mot · G602575 · 1983-01-20 00:00:00 — Gemensamma europeiska etiska koder för våldsinslag i massmedias program På en konferens i om de nya medierna för masskommunikation, anordnad av ett pär internationella annonsbyråer, sade en av de utländska experterna: kommer att få en oerhörd ökning av utbudet av de olika media - video, satelliter, kabel-TV osv. Det är en av de industrier som väntar sig den största ökningen. Innehållet kommer givetvis till stor del att vara strunt - men vad gör det? Nej, vad gör det? - utom för tittarna, förstås. Och om det bara vore strunt ändå! Men en stor del av de nya medierna kommer att användas till sadistiska våldsprogram. I försöker vi värja oss med lagar mot de värsta avarterna, i andra länder har man medborgargrupper som högljutt protesterar. Ingen kommer att kuna ha någon framgång, så länge vi inte lyckas få några uppföranderegler för massmediebolagen som gäller åtminstone för hela . Annars klarar sig inte de mera anständiga bolagen i konkurrensen med de skrupelfria. Är då våld i massmedia verkligen farligt för tittarna? hade en hearing om detta ämne, just för att se vad de 21 Europarådsregeringarna kunde göra tillsammans på detta område. En rad experter hade inkallats och skrivit rapporter, och de förhördes av ett antal parlamentsledamöter från olika länder. Den första frågan var givetvis: påverkar TV människor och särskilt barn och ungdomar, så att de begår mera våld än annars? Svaret blev, att TV utan något tvivel har en inverkan på tittarna, mer på somliga än på andra, och om människor ständigt matas med våldsscener, blir de avtrubbade och reagerar mindre på våld även i vardagslivet. Däremot kan man inte vetenskapligt bevisa att en viss scen eller film på direkt åstadkommit en viss våldshandling - men det behövs inte heller. Den allmänna påverkan är alltför uppenbar. Vidare: vad kan man göra åt det? De svenska förslagen att få samma riktlinjerför våld i TV, video och film mottogs med stort intresse. Få ville har ren förhandscensur, men de flesta ville ha någon sorts riktlinjer eller moraliska koder för alla dessa media. Många ville också att de skulle följas upp av något övervakningsorgan. Någon sorts kontroll behövs under alla omständigheter, nu när marknaden blir alltmer internationell och genom videokassetter och satellit-TV sprids obehindrat över alla gränser. När man skall försöka skapa en sådan, finns det emellertid många hänsyn man måste ta. Först och främst till yttrandefriheten, både i den svenska grundlagen och i den europeiska konventionen om de mänskliga rättighe Emellertid medger den senare att man begränsar yttrandefriheten för att skydda hälsa och moral, och det är alltså inte omöjligt att förbjuda extrema våldsskildringar som påverkar både andling hälsa och moral. I många europeiska länder finns det särskilda lagar om vad serier för barn får och inte får innehålla. Uppvigling till rashat är förbjudet i och flera andra länder - man skulle kunna tänka sig att vidga sådana regler till att omfatta scener som uppenbart uppmuntrar till och lär ut olika tekniker för våld. I liksom i vissa andra länder finns det regler för programinnehållet i radioolagens avtal med staten. Svensk radio-TV är som bekant ovanligt restriktiv när det gäller våld, just på grund av avtalet och opinionstrycket. Varje land har sina egna förhållanden mellan staten och media, inget av de 21 länderna i vill egentligen ha censur i ordets egentliga mening men någon form av skydd mot de värsta excesserna vill alla ha. Vad man då skulle kunna börja med, är att ta upp förhandlingar mellan regeringarna och de radio-TV-bolag som finns i deras länder, statliga, halvstatliga och privata, och söka komma fram till en gemensam etisk kod, lika för alla media. Det är den tekniska utvecklingen som gör detta nödvändigt. Det går inte att dra strikta linjer mellan de olika nya och gamla medierna, och inte heller har nationella gränser någon betydelse i satellit åldern. hearings visade att det finns en viss beredskap och förståelse för en sådan etisk kod i varje fall hos somliga av massmediabolagen. Parlamentariker från alla länderna (utom i någon mån , som har en extrem mediafrihet) var också positiva till att man gjorde ett försök med sådana förhandlingar. De organisationer av tittare och lyssnare som finns i flera länder och som vill skydda åtminstone barnen från de värsta typerna av program borde också vara med i ett sådant arbete. har en kommitté för samarbete på regeringsnivå om mediafrågor, som skulle kunna vara ett lämpligt forum att starta sådana diskussioner. Det är emellertid nödvändigt att överläggningarna sker utan onödig tidsutdräkt eftersom den tekniska utvecklingen inte står stilla. 1. att anhåller om att regeringen tar initiativ för att få radio-TV-bolagen i att samarbete för att uppnå gemensamma etiska koder för programverksamheten vad gäller återgivande av våld, såväl faktiskt som fiktivt, och att dessa koder utformas så att de kan gälla så många länder i som möjligt 2. att hos regeringen anhåller om att koder liknande dem som avses i yrkande 1 utarbetas för andra medier - film, video och andra former av visuella medier som är under utveckling. () ()