bet · G701JuU4 · 1983-12-31 00:00:00 — I detta sammanhang vill utskottetockså kort beröra den i propositionen diskuterade frågan om larminnehavarnasersättningsskyldighet för alla utryckningar i anledning av larm, såväl befogadesom obefogade. I likhet med departementschefen anser utskottet att frågan om ensådan ersättningsskyldighet får övervägas ytterligare, om de åtgärder somföreslås i propositionen inte leder till en markant minskning av antaletobefogade larm. En annan sak som är värd att uppmärksammas i dettalagstiftningsärende är vikten av att larminnehavare effektivt sörjer för attsåväl den egna personalen som andra personer som kommer i kontakt medlarmanläggningen får tillräckliga kunskaper om hur anläggningen fungerar.Utskottet utgår från att polisen uppmärksammar huruvida den skyldighet som idetta avseende åläggs larminnehavarna genom den föreslagna lagen verkligenfullgörs på ett nöjaktigt sätt. Lägre prioritet för vissa larm Förslag I propositionen föreslås attpolisen skall få en generell befogenhet att låta larm från en anläggning somtidigare har föranlett onödiga polisutryckningar stå tillbaka för andrauppgifter. En bestämmelse i saken föreslås bli intagen i 7 § i den nya lagen.Vid bedömningen av om utryckning skall göras eller annan åtgärd vidtas medanledning av ett larm bör polismyndigheten enligt den föreslagna bestämmelsen,om åtgärden skulle leda till att andra uppgifter eftersatts, beakta omanläggningen tidigare i stor utsträckning har föranlett onödiga insatser frånpolisens sida. I motion 2400 yrkas avslag på den föreslagna bestämmelsen.Motionärerna hävdar bl. a. att av principiella skäl inte bör uttalasig om denna typ av prioriteringar av polisens dagliga verksamhet. I gällande rätt finns inte någrauttryckliga bestämmelser om polisens skyldighet att rycka ut på grund av larm.Polisens uppgifter på området härleds ytterst ur 2 § polisinstruktionen(1972:511). Enligt vad som där JuU1983/84:4 12 anges skall polisen upprätthålla allmän ordning ochsäkerhet och därvid bl. a. förebygga och uppdaga brott. I den allmännaövervakning som polisen med stöd härav fortlöpande bedriver ingårutryckningsverksamheten som ett viktigt led. För att kunna fullgöra dennaverksamhet måste polisen ständigt hålla en viss utryckningsberedskap, så attresurser kan sättas in om ett brott eller en annan akut händelse påkallar ensnabb insats. En till polisen förmedlad signal från en larmanordning - vare siganordningen är direktansluten eller larmet har vidarebefordrats från enlarmcentral eller en privatperson - kan vara en indikation på en sådan akuthändelse. Polisen anser sig därför i princip vara skyldig att omgående rycka uttill larmstället. Enligt vad som upplyses i propositionen tillämpas redan f.n. på vissa håll inom polisen en ordning som innebär att lägre prioritet geslarm från anläggningar beträffande vilka det - med hänsyn till att obefogadelarm har avgetts i stor omfattning - finns skäl att anta att löpandeunderhåll eller personalutbildning är eftersatta. I likhet med departementschefen anser utskottet att ensådan ordning inte kan anses inge betänkligheter. Beträffande samtliga grenarav polisverksamheten gäller ju attWlisen måste prioritera bland sinauppgifter, och det ligger i sakens natur ätt ett larm från en anläggning somtidigare har avgett ett antal obefogade larm får stå tillbaka, om detillgängliga resurserna behöver användas till andra, kanske mera angelägnauppgifter. Den som har en larmanläggning där obefogade larm är tämligen vanligabör enligt utskottets mening mot den nu angivna bakgrunden inte alltid kunnaräkna med att polisen i alla lägen ger hans anläggning högsta prioritet. Om den berörda ordningen får författningsmässigt stödinnebär det att man undanröjer en viss osäkerhet som rått i praktiken i frågan omen sådan ordning är godtagbar. skulle därigenom larminnehavarnasintresse av att sköta de åligganden som rimligen bör falla på dem ökas. Vad nusagts utgör enligt utskottets mening starka skäl för att införa en särskildbestämmelse i ämnet. I saken bör yttedigare anföras följande. Det ankommerytterst på den lokala polismyndigheten att avgöra hur tillgängliga resurserskall användas. Och enligt de riktlinjer för en polisreform som harställt sig bakom bör det skapas ett betydande utrymme för de regionala ochlokala polisorganen att göra nödvändiga avvägningar i det löpande polisarbetet(prop. 1980/81:13, JuU 24, rskr 210). Den nu föreslagna bestämmelsen bör enligtutskottets mening inte ses som ett uttryck för en begränsning i polismyndigheternasutrymme att själva göra erforderliga prioriteringar av polisarbetet.Bestämmelsen bör mera ses som att polisen därigenom ges ett uttryckligtförfattningsstöd för att ge lägre prioritet åt larm i vissa fall. Från meraallmänna utgångspunkter finns det därför enligt utskottets mening inte någraerinringar mot den föreslagna bestämmelsen. Utskottet anser med hänvisning till de redovisadeövervägandena att den i propositionen föreslagna bestämmelsen om möjlighet förpolisen att JuU1983/84:4 13 ge lägre prioritet åt larm i vissa fall bör införas.Yrkandet i motion 2400 avstyrks därmed. I 10 § i den föreslagna lagen omlarmanläggningar föreskrivs med avseende på polisens tillsyn enligt lagenvissa skyldigheter för larminstallationsföretag och larminnehavare. Dessaskall sålunda vara skyldiga att efter anmodan lämna de upplysningar och företede handlingar som behövs för polisens tillsyn. Underlåts detta, skallpolismyndigheten få utfärda vitesföreläggande. I anslutning till den föreslagna 10 § vill utskottet pekapå att bestämmelsen till skillnad från vad specialmotiveringen tillbestämmelsen närmast synes ge vid handen - inte ger polismyndigheten befogenhetatt hos en larminnehavare kontrollera t. ex. om anläggningen hålls itillbörligt skick eller hur installationsarbetena har utförts. Bestämmelsen gernämligen inte polisen några befogenheter när det gäller tillträde till utrymmenhos larminnehavare. Med hänsyn till den omställning ochdet förberedelsearbete rörande bl. a. information som den nya lagstiftningenpåkallar anser utskottet att lagstiftningens ikraftträdande bör senareläggastill . I övrigt föranleder propositionenoch motionerna inget uttalande från utskottets sida. 1. a)beträffande tillstånd för larminstallationsverksamhet attriksdagen avslår motion 1982/83:2401 i denna del (delvis) och motion1982/83:2403, b) beträffandevalet av tillståndsmyndighet att avslår motion 1982/83: 2402, c) att riksdagendels antar 2-4 och 9-12 §§ i det genom proposition 1982/83:163 framlagdaförslaget till lag med vissa bestämmelser om larmanläggningar m. m., delsbeslutar att ikraftträdandebestämmelserna till lagen skall ges följande somUtskottets förslag betecknade lydelse: Regeringens förslag Utskottets förslag Denna lag träder i kraft den 1 ja- Denna lag träder i kraft Polismyndighetfår före den 1 ja- får före den 1 jidi nuari 1984ta emot och pröva ansö- 1984 ta emot och pröva ansökan om kan omtillstånd enligt 2 § såvitt tillståndenligt 2 § såvitt avser tid JuU1983/84:4 14 Den som vid ikraftträdandet be- Den som vid ikraftträdandet be driver larminstallationsverksamhet driverlarminstallationsverksamhet och som före utgången av decein- och som föreutgången av juni må- ber månad 1983 har sökt tillstånd nad1984 har sökt tillstånd får fort- får fortsätta med verksamheten me- sättamed verksamheten medan an dan ansökningen prövas. 2. beträffande larminnehavarnas kostnadsansvar attriksdagen avslår motion 1982/83: 2401 i denna del (delvis), 3. beträffandelägre prioritet för vissa larm attriksdagen med avslag på motion 1982/83:2400 antar 7 § i det under moment 1nämnda lagförslaget, 4. att riksdagenantar det under moment I nämnda lagförslaget i den män det inte omfattas avutskottets hemställan ovan. 5. att riksdagenantar det genom propositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen(1965:94) om polisregister m. m., dock med den ändringen att tidpunkten förikraftträdandet bestäms till . Närvarande: (), (), EricJönsson (s), (), (), ), iHelsingborg (s), (), (), (),(), i (fp), (), HansGöran () och (). Tillstånd för larminstallationsverksamhet, m. m., (mom.1) (), (), (), (), (), iRöstånga (fp) och (), anser dels att den del av utskottetsyttrande som börjar på s. 8 med "En lagstiftning" och slutar pä s. 10med "i propositionen" bort ha följande lydelse: För att söka komma till rätta med de problem som följer avden höga JuU1983/84:4 15 andelen obefogade larm erfordras åtgärder av flera olikaslag. Det direkta ansvaret för att larmanläggningarna fungerartillfredsställande åvilar larminnehavarna och larminstallatörerna. Ett störreansvar måste därför krävas av dessa kategorier. I det framlagda lagförslagetpreciseras larminnehavarnas skyldigheter. Enligt utskottets uppfattning ärförslaget i denna del väl ägnat att tillgodose syftet att minska polisensolägenheter av obefogade larm; en stor del av de obefogade larmen beror ju påmisstag och slarv av objektägarnas personal och på brister i fråga omanläggningarnas skötsel och underhåll. Utskottet utgår från att den föreslagnaregleringen beträffande larminnehavarna leder till väsentliga förbättringar idessa hänseenden. Mot den nu angivna bakgrunden anser utskottet det i höggrad tveksamt om det finns något egentligt behov av att, såsom föreslås ipropositionen, underkasta larminstallatörerna en lagreglering beträffande dekrav som bör ställas på installationsverksamhet. I propositionen angesvisserligen att olämpliga anläggningar och bristfälliga monteringar kan antasligga bakom en inte ringa del av de onödiga larmen. För att motverka dessaförhållanden är det emellertid enligt utskottets mening knappast nödvändigteller ändamålsenligt att såsom föreslås i propositionen införa en ordning medtillstånd för larminstallationsverksamhet. En sådan begränsning i etableringsfriheten som skulle bliföljden därav anser utskottet inte bör göras med mindre det finns ett starktbehov av samhällskontroll. Beträffande larminstallationsbranschen finns detenligt utskottets mening inte något sådant behov. Den förbättring av förhållandenabeträffande de obefogade larmen som kan behövas bör enligt utskottets meningpå ett effektiv sätt kunna åstadkommas genom olika åtgärder inomlarminstallationsbranschen. Härvidlag torde den bildadebranschorganisationen kunna fylla en betydelsefull uppgift. Härtillkommer att larminnehavarnas anspråk på att de anläggningar som tillhandahållshar godtagbar kvalitet och ändamålsenlig funktion naturligtvis kommer att ökasom en följd av den nya regleringen. Enligt utskottets mening kommer detta isin tur att leda till en sanering av installationsbranschen bl. a. på så sättatt personer som av olika skäl är mindre väl lämpade att bedrivalarminstallationsverksamhet konkurreras ut från marknaden. Det nu anförda innebär att utskottet i likhet med vad somsägs i motionerna 2401 och 2403 inte kan ställa sig bakom den i propositionenföreslagna ordningen rörande tillstånd och tillsyn beträffandelarminstallationsverksamhet. Lagförslagets 2-4 och 11 §§ bör avslås. Härav betingadeändringar bör göras i lagförslaget på sätt framgår av utskottets hemställan. Utskottets nu gjorda ställningstagande innebär attutskottet saknar anledning att ingå i någon prövning av frågan om valet avtillståndsmyndighet. Yrkandet i motion 2402 avstyrks. JuU1983/84:4 16 dels att utskottets hemställanunder moment 1 bort ha följande lydelse: 1. a) beträffande tillstånd förlarminstallationsverksamhet attriksdagen med anledning av motion 1982/83:2401 i denna del (delvis) och motion1982/83: 2403 godkänner vad utskottet anfört i detta hänseende, b) beträffandevalet av tillståndsmyndighet att avslår motion 1982/83: 2402, c) att riksdagendels avslår det genom proposition 1982/83: 163 framlagda förslaget till lag medvissa bestämmelser om larmanläggningar m. m. såvitt gäller 2-4 och 11 §§ medden ändring i lagens paragrafnumrering som betingas härav, dels beslutar attrubriken efter 1 § skall utgå och att rubriken ansvar m. i7i. skallersättas med besvär, dels antar 9, 10 och 12 §§ i lagförslaget, dels ockbeslutar att ikraftträdandebestämmelserna till lagen skall ges följande somUtskottets förslag betecknade lydelse: Regeringens förslag Utskottets förslag Denna lag träder i kraft den 1 ja- Denna lag träder i kraft den får före den ta emot ochpröva ansökan om tillstånd enligt 2 § såvitt avser tid därefter. Den som vid ikraftträdandet bedriverlarminstallationsverksamhet och som före utgången av december månad 1983 harsökt tillstånd får fortsätta med verksamheten medan ansökningen prövas. Lägre prioritet för vissa larm (mom. 3) (), (), (), (), (), iRöstånga (fp) och () anser dels att den del av utskottetsyttrande som börjar på s. 12 med "I likhet" och slutar på s. 13 med"avstyrks därmed" bort ha följande lydelse: Enligt utskottets mening kan en sådan ordning som innebäratt larm i vissa fall ges lägre prioritet i och för sig inte ingebetänkligheter, förutsatt att man tillämpar den med omdöme och ansvar. Polisenär ju tvungen att prioritera bland sina uppgifter. Huruvida utryckning ellerannan insats skall göras vid ett larm får bedömas med hänsyn tillangelägenhetsgrad och tillgängliga resurser. Det förhållandet att enlarmanläggning har JuU1983/84:4 17 avgett obefogade larm får vägas in i denna bedömning. Detkan därvid vara befogat att låta ett larm från en anläggning somtidigare har avgett ett stort antal obefogade larm få stå tillbaka, om deresurser som finns behövs till andra, kanske mera angelägna uppgifter. Utskottet anser emellertid att det bör ankomma på polisenatt själv avgöra vilka prioriteringar som skall göras i det löpande arbetet.Detta gäller givetvis också i fråga om larmutryckningar. Ett uttryck för den nuangivna uppfattningen har statsmakterna f. ö. redan tidigare givit i sambandmed att riktlinjer för en polisreform beslutades (prop. 1980/81:13, JuU 24,rskr 210). Enligt utskottets mening kan den föreslagna bestämmelsen om lägreprioritet åt larm i vissa fall närmast betraktas som ett uttryck för en vissbegränsning i polisens utrymme att själv göra nödvändiga prioriteringar avpolisarbetet. Utskottet anser det av principiella skäl vara olämpligt attinföra en bestämmelse av detta slag. Det är f. ö. inte särskilt välbetänkt attav polisens alla skilda verksamhetsområden peka ut ett område inom vilket detskall finnas en särskild regel om lägre prioritering. Med hänvisning till det nu anförda ansluter sig utskottettill önskemålet i motion 2400 om att man inte bör införa den i propositionen föreslagnabestämmelsen om lägre prioritet åt larm i vissa fall. dels att utskottets hemställanunder moment 3 bort ha följande lydelse: 3. beträffande lägre prioritet förvissa larm attriksdagen med bifall till motion 1982/83:2400 avslår 7 § i det under moment 1nämnda lagförslaget med den ändring i lagens paragrafnumrering som betingashärav. Polisregisterlagen (mom. 5) (), (), (), (), (), iRöstånga (fp) och () anser under förutsättning av bifalltill reservation 1 att utskottets hemställan under moment 5 bort ha följandelydelse: 5. att avslår det genompropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1965:94) ompolisregister m. m. JuU1983/84:4 18 Till motion 1982/83:2402 fogat lagförslag Bilaga Lag med vissa bestämmelser om larmanläggningar m.m. Härigenom föreskrivs följande. 1 § 1 denna lag avses med larmanläggning en anläggning som är inrättad föratt vid intrång,överfall eller annat liknande brottsligt angrepp avge signal till en särskildlarmmottagare larm en signal som avges från enlarmanlägg- larminstallationsverksamhet yrkesmässig verksamhet för installation, montering,reparation eller ändring av larmanläggningar larminstallationsföretag ett företag som bedriverlarminstallations- larminnehavare den som innehar en larmanläggning. 2 S Larminstallationsverksamhet får inte bedrivas utantillstånd. 1. att den som ansöker om tillstånd kan antas komma attbedriva verk samheten med noggrannhet och omsorg, 2. att, om sökandeär juridisk person, en föreståndare för verksamheten har utsetts, 3. at( sökandeeller, om denne är en juridisk person, föreståndaren och medlemmarna i dessstyrelse har gjort sig kända för laglydnad och ordentlighet. Staten behöver inte tillstånd enligt första stycket.Detsamma gäller företag som avses i lagen (1974: 191) om bevakningsföretag. 3 § Fråga omtillstånd prövas av i det län där företagets ledning har sittsäte. 4 § Länsstyrelsenfår återkalla tillståndet om förutsättningarna för tillstånd inte längreföreligger. Bevakningsföretag får i motsvarande fall förbjudas att bedrivalarminstallationsverksamhet. Ett sådant förbud skall upphävas på ansökan avföretaget, om det inte längre finns skäl för förbudet. 5 § Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer föreskri ver under vilka förutsättningar en larmanläggning får anslutas till larmmot tagare hos polisen. 6 § En larminnehavare är skyldig att iaktta vad som skäligenbör ankom ma på honom för att motverka att anläggningen genom obefogade larm förorsakar onödigt arbete för polisen. I detta hänseende åligger det honom särskilt att ombesörja den skötsel och tillsyn av larmanläggningen som behövs samt att se till att personer som kan komma i kontakt med den inte av misstag utlöser larmet. JuU1983/84:4 19 7 § Vidbedömningen av om utryckning skall göras eller annan åtgärd skall vidtas medanledning av ett larm bör polismyndigheten, om åtgärden skulle leda till attandra uppgifter eftersatts, beakta om anläggningen tidigare i stor omfattninghar föranlett insatser från polisens sida. 8 § Har enpolisutryckning gjorts med anledning av ett larm och kan det antas att larmethar utlösts av misstag eller att det har orsakats av andra brister i fråga omanläggningens skötsel eller utrustning, får polismyndigheten föreläggalarminnehavaren att vidta åtgärder för att förebygga ett upprepande. Föranleder larm från anläggningen polisutryckning efterdet att ett föreläggande enligt första stycket har utfärdats och har intelarminnehavaren visat att han har fullgjort vad som har förelagtshonom, skall han betala kostnaden för utryckningen, om det inte är uppenbartoskäligt. Fråga om sådan ersättningsskyldighet prövas av polismyndigheten. Är i sådana fall som avses i första eller andra stycketlarmanläggningen ansluten till larmmottagare hos polisen, kan polismyndigheten,enligt närmare föreskrifter som regeringen meddelar, besluta att anläggningeninte längre skall få vara ansluten. 9 § Tillsyn över efterievnaden av denna lag utövas avlänsstyrelsen. 10 § Larminstallationsföretag och larminnehavare ärskyldiga att efter anmodan lämna de upplysningar och förete de handlingar som behövs för tillsynen. Underiåtes detta, får utfärda vitesföreläggande. Ansvar m. m. 11 § Den sombryter mot 2 § eller mot förbud som avses i 4 § andra meningen ilöms till bötereller fängelse . 12 §Länsstyrelsens beslut får överklagas hos kammarrätten genom besvär. Ettföreläggande enligt 8 S första stycket får inte överklagas särskilt. Denna lag träder i kraft . Länsstyrelse får före ta emot och prövaansökan om tillstånd enligt 2 § såvitt avser tid därefter. Den som vid ikraftträdandet bedriverlarminstallationsverksamhet och som före utgången av december månad 1983 harsökt tillstånd får fortsätta med verksamheten medan ansökningen prövas.