bet · G701AU5 · 1983-12-31 00:00:00 — a. att i de fall det intefinns någon fackklubb vid ett företag är det ofta avdelningen som är denfackliga parten i frågor som rör MBL. Det framgår också att man i allmänhetförsökt anknyta medbestämmandet fill arbetsplatsen genom att utse särskildaombud. Från åtskilliga håll har betonats att skapandet och upprätthållandet aven organisation med kontaktombud eller liknande är mycket tids- ochkostnadskrävande. Några förbund har uttalat att man inte kan nå någon verkligframgång på detta område utan stöd av en reformeradförtroende-mannalagstiftning och utan de vidgade resurser som en sådan skullekunna medföra. Kommittén hänvisar i sammanhanget fill sitt tidigare förslag (DsA 1977:4) om s. k. regionala förtroendemän iill stöd för den lokala fackligaverksamheten på i första hand de mindre arbetsplatserna. AU1983/84:5 11 utskottet har inhämtat bereds detta förslag f. n. avarbetsmarknadsdepartementets särskilda beredningsgrupp för arbetsrättsligafrågor. Utskottet vill också erinra om att medbestämmandetsutformning på lokal nivå tas upp i flera avtal, senast i utvecklingsavtaletmellan SAF och LO/PTK. Det framgår av det senare avtalet att formerna församverkan och medbestämmande skall anpassas till de lokala förhållandena påarbetsplatsen. När det gäller de mindre företagen framhålls attarbetstagarorganisation kan utse kontaktombud/arbetsplatsombud ellermotsvarande där lokal facklig organisafion saknas. I en kommentar anförs attparterna är överens om att det är betydelsefullt att det är de anställda ochderas fackliga representanter i företaget som i första hand utövarmedbestämmandet. LO och PTK samt deras förbund åtar sig att aktivt verka föratt ombud utses i företag utan lokal arbetstagarorganisafion och attkontaktombud ges uppgifter och befogenheter att hantera frågor enligt avtaletpå det sätt lokal arbetstagarorganisafion informerar arbetsgivaren om. SAF åtarsig att aktivt verka för att arbetsgivaren tillser att tid avsätts för ombudetsutbildning och för fullgörande av det fackliga uppdraget. Utskottet avvisar tanken på lagstiftning som syftar tillatt fastställa att arbetstagarnas rätt till medbestämmande skall utövas i enviss form eller genom något visst slag av representation eller liknande. Detmåste ankomma på arbetsmarknadens parter att avtalsvägen ange de lämpligaformerna för förhandling och information. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 1636 och2063 i aktuella delar. Yrkandet i mofion 182 att motionen skulle överlämnastill nya arbetsrättskommittén saknar numera aktualitet eftersom kommitténavslutade sitt arbete . Utskottet har emellertid genom det somanförs ovan i sak behandlat vad som tas upp i motionen och föreslår att ävendenna avslås. I tre motioner tas upp frågor omden negativa föreningsrätten, dvs. rätten att stå utanför en organisation. Imotionerna 667 av () och () samt 1522 av ErikHovhammar m. fl. (m, c, fp) föreslås lagstadgad negativ föreningsrätt. Detanförs i motionerna att det i medbestämmandelagen stadgas rätt för bådearbetsgivare och arbetstagare att fillhöra arbetsgivar- ellerarbetstagarorganisation. Vidare framhålls att majoriteten av landets företagarevalt att vara utan kollektivavtal och att ca en halv miljon anställda valt attstå utanför de fackliga organisationerna. Den positiva föreningsrätten, dvs.rätten att tillhöra en facklig organisation, måste enligt motionernakompletteras med en negativ föreningsrätt, dvs. rätt att stå utanför fackligaorganisationer. Även yrkandet i motion 656 av () om förbud mot s.k. organisationsklausuler har anknytning till AU1983/84:5 12 den negativa föreningsrätten. Det anförs i motionen attöverenskommelse kan träffas i kollektivavtal som syftar till att arbetsgivareskall ge den avtalsslutande organisationens medlemmar företräde till arbete (s.k. organisationsklausul). Arbetsgivaren förbinder sig enligt dessa klausuleratt avvisa arbetssökande som inte tillhör den avtalsslutande arbetstagarorganisationen.Det sägs vidare att detta förhållande innebär ett starkt tryck på den enskildesökanden att övergå till eller söka sig till den arbetstagarorganisation somgynnas genom avtalet. Motionären anför avslutningsvis att det är avprincipiellt intresse att markera varje enskild individs valfrihet att avgöravilken facklig organisation denne vill tillhöra eller om hon/han helt villavstå från medlemskap. I motion 1637 av m. fl. (m) föreslås attden negativa föreningsrätten skall skrivas in i grundlagen. Detta yrkandebehandlas av konsfitufionsutskottet (KU 1983/84:8). I 7 § MBL stadgas rätt för arbetsgivare och arbetstagareatt tillhöra arbetsgivar- eller arbetstagarorganisation. Detta kan beskrivassom positiv föreningsrätt. I 8 § fastslås att föreningsrätten skall varaokränkt. Det vanligaste fallet av föreningsrättskränkning som förbjuds genomdenna paragraf, hksom det förbjöds i fidigare lagstiftning, är att enarbetstagare blir uppsagd eller avskedad för att han eller hon ansluter sigtill en facklig organisafion. För bedömningen av behovet i praktiken av en lagstiftningom negativ föreningsrätt är det av betydelse att granska rättsläget på detarbetsrättsliga området för arbetstagare som vill vara oorganiserade. En sådangranskning görs av nya arbetsrättskommittén i det tidigare nämnda betänkandet.Kommittén konstaterar att den redan anställde, oorganiserade arbetstagarensrättsställning i förhållande fill arbetsgivaren är i det väsentliga likvärdigmed den fackligt organiserades, även utan att MBL innehåller regler som skyddför den negativa föreningsrätten. Anställningsskyddslagen ger t. ex. alla sammaskydd. En arbetstagare kan inte skiljas från sin anställning därför att han äroorganiserad. Detta gäller även om arbetsgivaren är bunden av s. k.organisafionsklausul. Det praktiska problemet gäller enligt kommittén i alltväsentligt det föreningsrättsliga skyddet för den som söker arbete. Detkonstateras därvid att en arbetsgivare kan, utan hinder avföreningsrättsreglerna i MBL, vägra en arbetstagare anställning av det skäletatt han är fackligt organiserad. Inte heller den positiva föreningsrättensträcker sig till att vara ett skydd även för den arbetssökande. Kommittén drarslutsatsen att ett föreningsrättsskydd -posifivt eller negativt - som skulle utsträckas till att omfatta även arbetssökande, i sak blir en fråga om man skalllagstifta mot s. k. organisationsklausuler, dvs. förbehåll i kollektivavtal omatt en arbetsgivare åtar sig att endast anställa arbetskraft som tillhör enviss organisation. Kommittén har gjort en undersökning av förekomsten avorganisationsklausuler i kollekfivavtalen på arbetsmarknaden. Undersökningenvisar att organisationsklausuler mätt i antalet arbetstagare som berörs avkollektivav- AU1983/84:5 13 tal med sådana klausuler efter hand får mindre betydelse.Vidare förekommer det att organisationsklausulerna får en annan och förarbetsgivaren mindre förpliktande avfattning än tidigare och att de byts ut motandra . Organisationsklausuler tas numera främst in i hängavtalpå sådana områden som kännetecknas av ett stort antal små och tillfälligaarbetsplatser. Ett exempel är byggbranschen. Det är utskottets mening att facklig anslutningprincipiellt bör ske frivilligt och vara en fråga för den enskildesbestämmande. Att den grundsatsen skall vara vägledande betyder emellertid inteatt man i rådande läge bör ingripa med lagstiftning mot organisationsklausulermed det ingrepp i avtalsfriheten som detta innebär. Utskottet noterar även isammanhanget att organisationsklausulernas betydelse på arbetsmarknaden efterhand har minskat. Utskottet stödjer med hänsyn till vad som sagts ovan inteheller förslagen om lagsfiftning rörande skydd för den negativa föreningsrättenmot bakgrund av att en sådan lagstiftning också skulle komma att innehållaregler som inkräktar på avtalsfriheten. Med det anförda avstyrker utskottetmofionerna 656, 667 och 1522. Facklig vetorätt i vissa fall Enligt MBL (38-40 §§)gäller/ac/c/ig vetorätt vid anlitande av entreprenörer i vissa fall. Dennavetorätt behandlas i två mofioner. m. fl. (m) anför i motion1636 att den praktiska fillämpningen på denna punkt medfört allvarligaolägenheter. Avsikten med lagstiftningen var enligt motionen aldrig attbestämmelserna skulle hindra seriösa entreprenörer, vilket sägs ske i många fall.De fackliga representanterna försöker utöka arbetsuppgifterna på den egnaarbetsplatsen genom att hindra anlitande av , entreprenörer. Det förekommerenligt motionärerna att enmansföretag regelmässigt åsätts stämpeln "ickeseriös". I motionen noteras att det utvecklingsavtal som harträffats mellan parterna på den privata arbetsmarknaden har uppmärksammathithörande frågor och man förutsätter att de därigenom får enfillfredsställande lösning. Skulle så inte bh fallet föreslås att lagstiftningövervägs. I motion 1523 av m. fl. (m, c, fp) framhålls att nyssnämnda utvecklingsavtal i och för sig är bra men att det inte avhjälper deproblem som den fackliga vetorätten i detta sammanhang ger. I motionen föreslåsdärför att 39 § MBL ändras så att arbetstagarorganisation inte ges möjlighetatt utestänga företag utan kollektivavtal/separatavtal från att konkurrera omentreprenader på "lika villkor". När en arbetsgivare vill lägga ut arbete på entreprenadgäller enligt MBL dels en särskild förhandlingsskyldighet för arbetsgivaren (38 §), dels en facklig vetorätt mot åtgärden i vissa fall (39 §). Vetorätten skall främst vara ett medel att förhindra kringgående av lagstiftning som reglerar förhållanden i arbetslivet men också att motverka försök att åsidosätta eller kringgå träffade kollektivavtal. AU1983/84:5 14 Lagen avser sådana arbeten somomfattas av kollektivavtal som arbetsgivaren är bunden av. Kortvariga ochfillfälliga arbeten samt arbeten som kräver särskild sakkunskap är undantagnafrån lagen. Den fackliga vetorätten utövas av centralarbetstagarorganisation. Saknas sådan tillkommer vetorätten denarbetstagarorganisafion som slufit kollektivavtalet. Vetoförklaringen medföratt arbetsgivaren inte får besluta eller verkställa den filltänkta åtgärden.Gör han det ändå kan han ådömas skadestånd. Detsamma gäller förarbetstagarorganisafionen om vetorätten utövats utan fog. Lagreglernas inriktning på förhandlingar har varit ett skälför parterna att anpassa tillämpningen genom kollektivavtal till förhållandenai den egna branschen. En vanlig teknik är därvid att man upprättar listor pågodkända entreprenörer. Påstått missbruk av vetorätten och yrkanden om lagreglermot detta har behandlats av utskottet med anledning av mofioner vid fleratillfällen . Frågan tas också upp i nya arbetsrättskommitténstidigare nämnda betänkande. Kommittén kommer för sin del till slutsatsen attdet saknas belägg för att vetorättsreglerna i större omfattning utnyttjas förandra syften än de avsedda. Några ändringar i rättsreglerna föreslås inte.Kommittén diskuterar möjligheterna att föra in en regel i MBL som skulleinnebära att ett veto inte skulle bli gilfigt om inte entreprenören och dennesfackliga motpart har fått fillfälle att vid en förhandling lägga fram sin syn.Kommittén avstår emellertid från att lägga fram något förslag med hänvisningfill bl. a. utvecklingsavtalet mellan LO/PTK och SAF. Enligt en anteckning tillförhandlingsprotokollet (3 §) skall utvecklingen på entreprenadområdet följasaktivt i det nyinrättade Rådet för utvecklingsfrågor. Utskottet delar kommitténs bedömning på denna punkt. Någonåtgärd med anledning av motionerna 1523 och 1636 i motsvarande del är därför intepåkallad. Motionerna bör avslås av . En rad motioner tar upp de fackligaorganisationernas rätt att använda blockad som stridsåtgärd. m.fl. (m) föreslår i motion 1636 lagfästa regler i syfte att begränsa blockadermot företag utan att därmed kränka arbetsmarknadens parters eljestgrundlagsskyddade rätt att vidta fackliga stridsåtgärder. Det anförs i mofionenatt organisationerna måste ta ett ansvar för att stridsåtgärder påarbetsmarknaden står i rimlig proportion fill det resultat man förväntar sigatt uppnå. Mofionärerna menar att de fackliga organisationerna på senare årinte förmått motsvara detta ansvar. Ett sådant fall gäller blockad motenmansföretag som enligt motionen över huvud taget inte bör få förekomma.Förbud mot sådan blockad föreslås bli införd i lagen. Förbud mot blockad avenmansföretag yrkas också i motion 1525 av m. fl. (c,m) vidfall av vägran att teckna avtal AU1983/84:5 15 separat eller via arbetstagarorganisation. Ett liknandeyrkande avseende enmansföretagare och familjeföretagare utan anställd personalfinns i mofion 2063 av m. fl. (c). m. fl. (m, c)yrkar slutligen i motion 1521 förbud mot blockad av företag oberoende avstorlek som inte har någon fackligt ansluten och som vägrar att teckna avtalseparat eller via arbetsgivarorganisation. Rätten att vidta stridsåtgärder på arbetsmarknaden finnsfastslagen i grundlagen (2 kap. 17 § regeringsformen). Denna grundlagsfästarätt kan begränsas genom lag eller kollektivavtal. I lagen om offentliganställning () finns regler som bl. a. begränsar rätten fill stridsåtgärderi fråga om arbete som består av myndighetsutövning. I övrigt saknaslagsfiftning för arbetsmarknaden i stort som begränsar rätten att gå till stridnär avtal inte gäller. Regler om fredsplikt i kollektivavtalsförhållande finnsi 415 §§ i MBL. Flertalet av dessa senare regler har överförts till MBL frånäldre lagstiftning utan större ändringar. Nya arbetsrättskommittén gör en allmän genomgång avrättsläget när det gäller vissa stridsåtgärder på arbetsmarknaden. Kommitténföreslår emellerfid inga ändringar i gällande lagsfiftning. Utskottet noterar för sin del att alltsedan den kollekfivaarbetsrätten började växa fram har de stridsåtgärder som arbetstagare resp.arbetsgivare kan vidta i konflikter på arbetsmarknaden betraktats somjämställda. De erkända formerna av stridsåtgärder behandlas på likvärdigt sätti fredsplikts-reglerna i MBL. Att som föreslås i mofion 1636 generellt begränsajust rätten fill blockad mot företag kan utskottet inte acceptera. Utskottetmenar f. ö. att den särskilda kartläggning av stridsåtgärderna som påregeringens uppdrag pågår bör avvaktas innan tar upptill behandling yrkanden av detta slag. Motion 1636 avstyrks därför i dennadel. Av samma skäl avstyrker utskottet förslagen i motion 1521 om förbud motblockad av företag som saknar fackligt anslutna. Även yrkandena i motionerna 1525, 1636 och 2063 om förbudav blockad mot enmansföretag avstyrks. När det gäller det senare fallet kandessutom konstateras att de blockader som vidtogs och somaktualiserade debatten på detta område är avslutade. Några blockader av dettaslag pågår såvitt utskottet har sig bekant inte f. n. I anslutning till denna behandling av konfliktåtgärder påarbetsmarknaden tar utskottet också upp ett yrkande i motion 2145 av ThorbjörnFälldin m. fl. om en redovisning av de konfliktbidrag som betalas ut avfackföreningar och arbetsgivarorganisationer samt storleken av dessa iförhållande till de sammanlagda medlemsavgifterna. Frågan tas i motionen upp ianslutning till ett krav om att riva upp tidigare beslut omskattereduktion för fackföreningsavgifter. I samband med behandlingen av yrkanden om rätttill avdrag vid inkomstbeskattning för medlemsavgifter till fackföreningaruttalade att en fullständig redovisning och kartläggning skullegöras av bl. AU1983/84:5 16 s. k. konfliktbidrag som betalas ut av fackföreningar ocharbetsgivarorganisationerna och storleken av dessa i förhållande till desammanlagda medlemsavgifterna (SkU 1981/82:2) innan tog ställning ifrågan. Sedermera beslutade om rätt till avdrag förfackföreningsavgifter (SkU 1982/83:15) varför utredningskravet numera tordesakna aktualitet. Motion 2145 bör därför i denna del inte föranleda någonåtgärd från sida. Skadestånd enligt denarbetsrättsliga lagstiftningen tas upp av () och Per-RichardMolén (m) i motion 1511.1 motionen anförs att många företag under senare årtvingats betala stora belopp fill de fackliga organisafionerna som skadeståndför överträdelser av bl. a. reglerna i medbestämmandelagen ochanställningsskyddslagen. Det sägs vidare att huvuddelen av dessa skadeståndtorde erläggas inte efter process i arbetsdomstolen eller de allmännadomstolarna utan efter underhandsuppgörelser mellan fackliga funktionärer ochberörda företag. Särskilt mindre företag är enligt motionen osäkra om gällanderättsregler och betalar följakfiigen hellre ett sådant "informelltskadestånd" än vågar sig in i en långvarig och dyrbar process infördomstol. Motionärerna förordar att konsekvenserna av den arbetsrättsligalagstiftningen analyseras i syfte att förhindra missbruk i detta sammanhang. Regeringen avslog en framställning frånFöretagareförbundet med samma innebörd. Brott mot lagstiftningen på arbetslivets område och motkollektivavtal är belagt med skadeståndsansvar. kan konstateras attregelsystemet är inriktat på att parterna genom förhandlingar skall lösauppkommande konflikter utan rättegång. Utskottet kan inte se något otillbörligti att en uppgörelse därvid leder fill att den fackliga organisationen fårekonomisk gottgörelse vid avtalsbrott. Ett problem i sammanhanget kanemellerfid vara att de parter som deltar i den förhandling som leder fillgottgörelsen är olika väl informerade om den praxis som utvecklats iarbetsdomstolen när det gäller skadestånd. Detta torde vara ett problem isynnerhet för de arbetsgivare som inte tillhör någon arbetsgivarorganisafion.Detta informafionspro-blem varken kan eller bör lösas genom beslut av riksdagen.Mot denna bakgrund finns det inte anledning för utskottet att föreslå någonåtgärd med anledning av motionen. Motion 1511 bör därför avslås av . Medbestämmande inom offentlig sektor Medbestämmandets utformning inomden offentliga sektorn tas upp i flera motioner. En huvudfråga är därvidformerna m. m. för medbestämmandet vid politiska beslut. (m) erinrar i mofion 1636 om att AU1983/84:5 17 avvägningsproblem i detta sammanhang när det gällerlandsting och kommuner skall tas upp i den utredning som har begärt,men att problemen när det gäller den statliga sidan kvarstår. En bestämdåtskillnad måste enligt motionen göras mellan utövningen av den politiskaledningen i landet och de fall då regeringen framträder i den mera begränsaderollen som arbetsgivare. Motionärerna begär en översyn av tillämpningen avmedbestämmandelagen i statsförvaltningen som syftar till en sådan begränsning.Även i motion 2063 av m. fl. (c) erinras om den utredning somriksdagen begärt om gränsdragningen mellan medbestämmandet och den politiskademokratin. En naturlig utgångspunkt för en sådan utredning bör enligt motionenvara att , regeringens och kommunernas politiska organ inte skallkunna begränsas av medbestämmandelagen i frågor där medborgarnas inflytande iså fall skulle minskas. m. fl. (c) tar i motion 1127 särskiltupp medbestämmandet i kommunerna och anför att det förekommer att MBL-aktiviteteräger rum i varje besluts- och beredningsled. Detta försvårar och fördröjerbesluten enligt motionärerna och är ytterst till nackdel för kommuninvånarna.Det bör enligt motionen vara tillräckligt med MBL-aktivitet en gång i varjefråga. Reglerna i MBL om medbestämmande för arbetstagare är iprincip fullt ut tillämpliga även inom den offentliga sektorn. k.avtalsförbud som fanns i äldre lagstiftning togs bort. Möjligheterna att träffakollektivavtal blev dock inte obegränsade. Det betonas i förarbetet till lagenom offentlig anställning () att avtal inte får träffas i strid mot tvingandelag, t, ex. regeringsformen och kommunallagen. Med hänsyn till den politiskademokratin borde avtal heller inte få förekomma rörande sådana frågor som äratt hänföra till den offentliga verksamhetens "mål, inriktning, omfattningoch kvalitet". I det s. k. särskilda huvudavtalet (SHA) förklarade sigparterna ense om att gränsen mellan medbestämmandet och den politiskademokratin skulle närmare bestämmas i fredliga förhandlingar. Om parternastannade i skilda meningar rörande utrymmet för avtal skulle tvistefrågan kunnahänskjutas till den offentliga sektorns särskilda nämnd (). På det kommunala området skedde efter det att MBL och LOAbeslutats ett särskilt utrednings- och lagstiftningsarbete som syftade till attvidga möjligheterna till medbestämmande. Resultatet blev ändringar ikonuiiunal-lagen som gjorde det möjligt att inrätta partssammansatta organ hoslandsting och kommuner (prop. 1978/79:188). beslutade (AU 1981/82:4 och 10) om enutredning när det gäller MBL om gränsdragningen i förhandlingsfrågor mot denpolitiska demokratin på de landstingskommunala och primärkommunala områdena.Regeringen har i skrivelse 1982/83:176 anfört att en utredning av det avriksdagen beslutade slaget inte kan väntas ge särskilt mycket utöver vad somredan är känt. Det sägs vidare att åtskiUiga av de problem som man hittillsupplevt i det praktiska arbetet hos kommuner och landsting helt säkert är AU1983/84:5 18 tillämpningsproblem som kan och bör lösas avtalsvägeneller direkt i tillämpningen. I skrivelsen erinras vidare om att centralamedbestämmandeavtal numera har träffats för de olika avtalsområdena inom denprimär-och landstingskommunala sektorn samt att utvecklingen är på gång motallt fler avtal även på lokal nivå, dvs. mellan kommuner och landsting ochderas fackliga motparter. Det framhålls att avtal i flera fall har träffats ombehandlingen av just sådana förhandlingsfrågor som tilldragit sig särskilduppmärksamhet i debatten om medbestämmandet och den kommunala politiskademokratin. Föredragande statsrådet drar slutsatsen att först om det skullevisa sig att avtalsvägen inte är framkomlig på det sätt som avsågs vidfillkomsten av MBL finns det anledning att återvända fill frågan om en särskildutredning om gränsdragningen mellan medbestämmandet för de kommunalanställda påena sidan och den polifiska demokratin på den andra. Enligt utskottets mening råder det bred politisk ochfacklig enighet om att arbetstagarinflytandet inom den offentliga sektorn måstevara underordnat den politiska demokratins krav. Detta var ju också en viktigutgångspunkt vid tillkomsten av MBL och . Utskottet vill inte förneka attdet i den praktiska hanteringen av medbestämmandet på den offentliga sektornfinns problem med gränsdragningen gentemot de krav den politiska demokratinställer. Men dessa problem bör i första hand lösas avtalsvägen. Som sägs iregeringens skrivelse håller gränsdragningsproblemen också på att utgenom avtal. Utskottet delar regeringens uppfattning att några ytterligareåtgärder inte bör vidtas förrän det visat sig att avtalsvägen inte är framkomlig.Här redovisade synpunkter är tillämpliga även när det gäller utformningen avmedbestämmandet inom den statliga delen av den offentliga sektorn. Aktuellayrkanden i motionerna 1127, 1636 och 2063 avstyrks därför av utskottet.Utskottet föreslår vidare att regeringens skrivelse 1982/83:176 läggs tillhandlingarna utan erinran från sida. En förändring av medbestämmandets utformning inomregeringens kansli tas upp i två motioner. m. fl. (c)konstaterar i motion 2063 att försök pågår att finna lämpliga, alternativa organisationsformerför den informations- och förhandlingsverksamhet som statens förhandlingsrådbedriver. Det påpekas i mofionen att det vikfiga måste vara att medbestämmandekan utövas när de verkliga besluten under en process tas inför ettregeringsavgörande samt att regeringen vid beslut har tillgång till allarelevanta fakta, också personalens ställningstagande till det slutliga förslaget.Det föreslås därvid att följande ämnesområden prioriteras - personalförändringarinom statens område, - flyttning avärendegrupper, - förändringar idet personalpolifiska regelsystemet. Vidareframhålls i motionen betydelsen av ett fungerande trygghetsavtal i dettasammanhang. Medbestämmandet i samband med regeringsarbetet tas också upp imotion AU1983/84:5 19 1538 av () som önskar en översyn avmedbestämmandelagen som syftar till en minimering av regeringens skyldighetatt MBL-förhandla.