mot · G6021029 · 1983-01-24 00:00:00 — Samma som gäller för landets ekonomi, gäller för varje enskilt hushåll/ varje konsument, att man strävar efter en ekonomi i balans, där inkomster och utgifter går ihop. Visst finns det konsumenter som klarar dyrtiden och inflationens verkningar utan hjälp och uppoffringar, som fortfarande har marginaler kvar att ta till vid behov. Med detta följer också möjligheten att planera sina inköp och göra de ekonomiska avvägningarna mellan priser och kvalitet. Men redan nu befinner sig många i den ekonomiska situationen, att inkomster och utgifter inte går ihop ens till livsnödvändiga inköp. I allt fler hushåll är ekonomin ansträngd till bristningsgränsen. Deras levnadsnivå ger inte utrymme för att avstå från mycket av sina inköp. De har inte heller möjlighet att på ekonomiska grunder välja de rätta varorna för att få största möjliga valuta för pengarna. Ökat tryck på konsumenten Dessutom ökar trycket från producenterna när deras marknadsandelar krymper. Företagen tar fram nya produkter och produktvarianter för allt mer konstruerade behov. finns en enorm ogräsflora på varumarknaden, där ingen eller liten hänsyn tas till konsumenternas behov och synpunkter. I produktutvecklingen kommer konsumenternas behov långt ner på listan. I reklam och marknadsföring ingår allt mer raffinerade metoder för att konstruera försäljningsargument. Reklamen trummar in nya varor och med olika psykologisk påverkan lockas konsumenter till inköp som ofta visar sig vara dåliga köp. Producenter hävdar envetet, att konsumenter tillgodoser sina behov genom att välja ur ett stort sortiment. Detta är en dålig sanning. Det är fel att konsumenterna får skylla sig själva. Det borde vara försäljarens och producentens uppgift att tillhandahålla bra varor. Det är inte lätt att genomskåda den smarta reklam som företagen använder. En reklam som ofta är inriktad på ett grupptryck och som till många föräldrars förtvivlan främst vänder sig till barn och ungdomar. Andra utsatta är svaga grupper i samhället, människor med svag ekonomi, språksvårigheter, sänkt rörelseförmåga eller med allmänt otillräckliga kunskaper och erfarenheter. Det gäller pensionärer, invandrare och handikappade. Konsumenterna befinner sig alltid i underläge gentemot producenter och företag och saknar reell valfrihet. Mot detta har samhället genom lagstiftning på olika områden byggt upp ett skyddssystern för konsumenterna. Men i likhet med många andra verksamhetsområden har exempelvis konsumentpolitiken drabbats av de borgerliga regeringarnas åtstramningspolitik, vilket i sin tur drabbat konsumenterna. Vi anser detta vara dålig ekonomisk politik. I kärva ekonomiska tider ökar i stället behovet av satsningar på konsumentpolitiken. Detta inte enbart av sociala, utan också av samhällsekonomiska skäl. Konsumentpolitiska insatser, som kan rensa marknaden från dåliga eller rent av skadliga produkter, är viktiga insatser som kan medverka till att bromsa prisstegringarna eller hjälpa konsumenterna att hitta rätt på varumarknaden, så att de använder sin begränsade ekonomi på ett förnuftigt sätt. Det är möjligt att det finns utrymme för ökad effektivitet och kanske ändrad användning av tillgängliga medel inom de verksamheter som har hand om konsumentpolitiken. Därför ser vi positivt på en översyn av konsumentpolitikens roll och uppgifter för att utröna vad som behövs i dagens samhälle, men anser att skall bestå som en central möjlighet. Vi hävdar att det finns områden där verksamheten inte kan begränsas. Ett sådant område är den verksamhet där man har direkt kontakt med konsumenterna. Olyckligtvis är det just den verksamheten som tvingats avveckla. Detta utan att den byggts ut i motsvarande omfattning på det lokala planet. Vi har också uppfattningen som vi ofta fört fram - att det är kommunerna som borde svara för den direkta konsumentinformationen. Utbyggnaden i kommunerna, som är frivillig, har dock släpat efter och är dessutom mycket ojämnt utvecklad över landet. Det borde vara ett rättvisekrav att konsumenterna skall ha tillgång till ett visst minimum av sådan service, oavsett vilken kommun de råkar bo i. Frivilligheten borde ersättas med ett obligatorium, men det kan bara ske om staten går in med ekonomiskt stöd. När hushållskassan krymper är det angeläget att det finns utbildad, kunnig personal som kan stå till tjänst med råd och hjälp i första hand vid vardagsinköpen. Det gäller förutom livsmedel även de dagliga bruksvarorna som kläder och skor, hemtextil, hygienartiklar etc. På dessa varor är kvaliteten och varuupplysningen ofta eftersatt. Däremot satsas stora pengar på reklam och marknadsföring, och sortimentet är stort. Ett annat område som måste ses över är den minskade utgivningen av skriftligt informationsmaterial, som också har avgiftsbelagts i större omfatt 1* 1982183. Prenumerationspriset på tidning har höjts kraftigt och upplagan visar nu en nedåtgående trend. Inte bara på grund av prishöjningen utan för att resurserna för den nödvändiga marknadsföringen minskat. Det är viktigt att tidningen når ut till konsumenterna. Egentligen borde den finnas tillgänglig i alla hushåll. Även skolor och andra institutioner drabbas av minskningen i utgivningen och fördyringen av informationsmaterial. Med aviserade reallöneförsämringar, som betyder minskat utrymme för konsumtion, är det nödvändigt att dagligvaruhandeln fungerar och ger valuta för pengarna. Det finns för många ingen sparmån för felköp eller investeringar i varor som man kan avvara och som inte fyller sin funktion. Men för att kunna göra förnuftiga inköp behöver många människor råd och hjälp. Det ligger också i linje med intentioner, att satsningar skall ske för de svaga grupperna i samhället. Det finns vidare en bred politisk enighet om att en lokal förankring med direktkontakt med konsumenten är en av förutsättningarna för en fungerande konsumentverksamhet. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om erforderliga åtgärder för att möjliggöra kommunernas utbyggnad av den egna konsumentverksamheten i enlighet med vad som anförs i motionen. INGA (vpk) MAJ (vpk) (vpk)