mot · G7022689 · 1983-01-01 00:00:00 — m. fl. Kommunalekonomiska frågor (prop. 1983/84:133) Den kommunala sektorn är den samhällssektor som vuxit klart mest . Trots en gradvis neddragning har den kommunala konsumtionsökningen tagit i anspråk mer än hälften av landets resurstillväxt. Ökningen i den kommunala konsumtionen var i genomsnitt . blev ökningen i genomsnitt . En stor del av den ökade kommunala konsumtionen förklaras av att kommuner och landsting fått ta på sig uppgifter som beslutats av eller överförts från statsmakterna. Som en naturlig följd av den snabba kommunala ökningen har kommunalskatten höjts i rask takt. låg den genomsnittliga kommunalskattehöjningen på nästan /år. har höjningarna, främst på grund av neddragningen av den kommunala expansionstakten, minskat till ca /år. Total medelskattesats samt skattesatser för kommuner och landsting 19701983 Källa: för kommuner 1983 På sysselsättningsområdet har den kraftiga kommunala expansionen inneburit 260 000 fler anställda i kommuner och landsting . Men även där har ökningstakten dämpats från 40 00050 000 senare hälft till knappt 20 000 . 1982 och 1983 är sysselsättningsökningen klart lägre än . Källa: SCB, Nationalräkenskaperna har först mittenregeringen och sedan den socialdemokratiska regeringen av statsfinansiella skäl dragit in en del av det kommunala skatteunderlaget, främst vad gäller juridiska personer. Indragningen av kommunalt skatteunderlag från juridiska personer uppgår till . Detta motsvarar en kommunalskattehöjning med . om kommunerna skulle kompenserat sig helt. I verkligheten har emellertid kommunalskattehöjningarna, trots de genomförda indragningarna av kommunalskattemedel, begränsats till . Detta har varit möjligt bl. a. genom en successiv anpassning av den kommunala volymexpansionen. För den totala kommunala sektorn är likviditetssituationen mycket god. Kommunernas och landstingens samlade likvida medel uppgick till . (Prel. nationalbudget 1984, s. Inriktning av den kommunalekonomiska politiken En avgörande orsak till ekonomiska problem är den internationellt sett unikt stora ökning som skett av de offentliga utgifterna och skatterna. Syftet har varit att lösa olika samhällsproblem och åstadkomma en rättvis fördelning av välståndet. Men en offentlig sektor som blir så stor att medborgarna är beredda att betala dess kostnader riskerar i stället att bli ett hot mot just dessa ambitioner. Det stora statliga budgetunderskottet, som direkt är orsakat av den offentliga statliga såväl som kommunala utgiftsexpansionen, utgör det allvarligaste hotet mot den svenska ekonomin. Budgetunderskottet ökar inflationsrisken, driver upp räntenivån och minskar utrymmet på kapitalmarknaden för industrins investeringar. I det svåra arbetet att minska budgetunderskottet måste självfallet också kommuner och landsting delta. Besparingsutrymme måste skapas genom omprioriteringar, effektiviseringar och bättre hushållning med tillgängliga resurser. Med hänsyn till den kraftiga expansionen bör det rimligen finnas ett gott utrymme för sådana åtgärder. Ansvaret för denna omprövning måste i första hand ligga på kommunerna och landstingen själva. Det är dock nödvändigt att ett sådant ansvar förenas med större frihet att använda resurserna på mest effektiva sätt. Därför måste den avveckling av statliga detaljregleringar som inleddes fullföljas. Den bör också kompletteras av en successiv överföring av de specialdestinerade statsbidragen till ett mer generellt statsbidrag. Genom en sådan bidragskonstruktion skulle staten, förutom minskad detaljstyrning, skapa störe rättvisa mellan olika kommuner och landsting när det gäller fördelningen av statsbidrag. Inom den offentliga sektorn finns inte bara underskottsproblem utan även behov av ökad effektivitet och valfrihet. Därför är det viktigt att ett visst mått av konkurrens införs inom den offentliga sektorns verksamhetsområden. Inom den kommunala sektorn bör effektiviteten kunna ökas genom bl. a. större inslag av anbudsförfarande och privata entreprenader. Detta har också betydelse för den mindre företagsamheten. Vi anser därför att det är väsentligt att privata initiativ uppmuntras inom områden som huvudsakligen förbehållits den kommunala sektorn. Besparingarna inom den kommunala sektorn får inte leda till en ökad regional obalans. Den direkta inkomstbeskattningen för fysiska personer har sin helt dominerande tyngdpunkt i kommunalskatten. Kommunerna och landstingen utdebiterar sammanlagt . Det skall jämföras med den statliga inkomstskatten som uppgår till bara för fysiska personer (därutöver ca för juridiska personer). Kommunalskatten är därför den verkligt tunga skatten för alla låg- och medelinkomsttagare. Mot den bakgrunden är ytterligare kommunalskattehöjningar ingen framkomlig väg att möta den nödvändiga minskningen av statens finansiella överföring till kommunsektorn. Avgiftsfinansiering kan i vissa fall innebära större rättvisa och högre effektivitet i den kommunala verksamheten. I många fall är det annars svårt att veta om medborgarna verkligen värderar tjänsten lika högt som den resursförbrukning som krävs för att producera den. Detta blir sannolikt än viktigare , eftersom utvecklingen av konsumtionsmönstret troligen innebär en förskjutning mot ett ökat inslag av tjänster. Den helt dominerande delen av kommunala tjänster måste dock av sociala skäl även framgent finansieras skattevägen. Den ryckighet som präglat den socialdemokratiska kommunalekonomiska politiken har allvarligt försvårat kommunernas och landstingens planeringsförutsättningar. Inte ens i den nu presenterade propositionen ges besked i alla delar, utan regeringen avser att i väsentliga stycken återkomma först . beskattning av juridiska personer har av rättviseskäl föreslagit att all beskattning av juridiska personer skall ske via statsskatten. En sådan omläggning får en utjämnande effekt mellan kommunerna. Vi kan därför biträda regeringens proposition i denna del. Däremot anser vi att huvudsyftet med en sådan omläggning ökad ekonomisk utjämning kommuner emellan förfelas om kompensation utgår i relation till resp. kommuns och landstings nuvarande skatteinkomster från juridiska personer. Vi medger dock att i vissa enstaka fall kan en indragning av den kommunala beskattningsrätten slå orimligt hårt. Detta problem bör dock enligt vår mening lösas inom ramen för det förhöjda stödet till extra skatteutjämningsbidrag. För vissa kyrkliga kommuner kan slopandet av den kommunala beskattningen av juridiska personer bli särskilt besvärande eftersom de kyrkliga kommunerna regelmässigt är betydligt mindre än primärkommunerna. Vi anser därför att hela beloppet 170 milj. kr. bör återgå till kyrkofonden att användas dels till den ordinarie kyrkliga skatteutjämningen, dels till en extra skatteutjämning i de fall borttagandet av den kommunala beskattningen av juridiska personer slår särskilt hårt. Regeringen har mot bakgrund av företagens vinster 1983 beräknat de Finansiella effekterna av slopad beskattning av juridiska personer till ca . Eftersom företagen av femårsperioden redovisade låga vinster, tror vi att detta är en underskattning åtminstone vad gäller 1985. Vi tror således att regeringens kompensation inte kommer att fullt ut motsvara indragningen. förslag innebär under alla omständigheter en statsfinansiell förstärkning med ca jämfört med propositionen. har som mål att ge kommunerna likvärdiga ekonomiska arbetsförutsättningar. Detta arbete bedrivs inom ramen för skattekraftsutjämningen. Åtskilligt har under de båda senaste årtiondena gjorts för att ge kommunerna mer jämlika ekonomiska arbetsförutsättningar. Det har skett genom etappvisa förbättringar av skattekraftsutjämningen. Reformsträvandena inom den statliga skattekraftsutjämningen var särskilt markerade . Skatteutjämningsbidragen ökade från till ca år Trots dessa förstärkningar av den statliga skatteutjämningen kvarstår fortfarande stora skillnader mellan kommunerna i fråga om skattekraft. Vad nuvarande skillnader ifråga om skattekraft bptyder för den kommunala utdebiteringen kan åskådliggöras genom följande exempel. Vår jämförelse grundas på förhållandena under det kommunala budgetåret Då varierade det totala skatteuttaget i landet mellan . i och 33:72 i Åre. (Se nedanstående tabeller hämtade ur tidningen nr 14/15 1983.) Om Åre kommun tillerkänts samma reala skatteunderlag som kommun skulle den totala kommunala utdebiteringen i Åre kommun ha kunnat sänkas från 33:72 till 23:75. Om kommun skulle planera sin ekonomi med utgångspunkt från den för kommunen garanterade skattekraften (i stället för av medelskattekraften) skulle den totala utdebiteringen i ha behövt höjas från . Detta exempel är belysande för omfattningen och vidden av de kvarvarande orättvisorna på det kommunala beskattningsområdet. avvisar således regeringens förslag att grundgarantin i skatteutjämningssystemet generellt skall minskas med en procentenhet. I analogi härmed avvisar vi också indragningen av . per invånare för kommunerna utanför skatteutjämningssystemet. Vi anser att regeringen är inne på helt fel väg när man tar pengar från skatteutjämningssystemet i avsikt att bereda finansiellt utrymme för nya X »6,00 t. BromM* 26,81 a. *7.18 27,60.... T«»y 27,60.... -27,63 »0,14 De flesta lågskattekommuner finns i (sex stycken). Bara en norrlandskommun () finns representerad. har inte höjt skatten . 9 JCl »3.72 _ »OM * 33.06 _ SM7 * 32,78._ »7K 9 Horjadalen32,78 »547 9. Vaktanianvtk 32,73 _ »060 D*ls-Ed 32,58 »438 ** 32,30 8772 Heta Hkal »0,14 78 Åre toppar skatteligan som domineras av kommuner från (fem stycken). riktade bidrag för att skapa beredskapssysselsättning inom den kommunala sektorn. Detta strider också mot grundtanken bakom försöken med de s. k. frizonerna. V. Specialdestinerade kontra generella statsbidrag Ett avgörande inslag i strävandena att stärka den kommunala självstyrelsen och att effektivisera den kommunala verksamheten måste bli en begränsning av kostnadsdrivande statlig reglering. De specialdestinerade statsbidragen som utgår till ca 90 olika kommunala och landstingskommunal verksamheter belöper sig sammantaget till . Strävan bör vara att etappvis omfördela dessa resurser till ett system med mer generellt utgående statsbidrag, dvs. i förhållande till t. ex. folkmängd, åldersfördelning, geografiska avstånd, klimat. Med ett sådant system skulle lokala och regionala anpassningar underlättas och därigenom statsbidragspengarna bli drygare. Samhällsekonomiskt orationella beslut p. g. a. bidragstänkande skulle undvikas. När systemet är fullt genomfört skulle dessutom tjänstemän på såväl central som lokal nivå kunna ägna sig åt mer samhällsnyttiga uppgifter än att tolka statsbidragsbestämmelser. Vi anser att det nu är dags att ta första steget i denna reformering av statsbidragssystemet. Vi föreslår därför att samtliga specialdestinerade statsbidrag, utom dem som gäller utbildningssektorn, fr. o. m. minskas jämfört med statsbudgetens förslag. Inom utbildningsområdet sker fördelningen relativt jämnt, varför detta område åtminstone tills vidare kan undantas. Detta skulle innebära att ca frigörs. Därav bör hälften avsättas till ett nytt generellt statsbidragssystem med den inriktning som ovan skisserats. Det bör ankomma på regeringen att dels utarbeta de ändringar som krävs i statsbidragsförfattningarna, dels tekniken för ett nytt generellt statsbidragssystem. Sammanlagda ekonomiska effekter av förslag Eftersom vi biträder slopandet av den kommunala beskattningen av juridiska personer, men avvisar att kompensation skall utgå annat än i särskilda fall, innebär vårt förslag i denna del en statsfinansiell förstärkning med ca . På skatteutjämningsområdet förordar vi, i stället för nya specialdestinerade pengar för beredskapssysselsättning, att grundgarantin behålls intakt. I denna del är, såvitt nu kan bedömas, vårt förslag finansiellt neutralt jämfört med regeringens, såväl för staten som för kommunsektorn. Vårt förslag om en omfördelning av statens bidrag till kommunsektorn från specialdestinerade bidrag till ett generellt bidrag innebär netto en förstärkning av statskassan med ca . Det sammantagna resultatet av våra förslag blir därför jämfört med regeringens en minskad finansiell överföring från staten till kommunsektorn på . Detta överensstämmer med den alternativbudget presenterade under allmänna motionstiden . Med hänvisning till vad som anförs i motionen hemställs 1. att beslutar godkänna vad som i motionen anförts om inriktningen av den kommunalekonomiska politiken, 2. att beslutar avslå regeringens förslag om Bidrag till kommunerna med anledning av avskaffandet av kommunala företagsbeskattningen, 3. att beslutar avslår förslaget till lag om ändring i lagen (1979:362) om skatteutjämningsbidrag, 4. att beslutar till Skatteutjämningsbidrag till kommunerna m. m. för /85 anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med 364 milj. kr. förhöjt förslagsanslag av 11 485 milj. 5. att beslutar till Vissa ersättningar till kyrkofonden för /85 anvisa ett anslag av , 6. att beslutar begära att regeringen framlägger förslag i enlighet med vad som i motionen anförs om överföring av vissa delar av de specialdestinerade bidragen till ett generellt bidrag. () () () ()