mot · G602384 · 1983-01-18 00:00:00 — Det beslut som fattat om att fredsarbete och konfliktlösning skall ingå i ämnesområdet omvärldsorientering strider mot denna förutsättning. Ansvaret för att genomföra programmet i enlighet med socialnämndens beslut åvilar varje förskola. Föräldrarna måste kunna delta i och ha möjlighet att påverka den pedagogiska planeringen och genomförandet. Det är väsentligt att det pedagogiska programmet och verksamheten i förskolan följs upp. Föräldrar och personal måste tillsammans diskutera och komma fram till vilka normer och regler man skall ha i den egna förskolan. också kunna ställa samma krav på objektivitet och allsidighet som på t. ex. verksamheten i . Kvaliteten i barnomsorgen beror i hög grad på den vardagliga verksamhet som barnen möter. I synnerhet i daghemmen, där barngrupperna är stora och personalens uppgifter är begränsade till just omsorg om barnen, blir miljön ofta verklighetsfrämmande. Barnen upplever att allting görs för dem och läggs till rätta för dem. På det sättet får barnen för lite kunskap om de vuxnas värld och om sambandet mellan ansvar för hem, familj och arbete. Barn blir ofta hänvisade till en barnvärld, borta från arbets-, boendeoch generationsgemenskap. Verksamheten i förskolan måste därför bli mer verklighetsförankrad. Barn måste få uppleva att de behövs, att deras verksamhet är viktig. Det är viktigt för både barn och föräldrar att föräldrarna deltar aktivt i verksamheten. I många andra länder gör föräldrarna stora frivilliga insatser i barnomsorg och skola. Insatserna är olika beroende på föräldrarnas egna intressen och förutsättningar och sker alltid i samverkan med personalen. Men de betyder mycket för kvaliteten i verksamheten och för tryggheten för barnen. Många barn går miste om regelbunden kontakt och gemenskap med den äldre generationen och den trygghet som de äldre ofta förmedlar. Det är därför värdefullt för barnen om de äldre erbjuds och vill delta i verksamheten i förskolan som frivilliga medarbetare. andra vuxna och skolungdomar måste, i samråd med personalen, få möjlighet att göra insatser i verksamheten. Förskolans personal måste få sådan utbildning att den kan förhindra och motverka fördomsfulla attityder hos barnen. Personalen måste bl. a. lära känna invandrarbarnens kulturella bakgrund för att kunna lösa konflikter som uppstår genom skillnader i traditioner och kultur. Får barnen veta mer om invandrarbarnens bakgrund och om den kultur deras familjer kommer ifrån, kan invandrarbarnen uppleva att deras bakgrund och kultur är någonting positivt och viktigt i vårt land. Kontakten mellan förskolan och invandrarbarnens föräldrar är särskilt angelägen. Dessa föräldrar måste också ges stöd och uppmuntran att själva träna sina barn i hemspråket. Ingen är bättre lämpad för den uppgiften än föräldrarna, som kan bygga ut och vidmakthålla barnens kunskaper i hemspråket i naturliga situationer. Den hemspråksträningsom kommunerna ger invandrarbarnen måste främst ses som ett komplement till detta. Det är naturligt att man tar stor hänsyn till de yngsta barnens individuella och spontana behov och önskemål i barnomsorgen. Men allteftersom barnen blir äldre och mognare måste kraven på barnen öka. De måste lära sig arbeta i större grupper och med samma sak . Vartefter den intellektuella och känslomässiga mognaden ökar, kan kunskapsförmedling och färdighetsträning också öka. Barn har ett stort behov av pedagogisk träning tillsammans med barn i samma ålder som förberedelse för skolan. a. behöver de lära sig ta hänsyn, vänta, koncentrera sig och samarbeta. Det bör läggas en grund för goda arbetsvanor och för inlärning. När verksamheten planeras måste man se till att de sexåringar som finns i olika former av barnomsorg får möjlighet att per dag samlas i grupp för att tränas inför skolstarten. Detta underlättar för barnen att anpassa sig till skolmiljön. Det är viktigt att personalen i förskola och lågstadium samverkar och samarbetar. Förskola och skola måste direkt knyta an till varandra och övergången göras så mjuk som möjligt. På många håll i landet bedrivs försöksverksamhet med samverkan mellan förskola och lågstadium och med årskurslöst lågstadium. Man måste finna de former för samverkan som är bäst för barnen och försöka ta bort de hinder som finns. Samverkan måste bygga på ett likartat synsätt i fråga om barns utveckling och behov. Arbetssätt och pedagogisk metod måste vara så lika som möjligt och synen på normer och fostran densamma i skola och förskola. Valfrihet och pedagogiska alternativ Alternativ pedagogik, enskilda daghem, förskolor och skolor är oumbärliga för att ge valfrihet och för att föra utvecklingen vidare. Enskilda förskolor och skolor har ofta varit föregångare i pedagogiskt avseende. Den utveckling som de har inlett har senare ofta tagits upp av den offentliga skolan och den kommunala förskolan. Till föräldrarätten måste höra att kunna välja en alternativ förskola för att kunna tillgodose de behov barnen har eller önskemål om en annan pedagogik. Kommunernas skyldighet får därför inte innebära att enbart kommunala förskolor accepteras. För en familj är kanske den kommunala förskolan det bästa alternativet, för en annan en kyrklig. En tredje familj vill kanske ha sitt barn i en förskola med en annan pedagogik. Familjer som just flyttat till anser kanske att deras barn mår bäst och utvecklas mest i en förskola där barnets hemspråk talas. missgynnar statsbidragsreglerna de enskilda förskolorna. De enskilda förskolorna bör få samma statsbidrag som de kommunala. Regler bör därför utformas som gör att enskilda förskolor - såväl heltids- som deltids - inte missgynnas av det allmänna. Familjepolitiken skall vara rättvis och medge valfrihet. Familjerna skall själva kunna bestämma hur de vill ordna sin tillvaro när barnen är små. Valfrihet och rättvisa i familjepolitiken förutsätter att familjebeskattningen reformeras. Skattereformen bör innebära att principen skatt efter bärkraft kommer att tillämpas. Skattebördan skall således anpassas till hur många som skall leva på familjeinkomsten. Härigenom kommer barnfamiljer med en inkomst och/eller fler barn att få mer kvar av inkomsten efter skatt. Nödvändiga och styrkta barntillsynskostnader skall vara avdragsgilla. Reformen bör ha som mål att barnfamiljer som betalar skatt inte skall behöva uppbära inkomstprövade bidrag samt att familjer som uppbär sådana bidrag inte skall behöva betala skatt. Vårt förslag innebär således dels att barnfamiljer får behålla betydligt mer än nu av inte bara sin inkomst utan också av sina inkomstökningar, dels betydande administrativa fördelar. En allsidig utvärdering av familjebeskattningen bör påbörjas . Vissa ändringar av skattereglerna skall kunna göras inkomster. Reglerna om existensminimum, som bl. a. innebär att skatten kan sättas ned vid stor försörjningsbörda, bör skyndsamt ses över i särskild ordning i avvaktan på ett reformerat skattesystem. Reglerna bör ändras så att det klart framgår att de får tillämpas även när en barnfamilj bor i ett eget hem av genomsnittlig (och inte endast låg) kvalitet. Reglerna skall också kunna tillämpas om en förälder frivilligt avstår från förvärvsarbete för att ta hand om barnen. Vidare måste nödvändiga barntillsynskostnader beaktas. En ytterligare utbyggnad i tiden av föräldraförsäkringen är inte en framkomlig väg att åstadkomma ökad rättvisa och valfrihet för barnfamiljerna. a. vore en sådan utbyggnad utomordentligt resurskrävande. Det är emellertid angeläget att vid en översyn av föräldraförsäkringen beakta att garantibeloppets värde upprätthålls. Vård av egna barn skall erkännas som ett viktigt arbete och det samlade stödet till barnomsorgen fördelas rättvist mellan de föräldrar som kan och vill utnyttja den kommunala barnomsorgen och de föräldrar som vill eller måste ordna sin barnomsorg på annat sätt. En skattefri vårdnadsersättning till småbarnsföräldrar bör fr. o. m. 1984 införas för barn mellan ett och ålder. Kostnaderna bör främst bestridas inom ramen för det statliga och kommunala stödet till barnomsorgen. Trygghetsgaranti för småbarnsföräldrar bör införas genom inkomstutfyllnad upp till en rimlig minimistandard. Reglerna för statsbidrag till barnomsorgen bör göras enkla och smidiga samt utformas så att bidraget blir beroende av antalet barn i kommunalt och enskilt ordnad barnomsorg. Samma statliga och kommunala bidragsregler bör gälla för enskilda förskolor som för kommunala förskolor och omfatta även deltidsförskolan och den öppna förskolan. Ett sådant prestationsrelaterat statsbidrag bör träda i kraft . God kvalitet i barnomsorgen främjas genom ett väl genomtänkt pedagogiskt program anpassat till barnens mognadsnivå och som successivt förbereder dem för skolan. Personalen måste få möjlighet till fullgod utbildning. Förskolan måste samverka med barnens föräldrar, som skall kunna delta i och påverka såväl den pedagogiska planeringen som verksamheten. Med stöd av vad ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen begär skyndsamt förslag om vårdnadsersättning till småbarnsföräldrar, utformat och finansierat i enlighet med vad i motionen anförts, 2. att hos regeringen begär skyndsamt förslag syftande till sådan trygghetsgaranti för småbarnsföräldrar som kompletterar föräldraförsäkringen och den ovan föreslagna vårdnadsersättningen i enlighet med vad i motionen anförts, 3. att hos regeringen begär förslag till prestationsrelaterat statsbidrag inom barnomsorgen med samma statsbidragsrätt för enskilda förskolor som för kommunala i enlighet med vad i motionen anförts. H. () L. () i () () minab/gotab 1983 73388