mot · G6021295 · 1983-01-25 00:00:00 — 1982/83: Motion 1982/83: 1295 m. fl. Statens rättsläkarstation har till huvudsaklig uppgift att utföra rättsmedicinska undersökningar av olika slag såsom obduktioner, undersökningar av misshandlade och för brott misstänkta personer samt utföra laboratorieundersökningar. Personal vid stationerna fungerar därutöver såsom biträden vid brottsfyndplatser och vid rekonstruktioner samt utfärdar yttranden och biträder såsom sakkunniga vid de allmänna domstolarna. I anslutning till rättsläkarstationen i finns en rättsodontologisk tjänst som har rikstäckning. Rättsläkarstationer finns i , , , , och . Beträffande dessa stationers upptagningsområden och folkmängden i dessa hänvisas till bil. Den överordnade myndigheten är . I råd för vissa rättsliga sociala och medicinska frågor ingår en rättsmedicinsk nämnd. Nämnden utgörs av en hovrättsjurist och två rättsmedicinare, och har till uppgift att besvara rättsmedicinska frågeställningar som inges till av olika myndigheter såsom domstolar, åklagare och socialnämnder. Rådet har för utredningar tillgång till experter i de flesta medicinska specialiteter. Begreppsförvirring är inte ovanlig när det gäller diskussion om rättsmedicinen och dess uppgifter. Till stor del hänger detta samman med att rättsmedicinen intimt samarbetar med andra myndigheter och ibland så intimt att den kan uppfattas som t. ex. en del av polisväsendet. Rättsmedicinen har dock som viktigaste arbetsuppgift att utveckla metoder för fastställande av dödsorsak. I detta arbete ingår klinisk utredning, likbesiktning, obduktion (klinisk eller rättsmedicinsk) och polisutredning. Dödsorsaken är inte alltid naturlig. Grova våldsbrott kan ligga bakom ett dödsfall. Att få dödsorsak fastställd är av väsentligt samhällsintresse och kan ha betydelse för många parter. I en uppräkning kan följande intressenter av den rättsmedicinska verksamheten anföras som ett representativt exempel: * Bilagorna till denna motion ej tryckta. 1 1982/83. d) läkare som behandlat patienten (distriktsläkare, kliniker) e) stadsläkare, epidemiologer i) medicine kandidater (Mortui vivos docent är ett gammalt ordspråk på latin och betyder: De döda lär de levande) De rättsmedicinska fynden kan för dessa grupper ha varierande intresse. Inte sällan är dock resultaten av betydande värde. För de anhöriga kan en noggrant fastställd dödsorsak betyda att kanske självkritik för förment felaktig eller utebliven omvårdnad kan avskrivas. På så vis kan livslånga psykiska men efter en anhörigs bortgång undvikas. Det kan också för de anhöriga vara ur andra synpunkter viktigt att dödsorsaken klarläggs och att rättsliga förfaranden därigenom måhända undviks. Rättsmedicinens noggrannhet är här av avgörande betydelse. När det gäller polismyndigheten är naturligtvis rättsmedicinska fynd av ovärderligt intresse när det gäller brott. Den rättsmedicinska obduktionen kan leda polisen till gärningsmannen eller kanske helt fria en redan utpekad gärningsman. Rättsmedicinen såsom medicinsk specialitet intar en särställning i rättssamhället. Kännetecknande för rättssamhället är högt ställda krav på den bevisning som skall leda fram till fällande dom. Den kanske mest komplicerade bevisbördan är den som uppstår i anslutning till våldsbrott där skador på levande vävnad och organ snabbt och kontinuerligt förändras med hänsyn till tidpunkten för skadans uppkomst. Graden av utövat våld är avgörande för bestämmande av brottsgrad och straffmätning inom påföljdslatituden. Men omvänt är det också viktigt att genom rättsmedicinska undersökningar kunna presentera bevisning som friar misstänkta personer. Rättsmedicinen är således genom sin särställning ett av de viktigaste instrumenten i rättsstaten och måste därför tillförsäkras sådana arbetsförhållanden som omintetgör alla risker för slarv eller felbedömningar. Så dåliga lokaler, så dåliga tekniska hjälpmedel och så hög arbetsbelastning att rättsmedicinaren inte kan ägna varje fall den tid som erfordras för exakta diagnoser kan inte och får inte accepteras. Rättsmedicinen såsom specialitet syftar också till att klarlägga samband mellan objektiva fynd och laboratorieresultat och därmed ge korrekta underlag för slutsatser om sjukdomsförlopp och nedbrytningsprocesser i människokroppen. Sådana slutsater och medicinska analyser är av utomordentligt värde för de läkare som behandlat patienten. Sjukvårdens behandlingsutveckling är en betydelsefull process som syftar till högkvalitativ vård. I detta utvecklingsarbete intar rättsmedicinen en viktig roll. verksamheten få än mer positiva effekter än den har . Rättsmedicinens forskningspotential är ostridig. Av alla fall som passerar statens rättsläkarstationer i landet torde stora och intressanta forskningsresultat kunna tas fram inte minst när det gäller dödlighet genom missbruk av alkohol och narkotika. Många rättsläkare är också forskningsintresserade. Åtskilliga av dem har också doktorerat inom olika områden. Rättsmedicinen har då utgjort basen för avhandlingarna. För läkarstuderande utgör naturligtvis arbetet på rättsläkarstationerna ytterst intressant och lärorika inslag i utbildningen. För domstolarna slutligen utgör rättsmedicinarens erfarenhet och kunskap en stor tillgång vid förhandlingar där organ - och/eller vävnadsskador som uppträtt genom våldsbrott kräver analys. Rättsmedicinen är således en ytterst viktig specialitet som ingen rättsstat kan undvara. Vårt samhälle är också så organiserat att rättsmedicinen med nödvändighet måste inta en central plats. Många myndigheter och inte minst enskilda människor har ett stort intresse i den verksamheten som statens rättsläkarstationer bedriver, och utvecklingen i allmänhet pekar mot att verksamheten blir alltmer betydelsefull. Utvecklingen för rättsmedicinen har dock minst av allt präglats av någon samhällets omtanke eller önskan att utveckla spcialiteten. Situationen för åtminstone de hårdast belastade rättsläkarstationerna i och är närmast kaotiska. För rättsläkarstationen i är situationen ytterst nedslående och för utomstående är det närmast ett under att arbetet trots allt kan bedrivas med den grad av säkerhet och precision som är fallet. Problemen föreligger främst inom tre områden: o Personalbrist främst när det gäller läkare o Dåliga och påfrestande arbetsmiljöer o Utslitna och föråldrade instrument samt avsaknad av bildskärmskontakt med landstingens datorer. Den ökande arbetsbelastningen på statens rättsläkarstationer främst i är klart dokumenterad (se bil. 2:1, 2:2, 2:3, 2:4, 2:5 och 2:6). Bakgrunden till ökningarna kan naturligtvis vara många, men några orsaker framstår klarare än andra. Våldsbrottsutvecklingen och visar en klart stigande kurva och antalet komplicerade fall ur rättsmedicinsk synpunkt såsom mord, dråp och vållande till annans död har starkt ökat. Andra brott som rättsmedicinskt bedöms såsom komplicerade är ökningen av antalet våldtäkter och annan misshandel där inte minst kvinnomisshandel ökat i antal anmälda fall. Ett annat empiriskt faktum är att antalet äldre ökar främst i gruppen . Kommunernas satsningar på kvalificerad hemhjälp medför att fler äldre kan bo kvar hemma och därmed har en klar ökning ägt rum av 1' 1982/83. dödsfall utanför institutioner såsom sjukhus, ålderdomshem och . Antalet självmord slutligen är också en form av dödsfall utanför institutionen som visar en tragisk ökning. Inte minst självmord bland unga människor är mest iakttagbart och samtliga fall kräver rättsmedicinsk undersökning. Den ovan redovisade utvecklingen har således ställt allt högre krav på rättsläkarstationerna i storstäderna där risken för förtäckta våldsbrott är större än annorstädes. har därvid fått vidkännas en kraftigt ökad belastning utan att de personella resurserna fått motsvarande ökning. Stationen bedöms numera vara den största i , vilket i någon mån anger belastningen. Produktionsökningen har här helt legat i rättsläkarnas ökade effektivitet. Rättsmedicinska prestationer vid statens rättsläkarstation i Inom klinisk patologi har för kvantifiering av arbetsprestationer använts ett system byggande på att olika undersökningsprestationer åsätts relativa arbetsenheter, benämnda forsenheter (Fe). Detta beräkningssystem utarbetades på grundval av tidsstudier av sedermera överläkaren i klinisk patologi i . Som grund för beräkningssystemet lades dåvarande medicinalstyrelsens tillämpade praxis att det vid en patologiavdelning med patolog i överläkar- eller biträdande överläkarställning skulle kunna utföras 300 obduktioner och 2 000 histopatologiska undersökningar innan ytterligare en tjänst fick inrättas vid avdelningen. Beräkningssystemet med s. k. Forsenheter (Fe) har sedermera funnit vidsträckt användning för beräkning av arbetskapacitet och arbetsprestation vid patologavdelningar bl a. i och ligger till grund för utredning av den framtida organisationen för patologi-cytologiverksamheten i (LS 19760603) där bl. a. kapacitets- och prestationsfrågor särskilt studerats. Vid beräkning enligt Fe tillämpas beträffande kliniska obduktioner en poängsättning av 30 Fe och den beräknade arbetsprestationen vid 40 timmars arbetsvecka anges för olika tjänstenivåer till följande: Överläkare 15 000 Fe överläkare 15 000 Fe Underläkare 10 000 Fe Icke specialistkompetent läkare med mindre än tjänstgöring inom specialiteten 8 000 Fe Med vissa modifikationer torde detta allmänt etablerade beräkningssystem i tillämpliga delar även kunna användas för prestation och kapacitetsberäkning beträffande rättsmedicinsk verksamhet vid statens rättsläkarstationer. Prestationsberäkning beträffande rättsmedicinsk verksamhet Fullständiga dödsorsaksundersökningar: Den fullständiga dödsorsaks undersökningen som förrättningsform torde i de flesta fall vara att anse såsom mera tidskrävande och omfattande än en klinisk patologisk obduktion i allmänhet, eller åtminstone i flertalet fall relativt väl motsvara arbetsprestationen av en väl utförd, komplett klinisk-patologisk obduktion. Det förefaller därför rimligt att som jämförelsetal åsätta denna fullständiga dödsorsaksundersökning 30 prestationsenheter. I den nu gällande obduktionsstadgan (MF 1975:123) görs uttryckligen ingen skillnad mellan omfattningen av den enkla dödsorsaksundersökningen relativt den fullständiga dödsorsaksundersökningen, endast protokolleringskravet är ej formaliserat beträffande den enkla dödsorsaksundersökningen. Vid rättsläkarstationerna i landet tillämpas i regel den praxis som rekommenderas i obduktionsstadgan, nämligen en relativt omfattande protokollering även vid de enkla dödsorsaksundersökningarna, ehuru någon skyldighet härför ej är klart uttalad. Vid ett flertal tillfällen har även från sakkunnigt rättsmedicinskt håll framhållits att det får betraktas som ett krav att protokollering i relativt omfattande form företas vid alla rättsmedicinska förrättningsformer. Vid en jämförelse mellan den protokollföring som tillämpas vid klinisk-patologiska obduktioner i allmänhet, framstår protokollföringen vid enkel dödsorsaksundersökning i regel ej avsevärt mindre arbetskrävande än vid den klinisk-patologiska obduktionen. Någon anledning att betrakta prestationsinsatsen vid den enkla dödsorsaksundersökningen såsom avsevärt understigande den vid den fullständiga dödsorsaksundersökningen föreligger således inte. Den enkla dödsorsaksundersökningen torde således kunna åsättas 30 prestationsenheter. Rättsmedicinska obduktioner: Arbetsprestationen vid den rättsmedicinska obduktionen kan variera starkt beroende på fallets antal och omfattning av yttre skador etc. Något generellt uttalande om den arbetstidsprestation som krävs för en rättsmedicinsk obduktion kan således ej utan mycket omfattande tidsstudier göras, ehuru det står helt klart att arbetsprestationen även i de enklaste och minst komplicerade fallen väsentligen överstiger arbetsprestationen vid en klinisk-patologisk obduktion i allmänhet. G. Kling angav att tidsåtgången för en rättsmedicinsk obduktion kunde variera mellan 5 och , ett uttalande som väl äger tillämplighet även i den nuvarande arbetssituationen. Vid en genomgång av, vid rättsläkarstationen i tidigare utförda tidsstudier, visar sig materialet, p. g. a. tidsstudieperiodernas korthet, endast omfatta ett fåtal rättsmedicinska obduktioner men synes ett mycket grovt genomsnitt av den erforderliga arbetstiden ligga omkring . På grundval av tillgängligt tidsstudiematerial samt den erfarenhet av rättsmedicinsk verksamhet som föreligger vid rättsläkarstationen i , torde den rättsmedicinska obduktionen kunna åsättas åtminstone 100 relativa prestationsenheter, troligen avsevärt mera. Rättsmedicinsk undersökning av levande personer: Även beträffande rättsmedicinska undersökningar av levande personer varierar den erforderli ga arbetsinsatsen avsevärt från fall till fall beroende av bl. a. skadornas antal och förhållandena vid deras tillkomst i övrigt. I samband med dessa undersökningar krävs också en mycket omfattande genomgång av journalhandlingar jämförande undersökningar med vapen, jämförelse med ett av gärningsman uppgivet händelseförlopp, etc. Det förefaller således motiverat att åsätta den rättsmedicinska undersökningen av levande person samma prestationsenhetstal som den rättsmedicinska obduktionen, dvs. Övriga undersökningar: Beträffande övriga undersökningar som utföres vid rättsläkarstationerna består dessa av huvudsakligen biträde vid brottfyndplatsundersökning, biträde vid rekonstruktion, yttranden, skrivelser samt sakkunskap vid domstol. Beträffande alla dessa undersökningar är frekvensen dels relativt låg, dels varierar tidsåtgången oerhört starkt från fall till fall. Vissa av undersökningarna kräver även omfattande litteraturstudier och studier av jämförelsematerial. Vissa av undersökningarna innefattar långa perioder av i arbetsprestationen ingående väntetid som ej kan användas till annat arbete. Skönsmässigt minst 100 prestationsenheter, sannolikt avsevärt mera i ett flertal fall. Arbetsprestationer vid statens rätts läkarstation i På grundval av tidigare redovisad sammanställning av undersökningar utförda vid statens rättsläkarstation i kan följande beräkning av prestationsenheter göras. siffror visar endast små förändringar dock med den största ökningen på rättsmedicinska obduktioner/fullständiga dödsorsaksundersökningar i förhållande till 1978. Undersökningar av levande personer Sorn synes av sammanställningen uppgår antalet utförda prestationsenhe ter till 140600. Därvid har ej rättsodontologiska undersökningar medtagits. Vid statens rättsläkarstation i tillgänglig arbetskapacitet överläkare å 15 000 Fe 1 Avdelningsläkare (behörig) I en bedömning av överläkarens arbetskapacitet har ej medräknats de omfattande uppgifter som ligger på denne i egenskap av klinikchef. Överläkartjänsten kan inte anses kunna ianspråktas på heltid för verksamheten. Som framgår av tablåerna överstiger de utförda arbetsprestationerna den tillgängliga arbetskapaciteten med 60 000 Fe, vilket omräknat i tjänster skulle innebära 4 st. bitr. Effekten av detta överutnyttjande av personalen är en snabb och onormal förslitning av personalen. När denna arbetsbelastning kombineras med en ytterst dålig arbetsmiljö och med oändamålsenliga instrument blir situationen i det närmaste ohållbar. Betraktar man bemanningen vid de sex rättsläkarstationerna och jämför den med arbetsbelastningen finner man att belastningen ligger något över 500 ärenden per läkare (se bil. En sammanställning över belastningen vid de olika rättsläkarstationerna ger följande bild: 598 ärenden/läkare (räknat med 3 bitr. 581 ärenden/läkare (i petita är äskat en Genomsnittligt handlägger varje rättsläkare 543 ärenden och 18 ärenden per dag. Det är en mycket hög siffra och den speglar de problem som uppstår vid tillfälliga anhopningar av mer komplicerade ärenden. 3 Hälso- och arbetsmiljö vid statens rättsläkarstation i I en rapport har Statshälsan grundligt undersökt förhållandena på rättsläkarstationen både vad gäller själva den fysiska arbetsmiljön, men även undersökt personalens egna upplevda problem ur fysisk och psykisk synvinkel. I tidningen aktuellt (tidning för personalen vid ) Nr 7/81 står att läsa: Statshälsan var upprörd över förhållandena och ville att skyddsinspektionen skulle stänga bårhuset. Men det gick inte, för var skulle man annars förvara de döda. Rapporten ger en delvis skakande bild över de förhållanden som personalen tvingas arbeta under. Under detta avsnitt skulle det föra för långt att gå in på alla de detaljer som för vilken annan arbetsplats som helst är omöjliga att leva med. 3:1,3:2,3: 3,3: 4 samt 3: 5 framgår vilka brister som vidlåder stationen, brister som måste korrigeras. I det upprustningsprogram för statens rättsläkarstation i som måste komma till stånd, är det av stor betydelse, att Statshälsans rapport får läkartjänst varvid belastningen då blir 436/läk. utökning medges) 538 ärenden/läkare 532 ärenden/läkare 512 ärenden/läkare 500 ärenden/läkare ligga till grund för det programarbetet och att det görs i intim samverkan med personalen på stationen. När det gäller den rent fysiska miljön, måste likhanteringen få en mer rationell och för personalen lindrigare utformning (se bil. Som framgår av Statshälsans undersökning (bil. 3:6) lider vissa personalgrupper av rena slitagediagnoser, där rygg och armar blir hårdast utsatta. Den psykiska miljön är naturligtvis speciell på en arbetsplats där personalen är sysselsatt med döden och dess konsekvenser. Av yttersta vikt vid en upprustning blir att se över och helt förändra den låga hygieniska standard som råder på stationen. Personalens ständiga kontakter med kemiska preparat som formalin och med avlidna personer gör att smittorisken är mycket hög. Utan överdrift torde det kunna hävdas att rättsläkarstationen ur smittorisksynpunkt är en högriskarbetsplats. 4 Högre teknisk standard Rättsläkarstationen i är uppförd 1951 och frånsett en om- och tillbyggnad /69 har inga väsentliga arbeten utförts. Rättsläkarstationen är en enhet vid vilken verksamhet pågår nära nog dygnet om. och nätter frekventeras stationen av införda döda, och polismän gör över dygnets alla timmar sina undersökningar av införda kroppar. Slitaget på byggnaden och inventarierna är stort. Trots en relativt intakt personalstyrka har stationen kunna möta en alltmer ökad volym av uppdrag. Som vi i det inledande avsnittet pekat på har denna ökning sannolikt endast kunna ske genom att personalen helt enkelt förkortat sin arbetstid per infört och klarlagt ärende. Sannolikt har denna press på personalen kunnat fortgå utan men för verksamheten som sådan, men en fortsatt ökning torde nu inte kunna ske utan att verksamheten blir lidande. Kort sagt människan har en gräns där avvägningen måste bli att välja mellan slarv eller bibehållandet av minimihandläggningstid. Inom området rättsmedicin och den verksamhet som denna omfattar torde det finnas betydande landvinningar gjorda i tekniska hjälpmedel som rättsobducenter kan anlita. Ett viktigt arbete är fastställandet av diagnoser på avlidna. Som ett hjälpmedel i detta arbete skulle en inkoppling av statens rättsläkarstation till datacentral medföra betydligt mindre arbete och underlätta fastställandet av diagnoser när den avlidnes hela tidigare sjukdomsanamnes kan erhållas i utskrift. Tidsvinster här medför att säkerheten och noggrannheten kan vidmakthållas trots en hög arbetsvolym. Lokalitetsmässigt är statens rättsläkarstation i en gammalmodig arbetsplats jämfört med moderna patologiska kliniker på de nyare sjukhusen. Ändock finns den patologiska specialistkompetensen på rättsläkarstationen. Det är här de ytterligt kvalificerade och svåra obduktionerna skall äga rum, undersökningar som i värsta fall kan förpassa en person i fängelse . Hela stationens obduktionslokal med obduktionsdiskar och belysning är nedsliten och ej anpassade för de krav man har anledning ställa på en modern rättsmedicinsk klinik. Det är därför hög tid att byta ut obducenternas instrument och förnya och förbättra lokaliteterna så att högklassiga rättsmedicinska förrättningar kan utföras. Ett förnyelseprogram för detta bör sammanställas vid i samverkan med berörd läkarpersonal. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen begär skyndsam översyn av personalsituationen vid statens rättsläkarstation i , 2. att som sin mening uttalar att statens rättsläkarstation i måste rustas upp till en rimlig arbetsmiljöstandard, 3. att som sin mening uttalar att samtliga statens rättsläkarstationer bör inkopplas till landstingens patientdatasystem. () ()