mot · G602565 · 1983-01-19 00:00:00 — Systemet med återbetalningspliktiga studiemedel för eftergymnasiala studier infördes för att ingen av ekonomiska eller sociala skäl skulle vara förhindrad att börja studera på högskolan. Det var ett för dåtidens förhållanden radikalt system, men ser högskolan väsentligt annorlunda ut än . Då hade de studerande en genomsnittsålder och kom oftast direkt från gymnasiet. De visste att de kunde räkna med en god arbetsmarknad. Det är vanligt att de högskolestuderande har förvärvsarbetat innan de börjar på högskolan, och många har familj. Arbetsmarknaden efter studierna är osäker. Det finns därför goda skäl att åter se över studiemedelssystemet. Studiemedel utgår av basbeloppet, varav bidragsdelen utgör . Återbetalningspliktigt barntillägg utgår av basbeloppet per 15-dagarsperiod tills barnet fyller . Detta kan inte anses tillräckligt för ett enmanshushåll och ännu mindre för en barnfamilj. har flera förändringar genomdrivits som enligt studerandeorganisationerna försämrat de studerandes ekonomiska situation ytterligare; basbeloppet justeras i stället för , utbetalningen sker två gånger per termin i stället för en gång, studietaktskraven har skärpts, halva studielånet räknas som inkomst vid beräkningen av bostadsbidrag, en speciell avgift har införts för möjlighet till SJ-rabatt. De undersökningar som gjorts av de studerandes ekonomiska situation visar att många av landets 170 000 högskolestuderande lever under socialhjälpsnormen. Det är en farlig utveckling av flera skäl: - Den sociala snedrekryteringen riskerar att öka genom att rädslan för studieskulder avskräcker de grupper som inte har ekonomiskt stöd och stark studiemotivation hemifrån. - Högskolereformens intentioner om önskvärdheten av arbetslivserfarenhet före inträdet på högskolan och återkommande utbildning försvåras genom att det blir en alltför kännbar ekonomisk omställning. - Studieavbrotten riskerar att öka och studietakten att minska då allt fler väljer att förvärvsarbeta parallellt med studierna. Ett annat problem som bör beaktas är återbetalningen. Återbetalningen börjar normalt efter sista terminen då studiemedel utgått, men man kan få uppskov om inkomsten (justeras beroende på underskott i förvärvskälla, egen och makes förmögenhet och makes inkomst) inte når upp till avgiftsgränsen som är 3,5 basbelopp. Avbetalningsplanen tar i övrigt inte någon hänsyn till inkomsten utan baseras på att skulden skall betalas under ett visst antal år, normalt . En person med höga studieskulder och låg inkomst kan därför få stora ekonomiska problem när studielånet skall återbetalas. Ovanstående innebär att det finns goda skäl till att göra en översyn av studiemedelssystemet med syfte att stärka de studerandes ekonomiska situation och införa ett mer skonsamt återbetalningssystem. Ett annat viktigt område att se över är de försäkringar som gäller studerande. Den studiestödsutredning som tillsattes 1975 började utreda ovanstående. Utredningen såg över de återbetalningspliktiga studiemedlen både för gymnasiala och eftergymnasiala studier och utredde även vuxenstudiestödet. Tyvärr kunde utredningen inte slutföra sitt arbete på ett tillfredsställande sätt, då tilläggsdirektiv utfärdades om att förslagen inte fick ta några nya ekonomiska resurser i anspråk. Det finns därför anledning att åter tillsätta en utredning med uppgift att se över studiestödet och avsluta studiestödsutredningens arbete genom att föreslå åtgärder både . Utredningen bör kunna arbeta skyndsamt då en stor del av bakgrundsmaterialet redan är framtaget. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär att en utredning tillsätts med uppgift att se över studiestödet.