mot · G6021312 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1312 m. fl. De förhållandevis låga födelsesiffoma omkring 95 000 - tyder på att många tvekar inför att föda och fostra barn, och i synnerhet flera barn. Det finns mycket som tyder på att människor skulle vilja ha fler barn; om arbetslivet fungerade bättre, om det fanns tillgång till barnomsorg, om det ekonomiska stödet vöre tillräckligt, om fler pappor tog sitt föräldraansvar, och om samhället vore bättre anpassat till barns behov över huvud taget. är det uppenbart att dessa brister inte kan vara huvudorsaken till de låga födelsetalen. Även om familjepolitiken kan göras bättre och föräldrarollen underlättas kvarstår det faktum att förutsättningarna för att föda och fostra barn är väsentligt mer gynnsamma än för t. ex. . En viktig förklaring till det minskade barnafödandet står säkert att finna i andra icke-ekonomiska faktorer, livsstil, etc. Attityderna till familj, barn och hemarbete måste därför förändras. Barn måste betraktas som en tillgång, inte en börda. Hemarbetet måste vila på bägge föräldrarna. Detta kräver inte bara politiska reformer, utan framför allt attitydförändringar. En liberal familjepolitik måste visa vägen. Familjepolitiken ska öka valfriheten för familjen och främja jämställdheten mellan kvinnor och män. Det ska gå att kombinera förvärvsarbete och familjeliv, vilket förutsätter tillgång till barnomsorg i olika former. Den förälder som vill vara hemma, helt eller delvis, för att ta hand om familjens barn bör ha möjlighet till det. Därför är föräldraförsäkringen, rätten till kortare arbetsdag och införande av vårdnadsbidrag och tillgång till barnomsorg viktiga inslag i familjepolitiken. Föräldrarollen har på flera sätt blivit svårare. Kunskap om barns behov, normer och värderingar fördes tidigare vidare från generation till generation inom storfamiljen. får samhället förmedla mycket av detta. De nya problem som barn i vårt samhälle är utsatta för motiverar också ett starkt stöd för föräldrarna. En allmän föräldrautbildning är därför mycket viktig. Målet för familjepolitiken är att barnfamiljer skall fa en med andra grupper relativt likvärdig standard. Barnfamiljer har genomsnittligt sämre ekonomi än familjer utan barn och ensamstående. Därför behöver barnfamiljer samhällets stöd. Också i tider av ekonomisk återhållsamhet är det viktigt att barnfamiljerna prioriteras. Ökad försörjningsbörda innebär inte bara behov av mer ekonomiska resurser, utan också mer social service. Barnbidraget är grunden för samhällets ekonomiska stöd till barnfamiljerna. En fördel med barnbidraget jämfört med inkomstprövade bidrag är att det är neutralt i förhållande till den barnomsorgsform som familjen väljer. Barnbidraget skall vara oberoende av familjeinkomsten och öka med antalet barn i familjen, således vara progressivt fr. o. m. tredje barnet. Ett obeskattat vårdnadsbidrag bör komplettera barnbidraget. Det är att se som ett bidrag till barnomsorgskostnader eller ersättning för dem som vårdar barnen i hemmet. Som en följd av den socialdemokratiska regeringens ekonomiska politik kommer inflationen att fördubblas jämfört med vad som blivit följden av den förra regeringens politik. Det ställer barnfamiljerna i en svår situation. Vi föreslår därför i vår motion om den ekonomiska politiken att barnbidraget skall höjas med . från utöver den höjning som trädde i kraft . Motsvarande uppräkning bör ske av flerbarnstillägget. Familjepolitiken skall bl. a. främja jämställdhet mellan kvinnor och män och lika människovärde. Det innebär att båda föräldrarna ska stimuleras att ta lika stort ansvar för sina barn. Den s.k. särskilda föräldrapenningen utgår och är uppdelad med lika delar på pappan och mamman. En förälder kan enligt nu gällande bestämmelser överlåta sina till den andre föräldern. Pappornas utnyttjande av den särskilda föräldrapenningen ökar, men i långsam takt. Ett större utnyttjande av föräldraförsäkringen från fädernas sida bör eftersträvas. Om det blev naturligt att dela på ledigheten skulle det ge stöd åt föräldrarna i förhållande till arbetsgivarna och betona männens rätt att ta hand om sina barn. Ledighet och kortare arbetstid för vård av barn är viktiga rättigheter. I takt med att resurserna ökar bör den ekonomiska ersättningen byggas ut. Arbetslivet bör organiseras så att småbarnsföräldrar så långt möjligt tillförsäkras rätt till dagarbete. Det har förts fram olika, mer eller mindre nya, förslag på hur situationen för hemarbetande skall kunna förbättras. Ett sådant förslag innebär, att man i familjer med endast en inkomsttagare skulle få dela denna enda inkomst och att kvinnan och mannen taxeras för var sin del. Det är ett tveksamt förslag framför allt därför att det innebär en form av sambeskattning och därmed kan ge upphov till stora marginaleffekter vid förändrade inkomstförhållanden. Principen om särbeskattning, att var och en beskattas individuellt, måste ligga fast, inte minst av jämställdhetsskäl. Förslaget skulle också innebära en kraftig omfördelning av inkomster från låg- till höginkomsttagare. Den nya marginalskattereformen gör dessutom förslaget mindre motiverat. De hemarbetandes situation bör istället förbättras genom införande av ett obeskattat vårdnadsbidrag. beslutade att uppdra åt regeringen att pröva frågan om samhällets ekonomiska stöd till barnfamiljerna i hela sin vidd. bör uttala att det arbetet utgår från de förslag och principer vi redovisat ovan. Behov och utbyggnad av barnomsorgen Förverkligande av vårdnadsbidraget och utbyggnad av barnomsorgen är båda angelägna. Barnomsorgen skall byggas ut parallellt med att det ekonomiska stödet till barnfamiljerna förbättras. Samhällets barnomsorg har två syften: att ge barnen social omvårdnad och trygghet med ett bra pedagogiskt innehåll och att ge båda föräldrarna möjlighet att förena förvärvsarbete och familjeliv. Valfrihet att ordna familjens tillvaro är bra för både barn och föräldrar. Detta förutsätter bl. a. tillgång till barnomsorg. I glesbygd är inte alltid vare sig daghem eller familjedaghem praktiskt eller lämpligt. Ett vårdnadsbidrag är motiverat också av det skälet. Utbyggnaden av den kommunala barnomsorgen har varit mycket snabb. fanns sammanlagt 141000 platser på daghem och i familjedaghem. beräknas antalet platser vara 265000. Således har det årliga tillskottet i genomsnitt varit över 20000 platser. Den kraftiga utbyggnaden avspeglas också i kostnaderna för barnomsorgen. Det statliga stödet har nästan femdubblats . De förändrade ekonomiska förutsättningarna kommer självfallet att påverka utbyggnaden av barnomsorgen liksom de påverkar all annan verksamhet, såväl offentlig som privat. Fortsatt utbyggnad av barnomsorgen är emellertid alltjämt ett viktigt område som bör höra till de prioriterade. Den prioriteringen får göras inom de ekonomiska ramar som står till förfogande. En del av den brist som alltjämt föreligger kan täckas genom att alternativa barnomsorgsformer stimuleras. Vidare borde den vidgning av valfriheten som ett vårdnadsbidrag skulle medföra innebära en stimulans till föräldrar att lösa barnomsorgsfrågan själva, t. ex. genom samverkan med andra föräldrar. Inriktningen bör vara att ytterligare behov av barnomsorg som därutöver föreligger borde gå att tillgodose fem sista år. Behoven av barnomsorg ska avgöra utbyggnaden och fördelningen av platser mellan familjedaghem, daghem och andra omsorgsformer. Föräldrarnas önskemål ska alltså styra kommunernas utbyggnad. Kommunerna måste också ge allsidig information om olika barnomsorgsformer. Det är angeläget att alternativet med familjedaghem lyfts fram i kommunernas planering och information lämnas till föräldrarna. Deltidsförskolan bör kunna ta emot barn . Den är viktig för att ge också barn till hemarbetande pedagogisk stimulans och ökad kontakt med andra barn. Den hemarbetande föräldern har också behov av tid på egen hand. Ett nytt statsbidragssystem bör omfatta även deltidsförskolor och s. k. öppna förskolor. De konventionella fritidshemmen utnyttjas dåligt. Det finns en tendens att barnen tycker att fritis blivit för barnsligt när de kommer upp i 9 1 O-årsåldern, eftersom personalen måste anpassa mycket av verksamheten till 7-8-åringarna. Det måste därför finnas olika former av omsorg för de äldre barnen. Det måste också finnas alternativ för de skolbarn som inte orkar med ytterligare samvaro i stora grupper efter skolans slut. Öppna fritidshem, trefamiljssystem och familjedaghem är här en lösning. Den tillsatta utredningen om fritidshems verksamheten bör beakta detta. En förutsättning för att nå full behovstäckning är att daghemsverksamheten kan göras effektivare och billigare. Vi är övertygade om att detta kan ske utan att kvaliteten i omsorgen försämras. Det är viktigt att utnyttja befintliga lokaler i villor, lägenheter osv. för barnomsorgen, som ett sätt att hålla en hög utbyggnadstakt och minska kostnaderna. Detta gynnar också närhet mellan hem och barnstuga. Barnstugan kan lättare flyttas till ett nytt område, där det finns flera barn. Att det skapas fler små institutioner på detta sätt är också positivt. Barnomsorgsverksamhetens uppgift är att tillsammans med hemmen främja en allsidig personlighetsutveckling, dvs. fungera som en god och utvecklande miljö för barnen. Särskilt viktigt är detta för de olika grupper som behöver extra stöd och hjälp av fysiska, psykiska eller andra skäl. Det pedagogiska innehållet på olika förskolor varierar mycket. Det är motiverat att klargöra de pedagogiska målen för förskolan för att därigenom höja kvaliteten. Utgångspunkten för förskolans arbete måste bl. o att det är i öppna och engagerade relationer mellan barnföräldrarpersonal som de väsentligaste förutsättningarna för en god barnomsorg kan skapas. Det innebär bl. a. att föräldrar och personal tillsammans formar gemensamma normer och värderingar, o att barnen måste behandlas individuellt utifrån sina förutsättningar, vilket innebär att de vuxna måste visa barnen respekt och aktning, samt erkänna deras personliga integritet, o att förskolan ska vara anpassad för alla barn, således också de med behov av särskilt stöd, o en grundsyn på människan som innebär förtroende och respekt för barns och föräldrars egen förmåga och kraft, o en i det dagliga arbetet ny syn på syftet med barnens vistelse på daghemmen. Daghemmen måste utgöra reella hemmiljöer där en arbetsgemenskap med barnen byggs upp. Detta kan också ge barnen en starkare känsla av att de verkligen behövs och är omtyckta. Kvaliteten i barnomsorgen innebär också att personalen får stöd från såväl föräldrar som pedagogiska experter. Förskolekonsulenterna bör stå för det professionella stödet. Detta är särskilt viktigt när det gäller barn med särskilt behov av stöd. Personalen måste, för att kunna utföra sitt arbete på ett fullgott sätt, genom utbildning och fortbildning ges möjligheter till egen utveckling. Detta gäller särskilt dagbarnvårdarkåren som i stor utsträckning saknar grundutbildning. Den personal som är förvaltningsansvarig för det pedagogiska utvecklingsarbetet måste, för att kunna stödja fältpersonalen, få kvalificerad vidareutbildning. Kvalitet inom barnomsorgen innebär också valfrihet. Föräldrarna ska kunna välja den barnomsorgsform som bäst passar dem och barnet, eller kunna avstå från ett alternativ som inte visar sig fungera för dem för att istället erbjudas något annat. Det ska finnas tillgång till kombinationer av olika omsorgsformer, exempelvis deltidsförskola och familjedaghem eller familjedaghem och skola. Bruttokostnaden för en daghemsplats är mellan . Nettokostnaden, när skatteinkomster, barnomsorgsavgifter och ev. bortfall av bostadsbidrag m. m. räknas bort, är betydligt lägre. Samhällsekonomiskt, sett över ett större antal år, är bilden en annan. Det finns ändå skäl att på olika sätt göra verksamheten vid daghemmen billigare. Detta skulle kunna bidra till att höja kvaliteten. Minskad centralstyrning och ökad självförvaltning är ett bra sätt att minska daghemmens kostnader. Detta förutsätter bl. a. nya inslag i förskollärarutbildningen. Om daghemmen fick arbeta med en egen budget skulle förmodligen motivet att bättre utnyttja resurserna finnas. På daghem med egen styrelse av föräldrar och personal kan man säkert hitta olika vägar att förbilliga driften. För att kunna lyckas med besparingar i självförvaltande daghem krävs vissa förutsättningar. - Förskollärarna måste få utbildning av driva daghem såväl ekonomiskt som administrativt. Begreppet daghemsekonomi måste utvecklas. Föräldrar och personal måste tillsammans ses som en resurs som är förutsättningen för att hela daghemmet skall fungera och kunna drivas. Självförvaltande daghem bör ha en styrelse där föräldrar och personal ingår. Statsbidragsreglerna och andra bestämmelser måste anpassas till denna form av daghem. Enskilda förskolor och föräldrakooperativ Det måste finnas en mångfald av alternativ omsorg för förskolebarn. En liberal familjepolitik bör därför medverka till att skapa valfrihet. Det finns inte en lösning som passar alla familjer. De som vill ta hand om sina barn själva bör få ekonomiskt stöd för det. De som önskar plats på del- eller heltid i omsorg (daghem, förskola eller familjedaghem) skall få det. De som önskar ha sina barn på enskilda förskolor av olika slag skall ha rätt till samma stöd som ges till omsorg. Det är i sista hand kommunen som avgör om en enskild förskola skall ges stöd genom att bli upptagen i den kommunala barnomsorgsplanen. Man bör vara mycket generös i bedömningarna. Ett krav för att en enskild förskola ska bli upptagen i barnomsorgsplanen är dock att förskolan följer den övergripande målsättningen för förskolan. Denna bör knyta an till grundläggande demokratiska värderingar i samhället, dess rättsuppfattning och allmänt vedertagna pedagogiska principer. Varje enskild förskola kan sedan komplettera arbetsplanen med en egen sådan, där det specifika i pedagogik, ideologi och livsåskådning tas fram. Föräldrar som går samman för att gemensamt lösa barnomsorgen måste ges stöd. Föräldrakooperativa daghem är ett alternativ till föräldramedverkan inom den kommunala barnomsorgen. Dessa problem skulle delvis gå att lösa även med föräldrakooperativ. En förutsättning för att daghemmet ska bli upptaget i kommunens barnomsorgsplan bör vara att man är villig ta emot barn från den kommunala barnomsorgskön. Många föräldrar tar alltför liten del i sina barns vardag på daghemmen. Skälen till detta kan vara många: bristande tid, osäkerhet om vad personalen önskar, personalen osv. Detta är inte bra. Föräldrar och personal kan ha olika uppfattning om barnuppfostran eller pedagogik i allmänhet som kan skapa osäkerhet och lojalitetskonflikter hos barnet. Bättre kommunikation och erfarenhetsutbyte mellan föräldrar och personal skulle säkert lösa de flesta konflikter som uppstår . Ett sätt att göra föräldrar mer delaktiga i barnomsorgen och i daghemmets skötsel är att föräldrarna ges tillfälle att aktivt medverka i barnomsorgen. Man borde knyta föräldramedverkan till daghemsplatsen. Naturligtvis finns problem med ett sådant system. Personalorganisationerna kan se det som ett hot mot den egna gruppens arbetstillfällen. Man är rädd att föräldrar kommer att ta arbetet från de utbildade. Vi vill dock slå fast, att föräldrars engagemang i omsorgen om sina egna barn aldrig kan avvisas som hot mot fackliga intressen. Vi är övertygade om att såväl barn som föräldrar och personal har mycket att vinna på ökad föräldramedverkan på daghemmen. För att öka föräldrarnas inflytande över verksamheten på barnstugorna diskuteras ibland institutionsstyrelser bestående helt eller delvis av föräldrar. Föräldrarna skulle få inflytande via ett representativt system. Detta tror vi är värdefullt för i första hand de större institutionerna. De olika försök som gjorts med föräldramedverkan i barnomsorgen bör nu utvärderas. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs 1. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande utformningen av samhällets stöd till barnfamiljerna, 2. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om utformningen av statsbidragssystemet för kommunernas barnomsorg, 3. att beslutar att hos regeringen begära att en kommande proposition om nytt statsbidragssystem för barnomsorgen innefattar regler om att enskilda förskolor på vissa villkor skall inkluderas i kommunernas barnsomsorgsplan, 4. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om initiativ till en utvärdering och redovisning av försöken med föräldramedverkan inom barnomsorgen. () () () () () () () ()