mot · G6021655 · 1983-01-25 00:00:00 — På många håll är glesbygdsbefolkningen mer betjänt av att pengar satsas på vägbyggande och underhåll än på ytterligare subventioner av olönsam järnvägsdrift. På vägar där hastighetsbegränsningen permanent sänktes i samband med energikrisen, måste en återgång till 110 komma till stånd. Besluten om hur transportresurserna fördelas i länen, mellan olika vägar och mellan olika transportslag, måste spridas dit kunskapen finns. Länsstyrelserna måste få möjlighet att välja om pengarna skall satsas på vägbyggande och underhåll eller drift av olönsamma järn vägsdelar. En stor del av biltrafiken är nyttotrafik. Närmare hälften av all godstransport sker med lastbil, och nio av tio persontransporter sker på landets vägar. Nyttotrafiken med bil och lastbil kan oftast inte ersättas av andra transportsystem. Bilens fördelar är många, den är flexibel, snabb och ofta billigast. Liksom andra transportsystem har bilen sina unika fördelar som särskiljer den från konkurrerande transportsystem. Trots det är gränsskiktet, där de olika transportsystemen konkurrerar med varandra, stort. För politikerna innebär detta att det är viktigt att bibehålla en konkurrensneutralitet. Det får exempelvis inte vara ett politiskt mål att se till att så mycket som möjligt av lastbilstransporterna flyttas över på järnvägen. De omfattande subventionerna av järnvägen måste därför avvecklas, annars hotas kravet på en rationell arbetsfördelning mellan olika transportslag. Arbetstiden för yrkeschaufförer bör liksom i andra länder regleras i körtidsbestämmelser. Helgförbuden för den tunga lastbilstrafiken har skapat avsevärda problem för nyttotrafiken, utan att någon mätbar höjning av trafiksäkerheten har kunnat påvisas. Trepartiregeringen minskade avsevärt på antalet med körförbud, och det arbetet måste fortsätta med sikte på ett avskaffande av helgförbudet. Alla krav på kommunalisering av taxitrafiken måste avvisas. En kommunalisering är oacceptabel såväl av principiella orsaker som ur effektivitetshänseende. Målet måste i stället vara att skapa ökad konkurrens inom taxis område. Det måste rensas i den uppsjö av regleringar och bestämmelser som fortfarande omger taxitrafiken, bl. a. bör den s. k. lämplighetsbesiktningen av bilmodeller avskaffas. Bilen är mer än ett transportmedel. För många är bilen en hobby, ett sätt att få en meningsfylld fritid. Motorsporterna utgör sammantaget en stor folkrörelse, men det finns också många andra typer av motorhobbyer. De frivilliga motororganisationerna inom totalförsvaret organiserar många, inte minst ungdomar, och gör en stor insats genom att lära ut trafikvett. Att vårda och förbättra den egna bilen eller motorcykeln är för många ungdomar ett sätt att få utlopp för initiativ och skaparglädje. Motorhobbyn är en ur många synpunkter bra fritidssysselsättning för ungdomar. Den ger utlopp för fantasi och skaparglädje och fostrar till initiativ och ansvar. Trots detta är motorhobbyn ofta missgynnad av politikerna. Idrottsverksamhet och politiskt föreningsliv behandlas välvilligt, medan motorungdom ofta möts med likgilighet. För oss moderater är den här inställningen främmande. Vi kan inte se att motorhobbyn på något sätt skulle vara mindre värd än någon annan hobby. Tvärtom måste kommunerna stödja motorungdom med lokaler och banor efter samma principer som man stödjer andra fritidssysselsättningar. Den uppsjö av särbestämmelser och regleringar som finns drabbar motorhobbyn speciellt hårt. Under trepartiregeringen inleddes ett arbete för att förenkla för motorhobbyn. Den resulterade bl. a. i enklare regler för modifiering av fordon, där krockprovet slopades. Det arbetet måste fortsätta. Ett fast samarbete mellan berörda myndigheter och olika motororganisationer måste byggas upp. och andra myndigheter skall upplevas som ett stöd, inte som ett hinder. Detta innebär också att ombyggda fordon, om serier med mindre än tio fordon, bör undantas från en rad bestämmelser. Det ligger mycket i den slogan som säger att utan bilen stannar . Därför är det också viktigt att intar en inställning i dessa frågor där bilen klart accepteras som en nödvändighet för flertalet människor i ett välfärdsland som . Olika undersökningar som gjorts tyder också på att allt fler människor ställer krav på oss politiker att inta en mera bilvänlig attityd. En opinionsundersökning, genomförd , visar dessutom att denna inställning har ökat kraftigt . Enligt trafikpolitiska utredningens (TPU) sätt att räkna kommer bilisterna under /83 att betala över 3 000 milj. kr. mer, i olika former av skatter och avgifter, än vad man kostar samhället. Bilismens inkomster och utgifter budgetåret 1982183 (milj. Byggande/underhåll vägar Beredskapsarbeten (approx.) Energiskatt bensin/diesel Trafikövervakning m. m. Sjukvård (approx.) 1 Dessutom i beredskapsavgift 750 milj. kr. Källa: Bilismen i . Satsningen på kollektivtrafik måste ske i en positiv anda; mindre av förbud och restriktioner och mer av konkurrens på lika villkor. En kraftig övergång från bilism till kollektivtrafik skulle kosta miljardbelopp. Dessutom skulle stora negativa effekter bli följden, inte bara på trafikpolitikens område, utan också för exempelvis arbetsmarknadspolitik och regionalpolitik. I många fall är det bättre att stimulera till ökad samåkning än att bygga ut kollektivtrafiken. Skattesubventionering av kollektivtrafik bör, så långt möjligt, undvikas. För handelsbalans spelar vår bilindustri en stor roll. Det är därför viktigt att vi avstår från särbestämmelser som kan uppfattas som handelshinder. Antalet olyckor har minskat kraftigt . Till stor del är detta ett resultat av ett aktivt upplysningsarbete. En fortsatt positiv utveckling är möjlig om vi lyckas få fler att använda bilbälten också i baksätet. Det nordiska är ett lämpligt tillfälle att intensifiera detta upplysningsarbete. Bilen är förknippad med miljöproblem, både i form av buller och avgaser. Dessa måste vi försöka komma till rätta med; inte främst genom svenska särbestämmelser utan genom att vi tar del av - och söker påverka - det internationella arbetet. Ett glest befolkat land som , med långa avstånd, är i särskilt stor utsträckning beroende av snabba kommunikationsmedel som bilen. Detta är ett tungt vägande skäl för oss politiker att inta en mera bilvänlig attityd än som varit fallet. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs* 1. att som sin mening ger till känna vad som i motionen anförts om bilismens roll i trafikpolitiken, 2. att uttalar att ett departement och ett statsråd bör vara ansvarigt för samordning av olika åtgärder inom bilbranschens område. () () PER STENMARCK (m) () () () () () * Se även motionerna 1982/83:1656-1657.