ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G6021265 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1265 Tredje vice talmannen och av egenavgifter i samband med virkesförsäljning För vissa egenavgifter gäller för ägaren av skogsfastigheter att avgift tas ut om personen i fråga anses vara brukare av fastigheten. Det har emellertid, efter domar i försäkringsöverdomstolen, visat sig att det sätt som skogen försäljs på har en sådan betydelse för när någon anses vara brukareeller inte att en del närmast slumpartade effekter kan inträffa. En skogsägare betraktas inte som brukare om virke försäljs genom försäljning av avverkningsrätt eller som nettoredovisat avverkningsuppdrag, förutsatt att ägaren inte på annat sätt varit aktiv på fastigheten i fråga. Vid försäljning av leveransvirke anses vederbörande däremot vara brukare. Problem kan uppstå genom att försäljningen av leveransvirke behöver vara ytterst liten för att ägaren skall när det gäller egenavgifter räknas som brukare. I de flesta fall vållar det kanske inte så stora problem, men svårigheter kan uppstå för den som huvudsakligen säljer skog i form av rotposter eller avverkningsuppdrag, men som själv vill utföra inte bara skogsvårdsåtgärder, utan också tillvaratagande av vindfällen och andra arbetsinsatser som resulterar i små virkesförsäljningar. En situation lär kunna uppkomma, där försäljning av en obetydlig mängd leveransvirke, efter en egen arbetsinsats i skogen, ger upphov till betalning av egenavgifter avseende inkomster för rotpostförsäljning, som annars inte hade föranlett uttag av sådana avgifter. Här tycks reglerna vara så komplicerade att den enskilde skogsägaren inte alltid kan förutse resultatet av olika sätt att sälja skog. Det kan också förutses att virkesförsäljningar skjuts upp för att inte vålla oönskade effekter när det gäller de sociala avgifterna. Detta är mycket beklagligt då man från samhällets sida med olika åtgärder försöker att stimulera till ökad avverkning. Gällande regler bör göras mer tydliga, så att ovan påtalad osäkerhet undanröjs. Det skulle därför vara önskvärt om ett förslag till revidering av ifrågavarande lagtext framläggs av regeringen. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående uttag av egenavgifter i samband med virkesförsäljning. () ()
mot · G6021266 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1266 Förlängd samordningstid inom arbetsskadeförsäkringen Vid /81 väckte vi följande motion. begärde i anledning av motionen en förutsättningslös utredning rörande arbetsskadeförsäkringen. Då någon sådan utredning emellertid ej kommit till stånd upprepar vi motionen: Lagen om arbetsskadeförsäkring (LAF) ger i princip hundraprocentig ersättning till den som ådrar sig sjukdom eller skada i arbetet, medan den som drabbas av vanlig sjukdom får en lägre ersättning. Vid arbetssjukdom/skada kan dessutom livränta utgå, om arbetsförmågan blivit nedsatt. den s. k. samordningstiden - utgår samma ersättning vid arbetsskada som vid vanlig sjukdom. Möjligheten att erhålla arbetsskadeersättning utvidgades, när lagen om arbetsskadeförsäkring (LAF) och lagen om statligt personskadeskydd (LSP) trädde i kraft . Antalet arbetsskadeanmälningar ökade starkt när den nya lagen började tillämpas, och antalet arbetsskadeanmälningar är fortfarande mycket stort. var antalet anmälningar enligt LAF 176289 i hela landet. Under samma tidrymd 1979 var antalet 187741 och 137235. Den stora tillströmningen av antalet arbetsskadeärenden har orsakat en stor arbetsbörda vid de allmänna försäkringskassorna i länen, vid vars utredningsavdelningar av de anställdas tid åtgår till arbetsskadeutredningar. Ofta är dessa utredningar mycket komplicerade och tidskrävande. Stora ärendebalanser förekommer också som en följd av ärendeanhopningen. Totala ärendebalansen för arbetsskadeärenden vid samtliga försäkringskassor var 20518 oavgjorda ärenden. Arbetsskadeförsäkringen innebär ett avsteg från den i socialpolitiska samordningsutredningen förordade principen att stöd vid inkomstbortfall skall utges utan hänsyn till stödbehovets orsak. Arbetsskadeärenden "premieras inom socialförsäkringen. har i sitt yttrande över socialpolitiska samordningsutredningen ansett att arbetsskadeförsäkringen inte bör bilda en separat gren av inkomstförsäkringen utan i stället helt samordnas i en allmän socialförsäkring. Enligt mening bör en samordning av nämnda försäkringar genomföras på kort sikt. I avvaktan på de förslag till ändringar av socialförsäkringssystemet som kan komma att bli följden i enlighet med propositionen i anledning av socialpolitiska samordningsutredningen bör enligt vår uppfattning redan nu en ytterligare samordning kunna ske mellan arbetsskade- och sjukersättning. Vi föreslår en förlängning av den s. k. samordningstiden till 1 Därigenom åstadkommes en större enhetlighet i bedömningen mellan arbetsskador och vanliga sjukdomar, och en betydande avlastning av arbetet med arbetsskadeutredningar blir följden. Med stöd av ovan sagda hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till sådan ändring av lagen om arbetsskadeersättning (LAF) och lagen om statligt personskadeskydd (LSP) att den s. k. samordningstiden förlängs till . () ()
mot · G6021268 · 1983-01-24 00:00:00 — Motion 1982/83: 1268 Förtidspension kombinerad med rätt till förtida uttag av ålderspension Enligt lagen om allmän försäkring (AFL) äger den person som uppbär partiell förtidspension/sjukbidrag inte rätt till förtida uttag av ålderspension. Bestämmelserna som förhindrar en kombination av halv förtidspension beviljad på medicinska grunder med ett halvt förtida uttag återfinns i 7 kap. 1 § AFL. Dessa bestämmelser har existerat sedan AFL:s införande. Såvitt vi har oss bekant har denna fråga inte utretts eller varit aktuell i . Vi vill genom följande exempel förtydliga frågan. En person, , beviljas av medicinska skäl halv förtidspension/ sjukbidrag och utnyttjar sin restarbetsförmåga i ett halvtidsarbete. vill han/hon sluta arbeta och önskar komplettera sin halva förtidspension beviljad på medicinska grunder med förtida uttag av halv ålderspension. Någon försämring av hälsotillståndet har inte inträtt som möjliggör hel förtidspension/sjukbidrag. utgjorde antalet pensionstagare i åldrarna med halv förtidspension 10477. var antalet 4827, en ökning har alltså skett . Det totala antalet pensionstagare med förtidspension, hel eller partiell, var 120144 i denna åldersgrupp. I proposition 1973:46 om förtidspension på arbetsmarknadsmässiga grunder, anför departementschefen: På motsvarande sätt som förordats bör den som beretts skyddad sysselsättning och uppbär partiell förtidspension kunna på egen ansökan få hel förtidspension i samband med att han lämnar sådan sysselsättning och har fyllt . Tydligen är bedömningen snävare om förtidspensionären lämnar ett arbete på öppna marknaden. Om en person då vill utnyttja möjligheten till förtida uttag utgör lagen ett hinder. Anledningen är för oss oklar. Administrativt synes det inte vara något hinder att tillåta förtida uttag med den reducering av ålderspensionen som detta medför. Med stöd av ovanstående hemställer vi att som sin mening ger regeringen tillkänna att 7 kap. 1 § lagen om allmän försäkring blir föremål för översyn. () ()
mot · G6021269 · 1983-01-24 00:00:00 — Motion 1982/83: 1269 Sjukpenningen för vissa deltids- och delårsanställda Den bristande kompensationsnivån vid korta sjukfall har på olika sätt påpekats 1978 tillsatta sjukpenningkommittén. har genom riksdagsmotioner och i skrivelser till regeringen från LO och TCO framhållits de deltidsanställdas och delårsanställdas otillfredsställande kompensationsnivå. Systemet som helhet innehåller starka orättvisor mellan olika grupper. Enligt direktiven skulle utredningen, sjukpenningkommittén, pröva möjligheterna att komma till rätta med ovanstående kända problem inom ramen för ett sjuklönesystem, dvs. att arbetsgivaren skulle betala sjuklön av sjukdomen. I en reservation från LO, TCO, /SR och de socialdemokratiska ledamöterna i sjukpenningkommittén framhölls att införande av ett sjuklönesystem av en sjukperiod är ett mycket drastiskt ingrepp i ett system som bortsett från de angivna bristerna i huvudsak är bra och inarbetat. Tvärtom försvårar ett system med sjuklön överskådligheten. Ett sjuklönesystem leder till en hårdare selektering vid nyanställning och därmed stora risker för förstärkt utslagning. undersökningar har visat att det tycks vara fullt möjligt att lösa berörda gruppers problem inom den nuvarande sjukförsäkringen. Detta kan förslagsvis ske genom en förändrad beräkning av årsinkomsten och genom att generellt knyta ersättningen till arbetsdagar i stället för kalenderdagar. Den hårda tidspressen genom dåvarande regeringens tilläggsdirektiv, som gick ut på att införa självrisk i försäkringen, dvs. karensdagar och sänkt kompensationsnivå, gjorde att kommittén inte tillräckligt ingående har kunnat utforma och analysera effekterna av det skisserade systemet. Utredningen begärde därför att förslaget skulle bli föremål för ytterligare översyn. överlämnade sitt betänkande . Därefter hände ingenting förrän , då regeringen till överlämnade propositionen om införande av karensdagar. fattade beslut om karensdagar, sänkt kompensationsnivå m. m. Detta beslut revs upp på förslag av den nyvalda socialdemokratiska regeringen . kvarstår det att utreda möjligheterna att inom ramen för sjukförsäkringssystemet finna vägar att komma till rätta med de rubricerade gruppernas varierande kompensationsnivå. Vi motionärer anser det utomordentligt angeläget att en utredning kommer till stånd i syfte att skapa rättvisa mellan olika grupper. Med stöd av vad som anförts i motionen hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna att kompensationsnivån vid korttidsfrånvaro och för vissa deltids- och delårsanställda bör bli föremål för fortsatt utredning. BO FINNKVIST (s) Printed in , , Gbg 1983 () () ()
mot · G6021271 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1271 Hjälpmedel för dosering av läkemedel Från sjukhusen i vårt land skrivs det hem många patienter som av personalen bedöms av skilda anledningar ha betydande svårigheter att ta sina läkemedel på rätt sätt. En väsentligt större grupp med samma problem utgör de patienter som får sina läkemedel genom förskrivning via den öppna vården. konstaterar personal inom hälso- och sjukvården problem av dessa slag. Det måste ur såväl medicinsk som ekonomisk synvinkel vara angeläget att vidta åtgärder av skilda slag i syfte att komma till rätta med dessa problem. På marknaden finns skilda typer av doseringshjälp som på ett enkelt sätt hjälper patienterna att ta det föreskrivna läkemedlet i rätt dos. Denna typ av doseringshjälpmedel anses från sakkunnigt håll vara så ändamålsenlig för att uppnå läkemedelsordinationsföljsamhet att de borde innefattas i läkemedelsförmånen på ett sådant sätt att de var rabattberättigade. Detta förutsätter dock beslut. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att doseringshjälpmedel av den typ som ovan beskrivits skall innefattas i läkemedelsförmånen på sådant sätt att de blir rabattberättigade. . HÖGMARK (m) 1* 1982/83.
mot · G6021272 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1272 Sjukförsäkringssystemets tillämpning på jordbrukare och andra egenföretagare Inkomst från skogsavverkning är enligt regler ej sjukpenninggrundande om man ej kan bevisa att man deltagit i arbetet i skogen. Orsaken är att sjukpenningen baseras på arbetsinkomst. Bevisbördan kan bli besvärlig för t. ex. lantbrukarhustrur. Faktum är emellertid att dessa i stor utsträckning deltar i arbetet med skogsplantering och röjning, ja, även avverkning. När det gäller sjukförsäkringsavgiften är enligt gällande beskattningsregler inkomst från skog avgiftsgrundande således även kapitalinkomst. Det kan i många fall bli ganska betungande avgifter och dessa tas ut även när uttag sker från skogskonto. fick jordbrukare själva bestämma sin sjukpenningklass och betala därefter. Detta var, såvitt jag kan se, ett rättvisare system än det som gäller. Vad som händer är att bönder och andra egenföretagare, som har höga räntor och stora avskrivningar på exempelvis maskiner, får en låg inkomst men kan få en hög sjukförsäkringsavgift. Enligt uppgift utreds f. n. egenföretagares sjukförsäkringsplacering av sjukpenningkommittén. Jag vill gärna tro att vill medverka till att åstadkomma ett bättre system som skapar rättvisa åt såväl skogsarbetande lantbrukarhustrur som egenföretagare i skilda ekonomiska situationer. Följaktligen föreslår jag att denna motion överlämnas till sjukpenningkommittén för beaktande. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av ett sjukförsäkringssystem som ger större överensstämmelse mellan förmån och avgift för jordbrukare och andra egenföretagare.
mot · G6021273 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1273 m. fl. I inånga mindre företag är sjukfrånvaron avsevärt lägre än hos större arbetsgivare. Det finns siffror som visar att frånvaron bland de anställda i mindre företag är hälften av den som av redovisas som ett genomsnitt för landet. Trots detta betalar arbetsgivaren samma sjukförsäkringsavgiftsprocent vare sig företaget har låg eller hög sjukfrånvaro. Företag med god arbetsmiljö och allmänt goda arbetsförhållanden subventionerar med andra ord sjukfrånvaron på arbetsplatser med hög sjukfrånvaro. För att ge arbetsgivare med låg sjukfrånvarofrekvens ofta mindre arbetsgivare en premiering för den låga frånvaron bör frågan om möjligheterna till en differentierad arbetsgivaravgift till sjukförsäkringen utredas. Satsning på god arbetsmiljö kostar stora summor. Då bör sådana satsningar stimuleras genom att arbetsgivaren erhåller nedsatta arbetsgivaravgifter till i detta fall sjukförsäkringen. Regeringen bör därför ges i uppdrag att utreda möjligheterna till differentierad arbetsgivaravgift till sjukförsäkringen. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om en utredning av möjligheterna att differentiera arbetsgivaravgiften till sjukförsäkringen i enlighet med vad som i motionen anförts. () ()
mot · G6021274 · 1983-01-25 00:00:00 — 1982/83: 1274 m. fl. Den kommunala färdtjänsten bidrar till att människor i alla åldrar med handikapp kan förflytta sig inom den egna kommunen. Enligt reglerna för statsbidraget till färdtjänsten är bidraget av kommunens bruttodriftskostnader. Enligt tillämpningsföreskrifter utgår inte statsbidrag för behandlingsresor eftersom dessa till en del ersätts genom försäkringskassorna. Detta upplevs av många handikappade som onödigt krångligt. Exempelvis kan en handikappad med färdtjänsten resa och besöka en sjuk anhörig på sjukhus men kan inte anlita färdtjänsten för att besöka en läkare vid samma sjukhus. Särskilt gamla människor upplever detta som besvärligt, glömmer ofta t. ex. att be läkaren skriva på att taxi måste användas för resan, en underskrift som erfordras för att få ut pengar på . Sedan skall kvittot sändas till och kommer pengarna på en postanvisning, som patienten får anlita färdtjänst för att hämta på postkontoret. Enligt vår mening borde denna fråga kunna lösas på ett smidigare sätt, t. ex. genom en överenskommelse mellan stat och kommun om ersättning direkt till kommunerna för handikappade och gamla med färdtjänstbevis, gärna med ett schablonbelopp. Vi är medvetna om att detta skulle medföra vissa kostnadsfördyringar för statskassan men anser ändock att frågan är så angelägen att en förhandling bör komma till stånd mellan staten och . Mot bakgrund av det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om angelägenheten av att kommuner som ombesörjer sjuktransporter kan erhålla gottgörelse från sjukförsäkringen. () ()
mot · G6021275 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1275 Enligt lagen (1962: 392) om hustrutillägg och kommunalt bostadstillägg till folkpension kan kommunalt bostadstillägg till folkpension (KBT) utgå till den som har folkpension. KBT utgår med vissa undantag enligt de grunder som kommunen bestämmer. I lagen stadgas att med gift pensionsberättigad likställs pensionsberättigad som stadigvarande sammanbor med annan, med vilken den pensionsberättigade varit gift eller har eller har haft barn. Enligt gällande regler skall bostadskostnaden fördelas lika mellan de sammanboende som delar bostad, om särskilda skäl inte föreligger för annan fördelning. Detta innebär t. ex. att två pensionärer som sammanbor utan att vara gifta eller tidigare varit det med varandra kan erhålla högre KBT än makar även om ekonomisk hushållsgemenskap föreligger. Detta måste anses orättvist. Ogifta pensionärer kan alltså få i det närmaste dubbelt så högt KBT som ensamboende pensionär vid samma bostadskostnad. Frågan om vilket samboendebegrepp som skall användas bl. a. inom de båda bidragssystemen har socialpolitiska samordningsutredningen behandlat i sitt betänkande (SOU 1979:94) En allmän socialförsäkring - modell och riktlinjer. Utredningen har därvid sammanfattningsvis anfört att det är särskilt angeläget att införa enhetliga civilståndsregler för de olika bostadsbidragen. Ett första steg anges då vara att införa ett utvidgat samboendebegrepp för KBT. Därmed skulle sammanboendebegreppet stämma överens med det som används inom bostadsbidragssystemet. Socialpolitiska samordningsutredningens förslag i denna del tillstyrks av ett stort antal remissinstanser, i vissa fall dock inte helt reservationslöst. I proposition 1982/83:3 som lades fram av den förra regeringen men som ännu inte behandlats av tas den nu aktuella frågan upp. Dåvarande socialministern hänvisar i propositionen, efter att ha lämnat en omfattande redogörelse av sin syn på frågan, till olika utredningar som från skilda utgångspunkter har att överväga utformning av samboendebegreppet. Såvitt gäller bostadsbidragen hänvisas till bostadsbidragskommittén. har avgivit sitt betänkande. Såvitt berör frågan om samboendebegreppet finns enligt vår uppfattning inte tillräcklig anledning att avvakta beredningen av kommitténs förslag. Vi kan inte heller dela dåvarande socialministerns uppfattning om att ytterligare utredningsresultat kan behöva avvaktas. Den fråga vi tagit upp är inte ny för . När frågan behandlades förra gången (SfU 1979/80:13) hänvisade utskottet till att socialpolitiska samordningsutredningens betänkande remissbehand Som framgått ovan är beredningen av utredningen avslutad i regeringens kansli. Det finns goda motiv för en samordning av samboendebegreppen inom de båda systemen både från besparings- och rättvisesynpunkt. bör begära att regeringen vidtar åtgärder enligt förslag i denna motion. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om snara åtgärder avseende samordning mellan bostadsbidragssystemen. () ()
mot · G6021276 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1276 Reglerna för sociala avgifter för hantverkare m. fl. Personer eller företag, som anlitat hantverkare, har i många fall tvingats betala sociala avgifter på i efterhand, trots att ett uppdragsavtal träffats om ett fast pris för utförd tjänst. Det finns t. o. m. exempel på att utländska huvudmän tvingats betala svenska socialförsäkringsavgifter för bl. a. handelsagenter. Osäkerheten vad gäller betalningsansvaret för sociala avgifter har drabbat framför allt hantverkare och entreprenörer. Folk vågar inte anlita deras tjänster beroende på risken för dyra efterräkningar. Detta har skapat stor oro bland dessa yrkesgrupper på grund av risken för ökad arbetslöshet. Den rådande osäkerheten om betalningsansvaret för sociala avgifter är sannerligen inte heller ägnad att motverka svartjobb. Enligt gällande regler skall hantverkaren själv erlägga de sociala avgifterna, om han är att anse som egen företagare. Är han däremot att anse som arbetstagare eller uppdragstagare ligger betalningsskyldigheten på den som anlitat honom. Det är sannerligen inte lätt för den enskilde att avgöra, vem som är fågel eller fisk! ger ut en broschyr, Vem är arbetstagare uppdragstagare? Men inte heller denna är så lätt att tolka för den som inte är expert inom socialförsäkringens snårskog. Ur broschyren kan exempelvis följande citeras: Det bör observeras, att en person kan anses vara arbetstagare, även om han kallas exempelvis konsult eller frilansare och även om han har en inregistrerad firma och betalar B-skatt. Av broschyren framgår vidare, att en traktorförare är att betrakta som egen företagare, om han åtar sig jordbrukskörslor, dvs. om han kör på jordbrukarens åker. Han är emellertid att anse som arbetstagare i förhållande till virkesägaren/jordbrukaren, om han utför körslor i dennes skog. Nog behöver klarare regler skapas! Stor samstämmighet synes råda om detta, vilket framgick vid ett frågesvar i . Socialministern avser bl. a. att så långt möjligt - påskynda frågan, som bl. a. ingår i socialavgiftsutredningens uppdrag. Frågan uppges emellertid vara nog så komplicerad, då den bl. a. berör skatteområdet. har inte frågan om klarare regler för de sociala avgifterna som sin huvuduppgift utan att föreslå ett helt nytt system för debitering och uppbörd av sociala avgifter. Utredningen beräknas komma med ett betänkande detta år. Med tanke på remisstid m. m. kan det befaras, att frågan kommer att ta tid. I avvaktan på klarare regler skulle emellertid mycket vara vunnet, om (i likhet med inom sitt ansvarsområde) kunde anförtros att ge bindande förhandsbesked rörande betalningsskyldigheten för sociala avgifter. Detta skulle skapa större rättstrygghet för den enskilde. Med stöd av ovanstående föreslår jag 1. att beslutar att hos regeringen hemställa om förslag till klarare regler för sociala avgifter för dem som utför uppdrag för annans räkning, 2. att beslutar att hos regeringen hemställa om skyndsamt uppdrag till att ge bindande förhandsbesked om vem som är skyldig att erlägga sociala avgifter enligt lagen om allmän försäkring i frågor rörande begreppen arbetstagare-uppdragstagare.
mot · G6021278 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83: 1278 Ersättning för förlorad arbetsförtjänst som underlag för pensionsberäkning Vid arbetsskada har de flesta inkomsttagare ett skydd genom kollektiv försäkring. Försäkringen ger i regel full ersättning för förlorad arbetsförtjänst och kostnader för läkarvård. Utöver dessa ersättningar kan den skadade också erhålla s. k. ideellt skadestånd för sveda och värk. Den del av försäkringen som täcker bortfall av den förlorade arbetsförtjänsten kan utgå med stora belopp om den försäkrade till följd av skadan blir långvarigt borta från arbetet. Enligt praxis bedöms denna ersättning för förlorad arbetsförtjänst som icke pensionsgrundande. Detta kan få till följd att en framtida pensions storlek påverkas negativt av en olyckshändelse trots att det finns ett försäkringsskydd som täcker allt inkomstbortfall. Vi anser att nu rådande praxis bör ändras så att försäkringsersättningar för förlorad arbetsförtjänst i samband med olycksfall jämställs med inkomst av tjänst vad avser underlag för pensionsberäkning. Med stöd av ovanstående hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ersättning för förlorad arbetsförtjänst vid olycksfall. () ()