mot · G602967 · 1983-01-21 00:00:00 — m. fl. Möjligheten att skapa ett välfärdssamhälle där medborgarna aktivt deltar i den demokratiska beslutsprocessen och i det kulturella livet är i hög grad avhängig den utbildning som medborgarna erbjuds. Goda kunskaper vidgar den enskilda människans gränser och banar väg för social och ekonomisk utveckling. Att ge barn och ungdom en god utbildning är den bästa framtidsinvestering man kan göra. Reformverksamheten i skolan har haft en organisatorisk inriktning och har syftat till att bereda alla bättre möjligheter till utbildning. I detta arbete har dock ibland kvalitetsaspekterna tenderat att komma i skymundan. Den nya läroplanen för , som lades fram av folkpartiregeringen och som börjar gälla fr. o. m. , innebär ett brott i denna utvecklingslinje. Huvudtankarna i Lgr 80 är krav på kvalitet i kunskaper och färdigheter, förstärkning av de naturorienterande ämnena och möjlighet till intresseinriktade studier, satsning på jämställdhet och praktiskt elevansvar. Att genomföra en ny läroplan är en lång utvecklingsprocess men grunden är lagd för en mer kvalitetsmedveten skola. Enligt mening måste det fortsatta utvecklingsarbetet inriktas på att stärka kvaliteten på den utbildning som barn och ungdomar erbjuds av samhället. För att på bästa sätt tillvarata vår utbildningspotential bör följande förslag förverkligas: - Minskning av tiden för fria aktiviteter till förmån för läroplansbunden verksamhet. - En öppen inställning till alternativ pedagogik inom . - Ett förbättrat betygssystem. - Åtgärder för att undvika lärarlösa lektioner. - Stöd åt elever med begåvning inom specialområden. - Viktning av gymnasiebetyg vid ansökan till högre utbildning. går nästan samtliga barn i förskola . Många av dessa barn är redan då mogna att lära sig läsa och räkna, medan andra inte uppnår denna mognad förrän vid åtta eller ålder. Förskolans pedagogik och metodik innefattar emellertid inte inlärning av sådana färdigheter. Man försitter alltså det inlärningstillfälle när eleven är som mest motiverad. anser därför att skolplikten bör gälla från . För att alla barn skall få en allsidig utveckling bör förskolans och lågstadiets inlärnings- och arbetsmetoder samverka. Ett sådant arbetssätt förutsätter att man under hela lågstadiet utgår från det enskilda barnets mognadsnivå och behov vid inläfning av kunskaper och träning av olika färdigheter. På flera orter i landet pågår försök med samverkan mellan förskola och lågstadium. Dessa har emellertid i huvudsak varit inriktade på att underlätta övergången till årskurs 1 och mindre på att ta till vara de pedagogiska fördelarna med en tidigare skolstart. Regeringens förslag till punktinsatser på lågstadiet är tillfälliga åtgärder. En tidigare skolstart med ett arbetssätt som tar hänsyn till barnens behov bör vara en åtgärd som också medverkar till att förbättra situationen på lågstadiet. I propositionen (prop. 1975/76:39) om skolans inre arbete betonas särskilt det betydelsefulla i att de olika verksamheterna under den samlade skoldagen anknyter till varandra. De fria aktiviteterna skall alltså pedagogiskt samverka med den timplanebundna undervisningen och kunna fungera som fördjupningsinslag baserade på elevernas intresseinriktning. Eleverna skall obligatoriskt delta i de fria aktiviteterna inom den samlade skoldagens ram. Många föräldrars och lärares reaktioner visar dock att de fria aktiviteterna ofta inte fyllt de uppställda kraven. En av intentionerna var bl. a. att upprätta ett aktivt samarbete med ett varierat föreningsliv. De praktiska förutsättningarna har dock på många håll varit näst intill obefintliga för ett sådant samarbete. Tiden har i stället använts ensidigt till t. ex. idrottsträning. Detta är i sig inte något negativt, men avsikten var att de fria aktiviteterna skulle anknytas till flera ämnen i skolan. Så har inte blivit fallet. I den nya läroplanen har den timplanebundna tiden för mellanstadiet minskats till förmån för fria aktiviteter. För högstadiet avsätts . Med hänsyn till ovanstående och till att allt fler elever visar brister i grundläggande kunskaper och färdigheter som att läsa, skriva och räkna finns det anledning att undersöka möjligheten att återföra hela eller viss del av tiden för de fria aktiviteterna till den timplanebundna verksamheten. Detta skulle vara ett led i strävan att höja kvaliteten på elevernas kunskaper. bör som sin mening ge regeringen detta till känna. Betyg är ett viktigt inslag i kvalitetsbedömningen av elevernas kunskaper. Med Lgr 80 har nya principer lagts fram, som innebär att betyg skall sättas i åk 8 och 9 i . De s. k. blockbetygen, som blev en konsekvens av läroplanens riktlinjer för ett nytt och integrerat arbetssätt i orientingsämnena, har rönt stort motstånd och väckt debatt. Med utgångspunkt från den debatten anser att betyg skall sättas i varje enskilt ämne för sig. Det ämnesövergripande arbetssätt som läroplanen föreskriver bör dock bedrivas så långt det är möjligt med hänsyn tagen till de förutsättningar en betygssättning i varje enskilt ämne ger. bör nu fatta beslut om detta. Den utbredda kritiken mot och debatten kring de relativa betygen har visat att betygssystemet inte motsvarar de krav man skall kunna ställa. Det är därför nödvändigt att förändra betygssystemet så att inslagen av relativitet kan mönstras ut. Regeringen bör initiera ett utvecklingsarbete som syftar till att ersätta de relativa betygen. Mångfald och pedagogiskt nytänkande Skolan bör vara öppen för pedagogiska experiment av olika slag. Särskilt viktigt är det att ta till vara det värdefulla i alternativ pedagogik av typ Waldorf och . Visserligen blir det möjligt att inrätta fristående skolor med denna inriktning, men dessa kan bli ett alternativ bara för några få. Ansvaret för det lokala utvecklingsarbetet ligger numera på kommunerna själva. Det ligger ett stort värde i att olika pedagogiska metoder inspirerar varandra. anser att strävan bör vara att varje kommun är öppen för utvecklingsarbete med denna inriktning. bör beakta detta i sitt uppföljningsarbete. En grundläggande strävan i skolpolitik har varit att decentralisera besluten rörande skolan. Alla som berörs av besluten - elever, lärare och övrig personal samt föräldrar - måste ha inflytande över besluten. Demokratiseringen av skolan har påbörjats men måste vidareutvecklas. De skolkonferenser som är ett samrådsorgan mellan rektor och elever och föräldrar bör kunna ges viss beslutsbefogenhet i vissa frågor. Skoldemokrati handlar inte bara om att få påverka skeendet i skolan utan lika mycket om att ta ansvar för skolmiljö och skolarbete. Att ha det bra i skolan är inte detsamma som att få allt serverat. Det är missriktad omtanke om eleverna att förvägra dem möjligheterna att delta i lokalvård, matservering, materialframställning, utrustning av lokaler och liknande. Snäva fackliga intressen får inte hindra elevmedverkan. Den nya läroplanen framhåller vikten av ökad j ämställdhet mellan kvinnor och män. Ett viktigt led i detta arbete är att påverka framför allt flickornas yrkesval. Detta val avgörs i stort sett när eleverna i åk 9 väljer linje i gymnasiet. Insatser måste alltså göras . Kvinnor är framför allt underrepresenterade inom de tekniska och naturvetenskapliga områdena. Ett sätt att påverka är att ge flickorna förebilder inom dessa fält. Skola och högskola bör därför samverka i försöksverksamhet där flickor i ovannämnda utbildningar i högskolan går ut till högstadium och gymnasieskolan och berättar om sina studier. Viss försöksverksamhet förekommer med informationsdagar i högskolan för kvinnliga gymnasister på Na- och T-linjerna, men informationen bör komma tidigare, så att fler flickor väljer detta ämnesområde i sin gymnasieutbildning. Samarbete mellan hem och skola Samarbetet mellan hem och skola är ovärderligt både för eleven och för skolan och måste stärkas och stödjas på flera sätt. Föräldrarnas engagemang i skolan bör ses som en tillgång i skolarbetet, och de måste få känna ett naturligt medansvar för samarbetet. Detta är särskilt angeläget för att få till stånd en större samsyn mellan hem och skola när det gäller normer för det gemensamma ansvar hem och skola har för barnens fostran. Samarbete skola - arbetsliv Den praktiska arbetslivsorienteringen är det främsta instrumentet för att förbereda eleverna för deras inträde på arbetsmarknaden. Regeringen har föreslagit en besparing genom att eleverna endast helklassvis deltar i prao och att lärarnas undervisningsskyldighet förlängs under övriga veckor på läsåret. Vi är beredda att acceptera denna besparing, enär andra besparingar på skolans område skulle drabba eleverna hårdare. Förutsättningarna är dock, att problemen för lärarna och de schematekniska problemen kan lösas. Hur detta skall ske framgår inte av budgetpropositionen. Det är därför inte nu möjligt att ta ställning till förslaget. Regeringen bör därför återkomma med klarlägganden som visar, att förslaget går att genomföra i praktiken. När är slut kommer elever till en tredjedel att bestå av elever med invandrarbakgrund. Om dessa elever skall kunna tillgodogöra sig undervisningen behöver de hjälp och stöd på olika sätt. Debatten i har på ett olyckligt sätt kommit att fokuseras på hemspråksundervisningen. Internationell och svensk forskning visar emellertid att hemspråksundervisningen inte alltid spelar en avgörande roll, när det gäller invandrarelevers möjligheter att tillgodogöra sig undervisning i olika ämnen och finna sig till rätta i skola och samhälle. Det är fastmer sociala faktorer och majoritetsbefolkningens attityder som är avgörande. Inte minst mot bakgrund av den senaste tidens upprörande utslag av främlingsfientlighet är det hög tid att utvidga diskussionen till att gälla behoven av utbildning för alla om olika kulturers seder och bruk. Skolan måste bli bryggan mellan invandrarelevernas kulturer och den svenska kulturen. Det är i skolan man måste lära sig leva och verka tillsammans. Risken är annars att man inte heller gör det senare i livet. Lgr 80 betonar särskilt skolans internationalisering. I proposition 1978/79:180 om läroplan för skrev statsrådet : Det blir för skolan viktigt att ge eleverna en god orientering om andra länders förhållanden och om olika politiska och religiösa uppfattningar som är betydelsefulla i andra länder och för invandrare i vårt eget land. Samhällsorienterande ämnen och religionskunskap, naturorienterande ämnen, bild och musik spelar liksom litteraturläsning stor roll för en internationell förståelse. Invandrarelever och deras föräldrar kan vara en stor tillgång för att förmedla andra länders kultur. Det är uppenbart att detta område behöver vidareutvecklas och att kommunernas skolstyrelser behöver hjälp i detta arbete. I det kommentarmaterial som SÖ ger ut om den nya läroplanen bör detta uppmärksammas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I takt med att förändrats till både arbetssätt och utformning krävs att gymnasieskolan successivt anpassas tilli de ändrade förutsättningarna. Framför allt kräver samhället allt längre utbildning av alla ungdomar. Det innebär att gymnasieskolan måste ge stimulans och motivation åt samtliga elever i en årskull - såväl åt de teoretiskt eller praktiskt studieinriktade eleverna som åt elever som är skoltrötta eller mindre motiverade för fortsatt utbildning. Samarbetet med arbetsmarknaden måste förstärkas så att den utbildning gymnasieskolan ger håller jämna steg med utvecklingen på olika områden. En bättre arbetsfördelning mellan skola och näringsliv bör eftersträvas så att skolan ger den utbildning den är bäst på och näringslivet tar ett större ansvar för de delar man där har bäst förutsättningar att förmedla. Det är angeläget att gymnasieskolans elever på vissa linjer får bättre insikt i hur arbetslivet fungerar, men praktikinslagen får inte bli ett självändamål. För att praktiken skall kännas meningsfull för eleverna måste den ha anknytning till deras studieinriktning och vara av god kvalitet. Gymnasieskolan måste därför bli mer flexibel än . Men det är angeläget att förändringar inte stannar vid organisatoriska reformer. Också det inre arbetet behöver utvecklas: arbetsformer, möjligheter till fördjupat samarbete mellan teoretiskt och praktiskt inriktade linjer etc. Det är uppfattning att de förändringar som gymnasieskolan behöver genomgå skall göras successivt och grundas på väl dokumenterad försöksverksamhet. Vi förordar alltså inte någon genomgripande reform enligt gymnasieutredningens riktlinjer. När högskolereformen genomfördes utformades också förändrade behörighetsregler för intagning till högskolan. Den allmänna behörigheten fastlades 1972 till avslutad minst tvåårig linje i gymnasieskolan med fullständiga studiekurser samt förkunskaper i svenska och engelska motsvarande lägst två årskurser på social linje. Den allmänna behörigheten i kombination med särskild behörighet har lett till s. k. taktiska val, dvs. allt fler elever väljer en kort och mindre krävande gymnasielinje för att kunna erhålla en högre betygspoäng. Därmed har eleverna inte alltid valt den linje som givit bäst förberedelse för kommande högskoleutbildning. Det intressanta har i stället för många blivit att på lättaste möjliga sätt få höga betygspoäng. Det är angeläget att regeringen tar initiativ till att åtgärder vidtas så att s. k. taktiska val motverkas. Enligt vår mening bör ett system med s. k. viktade betyg införas. Vid antagning till t. ex. naturvetenskapliga och tekniska utbildningar bör betyg i naturvetenskapliga och tekniska skolämnen väga tyngre än betyg i andra ämnen. Det är vår uppfattning att ett sådant system anses vara mer rättvist av både elever och föräldrar. Det beslut om fri resursanvändning i gymnasieskolan som fattat beslut om innebar ytterligare ett steg på vägen bort från centralstyrning. Beslutet innebar också en möjlighet för kommunerna att införa viss självstudietid för elever på de teoretiska linjernas sista årskurs om man ansåg att andra elever behövde mer stöd. erinrade dock om att kommunerna i första hand skulle välja andra vägar vid sina omprioriteringar. Efter den första terminen enligt det nya systemet har det visat sig att vissa kommuner har lyckats göra de besparingar som förutsattes utan att använda sig av lärarlösa lektioner. Genomsnittet i landet har varit en . Det är angeläget att lärarna kan ge eleverna det stöd de behöver de är i skolan. Regeringen bör därför vidta åtgärder så att alla skolor kan utnyttja den fria resursanvändningen utan att lärarlösa lektioner behöver tillgripas. Regeringen bör återkomma med förslag om sådana åtgärder så att de kan börja gälla från . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Årskurs 4 på T-linjen utgör emellertid ett specialfall. Här finns inte samma möjligheter som i övriga årskurser att göra omprioriteringar inom den fria Genomsnittet är nu självstudier, och det är rimligt att , mot bakgrund av ovan relaterade förhållanden, beslutar att från återföra den i proposition 1981/82:14 föreslagna handledarresursen som beräknar till 5 milj. kr. för åk 4 av T-linjen. Alla begåvningar måste stödjas För är det viktigt att alla elever ges en likvärdig utbildning. Elever med olika begåvningsresurser måste därför stödjas på skilda sätt. måste för att klara sin framtid ta till vara alla typer av begåvningar. Ingen elev får understimuleras eller halka efter på grund av bristande hjälp och stöd. Det finns inom gymnasieskolan goda möjligheter till särskilda insatser för svaga eller omotiverade elever. Men även teoretiskt begåvade elever eller elever med annan specialtalang har rätt till och behöver uppmuntran och stimulans för att kunna utvecklas. För elitidrottande ungdomar finns en sådan möjlighet. Det finns idrottsgymnasier, där eleven får använda för sin idrottsutövning. I budgetpropositionen biträds dessutom förslag om försöksverksamhet med kombination av specialidrott med studier vid hemortens gymnasieskola. En ram av 150 intagningsplatser avsätts för detta ändamål. Enligt mening är det angeläget och rimligt att också andra talanger än idrott ges möjlighet att utvecklas i sådan försöksverksamhet. Elever som har speciella förutsättningar för t. ex. musik, sång, matematik, fysik, språk, dans eller teckning bör på motsvarande sätt få utveckla dessa. Vi föreslår därför att 150 intagningsplatser med denna inriktning bör avsättas för försöksverksamhet med kombination av specialintresse och studier vid hemortens gymnasieskola fr. o. m. . SÖ bör meddela närmare bestämmelser om försöksverksamheten. Lärlingsutbildningen är en sektor av gymnasieskolans yrkesinriktade utbildning som lämpar sig väl för verksamhetsområden, där arbetsmarknadens rekryteringsbehov är relativt låga. Den ger också möjlighet till geografisk spridning. På grund av ogynnsamma villkor för småföretagare att ta emot lärlingar har antalet medgivna platser inte utnyttjats. föreslås ytterligare 1 500 platser i denna utbildning utan att något görs för att undanröja de svårigheter som på ett tidigt stadium visade sig motverka tillkomsten av lärlingsplatser. I stället förlängs försöksverksamheten med . anvisade i motion 1982/83:50 en modell för att stimulera till en utökad lärlingsutbildning som innebar att ett lönebidrag till lärlingslöner skulle kunna utgå av ungefär samma konstruktion som lönebidraget till handikappade. Vi återkommer med detta yrkande som återfinns i motion 1982/83:114 angående arbetsmarknadspolitik. Regeringen aviserar förslag om bestämmelser som begränsar skolstyrelsernas möjligheter att snabbt och smidigt anordna lärlingsutbildning. Det gäller både utbildningens innehåll och dimensionering. Vi anser tvärtom att åtgärder som främjar denna utbildning är angelägna och nödvändiga. Kommunernas uppföljningsansvar och ungdomsgarantin De åtgärder som satts in har haft god effekt när det gällt att slussa ungdomar in i arbetslivet. Flera alternativ till stöd och hjälp måste stå till kommunernas förfogande. Att systemet nu görs mer enhetligt får inte skymma det faktum, att de ungdomar som är aktuella för uppföljningsåtgärder aldrig är en enhetlig grupp som enkelt låter sig inpassas i ett enhetligt system. Kommunerna bör ha en betydande frihet att flexibelt utnyttja olika åtgärder. I andra länders försök med olika åtgärder för att slussa ungdomar in på arbetsmarknaden har det visat sig att hjälp till att starta eget i många fall fått god framgång. Också sådana åtgärder bör prövas av kommunerna inom uppföljningsansvaret. Regeringen föreslår att både uppföljningsprogrammen och utbildningsinslagen i ungdomsplatserna skall kunna genomföras av annan personal än syo-personal eller lärare. För är det ett oavvisligt krav att kvaliteten på utbildningen upprätthålls. Personalen som anlitas skall därför ha behörighet för resp. utbildningsinslag. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen aviserar bestämmelser som ålägger skolstyrelsen att alltid bereda lokal facklig organisation tillfälle att yttra sig innan ungdomsplats anvisas. anser att skolan, som enligt budgetpropositionen skall ha det fulla uppföljningsansvaret, också själv skall avgöra vid vilka tillfällen samråd med den lokala fackliga organisationen behövs. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skolstart , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att återföra hela eller viss del av tiden för de fria aktiviteterna till den timplanebundna verksamheten, 3. att fattar beslut om vad i motionen anförts om betygssättnng i varje enskilt ämne inom naturorienterande resp. samhällsorienterande ämnesblock i högstadiet, 4. att beslutar att till regeringen återförvisa förslaget om besparingar i samband med elevernas praktiska arbetslivsorientering, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om internationaliseringen i , 6. att hos regeringen begär förslag om regler för s. k. viktade betyg vid antagning till högskolan, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om självstudietid i gymnasieskolan, 8. att under anslagen Bidrag till driften av gymnasieskolor anvisar . att användas till T-linjerna årskurs 4, 9. att fattar beslut om försöksverksamhet där specialintresse och studier kombineras vid hemortens gymnasieskola enligt de riktlinjer som angivits i motionen, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behov av stöd till lärlingsutbildningen, 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behörighetskrav för personal som anlitas för uppföljningsprogram eller utbildningsinslag i ungdomsplatserna. () () () () () () () () ()