mot · G6022321 · 1983-04-12 00:00:00 — Per m. fl. Jordbrukets kapitalförsörjning (prop. 1982/83:135) I propositionen föreslås bl. a. att landshypoteksföreningarna vid sin kreditgivning till jordbruket skall tillämpa en prioritering vad gäller lånens ändamål så att investeringar skall kbmma i första hand och förvärvslån i andra hand. Vidare föreslås att allmänna hypoteksbanks, enligt landshypotekslagen, ensamrätt att låna medel mot obligationer för utlåning mot säkerhet i jordbruksegendom skall upphöra och även andra institut kunna ges samma möjlighet. Med dessa frågor sammanhänger också frågan om avveckling av lånekön från jordbruket som anges till ca och väntetid . Först får vi erinra om att det svenska jordbruket inte är en näring jämförbar med vilken annan näring som helst, vilket män i remissvar från bankhåll vill göra gällande. Jordbruket har en speciell och reglerad ställning inom näringslivet i landet. Det är helt beroende av statliga beslut och ändrade sådana beslut får stora verkningar för jordbruksnäringen. Genom gränsskydd är jordbruket skyddat från konkurrens utifrån. Prissättningen på jordbrukets produkter regleras halvårsvis genom prisöverläggningar inför jordbruksnämnden. Jordbruksnäringen tillförs då generellt vissa belopp som utgår till jordbrukarna i förhållande till den volym de levererar. Det som kan te sig tillfredsställande eller rent av bra för den ene jordbrukaren kan vara helt otillfredsställande för den andre, beroende på respektive jordbrukares skuldsituation och jordbrukets storlek och tekniska förutsättningar. Det är sålunda stor skillnad på bönder och bönder i ekonomiskt hänseende. års jordbruksutredning konstaterade att priserna vid överlåtelser av jordbruksfastigheter stigit kraftigt , så kraftigt att den som placerade pengar i sådana fastigheter hade fått en realhöjning av insatt kapital. Efter genomförandet av den nya jordförvärvslagen med dess prövning av alla överlåtelsevärden, som inte sker till nära släktingar, har en uppbromsning av överlåtelsevärdena skett. Värdena ligger emellertid ännu allt för högt i förhållande till den avkastning som jordbruken kan ge. Det är ett förhållande som av flera skäl inte kan få bestå inom en näring vars fortbestånd samhället är ansvarigt för. Lantbruksstyrelsen har aviserat en sänkning av överlåtelsevärdena som man säger att det finns motiv för en betydligt större sänkning med hänsyn till den nu lägre lönsamheten inom jordbruket. Vi delar för vår del dessa synpunkter, som framförts i remissvar till den utredning som ligger bakom den nu aktuella propositionen. Vi vill för vår del säga att det inte får stanna bara vid ett konstaterande utan att det också måste handla om att staten sätter in effektiva åtgärder för att bringa ner överlåtelsevärdena till en nivå som harmoniserar med jordbrukens avkastning. Då bidrar man också till att öppna för nytillträde till jordbrukaryrket av välutbildade unga människor med intresse för jordbruk men med lite pengar. I propositionen diskuteras utflödet av kapital från jordbrukssektorn. Om detta utflöde kunde minskas så skulle nettotillflödet av kapital kunna minskas och jordbrukets behov av krediter ändå kunna tilgodoses. För vår del anser vi att det är angeläget att kapitalet hålls kvar inom jordbrukssektorn. Den värdestegring som skett måste komma jordbrukssektorn till del och inte flyta ut till kanske kortsiktigt mera lönsamma men från samhällets synpunkt mindre angelägna uppgifter. Om kapitalet i högre grad än som är fallet kan hållas kvar inom jordbrukssektorn underlättas också möjligheterna att kraftigt minska lånekön till jordbruket. En metod att hålla kvar kapital inom jordbrukssektorn kan vara de möjligheter som öppnats för reverser i samband med förvärv av jordbruk. I remissvaren påpekas att man har dålika erfarenheter av sälj arreverser inom bostadsmarknaden. Vi menar att en reglerad användning av reverser i samband med överlåtelser av jordbruksfastigheter inte behöver få menliga verkningar. Möjligheterna att lyfta ut stora fria belopp vid avyttring av jordbruk skulle minska men troligen skulle man få en återhållande verkan på överlåtelsevärdena. Vi vill i detta sammanhang påminna om att vi i samband med antagande av den nya jordförvärvslagen krävde att alla förvärv skulle prisprövas, också släktförvärven. I propositionens förslag till lag om ändring i lagen (1970:65) om allmänna hypoteksbank och landshypoteksföreningar har de särskilda lånemöjligheter som tillkommit sambruksföreningar och andelsladugårdar tagits bort. Innebörden är att den nuvarande möjligheten att låna faller bort vid en blandning av arrenden och ägande av enskilda medlemmar i respektive förening. Skälet anges vara jordabalkens bestämmelser om att inteckning kan beviljas i flera fastigheter endast om ägaren är gemensam. Om en sambruksförening eller en andelsladugård ägs av föreningen gemensamt kvarstår sålunda lånemöjligheterna. Ändringen måste anses som en försämring för dessa samverkansföreningar inom jordbruksnäringen. Sådana företag är få och de ekonomiska verkningarna för samhället av den aktuella ändringen mycket liten. Vi anser för vår del att det finns anledning för staten att ekonomiskt uppmuntra samverkansföretag inom jordbruk och animalieproduktion. Vad som härvid behövs är inte försämrade kreditmöjligheter utan i stället förbättrade sådana jämfört med enskilda företagare. Utan att motsätta oss den nu föreslagna ändringen föreslår vi därför att åtgärder övervägs som leder till att det blir ekonomiskt mera gynnsamt att verka inom en samverkansförening än att arbeta som ensamföretagare. Blir sådana brukningsformer vanliga minskar både behovet av och kostnaderna för avbytare inom jordbruket. Man kan på goda grunder också anta att maskinutnyttjandet blir bättre än vid enskilt ägande En fråga där det råder delade meningar, såväl inom utredningen som bland remissinstanserna är Hypoteksbankens ensamrätt att sälja obligationer för att få in medel till utlåning inom jordbrukssektorn. I propositionen föreslås nu att denna ensamrätt skall upphöra. För prioriterad utlåning skall dock Hypoteksbanken fortfarande ha ensamrätt. I övrigt skall det öppnas för andra institut att träda in också på jordbruksområdet med obligationer som inlåningskälla. Som vi redan nämnt så anser vi det angeläget att få ner priserna på jordbruksfastigheter till en nivå som står i relation till den avkastning som respektive jordbruk kan ge köparen. I propositionen har det antytts att billiga lån skulle kunna bidra till höjda priser vid överlåtelser. Vi vill här klart utsäga att så inte får bli fallet. Av vad här redan sagts framgår att vi förordar att de billiga lånen i första hand skall riktas mot investeringar och i mindre mån mot överlåtelser. Mot den bakgrunden och med hänsyn till att vi kräver mera djupgående överväganden kring jordbrukets finansierings- och kreditproblem anser vi att Hypoteksbankens ensamrätt att sälja obligationer för finansiering av krediter till jordbruket tills vidare behålls. Med hänvisning till det här anförda yrkar vi 1. att hos regeringen begär åtgärder syftande till att bringa överlåtelsevärdena för jordbruksfastigheter ned till en nivå som harmoniserar med den avkastning respektive jordbruk ger köparen; 2. att hos regeringen begär åtgärder för att i ökad utsträckning kunna behålla jordbrukets kapital inom den egna sektorn; 3. att hos regeringen begär åtgärder av sådant ekonomiskt innehåll att sambruk och andra samverkansformer, inom jordbruk och animalieproduktion, blir attraktivt jämfört med privatägd drift; 4. att , med avslag på proposition 1982/83:135 i denna del, beslutar att Hypoteksbankens ensamrätt att låna upp medel via obligationer för utlåning till jordbrukssektorn tills vidare behålls. PER (vpk) (vpk) (vpk) minab/gotab 1983 75233