mot · G602837 · 1983-01-21 00:00:00 — Motion 1982/83:837 m. fl. En kampanj mot narkotikabruket, m. m. Narkotikan är ett allvarligt hot mot hela vårt samhälle. Den påskyndar social utslagning. Mest utsatta är våra ungdomar. Samhällets satsningar på sociala reformer och arbetsmarknadspolitiska åtgärder riskerar bli utan effekt för de mest utsatta om inte narkotikaproblemen bemästras. Narkotikan skapar en omfattande och allvarlig brottslighet. Den organiserade brottslighet som distribuerar narkotikan har internationella förgreningar eller internationellt toppstyre. Narkotikahandeln omsätter stora summor pengar. Vinsterna är höga. Det är orsaken till att många lockas till den illegala handeln, framför allt om den egna sociala situationen inte ger alternativ till att förbättra sin ekonomi eller finansiera ett eget missbruk. Men om risken för upptäckt är stor lockas färre till handeln. Därför måste samhället oupphörligen bekämpa narkotikahandeln. Narkotikaproblemet kan aldrig vårdas bort! Narkotikamissbruket och narkotikahandeln ökar såväl den faktiska som den upplevda otryggheten för den enskilda människan, dels som ett hot mot liv och egendom (överfall och inbrott), dels för att ens egna barn eller anhöriga skall drabbas av missbruket. Narkotikabruket får aldrig accepteras. Allt bruk är missbruk. Men parallellt med kampen mot narkotikan måste arbetet för ett mänskligare samhälle fortsätta. Det finns betydligt fler alkoholmissbrukare än narkomaner. Det innebär inte att det då är bättre att koncentrera sig på att bekämpa alkoholmissbruket. Tvärtom måste kampen mot alkoholmissbruket gå hand i hand med kampen mot narkotikan. Särskilt bland ungdomar kan alkoholen bli en inkörsport till knarkmissbruk och tvärtom. Det är större risk att man röker den första haschpipan om man är berusad. Det finns starka skäl att ytterligare skärpa den restriktiva narkotikapolitiken. Propagandan för att bagatellisera haschet måste slås tillbaka. Hasch är narkotika. Målet är ett narkotikafritt samhälle. En mobilisering behövs: för att den sociala kontrollen skall öka och därmed minska anonymiteten som är narkotikahandelns främsta täckmantel, för att få den gemenskap som är nödvändig för att mätta ungdomars starka behov av stabila vuxenkontakter och därmed ge de olika generationerna en gemensam kultur, för att det egna psykologiska försvaret mot narkotikan skall vara starkt nog för att kunna säga nej till narkotikalangare och kunna stå emot kamrattryck. Utan en intensifierad kamp mot narkotikan riskeras en utveckling som leder till tusentals unga människors utslagning och i många fall för tidig död. Narkotikaproblemet medför också allvarliga samhällsekonomiska kostnader. Det får aldrig vara lätt att använda narkotika. Skola, polis, socialarbetare, folkrörelser, föräldrar, personal från ungdomsgårdar och enskilda måste vara med i kampen mot narkotika på det lokala planet. Men allra viktigast är att ungdomarna sälva engagerar sig. Det är många som behövs i arbetet för att missbrukare och langare skall störas och anonymiteten skall minska. Missbrukaren söker lugn och ro när han eller hon vill droga sig. Langaren vill inte bli störd när affärerna med kunderna skall göras. Det måste bli svårt att finna avskildheten och anonymiteten. Det får aldrig vara lätt att missbruka och langa. Det kan t. ex. aldrig accepteras att elever skall kunna röka hasch på skolornas rökrutor eller på skolornas toaletter, därför att skolans personal eller övriga elever inte reagerar eller inte bryr sig om att kontrollera. Om narkotikaproblem uppstår på en skola mäste därför rökrutorna och toaletterna övervakas. Det kan aldrig accepteras att en elev skolkar eller kommer ofta för sent utan att föräldrarna informeras. Sena ankomster och frånvaro mäste meddelas vårdnadshavare såväl på högstadium som i gymnasieskolan. Det kan heller aldrig accepteras att ett café eller liknande blir ett tillhåll för langare. Ägare eller annan ansvarig för ett sådant ställe måste mobiliseras för ett ansvar mot narkotikahandeln. Uppenbar ovilja att medverka till att narkotikahandeln försvinner bör kunna leda till förlust av rätten att driva rörelsen eller till att verksamheten stoppas. Det kan heller aldrig accepteras att en vänthall för bussar eller tunnelbana blir ett langningsställe. Att medlemmar i föräldraföreningar eller andra föreningar som känner igen ungdomarna regelbundet besöker sådana områden har visat sig minska problemen. Ju mer handeln och missbruket störs desto svårare blir det för såväl missbrukare som langare. Kunskapen och medvetenheten måste öka i synnerhet om hur farligt haschet är. Alltför många - såväl föräldrar som barn - lever i villfarelsen att hasch inte är lika farligt som annan narkotika eller alkohol. allt är det viktigt att upplysa om att det inte är en enkel match att sluta missbruka. Det är också angeläget att ge råd och information till såväl lärare, elever som föräldrar vad man skall göra när en elev, klasskamrat eller ens barn har upptäckts med sitt missbruk. Vart skall man vända sig för att få hjälp och hur tar man upp det samtalsvägen, är viktigt att ge besked om, annars kan en sådan bristande kunskap vara orsak till att inte göra något alls (hoppas det går över) eller att det främst mellan föräldrar och barn kan bli en rejäl sammandrabbning som kan förvärra situationen. Informationen bör också uppmana till att ringa till aktionsgruppen eller polisen och berätta om narkotikabrott som man sett. Ett särskilt telefonnummer för detta bör marknadsföras. Informationen om vad lagen säger är viktig. Det psykologiska försvaret mot narkotika kan stärkas genom bättre information. Landsomfattande kampanjer mot narkotika av ungefär samma slag som bör regelbundet genomföras med intervaller. För att få resultat måste informationsinsatserna vara långsiktiga. De skall bidra till att öka kunskaperna och förändra attityderna. Detta är en förutsättning för att kunna ändra människors beteende. Sådan långsiktig information har fått viss effekt när det gäller rökningen. Kampanjerna måste innehålla en kombination av centrala och lokala insatser. De centrala insatserna skall syfta till att stimulera till lokala aktiviteter, där de lokala aktionsgrupperna måste samspela med rikskampanjerna. Kampanjerna får inte uppfattas som pekpinnar från centralt håll. Huvudsyftet måste vara att få ungdomar och föräldrar m. fl. att själva ta ställning och engagera sig aktivt. Skolorna spelar här en viktig roll. Eleverna skall aktiveras genom t. ex. uppsatsskrivning om narkotika. Genom att göra teater med budskap mot knark, genom att göra närradioprogram, skoltidningar e. d. Genom att ge eleverna möjligheter att formulera sina egna ställningstaganden mot narkotika ger man dem en chans till ökad medvetenhet och psykologiskt försvar så att var och en har kraft att säga nej när de möter narkotikalangare. Eleverna måste få ett eget ansvar i aktionsarbetet. Elevombud med uppgift att leda klassens arbete bör därför finnas. Kampanjen bör vända sig till eleverna på alla stadier, dvs. redan innan det finns någon som har börjat missbruka. Polisen har fått allt större resurser att bekämpa narkotikan. Alltjämt finns behov av ytterligare kunskaper och personella resurser. I polisutbildningen på grundnivå ingår fyra-tio timmars undervisning om narkotikan. Därutöver finns bl. a. särskild kurs som anordnas en gång av för polismän som särskilt skall ägna sig åt narkotikaarbete. Engegemanget är stort bland poliserna att bekämpa narkotika. Det är viktigt att det engagemanget tas till vara. Det är angeläget att utbildningen i narkotika på grundnivå utökas till minst en veckas undervisning. Den som tas in på polisskolan skall redan från början kunna specialisera sig som narkotikapolis, alternativt kan en påbyggnadskurs i anslutning till grundutbildningen inrättas. I varje län finns numera narkotikapolisrotlar för bättre insatser mot den organiserade narkotikabrottsligheten. Som en följd av att aktionsgrupper bildas bör bl. a. poliser från länsrotlarna ingå i grupperna eller på annat sätt ansvara för polisens roll i dem. bör byggas ut. De poliser som rekryteras till kvarterspoliser bör ha god utbildning i narkotikafrågor. Kvarterspolisens status bör höjas. a. bör de ingå i de lokala aktionsgrupperna. bör också särskilda narkotikarotlar finnas i de flesta polisdistrikt/ kommuner. Att angripa narkotikabrottsligheten är oftast ett effektivt sätt att komma till rätta med den allmänna brottsligheten. Därför bör narkotikapolisens resurser byggas ut. För /84 föreslår vi att medel anvisas för ytterligare 20 tjänster. På grundval av BRÅ-promemorian 1982:2 kom regeringen med förslag till skärpning av narkotikastrafflagen. Det är dock fortfarande oklart hur tillverkning och försäljning av nya narkotikapreparat snabbare skall förhindras. Regeringen kan genom beslut klassa ett ämne som narkotika. Det innebär ändå att nya ämnen kan säljas straffritt eftersom det tar tid att bereda regeringsbeslut och regeringsbeslutet inte har retroaktiv verkan. Det finns skäl att se över lagstiftningen på detta område och pröva om det inte är möjligt med en lagstiftning som förbjuder tillverkning och försäljning av preparat där uppsåtet är att få fram nyare ämnen som ger narkotiska effekter. Den nuvarande lagstiftningen tar sikte på att kriminalisera langningen och handeln med narkotika. Missbruket är i sig inte kriminaliserat. Men missbruk och langning är intimt förknippade med varandra. En missbrukare kan åtalas om han eller hon har en dagsranson på sig men inte när den är förbrukad. Samhällets möjligheter att ingripa mot såväl missbruk som langning och innehav begränsas till följd av detta. Därför bör det övervägas om inte också missbruket skall kriminaliseras, t. ex. om det vid tillfället för gripandet är uppenbart att personen är drogad av narkotika. Kortare tid mellan gripande och dom Om väntan på en rättegångsförhandling blir för lång kan detta bidra till att en brottslig identitet växer fram, framför allt hos en ung människa. Därför är det viktigt att tiden mellan gripande och dom blir sd kort som möjligt. När polisen griper någon för narkotikainnehav bör en socialjour kontaktas så att en socialtjänsteman kan komma med redan under förhören. Socialtjänstemannen bör sedan göra en bedömning av missbrukets omfattning, personens sociala nätverk och behov av vårdinsatser. Denna socialtjänsteman eller annan socialarbetare som missbrukaren känner skall också följa med vid rättegångsförhandlingen. Det är särskilt viktigt att det är samma personer som följer missbrukaren, att missbrukaren får information om hur rättegången skall gå till och vad resultatet av förhandlingarna blev. Socialtjänstemannen bör också kontakta föräldrar eller annan anhörig om det gäller en omyndig person. Föräldrar till omyndiga bör alltid vara med vid rättegången. Rättssäkerhet och säkerhet för vittne och åtalad vid domstolsförhandlingar Den som vittnar eller är den medåtalade i en rättegång mot narkotikabrott riskerar att bli utsatt för repressalier inte bara mot sig själv utan också mot sina anhöriga om sanningen och hela sanningen förs fram. Den medborgerliga skyldigheten att vittna är dock ovillkorlig. Men det är viktigt att ett vittne garanteras säkerhet liksom att den som döms för narkotikabrott garanteras säkerhet på den anstalt där han eller hon skall placeras. De åtgärder som har vidtagits, såsom rätt för domarens möjlighet att förhindra bandupptagning under rättegången, höjda straff för övergrepp i rättssak, säkerhetskontroller m. m., är långt ifrån tillräckliga. Det är omöjligt och besvärligt för det enskilda vittnet att stå under ständig Repressalier kan ju komma åratal efteråt. Men samhället måste vara tillmötesgående om den hotade har egna förslag. Ökade levnadsomkostnader till följd av det skydd den hotade måste ha bör ersättas. Det är också mycket viktigt att informera den hotade om datum för permissioner för och frigivning av de personer som kan tänkas stå för repressalier. Bekämpa häleriet och prostitutionen! En grundförutsättning för narkotikahandeln är det omfattande häleriet. Narkomanerna finansierar sitt missbruk genom försäljning av stöldgods. Guld, silver och kapitalvaror omsätts på en svart marknad. Det handlar om mycket stora belopp. Det är därför nödvändigt att skärpa kampen mot häleriet. En särskild utredning arbetar f. n. med att se över gällande ordning i fråga om förvärv av stöldgods. Det är angeläget att påskynda denna utredning för att åstadkomma en lagändring som stärker den bestulnes ställning. Att bekämpa häleri kräver också ett personligt ansvar hos var och en. Då en vara säljs särskilt billigt bör köparen närmare förhöra sig om varför. Kvinnliga unga missbrukare försörjer sig ofta genom prostitution. Av det skälet är prostitution på samma sätt som häleriet en grundförutsättning för narkotikahandeln. Därför måste prostitutionen bekämpas bl. a. genom förebyggande åtgärder och uppsökande verksamhet. har viktiga funktioner när det gäller att hindra införseln av narkotika i vårt land. Om ges ökade möjligheter att hindra att narkotikan når in i vårt land kan såväl de sociala som ekonomiska kostnaderna för att bekämpa narkotikamissbruket väsentligt minskas. För att tullen skall kunna klara sin viktiga uppgift att avslöja och beivra narkotikasmugglingen måste den få ytterligare resurser. På förslag av den tidigare regeringen fick ett höjt anslag med 2,5 milj. kr. för innevarande budgetår. Däri innefattades bl. a. ytterligare narkotikahundekipage, ytterligare tjänster vid tullkriminalsektionerna och en upprustning av tullens tekniska utrustning. Enligt vår uppfattning är det angeläget att tullens resurser för narkotikabekämpning ytterligare förstärks. Narkotikahundarna som har visat sig vara till stor hjälp för bör användas i ökad utsträckning. Medel bör därför anvisas för ytterligare två narkotikahundekipage för kommande budgetår. Det är viktigt att man ytterligare prövar möjligheten att använda datatekniken för ett effektivt spaningsarbete. måste man självfallet överväga den nödvändiga hänsynen till den personliga integriteten. har tidigare uttalat sig för anslutning till databaserade spaningsregister. har senare föreslagit att spaningsregister skall förbättras med hjälp av ADB. Det bör enligt vår mening vara möjligt att finna former för att ge tillgång till de delar av spaningsregister som är av betydelse i spaningsverksamhet. Ett effektivt bekämpande av narkotikasmugglingen kräver internationellt samarbete. När erfarenheter har vunnits från placeringen av en tulltjänsteman i kan ytterligare utlandsstationerade tulltjänstemän komma att behövas. Gränsövervakningen i andra länder har betydelse också för i synnerhet när det gäller gränsen mellan och . Ett gemensamt nordiskt ansvar är viktigt på detta område. Narkotikabrottsligheten har internationella förgreningar. Därför är internationellt samarbete nödvändigt. De nordiska ländernas samarbete när det gäller utlandsstationerade polistjänstemän bör utökas. bör arbeta för att FN:s insatser mot narkotikan intensifieras. De ersättningsodlingar som finns bör övervakas bättre. Ett internationellt FN-år mot narkotikan kan leda till ett bättre internationellt samarbete. bör fortsätta att arbeta för ett sådant FN-år. mot narkotikan bör stärkas. har främst betydelse för att förhindra legal spridning av narkotikapreparat i . De nordiska ländernas lagstiftning och rättspraxis bör samordnas bättre. Särskilt viktigt är det att påverka . En likartad restriktiv lagstiftning i har betydelse för hur varje enskilt nordiskt land skall kunna klara av sina narkotikaproblem. Stoppa narkotikan på fängelserna. Försöksverksamhet med narkotikafria avdelningar pågår vid flera anstalter . Det är dock oacceptabelt att det över huvud taget finns och missbrukas narkotika på någon avdelning och anstalt inom kriminalvården. En bred aktion måste sättas igång för att få stopp på missbruket. För varje anstalt bör aktionsplaner arbetas fram av anstaltsledning och personal. De intagna måste aktiveras i arbetet. Information och utbildning är viktig för alla olika grupper inom kriminalvården. Den som slutar missbruka bör kunna belönas med extra permission, tidigarelagd frigång m. m. En förutsättning för frigivning efter två tredjedelar av strafftiden eller frigivning efter halva tiden skall vara skötsamhet och i synnerhet att inte narkotika missbrukas. En förutsättning för den skärpning av lagstiftning och strafftillämpning som vi föreslår är att alternativ till fängelse kan erbjudas. Införande av samhällstjänst kan vara ett sådant alternativ. Samhällstjänsten kan utformas på olika sätt. Exempelvis bör föreningar som har heltidsanställd personal och som har drogfri verksamhet kunna auktoriseras att ta emot personer som skall göra samhällstjänst. Den behandlingsplan som upprättas för samhällstjänsten skall syfta till att förändra vanor för fritiden och/eller ge arbete samt bryta ett dåligt socialt nätverk. Samhällstjänsten måste utformas så att den blir meningsfull. Hur den skall omfatta måste närmare utredas. Samhällstjänst bör också kunna användas i kombination med fängelsestraff. Den som i samband med sitt brott åstadkommit skadegörelse skall kunna t. ex. dömas till att reparera det som förstörts. Det måste finnas utrymme för olika vårdformer. Rädslan för att ett projekt skall misslyckas bör inte skrämma från att pröva nya metoder. Framför allt måste arbete kunna ordnas för dem som också genomgår en behandling. Eftervården av missbrukarna får inte glömmas bort. Att institutionerna håller viss kontakt med missbrukarna även efter behandlingstiden har visat sig fungera bra. Trots stora insatser kommer många narkomaner inte att acceptera erbjudanden om frivillig vård. Därför måste samhället kunna tillgripa tvångsvård. Efter många års utredande har nu beslutat om hur tvångsvården skall utformas. Enligt lagen om vård utan samtycke av unga (LVU) kan ungdomar (i vissa fall upp till ) omhändertas mot sin vilja under i princip obegränsad tid. Vuxna missbrukare kan tvångsomhändertas enligt lagen om vård av missbrukare i vissa fall (LVM). Frågan om tvångsvårdens utformning och vårdtidens längd har diskuterats . Om de beslutade lagarna visar sig otillräckliga bör de självfallet omprövas. Men det är för tidigt nu att ta ställning till detta. Frivillig kontraktsvård bör införas som ett komplement och alternativ till tvångsvård. Den skulle kunna utformas så att man med missbrukaren kommer överens om innehållet i ett vårdprogram, som han eller hon accepterar t. ex. genom att skriva på en förbindelse att delta i vården. Det frivilliga kontraktet om vård under t. ex. skall innebära att om missbrukaren avviker från vårdinstitutionen skall han/hon kunna återföras med tvång. Samhällets insatser efter vården måste förbättras. Bostad och arbete eller utbildning är oftast en förutsättning för att vårdtiden inte skall vara bortkastad. Fortsatt forskning på narkotikaområdet är viktig. Framför allt är det viktigt att forska för att få fram effektiva behandlingsmetoder. Anslagen till forskning på detta område har höjts. För att få fram fler forskare är det angeläget att prioritera doktorandtjänster inom detta område. Det finns ingen myndighet som har det samlade ansvaret för att systematiskt samla in och informera om olika forskningsprojekt. eller () bör ges detta ansvar. Samhället måste med alla tillgängliga resurser visa sin kompromisslöshet mot narkotikan för att vi som enskilda människor skall kunna ta vårt ansvar i kampen mot narkotikan. Vi yrkar därför* 1. att hos regeringen hemställer att en bred aktionskampanj mot narkotikabruket genomförs i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att hos regeringen begär en översyn av lagstiftningen så att nya preparat med narkotiska effekter snabbare kan registreras som narkotika, 3. att hos regeringen begär förslag om legala möjligheter till frivillig kontraktsvård enligt vad i motionen anförts. * Se även motionerna 1982/83:838-842. () () () () () () () ()