ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G6021719 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1719 Översyn av reglerna för skogsskadekonto Den kraftiga stormen över östra orsakade enorma skador på skogsbeståndet. Stormfällningarna fick en omfattning som inte tidigare upplevts i . Enligt de beräkningar som gjorts av i uppgår stormfällningarna till flera årsavverkningar inom kommunerna . Inom vissa begränsade områden fälldes halva skogsbeståndet. Hårdast drabbade blev utan tvivel de skogsägare som redan tidigare gjort årliga och kontinuerliga skogsuttag och med betydande andel gallrade skogsbestånd. Områden med fröträdställningar drabbades också mycket hårt. Stormfällningarna har skapat betydande problem i form av överuttag av skogsråvara, avverkningssvårigheter och kraftigt förstörda skogsbestånd med betydande behov av planteringar . Eftersom stormfällningarna leder till oplanerade och väsentligt ökade inkomster för många skogsägare försöker man så långt det är möjligt att utnyttja insättning på skogskonto eller skogsskadekonto. Reglerna för skogsskadekonto är emellertid hårda. Minst 1/3 av en fastighets skogsbestånd skall ha drabbats och lägsta belopp för insättning är . Det kan nu konstateras att reglerna för skogsskadekontot fungerar dåligt i , och endast ett fåtal kan utnyttja insättningsmöjligheterna. Antingen är fastigheterna så små att ägarna uppfyller kravet om 1/3, men då är summan . eller också är fastigheterna så stora att skadan inte omfattar en tredjedel av skogsbeståndet men beloppet överstiger . Detta förhållande gäller kanske speciellt själwerksamma som inte hann leverera virket och då kommer att beskattas för virket som utgående lager, vilket inte grundar någon skogskontoinsättning. Därigenom kan självverksamma skogsbrukare inte få någon skogskontogrundande inkomst de gynnsammare reglerna gällde - 100 resp. beroende på avverkningsform. Eftersom det visat sig att reglerna för skogsskadekonto är av sådan karaktär att kontot inte kan utnyttjas bör det ske en översyn av reglerna. Eventuellt kan regeln om 1/3 tas bort eller sänkas till av skogsbeståndet. Andra förslag kan också prövas. Ett alternativ kan vara att den stormskadade skogen betraktas på samma sätt som försäljning av skog å upplåten mark för kraftledningar. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om en översyn av reglerna för skogsskadekonto. P.O. ()
mot · G6021720 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1720 Översyn av lagen om avdrags- och uppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdragsersättningar har i rubricerade lag beslutat om förändringar i uppgiftsskyldighet beträffande anlitad arbetskraft för egnahemsägare m. fl. och lagen har väckt stor oro bland allmänheten, bl. a. eftersom enskilda fastighetsägare inte anser sig ha kompetens att avgöra när uppgiftsskyldighet föreligger. Oro finns också för den straffpåföljd som kan uppkomma vid underlåten anmälan. Det är angeläget att utnyttjande av s. k. svart arbetskraft motverkas så långt som möjligt. Deklarationen skall avges på heder och samvete, men det bör övervägas om det är rimligt att på sätt som lagen anger övervältra ansvaret från taxeringsmyndigheten till allmänheten, som i många fall inte har den juridiska kunskap som erfordras för att göra en rimlig bedömning om uppgiftsskyldighet föreligger. Med hänvisning till vad som ovan anförs hemställs att hos regeringen begär en översyn av lagstiftningen om uppgiftsskyldighet och beaktar de synpunkter som i denna motion anförs. () ()
mot · G6021722 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1722 m. fl. Återinförande av rätten till reseavdrag beslutade den borgerliga riksdagsmajoriteten, på förslag av en likaledes borgerlig regering, att slopa rätten till reseavdrag för de första . Detta gäller fr. o. m. De båda partierna från arbetarrörelsen, socialdemokraterna och vpk, röstade emot. Beslutet att minska rätten till reseavdrag var ett i mängden av s. k. sparförslag som de borgerliga regeringarna drabbade de svenska löntagarna med. Inbesparingen medförde att statskassan kunde stärkas med ca 1 700 milj. kr. De vinster kommunerna skulle komma att göra genom ändringen neutraliserades genom andra åtgärder från statens sida. De som drabbats hårdast av detta beslut är de vanliga lönearbetarna. Deras procentuella kostnader för arbetsresor har väsentligt ökats. För det stora flertalet är gränsen . i omedelbar närhet av de faktiska resekostnaderna. I konsekvens med vårt avslagsyrkande på försämringen vill vi nu återkomma med förslag som syftar till återinförande av hela reseavdraget. Vi vill i sammanhanget dock aktualisera en annan fråga beträffande avdrag för arbetsresor. Det gäller det s. k. bilavdraget. Storleken på bilavdraget och villkoren härför har diskuterats mycket . I många fall är bilen nödvändig för arbetsresor. Det gäller när kollektiva trafikalternativ är dåliga eller när de inte finns över huvud taget. Detta gäller inte minst för glesbygder. Detsamma gäller för de med arbetstider där de kollektiva trafikmedlen inte täcker. I tätorter, och framför allt större sådana, finns oftast kollektivtrafik. En stor del av denna betjänar tillfredsställande behovet för många av dem som ändå använder bilen till och från arbetsplatsen. Härigenom försämras miljön i tätorten genom buller och luftföroreningar m. m. En bidragande orsak till att bilen i dessa fall utnyttjas i stället för kollektivtrafikalternativet är rätten till s. k. bilavdrag. För att om möjligt ersätta onödigt bilåkande med kollektivtrafikåkande bör dessa frågor ses över. Ett minskat bilåkande skulle spela en positiv roll för utvecklandet av de kollektiva trafikmedlen. Med anledning av det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs beträffande återinförandet av de första . i reseavdraget och vad i övrigt sägs beträffande översyn av bilavdragen. (vpk) C.-H. HANS (vpk) (vpk) mlnab/gotab 1983 73536
mot · G6021723 · 1983-01-25 00:00:00 — 1982/83 1723-1730 Motion 1982/83:1723 m. fl. Den nuvarande utformningen av alkoholskatterna är enligt vår mening mindre tillfredsställande, särskilt ur alkoholpolitisk synpunkt. Konstruktionen av skatten för vin och sprit, med en grundavgift och en procentavgift, gör att skatten på alkoholinnehållet i vin och sprit varierar mycket kraftigt. Andemeningen med skattesystemet bör vara att ju alkoholstarkare en dryck är desto högre bör den beskattas för sitt alkoholinnehåll, så att drycker med stor berusningseffekt får jämförelsevis högre skatt än drycker med låg berusningseffekt. Dagens skattesystem tar, enligt vår mening, för liten hänsyn till alkoholinnehållet när man betraktar skatten per centiliter ren alkohol i olika drycker. Öl beskattas efter andra grunder än vin och sprit, med endast en skattesats per liter, vilket kommit att innebära att skatten på ölets alkoholinnehåll i vissa fall blivit hög i jämförelse med lättvin. Det finns anledning att anta att detta förhållande lett till en ökning av vinkonsumtionen, på bekostnad av det betydligt alkoholsvagare ölet. Skattesystemet kan därmed ha lett till en icke önskvärd konsumtionsutveckling, vilken också torde ha ökat totalkonsumtionen av ren alkohol. Vår uppfattning är att en grundlig översyn av systemet för beskattning av alkoholdrycker skulle på ett verksamt sätt kunna bidra till såväl en sänkning av totalkonsumtionen av ren alkohol som ett dryckesmönster, där de svagaste dryckernas andel ökade. En sådan utveckling har i alkoholpolitiska sammanhang eftersträvats, bl. a. i 1972:91, där det framhålls: En ökad prisdifferentiering mellan svaga och starka alkoholdrycker leder dels till en övergång till svagare drycker, dels till en minskad totalkonsumtion av alkoholdrycker. Effekterna av alkoholbeskattningen torde också till viss del vara orsaken till att den svenska bryggerinäringen fått stora problem. En svensktillverkad och alkoholsvag produkt, öl, har i stor utsträckning trängts ut genom att lättvin prismässigt varit lättillgängligt. Ökningen av lättvinskonsumtionen har därtill inneburit påfrestningar på utrikeshandel, som kunde undvikits med ett alkoholskattesystem som tar större hänsyn till dryckernas alkoholinnehåll. Med hänvisning till det anförda hemställs att av regeringen begär en skyndsam översyn av alkoholbeskattningen, i syfte att relatera skatten till dryckernas alkoholinnehåll och därmed öka prisspännvidden mellan drycker av olika alkoholhalt. () () 1982/83:1723 3 Alkoholhalt, relationstal och skattesatser (öre/cl ren alkohol) 1* 1982183. lie nät, Cognac m fl 30-3 5-kronorsvln, 11, Ore/cl alkohol
mot · G6021725 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1725 m. fl. Beskattningen av jordbrukares bostäder Jordbrukare får skatta för värdet av bostadsförmån enligt 42 § första stycket kommunalskattelagen. utfärdar anvisningar och råd till taxeringsnämnderna för att främja en riktig och enhetlig tillämpning av lagen. utfärdade RSV helt nya principer för värdering av bostadsförmån, utan att lagen hade ändrats. I stället för att gå efter den använda bostadens yta skulle bostadsförmånsvärdet beräknas för varje bostadsbyggnad till ett belopp motsvarande räknat av den del av bostadsbyggnadsvärdet som inte överstiger , av den del av bostadsbyggnadsvärdet som överstiger . och av den del av bostadsbyggnadsvärdet som överstiger . Förut hade skatten beräknats på bostadens yta. baserades den på taxeringsvärdet på varje hus för sig. Anvisningar som tillämpas lika över landet blir orättvisa därför att bebyggelse är olika på olika håll. I finns det ofta flera hus på en gård som kan vara inredda till bostad, men som inte används till detta av fastighetsägaren. T. ex. gammelstugan och en bagarstuga som inretts till gästhus. Också fäbodstugor kan ha uppgetts som bostadshus i fastighetstaxeringen, eftersom det inte hade någon betydelse hur man klassificerade byggnaderna före de nya anvisningarna. Detta innebär att många fastighetsägare i har fått en orimligt stor höjning av sina bostadsförmånsvärden utan att förmånen har ökat, ända . Anvisningarna måste ses över, så att en rimlig och rättvis beskattning blir följden! RSV:s anvisningar är endast en rekommendation och inte formellt bindande. Detta framgår emellertid inte tydligt av de utfärdade läsanvisningarna. Regeringen bör se till att de skattskyldiga och taxeringsnämnderna blir upplysta om det rätta förhållandet! har tagit upp bl. a. dessa frågor i en partimotion. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening uttalar att information bör ges dels till de skattskyldiga, dels till taxeringsnämnderna om ifrågavarande anvisningars karaktär av rekommendation och inte bindande föreskrift, 2. att hos regeringen anhåller om översyn av frågan om beskattning av jordbrukets fastigheter. () ()
mot · G6021727 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1727 Utbyggnaden av kollektivtrafiken i landet har kostat samhället och skattebetalarna stora pengar. finansierades all kollektivtrafik exkl. SJ med av skattepengar. Alla får vara med och betala, även befolkningen i glesbygden som saknar möjlighet att utnyttja kollektivtrafiken. Kostnaden för denna är i många glesbygder så hög att det ej finns några möjligheter att öka utbudet härav inom överskådlig tid. Den kollektiva trafiken finns i huvudsak i storstadsområdena, där resandet har sådan omfattning att det finns rimligt underlag för en utbyggd sådan. Enligt sker t. ex. av landets kollektivtrafik i , som har av landets befolkning. Människorna i glesbygden saknar däremot ofta alternativ till bilen. Det stora behovet av bil i glesbygd framgår av SCB:s undersökning av levnadsförhållanden. Av 100 personer har i 65 tillgång till bil. Motsvarande siffra är i mindre tätorter 83, på landsbygd i söder 87 och på landsbygd i norr 82. Talande är också denna siffra ur samma undersökning: i åker av de förvärvsarbetande kollektivt till arbetet. Motsvarande siffra för landsbygden i norr är . För folk i glesbygd är alltså bilen det klart dominerande transportmedlet. I landet totalt sker av allt resande med bil. svarar däremot för . Hälften av järnvägsnätet subventionerades dessutom /82 med 865 milj. kr. På detta nät sker av allt resande i landet. Med hänsyn till glesbygdsbornas behov av bil måste bättre avvägningar göras mellan samhällets insatser på kommunikationsområdet. I glesbygden krävs t. ex. en upprustning av vägar främst inom områden där vägnätet består av grusvägar. De dåliga grusvägarna medför genom ökat slitage på bilen stora kostnader för glesbygdsbilisten. Den största belastningen för glesbygdsborna i inland är dock drivmedelskostnaderna, vilka på grund av de långa avstånden och även det högre priset i jämförelse med landet i övrigt är mycket betungande. Bilkostnaderna bör därför sänkas för glesbygdsbilisten, främst när det gäller arbetsresor och yrkestrafik. Detta bör kunna ske utan att det medför krångel och byråkrati. En framkomlig väg är förbättrade reseavdrag. Även andra vägar bör prövas. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen utreder och framlägger förslag till sänkning av kostnader för bilismen i glesbygd.
mot · G6021728 · 1983-01-25 00:00:00 — Bostadsrätts förmögenhetsvärde vid beskattningen Det s. k. extra avdraget för folkpensionärer reduceras i princip med hänvisning till förmögenheten. Om förmögenheten består av schablontaxerat småhus, schablon taxerat fritidshus eller bostadshuset på ett lantbruk reduceras det extra avdraget vanligen med av nettoförmögenheten (dvs. taxeringsvärdet minus lånen). En bostadsrättslägenhet behandlas däremot på ett helt annat sätt och kan f. n. inte berättiga till någon speciell beräkning av det extra avdraget. Denna skillnad i hur olika bostäder behandlas synes inte vara avsedd. Då frågan om folkpensionärernas skattelättnader senast togs upp i , i anledning av bl. a. ett utredningsbetänkande, så nämndes ingenting om bostadsrättslägenheterna i vare sig proposition, motioner eller riksdagsdebatt. Likheterna mellan bostadsrätts- och småhusboende är så stora att det inte gärna kan vara rimligt att behandla de båda boendeformerna så olikartat som sker vid beräkningen av det extra avdraget för folkpensionärer. Den lämpliga utformningen av mer enhetliga regler bör tas upp till övervägande, så att även bostadsrätters förmögenhetsvärde beaktas vid beräkning av extra avdrag. Detta bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående bostadsrätts förmögenhetsvärde vid extra avdrag för folkpensionärer.
mot · G6021729 · 1983-01-25 00:00:00 — De s. k. snabbvinsatserna har fått en mycket utbredd användning, inte minst bland ungdomar. Det visar landsomfattande undersökningar som genomförts. Att på detta sätt skaffa alkoholdrycker går egentligen stick i stäv med samhällets strävanden att sänka alkoholkonsumtionen och att all alkoholförsäljning, utom öl klass II, skall ske via Systembolaget. Utbredningen av snabbvinsatserna bryter mot flera av de grundläggande principerna för samhällets alkoholpolitik. Alkoholhanteringen skall ske utan privat vinstintresse, ungdomsåren skall hållas fria från alkohol, priset på alkoholen skall kunna regleras genom myndigheternas beslut, alkoholen skall inte vara lättillgänglig - det är några av de viktigaste principerna, som användandet av snabbvinsatserna går emot. Vid sidan av den normala alkoholhanteringen via Systembolaget har en stor privat marknad byggts upp. Vinsatserna exponeras mycket lättillgängligt i såväl mindre butiker som stormarknader. Dessutom förekommer en stor postordermarknad. Ålderskontrollen är obefintlig. Ett direkt privat vinstintresse är pådrivande, och det sker en aggressiv annonsering t. ex. i vecko- och kvällspress. I dessa annonser lockas med Komplett 'vinfabrik, professionell vinberedning, fina tips m. m. Dessutom erbjuds gratis porto på beställningskupongen och upplysning om att ordertelefonen har öppet dygnet runt! Ingen lördagsstängning här inte! Hela denna hantering sker utan att samhället får in de skatteintäkter som skulle ha lagts på vin sålt via Systembolaget. Myndigheternas kontroll av hanteringen är mycket bristfällig. genomförda undersökningar, som gjorts över hela landet i breda ungdomsgrupper, visar på att användandet i dessa grupper är mycket utbrett. Åtgärder måste vidtas för att hejda denna utveckling. Det har hävdats att det är lagstiftningsmässigt komplicerat att beskatta snabbvinsatserna. De kommer inte in under alkohollagstiftningen, eftersom de vid försäljningstillfället inte innehåller alkohol. Det torde dock vara fullt möjligt att genom speciella regler beskatta snabbvinsatserna på ett sådant sätt att det därigenom framställda vinet belastas med motsvarande skatt som vanligt vin. Den enklaste åtgärden är dock att förbjuda dem helt. Den stora omfattningen av snabbvinsanvändandet motiverar ett snabbt ingripande. bör därför hemställa till regeringen att återkomma med förslag till lagstiftning i syfte att inordna snabbvinsatserna och de produkter som erhålls genom utnyttjandet av dessa i en beskattning som motsvarar alkohollagstiftningens beskattningsregler. Med det anförda vill vi föreslå att beslutar att hos regeringen begära förslag om åtgärder mot de s. k. snabbvinsatsema som innebär att alkohollagstiftningen inte kan kringgås.
mot · G602173 · 1983-01-10 00:00:00 — Motion 1982/83:173 Rätten att i högskoleutbildningen slippa utföra plågsamma djurförsök En f. d. löjtnant i armé, , har berättat om utbildningen av torterare i denna armé (Nyheter från nr 3, 4/82 s. 39): Följande är obligatoriskt i militärskolan i : Varje kadett skall förbereda sig för en övning som skall genomföras vid ett bestämt tillfälle under kursen. Denna förberedelse består i att var och en skall ta hand om ett litet djur i skolan. Detta djur ansvarar kadetten för (han skall ge det mat och sköta om det ). När stunden för övningen kommer, får kadetten order att slakta det djur som han har tagit hand om och han skall göra det på det mest brutala sätt han kan, t. ex. låta det förblöda, stympa det eller skära halsen av det. Jag tror att detta är signifikativt för den mentalitet man försöker inpränta i den framtida officeren i krigsmakt. Denna ohyggliga historia kan givetvis inte direkt översättas till de djurförsök som görs vid svenska universitet och andra undervisningsanstalter. Men man får ändå en chock, när man ser hur människor får lära sig att först behandla ett djur väl för att sedan plåga det; detta i direkt avsikt att göra dem omänskliga! Denna serie upplevelser är inte så totalt olik den som leder beaglevalpen från buren och rastgården till operationsbordet. Även om vi har etiska kommittéer för alla djurförsök och även om svenska forskare i princip inte gör djuren mer ont än de anser nödvändigt, förekommer dock fortfarande tillräckligt med plågsamma försök för att lärdomen från skall lämna kvar en viss tagg i iakttagarens hjärta. Detta är inte en motion till utrikesutskottet, och jag skall inte säga mera om . Men jag vill allvarligt framhäva att man måste tänka sig noga för innan man i olika sammanhang - exempelvis som moment i en utbildning - tvingar svenska ungdomar att utföra sådant som de känner skulle minska deras känslighet för vad djur får utstå. Jag vill alltså föreslå, att det blir en uttrycklig rättighet för att studerande (vid gymnasieskolorna hoppas jag en sådan regel skall var obehövlig) att med åberopande av samvetsskäl - och utan konsekvenser för behörighet etc. - få befrias från kravet att delta i djurförsök som medför smärta eller obehag för djuren. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en komplettering av berörda studieplaner i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · G6021731 · 1983-01-25 00:00:00 — 1982/83 1731-1744 Motion 1982/83:1731 Skattereglernas anpassning till reglerna om energisparstöd I en informationsskrift om energi från vissa lantbruksnämnder kan man under rubriken vid övergång till alternativa energiformer vid uppvärmning av lantbrukets bostadshus, läsa följande. Huvudregeln är att vid deklaration avdrag får göras med belopp som motsvarar vad det skulle ha kostat att ersätta den gamla anläggningen med en likadan. Det betyder i regel samma summa som för en ny oljeeldningsanläggning. Den gamla pannan får normalt ej stå kvar. Den nya ska som regel stå på dess plats. Ovan nämnda regel tillämpas av en del taxeringsnämnder även när det gäller värmepumpar. Följden blir då att det blir mer ekonomiskt fördelaktigt att riva ut den gamla pannan även om den är en vedpanna, eftersom det är förmånligt ur skattesynpunkt;' Det är dock icke tillfredsställande att en fungerande vedpanna monteras ned, eftersom vi bör sträva efter att få flexibla värmesystem. Även med tanke på vårt civilförsvar är det mindre lämpligt, då lantbrukets bostadshus ofta är avsedda att användas vid evakuering av civilbefolkning vid eventuell krigsfara. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att taxeringsreglerna bör utformas så att övergången till flexibla värmesystem främjas. 1 1982/83.
mot · G6021732 · 1983-01-25 00:00:00 — Motion 1982/83:1732 Slopande av mervärdeskatt på arbeten åt kommun * Enligt lagen om mervärdeskatt (SFS 1979:304, senast ändrad SFS 1982:1184) utgår mervärdeskatt av beskattningsvärdet, motsvarande ett pålägg i handeln om . För vissa arbeten utgår skatten på resp. av vederlaget eller saluvärdet av objektet. a. omsättning av monteringsfärdigt hus samt av byggnads- eller anläggningsentreprenad eller annan tjänst som avser fastighet uttas sålunda mervärdeskatt, motsvarande ett pålägg om . a. anläggningsarbeten avseende ledningar utomhus samt byggnader, hamnar och flygplatser uttas mervärdeskatt, motsvarande ett pålägg om . Kommuner har inte möjlighet att lyfta av kostnad för mervärdeskatt som debiteras dem för arbeten som utförts av enskilda företag eller företagare. Härigenom hamnar de senare kostnadsmässigt i underläge i förhållande till kommunens egna organ, som inte är skyldiga att erlägga mervärdeskatt för motsvarande arbeten. I detta sammanhang bortses från kommunala företag som bedriver mervärdeskattepliktiga verksamheter. Den sneda konkurrenssituation som på grund av mervärdeskattens konstruktion uppkommer mellan privata tjänster och kommunala leder till dålig ekonomi för olika typer av verksamhet. Kommunerna skulle därför vinna på att privat företagsamhet och kommunala organ i här aktuella avseenden finge konkurrera på lika ekonomiska villkor, och mer skulle kunna utföras med tillgängliga medel. F. n. finns en tendens inom kommunerna att dessa i allt större utsträckning skaffar egna fordon, maskiner osv. i stället för att utnyttja den kapacitet som står till förfogande inom näringslivet. För t. ex. åkerinäringen blir skillnaden i utgångsläge i förhållande till kommunala förvaltningar alltmer besvärande. Denna skillnad ökar dessutom i takt med att mervärdeskatten höjs. En sådan snedvridning av konkurrensen medför en minskning i effektiviteten, något som i nuvarande svåra ekonomiska läge måste motarbetas. Ett sätt att utjämna konkurrenssituationen mellan privat företagsamhet och kommunala organ i vad gäller mervärdeskattepliktiga tjänster är att föreskriva att mervärdeskatt inte skall utgå på arbeten som av enskilda personer eller företag utförs för räkning. Härigenom skulle en viss minskning av statens intäkter uppstå, vilken dock kan kompenseras genom en motsvarande minskning av statsbidragen till kommunerna. Hur en sådan ändring av mervärdeskattelagen skulle utformas bör vara en uppgift för en utredning inom regeringens kansli. Med det anförda hemställs att begär att regeringen utreder möjligheterna att utjämna det av mervärdeskatten förorsakade kostnadsmässigt felaktiga utgångsläge som privat företagsamhet f. n. har i förhållande till kommunala organ vid utförande av kommunala arbeten. 1* 1982/83.