kan förväntas stiga kraftigt . Enligt vår mening bör kol såsom ett miljöstörande och importerat bränsle beskattas energilikformigt med olja. Skatten på olja uppgår f. n. till /m3. Olika typer av avgifter uppgår till /m3. Totalt tas således ut /m3 på olja i skatter och avgifter. En energilikformig beskattning för kol skulle innebära ett skatte- och avgiftsuttag på ca /ton. Det bör dock närmare prövas vilka typer av avgifter som bör belasta kolet. Det kan inte anses orimligt att kolet skall bära sina egna kostnader för t. ex. miljöinvesteringar, forskning och beredskapslagring. är det dock rimligt att endast ta ut en skatt på kol som motsvarar den rena oljeskatten - dvs. /ton kol. Skatten bör höjas i två etapper för att uppgå till /ton och till ./ton. Skatten bör endast tas ut för kol som används för energiändamål. En sådan prissättning på kol är i linje med de långsiktiga målsättningarna för energipolitiken och innebär att inhemsk energi gynnas i förhållande till importerade bränslen. Naturgas är ett importerat bränsle, men har avsevärda miljöfördelar. Det är vidare väsentligt att de planerade större projekten för användning av naturgas inte utsätts för än större ekonomiska påfrestningar. Det kan därför finnas skäl att rabattera användningen av naturgas mera än vad som föreslås i propositionen. Med tanke på naturgasens miljöfördelar bör beskattningen därför enligt vår mening inte utgöra mer än hälften av skatten per energienhet för olja - dvs. Vi vill inledningsvis framhålla att möjligheterna att beskatta drivmedel hårdare än f. n. är starkt begränsade beroende på att lämpliga substitut saknas. Energibeskattningen måste därför enligt vår mening stimulera forskning, introduktion och användning av alternativa drivmedel. Vidare är det av miljöskäl väsentligt att användning av blyfri bensin stimuleras med en skatterabatt, vilken också bör gälla flygbensin. bör hos regeringen hemställa om förslag av denna innebörd. Blytillsatserna i bensin har en oktanhöj ande effekt och kan därför behöva ersättas med någon annan tillsats. Ett möjligt substitut för bly i bensin är t. ex. etanol. Det är vidare synnerligen väsentligt att forskning och utveckling om motoralkoholer fortsätter enligt de intentioner som fanns i de energipolitiska besluten i syfte att få till stånd en ökad användning av såväl metanol som etanol. Med de principer för energibeskattningen som redovisats ovan bör därför motoralkoholer producerade på inhemsk råvara vara skattefria. Beskattning av elektrisk kraft Det är väsentligt att strävandena att minska vårt oljeberoende inte leder till en massiv övergång till el för uppvärmning av fastigheter. En sådan utveckling innebär risker för framtida låsningar till ett stort elberoende och därmed svårigheter att genomföra den beslutade avvecklingen av kärnkraf Det bör därför finnas ett visst samband mellan förändringar i oljeskatten och elskattens nivå. Det är vidare betydelsefullt att den tillkommande elproduktionskapaciteten sker i anläggningar baserade på andra energikällor än olja, kol och uran. F. n. sker i stort sett all elproduktion med hjälp av vattenkraft och kärnkraft. Nuvarande lagstiftning innebär att energiskatten på bränslen restitueras då dessa används för produktion av el. Det kan ifrågasättas från energipolitiska utgångspunkter om denna restitution bör finnas för kol. Om kolskatten restitueras vid elproduktion riskerar bl. a. en framtida mottrycksproduktion med inhemska bränslen och vindkraft att konkurreras ut av koleldade anläggningar. Ett borttagande av restitueringen av kolskatten skulle inte drabba någon elproduktion nämnvärt, men få en stark långsiktig styreffekt för byggande av mottrycksanläggningar baserade på inhemska bränslen, ny vattenkraft och vindkraft. Enligt vår mening bör hos regeringen begära förslag om förändringar i lagen om allmän energiskatt med ovan förordade inriktning. De av oss förordade riktlinjerna för energiskattepolitiken innebär att de grundläggande målsättningarna för energipolitiken uppfylls på ett bättre sätt än i den föreliggande propositionen. De föreslagna skatteförändringarna m. m. ger prisrelationer på marknaden som förhindrar uppkomsten av ett alltför stort elberoende och avsevärt gynnar användning av inhemsk energi i förhållande till utnyttjande av kol och olja och därmed fullföljer avsikterna med energipolitiska beslut. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att godkänner de i motionen förordade riktlinjerna för energiskattepolitiken, 2. att beslutar att skatten på kol från skall uppgå till /ton kol och från till /ton kol, 3. att hos regeringen begär en utredning av i vilken omfattning kolanvändning även skall belastas med samma avgifter som tas ut vid oljeanvändning, 4. att beslutar att skatten på naturgas skall uppgå till /l , 5. att hos regeringen hemställer om förslag att motoralkoholer producerade på inhemsk råvara skall vara skattefria, 6. att hos regeringen hemställer om förslag om skatterabatt för blyfri bensin och flygbensin i enlighet med vad som anförts i motionen, 7. att hos regeringen hemställer om förslag till förändringar i lagen om allmän energiskatt, innebärande att restitution för el producerad av kol ej skall medges. () () () ()