mot · G6022136 · 1983-01-25 00:00:00 — Det är en allvarlig brist när det gäller icke-spridningsavtalet att många viktiga icke-kärnvapenstater saknas bland parterna och att två av kärnvapenstaterna inte har anslutit sig till detta avtal. Det är stor risk att supermakterna återupptar tillverkning av kemiska och biologiska vapen. Det finns flera orsaker till att de restriktioner som hållit tillbaka en kemisk kapprustning nu kan komma att försvinna. Ny teknik gör det emellertid lättare att infoga kemiska stridsmedel i vapensystem. Kemiska stridsmedel är nu mycket snabbverkande, de emballeras i ammunition för konventionella vapensystem och behöver därför inte handhas av särskild personal. Arbetet måste intensifieras för att få till stånd ett hållbart förbud mot utveckling, tillverkning och lagring av kemiska vapen. Vetenskap och teknik utnyttjas alltmer ohämmat för militära syften. Denna utveckling måste bromsas. Ett sätt är att förbjuda införande av nya vapen och krigföring i olika miljöer, på sätt som i vart fall delvis skett i fråga om , havsbottnen och rymden. Det pågår bl. a. en omfattande marin upprustning. De avtal som vi har på dessa områden måste emellertid blir mer heltäckande och utan kryphål. Minst tre fjärdedelar av alla satelliter utnyttjas för militära ändamål. Många av dem har ett samband med utvecklingen av nya kärnvapenstrate gier, med kärnvapnens ökade träffsäkerhet och med den större effektiviteten hos rymdbaserade stridslednings-, kommunikations- och underrättelsesystem. Satelliter används för att skaffa fram exakta upplysningar om målen och deras positioner och används också i kommunikationssystem för att ge information om målen och leda de offensiva styrkornas operationer. Satelliter är sårbara. De som utnyttjar dem militärt är angelägna om att satelliternas förmåga att överleva förbättras och att de har kapacitet att anfalla fiendesatelliter. Det finns stora risker för att yttre rymden blir ett nytt område för militär konfrontation. Det är en brådskande nödvändighet att och når en överenskommelse innan vapnen placeras i yttre rymden. Intresset för kapprustningen i yttre rymden utgör ett slående exempel på hur militärt utnyttjande av vetenskap och teknik leder till militarisering av nya områden. Många av de satelliter som placerats i yttre rymden är avsedda för militär användning och utgör integrerade delar av stormakternas krigsmaskiner i luften, till lands och till sjöss. I samma mån som stater blir beroende av sådana rymdinstallationer uppstår risken för krig även i yttre rymden. Kan inte den utvecklingen hejdas, kommer det att föra med sig en ny dimension på kapprustningen. Många länder skulle kunna börja tillverka kärnvapen. I själva verket är det så att varje land som har ett omfattande civilt kärnkraftsprogram också har en teknologisk bas för att utveckla kärnvapen. Det är i det perspektivet man måste bedöma de stora satsningar som görs på att bygga kärnkraftverk och upparbetnings- och anrikningsanläggningar i länder som saknar kärnvapen. Sambandet mellan civil kärnkraft och risken för kärnvapenspridning är uppenbart. Den främsta barriären är inte teknik och ekonomi utan politiska restriktioner som snabbt kan ändra sig. Utvecklingen minskar den tekniska och ekonomiska tröskeln, som en stat måste passera för att göra egna kärnvapen. De nordiska länderna har i ett gemensamt uttalande understrukit vikten av att ytterligare stärka hindren mot kärnvapenspridning. Skärpt uppmärksamhet krävs när det gäller anrikning och upparbetning samt plutoniumanvändning där ny teknik, bl. a. laserbearbetning, öppnar oroande perspektiv. Som framhölls tidigare blir sambandet mellan användningen av kärnkraft för energiproduktion, dess avfall och möjligheterna att tillverka atomvapen alltmer uppenbart. a. är forskare nu på väg att utveckla en laserteknik för att tvätta reaktorplutonium så att det får vapenkvalitet. En särskild fara utgör risken att kärnkraftverk utsätts för konventionellt angrepp i krig så att radioaktivt material sprids ut i omgivningen. medföra ett massivt utsläpp av radioaktiv strålning. Det är därför angeläget att varje angrepp på sådana anläggningar förbjuds. måste i konkret handling ta sitt ansvar för att begränsa kärnvapenspridning. Vi kan göra detta genom att förbjuda uranbrytning, export av reaktorteknologi och förbjuda upparbetning av använt svenskt kärnbränsle. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs* 1. att hos regeringen begär att fortsatta initiativ tas för att studera möjligheterna för att stärka FN:s fredsbevarande roll, 2. att hos regeringen begär att åtgärder vidtas för att stimulera framtagandet av material om freds- och nedrustningsfrågor i enlighet med motionens intentioner, 3. att hos regeringen begär att tar initiativ till en FN-studie om de olika militära verksamheternas effekter på miljön och livsbetingelserna på jorden, 4. att uttalar sig för vad som anförts i motionen beträffande inriktningen av svenska arbetsinsatser för internationella rustningsbegränsningar. () () . () () () () () () () () () () * Se även motion 1982/83:2137.