mot · G6022435 · 1983-05-10 00:00:00 — Därför måste transnationaliseringen av ekonomin mer än kontrolleras och motverkas. När det gäller utlandsinvesteringarna bör detta ske på två vägar: dels bör valutaförordningens möjligheter utnyttjas till en skärpt restriktivitet mot utlandsinvesteringarna, dels bör en utlandsinvesteringsavgift införas. Kampen mot arbetslösheten, den ekonomiska politikens huvudfråga, kan alltså inte bli framgångsrik av kombinationen åtstramningspolitik och vissa arbetsmarknadspolitiska insatser. Kampen mot arbetslösheten måste prägla hela den ekonomiska politiken. Därför måste varje förslags - eller förslagspakets sammanlagda - sysselsättningseffekter redovisas. Därför måste ett brett program mot arbetslösheten utarbetas som har som en vital grund en utbyggd offentlig sektor. Men det krävs också ett samhälleligt Vidare måste kapitalets transnationalisering motverkas och ökningen av kapitalexporten vändas i sin motsats. Detta är i sammanfattning vad som fordras för en framgångsrik kamp mot arbetslösheten. De förslag som regeringen ställer på arbetsmarknadspolitikens område och utbildningsområdet behandlar vi i särskilda motioner. De teoretiska utgångspunkter som skymtar fram i regeringens analys av inflationen har tillbakavisats i det föregående. Den politik som baseras på felaktiga teoretiska utgångspunkter blir därefter. Skulle inflationen minska, vilket genomsnittligt tycks ha skett i den kapitalistiska världen, kommer detta sannolikt inte att ske tack vare de s. k. åtgärder mot inflationen som regeringen skisserar. De fem punkter som regeringen sätter upp, och som i huvudsak har riktlinjekaraktär, måste samtliga kritiseras. Det kostnadspolitiska resonemang regeringen för som första punkt är ett inkomstpolitiskt ställningstagande på kapitalägarnas sida i fördelnignskampen mellan kapital och arbete. När flaskhalsar skall åtgärdas förs en diskussion som antyder en förnyad eller kanske rättare återförstärkt flyttlasspolitik. Där framförs också förslag om en sänkt uttagningsprocent för bolagsskatten, som kompensation för bolagen för vissa andra förändringar på skatteområdet. I ett läge där vinsterna kraftigt ökat - vilket mest fått till följd en ökad spekulationsverksamhet - ser vi ingen anledning till denna kompensationsåtgärd. Regeringens tredje punkt går ut på avindexering av ekonomin. Detta innebär att regeringens förhoppning om en begränsning av inflationstakten till blir ett sorts tak för olika indexberäknade statusutgifter, transfereringar och andra variabler. Motivet härför är att minska inflationsförväntningarna. Skälet för denna avindexering påstås inte vara att minska reella värdet av indexberäknde inkomster. Men självfallet kan detta bli fallet om inflationen blir större än . En sådan avindexering kan leda till kraftiga sociala försämringar. Konsekvenserna är inte tillfredsställande klarlagda. En grundförutsättning för att ett sådant här system skall kunna godtas är att det förses med korrigeringsmöjligheter för den händelse inflationen klart skulle komma att överskrida . Finns inga sådana korrigeringsmöjligheter, blir ju avindexeringen en social svångremsåtgärd, som införs under inflationsbekämpningens täckmantel. Den fjärde punkten i åtgärdsprogrammet är av penningpolitisk natur och innehåller klara uttryck för monetarismens felaktiga uppfattning att likviditetsökning nu skulle utgöra en stor fara. Så är inte fallet i en ekonomi med en stor outnyttjad produktionskapacitet. Den femte punkten handlar om revalvering och har - också enligt regeringen själv - för dagen ingen aktualitet. Regeringens förklaringar av inflationen baseras på en oriktig teori. Dess förslag till åtgärder blir därför långt ifrån invändningsfria. Men ambitionen att kraftigt minska inflationen är icke desto mindre lovvärd. Inflationen medför inkomstomfördelningar, den drivs upp av och gynnar monopol- och storkapitalistiska grupper, den på en gång både godés av och göder spekulationen, som i sin tur drar bort medel från produktiva användningar och ger näring åt den ekonomiska brottsligheten. Inflationens orsaker ligger i den moderna kapitalismens motsättningar, och kan inte undanröjas utan stora ingrepp i ekonomins maktförhållanden, och i det internationella ekonomiska systemet. En rad åtgärder som är nödvändiga såsom ingrepp mot monopolistisk prissättning, mot transnationella bolags speciella möjligheter till prisuppskörtning, mot den kommersiella reklamen, mot spekulation och liknande improduktiv verksamhet kräver omfattande samhällsförändringar. är deras verkan inte alldeles omedelbar. Mera omedelbar verkan skulle ett effektivt upprätthållet pris- och hyresstopp ha. Inte heller ett sådant berör egentligen inflationens orsaker, men det skulle ha - under förutsättning att det inte urholkas genom alltför generösa dispenser - en betydande återhållande verkan. En sänkning av räntan skulle också verksamt kunna dämpa inflationen. En sådan sänkning måste kombineras med en skärpt valutakontroll. En rad åtgärder borde också kunna sättas in mot spekulationen. Skärpt övervakning och kontroll över fastighets- och markpriser är ett medel. Beskattning av vissa former av spekulation som t. ex. införande av omsättningsskatt på börshandeln och en utlandsinvesteringsvgift kan verka i samma riktning. Frågan om budgetunderskottets storlek spelar en stor roll i den svenska ekonomiska debatten. Frågan har oftast överdramatiserats för att passa den nyliberala agitationen för sociala försämringar. En statsskuld kan inte jämställas med en privat skuld. Statsskulden handlar till stor del om hur sparandet i samhället skall vara placerat. Inga fakta styrker heller de påståenden som framförs, främst i den nyliberala agitationen, att budgetunderskottet skulle tränga undan industrin. Det är inte tillgången på likviditet eller krediter som är industrins problem. Men naturligtvis utgör den nivå statsskuldsräntorna nu antagit en belastning på samhällsekonomin och en restriktion för möjligheterna till en offensiv ekonomisk politik. Men avgörande är hur statens pengar används. Om underskottet är samhällsekonomiskt produktivt, om det används för att skapa nya arbeten och mera produktion, leder underskottet till en avkastning i sysselsättning och produktion som väl betalar statsskuldsräntorna. Detta kommer att minska underskottet. En minskning av statens kassamässiga underskott som betyder mera arbetslöshet är bara kortsiktig politik. Det kommer att slå om i sin motsats. Endast minskad arbetslöshet, endast en ekonomi för full maskin kan minska underskottet. Det krävs alltså - som vi redan visat - direkta omfattande och långsiktiga satsningar på nya jobb. Detta kräver utgiftsökningar. Men att i detta läge göra som regeringen och de borgerliga partierna förordar, dvs. reducera statens intäkter genom fullföljandet av en skattereform som främst gynnar höginkomsttagare är inte försvarbart. bör besluta att den statliga inkomstskatten icke ändras . Detta skulle innebära en inkomstförstärkning för statskassan med . I kompletteringspropositionen förordar regeringen en höjning av olika energiskatter för att finansiera ett fullföljande av inkomstskattereformen. Såsom dessa förslag är konstruerade innebär de att hyresgäster, konsumenter och glesbygdsbor genom fördyrade kostnader för hyror och transporter kommer att få betala en skattereform som mest gynnar de rika. Detta är en omfördelningspolitik som inte kan godtas. Därför bör skattereformens andra steg icke fullföljas. Men för att möjliggöra en offensiv mot arbetslösheten behövs vissa ytterligare inkomstförstärkningar för statskassan. Vi föreslår därför att en omsättningsskatt införs på börshandeln. Det finns inga hållbara skäl för att handeln och spekulationen i aktier och andra börspapper skall vara befriade från indirekt beskattning. Börsspekulationen har en mycket hög nivå och betydande värdestegringsvinster görs av många spekulanter. Ett införande av en omsättningsskatt på börshandeln om skulle ge staten inkomster av storleksordningen 2,. Vi föreslår vidare att en särskild utlandsinvesteringsavgift tas ut - vilket också tjänar syftet att begränsa utlandsinvesteringarna. Utlandsinvesteringarna uppgick till och kan väntas bli ungefär lika stora. En tioprocentig avgift skulle alltså kunna ge 700-800 milj. kr. När det gäller skatterna på energi har dessa inte bara ekonomiska och fördelningspolitiska aspekter. De har också energipolitisk verkan. Två målsättningar gäller: dels skall landets oljeberoende dämpas, dels skall landets elanvändning hållas tillbaka så att kärnkraften verkligen kan avvecklas. När det gäller oljeberoendet har oljeförbrukningen i landet minskat. Vi är redan nere i de siffror som gäller som sparmål . kan vi konstatera att priserna på eldningsolja slår hårt på hyrorna. har oljepriserna stigit mera än den genomsnittliga inflationstakten. Detta gäller alla oljeprodukter. Bensinpriserna har gått upp bara något mer än genomsnittliga konsumentprisindex, medan eldningsoljor och särskilt eldningsolja 1 ökat betydligt mera jämfört med andra priser. För elkraften är utvecklingen den motsatta. Elkraften har jämfört med den allmänna prisutvecklingen förbilligats betydligt. Dess realpris (dvs. priset rensat från den allmänna inflationsutvecklingen) har minskat mellan . Speciellt starkt har realpriset för elkraft till direktverkande elvärme fallit. Realprisfallet på denna, den kanske mest slösaktiga formen av elanvändning, har minskat med 11,. Den av regeringen förordade höjningen av skatten på olja, som beräknas till staten inbringa per helår, kan för den enskilde komma att betyda . Detta kan inte godtas. Vi föreslår att avslår regeringens förslag i denna del. Hyresgästerna skall inte med högre hyror få betala en skattereform som mest gynnar överklassen. Den av regeringen förordade höjningen av bensinskatten innebär en prishöjning med per liter. Bensinpriset slår hårt mot den som är beroende av bil, t. ex. glesbygdsbor och alla som har långa arbetsresor. Vidare inverkar bensinpriserna på transportkostnaderna och därmed indirekt på den allmänna prisnivån. Det finns dock berättigade krav om att privatbilismen bör minskas, speciellt i storstadsområdena. Det kan ifrågasättas om höjningar av bensinpriset är det bästa sättet att tillgodose dessa krav. I nuvarande läge med stora standardnedpressningar - inte minst för människorna i glesbygd - och där reseavdragen för arbetsresor kraftigt försämrats överväger skälen för att regeringens förslag icke bifalles. Den av regeringen förordade höjningen av elskatterna om kan beräknas innebära en höjning för normalhushåll som icke utnyttjar elvärme med ca . För hushåll i fastigheter med elvärme kan merkostnaden beräknas att i genomsnitt uppgå till ca . Elpriserna har - såsom visats - utvecklats mycket gynnsamt. Detta har varit en medveten politik för att öka elberoendet. Speciellt har eluppvärming och direktverkande elvärme stimulerats. Detta är kärnkraftsintressenternas satsning för att försvåra en avveckling av kärnkraften. Mot denna bakgrund ser vi ingen svårighet att godkänna regeringens förslag i denna del. Men dessutom finner vi inga skäl till varför industrin skulle undanhållas denna skattehöjning. Höjningen med bör gälla all industriel, även den som icke beskattas. Med de begränsningsregler som gäller för elskatteuttaget från industrin skulle denna höjning inte få full genomslagskraft, men skulle ändå komma att innebära uppskattningsvis närmare 250 milj. kr. ytterligare till statsbudgeten. Regeringens förslag om höjningar av energiskatten har som egentligt syfte att finansiera andra steget i den orättvisa skattereform som regeringspartiet utarbetat tillsammans med ett par av de borgerliga partierna. dock ha sina indirekta skattehöjningar förlagda och menar att det första halvårets inkomster skall gå till kamp mot arbetslösheten. Vi är medvetna om att stora insatser behövs mot arbetslösheten. De förslag vi ställt i denna motion ställer stora resurser till förfogande för kampen mot arbetslösheten. Oms på aktiehandel och en utlandsinvesteringsavgift skulle ge ca . Utvidgningen av elskatten till industrin inbringar ytterligare 250 milj. kr. Men för omedelbara åtgärder mot arbetslösheten kan också diskuteras om inte någon form av värnskatt mot arbetslösheten bör tas ut såsom en korttidsverkande skatt. Denna kan få formen av en engångsskatt på stora förmögenheter, men också utformas på annat vis. Ett konkret bidrag till kampen mot arbetslösheten ställer säkert de flesta upp med - men att tidigarelägga en permanent höjning av indirekta skatter, vars huvudsyfte efter är att finansiera skattelindringar främst åt dem med de högsta inkomsterna, är icke ett godtagbart medel. Med hänvisning till ovanstånde föreslås att beslutar 1. att beslutar att med avslag på vad som förordas i proposition 1982/83:150 i motsvarande del godkänna de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som förordas i motionen, 2. att beslutar att med avslag på vad som förordas i proposition 1982/83:150 i motsvarande del godkänna de allmänna riktlinjer för. budgetregleringen som förordas i motionen, 3. att beslutar att anta följande, som motionärernas förslag betecknade. Lag om ändring i lagen (1957:262) om allmän energiskatt Härigenom föreskrivs 14 § lagen (1957:262) om allmän energiskatt1 skall ha nedan angivna lydelse. Skatten utgår med för elektrisk kraft som förbrukas i kommuner som anges i bilaga 2 till denna lag och med i övriga fall. I fråga om sådan kraft som förbrukas i industriell verksamhet utgår dock skatten med Skatten utgår med för elektrisk kraft som förbrukas i kommuner som anges i bilaga 2 till denna lag och med i övriga fall. I fråga om sådan kraft som förbrukas i industriell verksamhet utgår dock skatten med per kilowattim för den del av förbrukningen under me för den del av förbrukningen som överstiger 40 000 kilowatt- som överstiger 40 000 4. att beslutar att avslå regeringens förslag till ändrad lydelse av 5 § och bilaga 1 till lagen 1957:262 om allmän energiskatt, 5. att beslutar att avslå regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1961:372) om bensinskatt och förslag till lag om ändring i vägtrafikskattelagen (1973:601), 6. att beslutar att godkänna vad som i motionen anförs om kommunsektorn och om ett återförande av den kommunala beskattningsrätten av juridiska personer, 7. att beslutar att godkänna vad som i motionen anförs om den statliga inkomstskatten , 8. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om den nominella bolagsskattesatsen, 9. att beslutar att godkänna vad som i motionen anförs om införande av omsättningsskatt på börshandeln och hos regeringen begära skyndsamt förslag därom, 10. att beslutar att godkänna vad som i motionen anförs om införande av en utlandsinvesteringsavgift och hos regeringen begära skyndsamt förslag därom, 11. att beslutar att godkänna vad som i motionen anförs om en värnskatt för sysselsättning och hos regeringen begära skyndsamt förslag därom, 12. att beslutar att godkänna vad som i motionen anförs om ett samlat program mot arbetslösheten, 13. att beslutar att godkänna vad som i motionen anförs om skärpt restriktivitet mot kapitalexport och valutaspekulation, 14. att beslutar att godkänna vad som i motionen anförs om kampen mot inflationen, 15. att beslutar att uttala sig för räntesänkning. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) HANS (vpk) (vpk) mlnmb/gotab 1983 75540