mot · G6022349 · 1983-04-13 00:00:00 — Motion 1982/83:2349 m. fl. Ändrade regler om förvärv av hyresfastigheter m. m. 1982/ 83:153) Lagen om förvärv av hyresfastighet m. m. har till syfte att förebygga spekulation i hyresfastigheter och att hindra att hyresfastigheter förvärvas av personer som är olämpliga att äga sådana fastigheter. Motivet för dessa regler är att olämpliga förfaranden kunnat konstateras i vissa fall. Enligt vår uppfattning bör självfallet olagliga eller uppenbart olämpliga förfaranden motverkas. Det bör dock slås fast att den helt övervägande delen av de privata hyresvärdarna uppfyller sina lag- och avtalsenliga skyldigheter. Bostadsmarknaden behöver konkurrens mellan olika fastighetsägare för att hyresgästerna skall fa bra och billiga bostäder. De privata fastighetsägarna utgör en förutsättning för att denna nödvändiga konkurrens skall komma till stånd. En inskränkning i möjligheten till enskilt fastighetsägande försämrar därför bostadskonsumentemas situation. Lagen om förvärv av hyresfastighet m. m. Enligt den nuvarande lagen krävs inte förvärvstillstånd om riksorganisation av bostadsrättsföreningar eller bostadsrättsförening ansluten till sådan organisation är förvärvare. Vid lagens tillkomst fanns endast två riksorganisationer av bostadsrättsföreningar, nämligen HSB och Svenska . Sedermera har SBC (Sveriges bostadsrättsföreningars centralorganisation ek. Denna organisation består av privata bostadsrättsföreningar. Genom lagens uttryckliga formulering har även SBC omfattats av undantaget från tillståndsplikt. Regeringen föreslår nu att endast HSB och Svenska skall vara undantagna från tillståndsplikten. Som motivering härför anförs följande: De till HSB och anslutna föreningarna har enhetligt utformade stadgar som vilar på en gemensam bostadssocial grundsyn. Så är inte fallet med den mera heterogena gruppen av bostadsrättsföreningar som är anslutna till SBC. Naturligtvis saknar inte SBC en bostadssocial grundsyn. Felet är dock att denna grundsyn inte är socialdemokratisk. Felet är måhända också att SBC vid ett flertal tillfällen kraftigt kritiserat den bostadsrättsfientliga socialdemokratiska bostadspolitiken. Därför skall SBC nu skiljas ut från de andra riksorganisationerna. Lagfästa privilegier skall förbehållas regeringspartiet närstående företag och organisationer. Lagrådet anser att det inte strider mot grundlagen eller mot rättsordningen i övrigt att inskränka undantaget från tillståndstvång till att gälla föreningar av viss typ. Det är dock principiellt synnerligen uppseendeväckande att ett parti är berett att i kraft av en begränsad riksdagsmajoritet tillförsäkra partiet mycket närstående bolag detta privilegium. Socialdemokraternas hållning i denna fråga inger starka farhågor inför en av många befarad utveckling mot ett korporativt samhälle. Det är en klar brist i grundlagen att denna inte kan hindra att privilegier beviljas organisationerna på partipolitiska grunder. I förlängningen av regeringens förslag ligger privilegier för enskilda på samma grunder. I råder näringsfrihet. Inskränkningar i denna grundläggande frihet måste göras med mycket stor försiktighet och med bibehållande av rättssäkerheten. Utgångspunkten för regeringens lagförslag är att tillstånd för förvärv av hyresfastighet skall vägras. Undantag finns dock från denna huvudregel. Jämfört med nuvarande regler innebär den föreslagna ordningen att det blir svårare att förvärva hyresfastighet. Enligt nu gällande lag skall en presumtiv förvärvare göra sannolikt att han eller hon är i stånd att förvalta fastigheten. Bevisbördan ligger hos förvärvaren och beviskravet är högt. I propositionen föreslås beviskravet ytterligare skärpt. Den tilltänkte förvärvaren skall vägras förvärvstillstånd om vederbörande inte visar att han är i stånd att sköta fastigheten. Redan bevisbördans placering inger starka betänkligheter. Kombineras bevisbörderegeln med ett mycket högt beviskrav kommer enskilda att lida rättsförluster. Särskilt svårt kommer det naturligtvis att bli att få förvärvstillstånd för den som inte har några hyresfastigheter. I praktiken kan den nya regeln komma att utvecklas till ett etableringsförbud. En sådan lagstiftning kan vi inte acceptera, detta särskilt som några övertygande skäl för den föreslagna skärpningen inte kunnat presenteras. Inte heller har regeringen förmått visa behovet av en utvidgning av den krets företag i vilka andelsköp skall bli föremål för samhällskontroll. Den juridiska prövningen enligt här aktuell lag görs av hyresnämnd och bostadsdomstol. Båda dessa instanser består till stor del av intresseledamöter för parterna. Detta förhållande inverkar negativt på rättssäkerheten för den enskilde. Det är inte svårt att föreställa sig en situation där de etablerade och organiserade fastighetsägarna har mycket litet intresse av att få en ny konkurrent på marknaden. Än mindre svårt är det att föreställa sig en situation där den socialdemokratiskt kontrollerade hyresgäströrelsen av parti- eller bostadspolitiska skäl vill vägra en förvärvare tillstånd. Som vi anfört i motion 1982/83:360 talar såväl principiella som sakliga skäl för att dessa instanser ges en från parterna fristående sammansättning. Lagen om rätt till fastighetsförvärv för ombildning tili bostadsrätt Om hyresgästerna i en fastighet har bildat en bostadsrättsförening och gjort en s. k. intresseanmälan hos inskrivningsmyndigheter, är enligt nuvarande regler fastighetsägaren, när han vill sälja fastigheten, skyldig att först erbjuda hyresgästerna att köpa den. Syftet med denna lagstiftning har varit att ge hyresgäster möjlighet att, om intresse finns, förvärva den fastighet de bor i. Från socialistisk synpunkt är enskilt ägande av bostäder och den betydande ägandespridning detta leder till förkastligt. Hyresgästernas möjlighet att köpa fastigheter skall därför begränsas, anser regeringen. Enligt förslaget skall inte fastigheter som ägs av staten, kommun, landstingskommun, kommunalförbund, s. k. allmännyttigt bostadsföretag eller aktiebolag som helt ägs av kommun eller landstingskommun omfattas av hyresgästernas förtursrätt. Härigenom mister av hyresgästerna möjligheten att på detta sätt förvärva den fastighet de bor i. Socialdemokraterna anser uppenbarligen att politikerna vet bättre än bostadskonsumenterna var och hur de senare vill bo. Förslaget är särskilt anmärkningsvärt mot bakgrund av att de s. k. allmännyttiga bostadsföretagen inte skötts påtagligt framgångsrikt och bl. a. därför generellt sett har en mycket dålig ekonomisk ställning. Ett stort antal företag skulle ha tvingats i likvidation om inte mycket speciella och principiellt häpnadsväckande bokföringsregler tillämpats för denna kategori av företag. Departementschefen hävdar som en huvudprincip för boendeinflytandet inom de allmännyttiga bostadsföretagen att det skall utvecklas utan anknytning till ett direkt eller indirekt ägande. Tesen kan vid en ytlig betraktelse förefalla bestickande. Men om de s.k. allmännyttiga bostadsföretagen verkligen skall avhända sig de funktioner som ostridigt följer av äganderätten, varför inte då överlåta de fulla rättigheterna och det fulla ansvaret - på hyresgästerna genom att göra dessa till ägare av fastigheterna. Avtal om boendeinflytande kan inte ge den suveräna dispositionsrätt över bostaden som äganderätten kan ge. De lösningar av boendeinflytandet som konstrueras inom det allmännyttiga beståndet bygger på fiktionen att hyresgäströrelsen representerar alla hyresgäster. Så är ju dock inte fallet. Med äganderätt får den enskilde ett direkt inflytande. Med hyresrätt blir det den lokala hyresgästföreningen, som i hyresgästernas namn, får inflytandet. Detta kommer i sin tur säkert att motivera krav om ytterligare tvångsöverföring, via hyran, av medel från hyresgästerna till hyresgäströrelsen. Inflytandet blir en ombudsmännens angelägenhet. Inte de boendes. Med hänvisning till vad ovan sagts hemställs att avslår proposition 1982/83:153. () H. () () () () () () () () PER () L. () ()