mot · G602828 · 1983-01-20 00:00:00 — Ansvarig arbetsledare enligt byggnadsstadgan Reglerna om ansvarig arbetsledare i 61 § byggnadsstadgan är inte tillfredsställande. Genom en ändring så att den ansvarige arbetsledarens ansvar överförs på företaget bör man bl. a. kunna minska kostnader för kontroll som det blir klarare ansvarsförhållande mellan konsumenten/beställaren och den som utför arbetet. Den enskilde arbetsledaren slipper ett personligt ansvar som enligt normala skadeståndsregler borde ligga på företaget. Frågan om ansvarig arbetsledare har behandlats i betänkandet Ny planoch bygglag, SOU 1979:65, 66. Där anges att systemet med ansvarig arbetsledare har fungerat i stort sett tillfredsställande. Enligt min uppfattning behandlades emellertid inte denna fråga tillräckligt i betänkandet. Vid entreprenader förekommer att den ansvarige arbetsledaren slutar under pågående arbete med projektet. Detta sker ofta utan att denne i vederbörlig ordning avsäger sig ansvaret för entreprenaden och ny ansvarig arbetsledare utses. Samma problem uppstår vid ansvarig arbetsledares sjukdom eller frånvaro på grund av exempelvis värnpliktstjänstgöring. Även om några praktiska problem sällan uppstår eftersom kompetensen finns hos företaget som utför arbetet, är förhållandet ur juridisk synpunkt emellertid otillfredsställande. Det kan också, utifrån den enskilde ansvarige arbetsledarens synvinkel, synas tveksamt att denne skall bära ett särskilt personligt ansvar för att normer och bestämmelser uppfylls och därmed riskera böter. Mer i linje med arbetsgivarens principalansvar, som innebär att han är ansvarig för handlingar som den anställde utför, vore att även arbetsledaransvaret föll på företaget. Det rent personliga ansvaret torde inte heller ha större preventiv verkan mot byggfel och brott mot normer och bestämmelser än ett ansvar knutet till företaget. Byggnadsnämnderna har f. n. att kontrollera att ett stort antal ansvariga arbetsledare har tillräckliga kvalifikationer. En övergång till ett system med ansvariga företag skulle medföra en betydande minskning av denna kontroll. Resurser skulle kunna frigöras till andra arbetsuppgifter. Detta är av stor betydelse inte minst om man beaktar nuvarande kommunalekonomiska läge. Särskilt inom WS-branschen har man uppmärksammat problemen i anslutning till systemet med ansvarig arbetsledare. Dessa observerades också i installationsbranschutredningens betänkande Installationssektorn, SOU 1974:47. Något förslag som effektivt skulle lösa problemen framlades inte. Från VVS-branschens sida har emellertid framförts krav om överförande av arbetsledaransvaret från enskilda personer till företag. Ett system liknande det jag föreslår finns redan inom en delbransch av byggbranschen, nämligen för elinstallationsarbete. Det finns särskilda skäl för reglerna i elinstallationsförordningen vid sidan av vad som anförts ovan. Likväl torde det finnas anledning att likartade regler finns i hela branschen. Med hänvisning till ovanstående föreslår jag att den ansvarige arbetsledarens ansvar överförs till företaget. Enskilda personer skall således inte kunna utses som ansvariga arbetsledare. Även fortsättningsvis förutsätts att det ansvariga företaget ombesörjer att en i normfrågor kompetent person övervakar varje objekt. Krav på ansvarigt företag skall finnas om det krävs byggnadslov för arbetets genomförande. Finns krav på specialkompetens t. ex. genom att VA-installationen i sig kräver byggnadslov - skall det också finnas ansvarigt företag inom specialområdet. Vid en ändring av byggnadsstadgan torde undantagsregler erfordras i vissa fall, t. ex. där en fastighetsägare själv utför byggnadslovskrävande arbete på sin egen fastighet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att 61 § byggnadsstadgan ändras så att kravet på ansvarig arbetsledare ersätts med ett krav på ansvarigt företag som genom anställda eller på annat sätt har den kompetens som f. n. ställs på ansvarig arbetsledare.