mot · G6022267 · 1983-04-05 00:00:00 — Utveckling i (prop. 1982/83:120) Under senaste valrörelsen utlovade alla socialdemokratiska valarbetare i lägre arbetslöshet och fler arbetstillfällen om socialdemokraterna kom i regeringsställning. Långt års val förkunnade socialdemokraterna i länet också att ett mycket omfattande programarbete pågick som snabbt skulle övergå i praktiskt handlande när socialdemokraterna fick regeringsmakten. Ödeläggelsen av gruvorna måste avvisas och sopas bort av en ny beslutsamhet. En ny politik som vågar tro på och utnyttja dess resurser skulle förverkligas. Den socialdemokratiskt styrda svenska staten äger ju det mesta av skog och andra naturtillgångar liksom det mesta av länets stora företag. Löftespropagandan gav socialdemokraterna ett mycket gott valresultat i . Socialdemokraterna har regeringsmakten och har lagt proposition 1982/83:120, Utveckling i . Den måste vara en stor besvikelse för alla socialistiskt troende i . Propositionens mest betydelsefulla och kostsamma förslag är att Svappavaaragruvan skall läggas ned och att malmrörelse skall minska med 1 500 personer. Detta medför kostnader för skattebetalarna om ca 2 000 milj. kr. Därtill innehåller propositionen förslag som innebär att antalet anställda i malmtrafiken minskas med 600 man . Helt naturligt kommer detta också att negativt påverka även annan sysselsättning i malmkommunerna. Mindre anslagsposter föreslås till vissa kommunikationer, forskning, turism och kartproduktion m. m. i skall få ett lån för investeringar om 200 milj. kr. Skogsvård och fiskodling stimuleras. Propositionen, som innehåller en del positiva förslag, är ändock långt fjärran från de generösa löftena om att återge landet en ledning och de förlorade jobben. Trots talet om långvariga förberedelser är propositionens förslag påfallande vaga utom i fråga om arbetskraftsindragningarna vid och . I denna motion skall främst den framtida stimulansen till näringslivet beröras. Det talas i propositionen om att nytillkommande sysselsättning i skall befrias från lagstadgade socialavgifter. Utformningen är dock inte klar förrän tidigast . Vaga löften med andra ord. Propositionen innehåller även förslag om att vissa Norrbottensföretag skall kunna få en sänkning av socialkostnaderna . Propositionen nämner gruv- och tillverkningsindustri och vissa andra näringsgrenar. Det sägs också något om att ytterligare reducering av socialkostnaderna kan ske vid en Trots vagheten om vilka som skall kunna åtnjuta sänkning och till vilken procentsats beräknas kostnaderna till 330 milj. kr. Detta jämförs med den årliga kostnaden om ca 170 milj. kr. för nu gällande nedsättning i de fyra kommunerna, , , och . Det framgår inte klart om de 330 miljonerna skall läggas till de 170 miljonerna eller ersätta den stödformen. Även denna länsviktiga fråga skall utredas vidare och regeringen hoppas att kunna ge besked om vad som skall gälla. Många frågor måste besvaras innan länets folk och företagare får klara besked. T. ex.: Hur skall det vara möjligt konstruera en frizon i som ger önskade arbetstillfällen där, utan att skada befintlig och i hög grad önskvärd tillkommande verksamhet i övriga kommun och andra hårt arbetslöshetsdrabbade orter i länets inland? Vem skall få nedsättning? Vilken instans skall utse de företag som skall åtnjuta nedsättning? Hur skall nytillkommande sysselsättning tolkas och av vem? Vågar en företagare i t. ex. nu öka verksamheten? då miste om den utlovade premien vid sysselsättningsökning? Eller kommer kanske en frizon-berättigad konkurrent och erövrar kundkretsen? Är det i så fall möjligt att efter konkurs fortsätta i samma bransch och i samma lokaler och då få för sysselsättningsökning? Enligt min mening är inte betjänt av drastiska sänkningar av socialavgifterna i punktvisa orter och i vissa företag som utpekas av myndigheter. Riskerna för arbetslöshetsomflyttning mellan orter och osäker lönsamhet för de ej utvalda företagen kan bromsa många enskilda företagares vilja att investera. Även regeringens lust att främst gynna statliga företag är hämmande. Denna regeringens uppenbara önskan kan ses t. ex. i fråga om skogsmark. Regeringen har sagt att domänverket skall särbehandlas. Verket får köpa skog men domänskog skall ej få säljas, inte ens för att komplettera jordbruk. Skog är ett nödvändigt komplement vid långsiktig och lönsam drift av jordbruk i . är länets överlägset största skogsägare varför ett säljstopp av statlig skog är oförnuftigt. En sänkning trappstegsvis av socialavgifterna till all företagsamhet i ger enligt min mening den bästa stimulansen utan påtagligt störande bieffekter. I de fyra kommunerna där socialavgiftsnedsättningen nu är bör nedsättningen höjas till . Inom övriga A-kommuner inom länet. , och , bör nedsättningen vara , inom B-kommunerna och inom , och . En sådan trappstegsvis avgiftssänkning till all verksamhet i länet (utom offentlig förvaltning) skulle innebära en verklig stimulans till men utan risker för arbetslöshetsomflyttning mellan orterna. All näringsverksamhet skulle gagnas och bestämmelserna skulle fordra ett minimum av byråkrati. Regler finns redan för de fyra nordligaste kommunerna. Dessa regler bör anpassas till här nämnda områden och procentsatser. Regeringen bör också i försöksvis omgående pröva moderata samlingspartiets förslag till lärlingsutbildning. Det skulle snabbt ge fler ungdomar utbildning och arbete samt därtill bättre förutsättningar till lönsam produktion. Den arbetande regionalpolitiska utredningen bör snabbt komma med förslag som förbilligar marknadsföring (persontransport och reklam) samt förslag om lägre elskatt i . De dryga elöverföringskostnaderna och länets stora tillgång på billig vattenelkraft motiverar lägre elpris till gagn för företagande och boende. Beklagligt nog har regeringen underlåtit att framlägga den parlamentariska kommitténs enhälliga förslag till förändrat stöd till norra jordbruk (se Ds Jo 1982:7). Då detta förslag verksamt skulle påverka jordbruk anser jag att kommitténs förslag bör bli riksdagsbeslut. Levande jordbruksbygder i stärker landets försvarsförmåga och ger många försörjning. För framtid är det viktigt att det regionalpolitiska stödet ges i sådana former att främst mindre och medelstora företag stimuleras till lönsam produktion. Statligt ägande är ej den sysselsättningsgaranti socialisterna påstår. Även i gäller att endast lönsam produktion i längden ger villiga företagare och säkra arbetstillfällen. Med stöd av det anförda hemställs 1. att beslutar om differentierad sänkning av socialavgifterna i i enlighet med motionens förslag, 2. att måtte besluta om en ändring av jordbruksstödet till norra i enlighet med den parlamentariska kommitténs enhälliga förslag (se Ds Jo 1982:7), 3. att uttalar att det skall vara möjligt att komplettera jordbruk med skog köpt av domänverket, 4. att beslutar att till den arbetande regionalpolitiska kommittén överlämna i motionen nämnda förslag rörande transport- och marknadsföringsstöd samt lägre elskatt.