mot · G7022743 · 1983-01-01 00:00:00 — Motion 1983/84:2743 m. fl. Gymnasieskola i utveckling (prop. 1983/84:116) I proposition 1983/84:116 förelägger regeringen förslag till riktlinjer för den framtida gymnasieskolan. På grundval av dessa föreslås en omfattande försöks- och utvecklingsverksamhet. Resultatet skall enligt regeringens förslag ligga till grund för mera stadigvarande förändringar av gymnasieskolans inriktning och arbetssätt. () föreslås få ett dominerande ansvar för reformarbetet. Vi avvisar från flera olika utgångspunkter den förändring av gymnasieskolan som regeringen nu föreslår. Det gäller först och främst den principiella inriktningen, men också det avgörande ansvar som regeringen vill tilldela SÖ. 1 det följande presenterar vi en i förhållande till regeringens proposition avvikande syn på gymnasieskolans uppgift liksom förslag till förändringar baserade på denna. I regeringens analys av de hittillsvarande större utbildningsreformerna intar föreställningen om vikten av en sammanhållen utbildning en central plats. Sålunda påpekas att nu gjorts sammanhållen också i fråga om högstadiet. Gymnasieskolan samordnades organisatoriskt . Gymnasiet, och en rad olika former av yrkesutbildning inordnades därmed i en gemensam skolform. Den högre utbildningen förändrades i samma riktning genom den s. k. högskolereformen 1977. Utgångspunkten för utbildningsreformerna formuleras i propositionen på följande sätt: Utbildningspolitikens mål har varit att främja samhällets utveckling mot välfärd, demokrati och jämlikhet. har syftet varit att skapa förutsättningar för den enskilde att utvecklas till en fri, självständig och demokratisk människa. Regeringen hävdar att de organisatoriska förändringarna givit ett tillfredsställande resultat också från innehållsmässiga utgångspunkter. Den nu föreslagna reformeringen av gymnasieskolan skall, enligt regeringen, utjämna de skillnader i karaktär som alltjämt finns inom gymnasieskolan, de tidigare förändringarna till trots. I propositionen skriver regeringen: Den största nackdelen (med den nuvarande gymnasieskolan) är den stora åtskillnaden mellan teoretiska (studieförberedande) och yrkesinriktade studievägar. 1 * 1983/84. Regeringen vill åstadkomma en gymnasieskola som är en direkt fortsättning på . Skolplikten sätts reellt till . En blandning av ideologiskt präglade argument och arbetsmarknadsskäl anges som motiv härför. Vår utgångspunkt är i väsentliga avseenden en annan än regeringens. Moderat skolpolitik baseras på uppfattningen att skolan dels skall bibringa alla elever grundläggande kunskaper och färdigheter, dels utveckla vars och ens personliga anlag och intressen. I den gemensamma grundutbildningen ingår att alla måste lära sig läsa, skriva och räkna. Kunskaper i svenska är härvid av särskild betydelse. På högre stadier träder skolans personlighetsutvecklande funktion i förgrunden. Det är skolans skyldighet att erbjuda en mångfasetterad utbildning som finnér och vidareutvecklar det som hos varje människa är unikt. Kunskapsförmedlingen skall på alla stadier sättas före alla andra uppgifter. Vi har mot den här bakgrunden tidigare föreslagit att idén om det sammanhållna högstadiet skall överges. Utrymmet för personliga val baserade på fallenhet och intresse måste vidgas. Endast därigenom kan varje elevs personliga anlag tas till vara. Den känsla av otillräcklighet som dagens högstadium förmedlar till alltför många elever måste motverkas. Elever som upptäcker att de valt fel måste ges möjlighet att komplettera sina kunskaper genom att en kompletteringsperiod av för den enskilde anpassad längd skall finnas tillgänglig mellan och gymnasieskolan. Motsvarande kompletteringsmöjlighet bör införas mellan gymnasieskolan och högskolan. Härigenom undviks återvändsgränder som kunskapskravet hävdas. Möjligheterna till intresseinriktade val i högstadiet måste enligt vår mening ges en naturlig fortsättning i gymnasieskolan. Det är emellertid viktigt att understryka att denna har en uppgift som till sin karaktär är väsensskild från . Gymnasieskolan är och bör förbli en del av det frivilliga skolväsendet. Dess undervisning skall vara klart inriktad mot yrkesverksamhet, fortsatt yrkesutbildning eller fortsatta studier. Förändringar behöver göras i syfte att förstärka respektive gymnasieskolelinjers inriktning mot uppställda mål. De studieförberedande linjerna måste bättre än ge den nödvändiga grunden för vidare studier. De yrkesinriktade linjerna måste närmas till arbetslivet för att bättre kunna bibringa eleverna relevanta kunskaper och färdigheter men också klara uppgiften att förmedla kännedom om arbetslivets villkor i övrigt. För behörighet till gymnasieskolan skall krävas bestämda kunskaper som är till såväl bredd som djup anpassade till varje utbildnings innehåll. Att inte avkräva eleverna nödvändiga förkunskaper är oansvarigt, eftersom det förr eller senare ändå blir uppenbart att kunskaperna behövs. Ett kursrelaterat betygssystem är en viktig del av ett nytt intagningssystem. Vi återkommer till detta. Den socialdemokratiska och den moderata skolsynen skiljer sig på två avgörande punkter. Den socialdemokratiska uppfattningen att jämlikhetssträvandena skall åsättas avgörande vikt är den första. Jämlikhetskravet är drivkraften bakom strävan att göra skolan alltmer sammanhållen. Härigenom förvägras emellertid enligt vår mening åtskilliga elever den stimulans de har rätt att kräva. En skola där all verksamhet kretsar kring en konstruerad mittlinje för elevernas intresse- och begåvningsprofiler lämnar oundvikligen de elever i sticket som inte passar in i de teoretiska konstruktionerna. En betydande grupp av dessa elever kommer senare att åsättas stämpeln elever med svårigheter. En skola utan känslighet för olika begåvningstyper klarar inte kvalitetskravet. Att regeringen i propositionen inte ens nämner skolans bristande förmåga att ge eleverna nödvändiga kunskaper är oroande i sig. Att förslagen i fråga om den framtida gymnasieskolan riskerar att göra dessa problem än värre är direkt alarmerande. Den strävan att göra utbildningsväsendet mera sammanhållet som regeringen anser givit så positiva resultat utgör enligt vår mening själva grunden till skolans och den högre utbildningens kvalitetsproblem. Gentemot en mer differentierad och målinriktad skola reser socialdemokraterna invändningen att en sådan skola riskerar att konservera sociala skillnader. Att möjlighet till personliga val skulle leda till negativa sociala konsekvenser är emellertid inte korrekt. Tvärtom drabbar en sammanhållen skola de elever hårdast som den först och främst säger sig vilja stödja. Studietradition inom familjen blir alltmera betydelsefullt. Ingenting tyder på att den sociala snedrekryteringen till vidare studier blivit mindre genom den utslätning skolan redan vidkänts. Den andra huvudskillnaden mellan oss och regeringen gäller synen på den framtida arbetsmarknadens krav. Regeringen hävdar att eleverna, som ett första steg i en återkommande utbildning, i grundskola och gymnasieskola måste ges en bredare bas. Specialisering får enligt detta synsätt ske framför allt genom s. k. återkommande utbildning, eller genom påbyggnadskurser. Vi anser att en sådan inriktning av ungdomsskolan lämnar eleverna otillräckligt rustade. Utöver den bas av allmänbildning som det är uppgift att förmedla behöver eleverna lära sig vissa områden mera grundligt. Goda kunskaper på ett något smalare område är en bättre grund också för senare kompletteringar än ett ytligt kunnande över ett bredare fält. Gedigna kunskaper skapar respekt för kunskapers innebörd. De ökade möjligheter till påbyggnadskurser av skiftande slag som propositionen anvisar är i och för sig positiva. Dessa kurser förslår emellertid inte långt om gymnasieskolans basorganisation som under alla förhållanden kommer att betjäna det överväldigande flertalet av eleverna får sina arbetsförutsättningar försämrade. T vå av de försöksprojekt regeringen nu föreslår initierade, nämligen den gemensamma starten och den allomfattande praktiken, illustrerar regeringens skolsyn särskilt tydligt. förslag till en mera gemensam start för de olika gymnasielinjerna föreslås av regeringen bli föremål för ett SÖuppdrag. SÖ skall analysera och belysa vilka olika möjligheter som kan finnas att inom nuvarande kostnadsramar uppnå syftena med en gemensam start. Syftet med gymnasieutredningens förslag angavs av utredningen vara att valet till gymnasieskolan inte skall behöva innebära ett slutgiltigt ställningstagande mellan teoretisk eller yrkesinriktad utbildning. Vi har förståelse för att alla elever inte med säkerhet kan avgöra sitt framtida yrkesval. Detta självklara konstaterande kan emellertid inte tas till intäkt för att alla elever måste fördröja varje personligt val av studieväg. Ovillighet att medge valmöjligheter minskar elevernas studiemotivation. Dessutom leder bristen på valfrihet till ett slöseri med många elevers tid. Tillsammantaget blir resultatet en lägre kunskapsnivå än vad som eljest vore möjligt att uppnå. Enligt vår uppfattning skulle det vara ett steg i fel riktning att ytterligare uppskjuta valet av studieinriktning. Tanken på en gemensam start bör enligt vår mening avföras från det fortsatta reformarbetet. Regeringens förslag om obligatorisk praktik på alla gymnasieskolans linjer har ytterst ett likartat syfte som den gemensamma starten. Specialisering skall undvikas, eftersom regeringen tror att bredd om är ytlig skapar de bästa möjligheterna för framtiden. Förslaget är, enligt vår mening, missriktat. förslag om obligatorisk praktik mottogs med blandade känslor av remissopinionen. Likväl föreslår alltså regeringen att en försökverksamhet påbörjas. Hur lång praktiken skall vara får bestäm mas lokalt, men den skall kunna uppgå till hela per läsår. /85 skall en femårig försöksverksamhet påbörjas. Regeringen tror sig med praktiken kunna knyta ämnesundervisningen till tillämpningar i arbets- och samhällslivet. Dessutom anses elevernas behov av erfarenheter av arbetslivet härigenom kunna tillgodoses. Ingenting talar emellertid för att praktiken har förutsättningar att bli framgångsrik. Redan det faktum att regeringen i propositionen ger upp ambitionen att knyta praktiken till respektive utbildnings konkreta innehåll vittnar om att också regeringen inser att praktiken i realiteten kommer att få karaktären av allmän arbetslivskontakt. Det är i så fall i allt väsentligt fråga om missbruk av tid, som bättre skulle kunna användas för andra angelägna uppgifter inom den gängse undervisningens ram. Angelägen arbetslivskontakt kan enligt vår uppfattning uppnås på annat sätt. Exempelvis kan väl förberedda arbetsplatsbesök och elevernas ofta omfattande egna erfarenheter från sommarjobb gott och väl ersätta den inblick i arbetslivet som praktikveckorna ger. Praktiska moment som har direkt samband med något ämnesområde bör kunna integreras i undervisningen. Sådana lösningar kan dessutom utan den apparat för att få fram praktikplatser som regeringsförslaget innebär. Vi avvisar således regeringens förslag om praktik för alla gymnasieelever. Den utbildningsideologi regeringen i propositionen presenterar kan enligt vår mening inte ligga till grund för vittomfattande försöksverksamhet. Vi har emellertid också starka reservationer gentemot den form som försöks- och utvecklingsverksamheten föreslås få. Vi välkomnar naturligtvis att regeringen avvisar gymnasieutredningens förslag om en total omvälvning av gymnasieskolan i ett sammanhang. En sådan hade kunnat medföra svårartade konsekvenser för skolans arbete . Att regeringen avvisar utredningens reformstrategi innebär emellertid inte att det förslag man nu framlägger för den skull är acceptabelt. Av propositionen framgår inte vilken roll regeringen vill tilldela och vilken roll den själv tillsammans med SÖ avser spela. Hittillsvarande tecken tyder på att framför allt SÖ kommer att få ett avgörande inflytande över hur den framtida gymnasieskolan skall utformas i praktiken. Vaga riksdagsdirektiv riskerar att i den kommande processen ges ett allt fastare innehåll som det blir hart när omöjligt för att påverka. Långt innan tagit del av regeringens nu föreliggande förslag igångsatte SÖ det försöks- och utvecklingsarbete som propositionen föreslår att besluta om. 1 broschyrer till skolorna har SÖ redan meddelat vad ännu inte fattade beslut innebär. föreligger således för misstanken att propositionens verkliga innebörd är att ge fria händer åt SÖ att forma det konkreta innehållet i morgondagens gymnasieskola som man själv vill. Vi finner en sådan ordning orimlig. Vi anser det tvärtom nödvändigt att en förändring av gymnasieskolan präglas av ett stort inflytande för andra än den centrala skolförvaltningen. Det finns anledning att särskilt beakta elevers, föräldrars och lärares starka krav på att få en skola som präglas av målmedvetenhet. Vi Finnér det också naturligt att ta till vara de fristående skolornas erfarenheter. Detta gäller så mycket mera som just dessa skolors utvecklingsinsatser av regeringen anges som den enda grunden för statligt stöd. Regeringen framhåller i propositionen att den avser att ge SÖ i uppdrag att utarbeta förslag till det försöks- och utvecklingsprogram som avses bli genomfört efter beslut. Vi anser det inte till fyllest att detta program blir till en fråga mellan regeringen och SÖ. I stället menar vi att ett konkret program för försöks- och utvecklingsverksamhet som grundas på de av oss angivna riktlinjerna skall föreläggas . Verksamheten bör till sitt omfång inte göras större än att ordnade förhållanden inom gymnasieskolan kan garanteras också . Resultatet av försöken bör kontinuerligt avrapporteras till . Mot bakgrund av vad vi nu har framhållit föreslår vi att den av regeringen presenterade inriktningen av den framtida gymnasieskolan avvisas. I stället bör ge regeringen till känna att det fortsatta reformarbetet skall baseras på de principer som ovan angivits, framför allt under avsnittet Vår skolsyn. bör dessutom besluta att avslå förslagen till uppdrag respektive försöksverksamhet i fråga om den gemensamma starten och den allomfattande praktiken. I en särskild kommittémotion kommenterar vi övriga av regeringen presenterade förslag till försöks- och utvecklingsverksamhet. I de fall vi accepterar regeringens förslag innebär detta att dessa försöks- och utvecklingsområden skall ingå i den plan vi ovan krävt. I några angivna fall kan förslagen genomföras utan vidare dröjsmål. Vi vill härutöver peka på några centrala förändringar av gymnasieskolans arbetsvillkor som vi finner angelägna. Den alltmera samstämmiga kritik som avnämarna till gymnasieskolan framför måste enligt vår mening tas på allvar. Den kritik avnämarna riktar tar först och främst upp två typer av brister. och högskolor anförs att den teoretiska basen för åtskilliga av de studerande är för svag för att högskolan skall klara sin uppgift. På samma sätt anförs från företag och andra arbetsgivare att den yrkesutbildning som gymnasieskolan erbjuder inte är anknuten till arbetslivets villkor på det sätt som vore Yrkesutbildningen inom gymnasieskolan hämmas dessutom av att dyrbar teknisk utrustning som ofta krävs för en kvalitativt fullgod yrkesutbildning inte kan anskaffas. Den yrkesinriktade skolningen gagnas enligt vår mening bäst av en brett upplagd introduktion av lärlingsutbildning i företagen. Förslag till en sådan har vi presenterat i motion 1983/84:2016. Huvuddragen i vårt lärlingssystem är: Största delen av utbildningstiden förläggs till företag. En undervisas eleven i skolan i framför allt allmänna ämnen, men också t. ex. i fackteori och arbetsteknik. Särskilda utbildningsplaner upprättas för varje yrke. fastställer de allmänna riktlinjerna. Stor lokal frihet att utforma lärlingsutbildningen medges. Särskilda lärlingsråd etableras lokalt. Lärlingar har rätt att genomgå mer än en lärlingsutbildning. Eleverna erhåller betyg och bevis över genomgången utbildning. Företag och andra arbetsgivare som engageras i lärlingsutbildningen har arbetsgivaransvar för lärlingarna. Lärlingarnas lön sätts med utgångspunkt från att de befinner sig under utbildning. Lönen höjs successivt i takt med att den produktiva arbetsinsatsen ökar. Arbetsgivaren betalar lönen och de sociala kostnaderna. Det offentliga står för först och främst de utbildningskostnader som belastar gymnasieskolan. som vill inrätta lärlingsplatser skall godkännas. Möjligheter till en kortare handledarutbildning öppnas. Regeringen förvisar för sin del efter en ambivalent argumentering hela frågan om de yrkesinriktade utbildningarna till fortsatt beredning. Lärlingsutbildningens roll anges i termer som understryker regeringens tidigare angivna önskan att hålla denna på en synnerligen låg nivå. Vi finner en sådan attityd olycklig. bör med instämmande i de riktlinjer för lärlingsutbildningen som här presenterats hos regeringen begära förslag till hur och i vilken takt denna lärlingsutbildning kan introduceras. Den enligt vår mening mest angelägna åtgärden för att stärka gymnasieskolans teoretiska utbildningsvägar är att förändra behörighets- och urvalsreglerna vid antagning till högskolan. Endast med ett antagningssystem som baseras på de kunskaper de sökande faktiskt har kan dagens alltför vanliga taktikval i gymnasieskolan undvikas. Lönar sig inte taktiska val kommer automatiskt gymnasieskolans möjligheter att förmedla nödvändiga teoretiska kunskaper att förbättras. Våra viktigaste krav på ett nytt behörighets- och urvalssystem är: Skärpta förkunskapskrav till vissa högskoleutbildningar införs. Två allmänna behörighetsnivåer, en för mera krävande utbildningsvägar som skall bygga på kunskaper i nivå med de tre- eller fyraåriga gymnasielinjerna och en för övrig högskoleutbildning, introduceras. Nuvarande kvoteringssystem i urvalet mellan behöriga sökande avskaffas. En statlig utredning, tillträdesutredningen, har i uppdrag att se över antagningsbestämmelserna. I avvaktan på denna utrednings resultat bör emellertid garantin för direktövergång höjas till fr. o. m. . Nya antagningsregler till högskolan är en förutsättning för rimliga arbetsvillkor på gymnasieskolans teoretiska linjer. Utöver antagningsförändringar är emellertid åtgärder inom gymnasieskolan i syfte att öka möjligheterna för eleverna att fördjupa sina kunskaper nödvändiga. Regeringen föreslår försöksverksamhet med ökade möjligheter till intresseval. Förslaget avviker positivt från andan i propositionen i övrigt. Vi förordar att sådana möjligheter införs direkt utan den fördröjning som försöksverksamheten innebär. Regeringen exemplifierar dess värre de intressen som bör komma i fråga för specialisering med, förutom enligt vår mening självklara läroämnen, Också elevvårdsverksamhet och politiska aktiviteter. Vi finner inga skäl att inkludera sådana fritidsintressen i valmöjligheterna utan förordar att valen skall inriktas mot ämnen med direkt anknytning till gymnasieskolans grundläggande uppgift att förmedla kunskaper. Vi förordar alltså att beslut redan nu fattas om möjlighet för eleverna att fördjupa kunnandet inom gymnasieskolans kunskapsinriktade ämnen. Dimensionering, intagning och betyg För att stimulera till goda studieresultat, men också för att möjliggöra en ändamålsenlig intagning till gymnasieskola och högskola, är ett rättvisande betygssystem nödvändigt. Regeringen förvisar denna centrala fråga in i en oviss framtid. Det är enligt vår uppfattning angeläget att det nuvarande, alltjämt i grunden relativa, betygssystemet ersätts med betyg som anger vad eleverna kan i förhållande till uppställda kursmål. Ett sådant kursrelaterat betygssystem motverkar osund konkurrens genom att mäta vad den enskilde eleven kan i förhållande till utbildningsmålet och inte i förhållande till andra elever. Inom ramen för ett nytt betygssystem bör också en gräns för godkända prestationer fastställas. Vid intagning till gymnasieskolan skall kunna anges som tillträdesvillkor att godkänt resultat i uppnåtts inom för respektive linje väsentliga ämnen. Möjligheten att komplettera otillräckliga kunskaper skall som ovan nämnts emellertid alltid stå öppen. Utöver kunskapskraven i bredd och djup bör inga andra krav uppställas för tillträde till gymnasieskolan. Vi föreslår mot denna bakgrund att urvalsgrunderna intresse för sökt utbildning, underrepresenterat kön och arbetslivserfarenhet och/eller tidigare avslutad utbildning utmönstras. Regeringen förefaller att för överskådlig framtid vilja acceptera intagning i gymnasieskolan på höstterminsbetyget. Vi finner detta olyckligt. bör i stället besluta om återgång till intagning till gymnasieskolan på vårterminsbetyget i årskurs 9 fr. o. m. /85. Regeringens förslag i fråga om s. k. mjukare övergång faller därmed i sin nuvarande utformning. Andra åtgärder bör enligt vår mening övervägas för att förbereda eleverna för gymnasieskolan. De val som eleverna själva träffar bör vara styrande för gymnasieskolans dimensionering. Endast då starka arbetsmarknadsskäl eller resursskäl talar emot den dimensionering som blir resultatet av elevernas val bör avsteg härifrån accepteras. Med hänvisning till vad som ovan framhållits hemställs 1. att beslutar att med avslag på den i propositionen anförda inriktningen av reformarbetet som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om inriktningen av den framtida gymnasieskolan, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om inriktningen av försöksverksamhet på gymnasieskolans område och roll i detta sammanhang, 3. att beslutar att avvisa regeringens förslag till uppdrag resp. försöksverksamhet med gemensam start och praktik på alla gymnasieskolans linjer och linjeliknande specialkurser, 4. att beslutar att hos regeringen begära förslag till lärlingsutbildning i enlighet med vad som i motionen anförts, 5. att beslutar att i avvaktan på tillträdesutredningens förslag höja direktintaget till högskolan till fr. o. m. antagningen , 6. att beslutar att godkänna vad som i motionen anförts om ökade möjligheter till intresseval, 7. att beslutar att hos regeringen begära förslag till kursrelaterat betygssystem i enlighet med vad som i motionen anförts, 8. att beslutar att intagning till gymnasieskolan på vårterminsbetyget i årskurs nio skall återinföras fr. o. m. /85, 9. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om en mjukare övergång från till gymnasieskolan, 10. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om att övriga antagningsgrunder till gymnasieskolan än faktiskt redovisade kunskaper skall avskaffas, 11. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om principerna för gymnasieskolans dimensionering. L. () i H. () () () () () PER ()