bet · G701KU1 · 1983-12-31 00:00:00 — omvissa frågor ang. beredning av regeringsärenden m. m. De motioner som behandlas i förevarandebetänkande tar upp följande ämnen: 1. redovisning avkonsekvenserna av reformförslag - 1982/83:520 2. den statligautredningsverksamheten - 1982/83:416 3. krav påberedning av lagstiftningsärenden - 1982/83:1133 4. fastabesökstider för allmänhet hos statsråd - 1982/83:1677 5. distributionenav SFS - 1982/83:526. Redovisning av konsekvenserna av reformförslag I motion 1982/83:520 av GunnarBiörck i (m) hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som anförs i motion 1982/83:562 om nödvändigheten av att förslag frånregeringen generellt skall innehålla bedömningar av framtida ekonomiska,legislativa och förvaltnings-mässiga konsekvenser av förslagen i fråga. Motion 562, till vilken motion 520 hänvisar, tar uppfrågan om möjligheten att bemästra de samhällsekonomiska problemen.Motionens yrkande innehåller krav på en omprövning av finansieringsformerna förden allmänna försäkringen och sjukförsäkringen. I motionen framhålls bl. a.vikten av att mer effektivt än försöker bedöma konsekvensernapå sikt av fattade beslut. Frågans tidigare behandling m. m. Vid 1979/behandladeutskottet (KU 197.9/80:44) en motion av likaså i (m) varibegärdes att skulle utreda frågan om inrättandet av ett riksdagenskonsekvensinstitut. Utskottet avstyrkte motionen med följande motivering. Utskottet delar den uppfattning sommotionen ger uttryck för, nämligen vikten av att bredaste möjligabeslutsunderlag självfallet bör stå till buds i fråga om långsiktiga effekterav riksdagsbeslut i olika samhällsfrågor. Utskottet vill vad gäller riksdagensutredningsresurser framhålla att till sitt förfogande har en välutbyggd utskottsorganisation, inom vilken stora möjligheter till belysning avärendena finns, t. ex. genom inhämtande av upplysningar från expertis utanförriksdagen. Ett annat organ som har betydelse i sammanhanget är riksdagensupplysningstjänst som fått ökade utredningsresurser. Det bör i sammanhangeterinras om att på grundval av förslag från den s. k.arbetsformsutredningen 1 1983/84. KU1983/84:1 2 under förra beslöt en ganska kraftig uppräkningav det s. k. parfigruppstödet i syfte att bereda partierna större möjligheterän att få olika frågor allsidigt belysta. Som ett resultat avarbetsformsutredningens verksamhet kan vidare nämnas, att revisorerfått en närmare anknytning till riksdagsutskotten på det sättet att regelbundetsamråd numera äger rum mellan utskotten och revisorerna. Avsikten härmed är bl.a. att utskotten skall ha möjlighet att initiera granskning och uppföljningfrån revisorernas sida av effekterna av riksdagsbeslut på olika områden. Allmänt sett är det som framhållits angeläget attriksdagen i ökad utsträckning ägnar sig åt frågor av långsiktig karaktär. Detbör därvid pekas på det förhållandet att det i vårt land förekommer enlångsiktig planering på skilda områden av den offentliga verksamheten - enplanering som också redovisas för och vars resultat tarställning till. Genom det i mycket utvecklade kommittéväsendet, gesmöjlighet för de polifiska partierna att på ett tidigt stadium innan reformerbeslutas få till stånd analyser av framtidseffekterna i fråga om de åtgärdersom planeras. Nämnas bör också de ekonomiska långtidsutredningarna somförekommit alltsedan slut och som syftar till att gestatsmakterna underlag för den framtida planeringen inom skildasamhällsområden. Utskottet vill slutligen understryka, att regeringensjälvfallet har ett stort ansvar när det gäller att för redovisaeffekterna på lång sikt av de förslag regeringen lägger fram. Det bör i sammanhanget nämnas, attregeringen gav direktiv till samtliga kommittéer och särskildautredare angående finansiering av reformer. Enligt dessa skall utgångspunktenvara att alla förslag som kommittéerna lägger fram skall kunna genomföras inomramen för oförändrade resurser på det område som förslagen avser. Omkostnadskrävande förslag läggs fram, måste således samfidigt visas hurförslagen kan finansieras genom besparingar i form av rationaliseringar ochomprövning av pågående verksamhet inom utredningsområdet. Kostnadsberäkningarnaskall, sägs det, vara väl genomarbetade och ta hänsyn till alla kostnader somkan uppstå oavsett om de drabbar staten, kommuner eller enskilda. Kommittéernabör vidare enligt förslaget så omsorgsfullt som möjligt belysa de indirektaeffekterna i form av exempelvis ökad administration och ökat krångel, somförslagen kan medföra för myndigheter och enskilda (dir. 1980:20). I motion 1982/83:416 av BertilFiskesjö m. fl. (c) hemställs, att beslutar att som sin mening geregeringen till känna vad som i motionen angetts om inriktningen avutredningsverksamheten. Mot bakgrund av den förändrade inriktning av den statligautredningsverksamheten som regeringen aviserade efter sitt tillträde hösten1982 pekas i motionen på vissa krav som motionärerna anser attutredningsväsendet måste uppfylla. Mot regeringens syfte att nå ökad snabbhetoch effektivitet riktas inga erinringar liksom inte heller mot den avregeringen angivna KU1983/84:1 3 tidsramen - normalt . Man bör också enligt motionenbibehålla den ordning som införts , att utredningarna skall göraberäkningar över vad utredningsförslagen kan komma att kosta. Vidare börutredningarna - såsom skett i några fall - presenteraalternativa förslag som underlag för remissbehandling och debatt. Däremotuttalas i motionen kritik mot det som sägs vara det huvudsakliga inslaget iregeringens ambitioner, nämligen att en allt större del avutredningsverksamheten skall ske internt i departement och ämbetsverk. En ökadcentralisering till kanslihuset innebär enligt motionen att förslag somföreläggs knappast alls är utredda och att remissbehandling ochlagrådsgranskning försummas. Med den betydelse utredningarna vanligen har förde kommande besluten är det enligt motionen mycket viktigt att verksamheten istörre frågor bedrivs av fristående utredningar under medverkan av olikaåsiktsinriktningar och intressen i samhället. Detta inte bara tillförutredningsarbetet kunskaper och erfarenheter av annat slag än vad somrepresenteras av byråkratin utan ger också en effektiv insyn i och fördjupadekunskaper om olika verksamhetsområden och samhällsproblem, vilket givetvis ärav stor betydelse för riksdagsbehandlingen och samhällsdebatten. har tidigarevid fiera tillfällen berört frågan om sammansättningen av offentligautredningar. I betänkanden underströk de dåvarandeoppositionspartierna i utskottet (m, c och fp) bl. a. vikten av atl offentligautredningar rörande frågor av principiell betydelse fick en parlamentarisk sammansättning(KU 1970:24, 1971:18 och 1982:36). I grundlagspropositionen (1973:90) berördes i anslutningtill reglerna om regeringsarbetet (s. 288) också frågor om de offentligautredningarnas sammansättning. Departementschefen framhöll, atl det ytterstankommer på regeringen att avgöra hur den utredning borde bedrivas som ansesbehövlig som grundval för förslagen men att utredning genom parlamentarisktsammansatta kommittéer var ett utomordentligt värdefullt inslag vid beredningenav lagstiftningsfrågor och andra likartade viktigare ärenden. Liksom ditfillsansåg han att denna utredningsform borde utnyttjas i betydande omfattning. Utskottet har därefter i en rad betänkanden behandlat detstatliga utredningsväsendet dels med anledning av motioner, dels i granskningsarbetet.Se t. ex. KU 1973:44, 1974:51, 1975:12, 1975/76:3, 1976/77:5 och 1980/81:8. 1 sistnämnda betänkande uttalade ett enhälligt utskottföljande i anledning av en motion (1 fp) om bl. a. en vidgad användning avkonsulter i utredningsverksamheten. 1 1983/84. KU1983/84:1 4 Kommittéväsendets starka ställningi den svenska politiska beslutsprocessen är framför allt en följd av dengrundlighet och saklighet som av tradition präglar arbetet i de offentligautredningarna. Genom att kommittéerna i så stor utsträckning harparlamentariskt inslag är det också ofta möjligt att åstadkomma en bredpolitisk förankring inför viktiga samhällsreformer. Enligt utskottet är detangeläget att slå vakt om det värdefulla inslag i beslutsprocessen somkommittéväsendet utgör. har kommittéväsendet förändrats i olikahänseenden. Dessa förändringar har bl. a. syftat till att effektivisera arbetetinom utredningarna. Ett fortsatt arbete i denna riktning är enligt utskottetangeläget. Något initiativ från sida i denna fråga är dock inteerforderligt. 1 sammanhanget bör också framhållas att utskottet i singranskning av regeringen även i fortsättningen avser att uppmärksamma frågorsom rör kommittéväsendet. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottetmotionen. Krav på beredning av lagstiftningsärenden I motion 1982/83:1133 av GötheKnutson m. fl. (m) hemställs, att hos regeringen anhåller om enutredning i syfte att förstärka regeringsformens beredningskrav i enlighet medvad som anförs i motionen. I motionen framhålls den stora betydelse för dendemokratiska beslutsprocessen som en grundlig beredning av regeringsärendenahar. På grundval av ett exempel från det praktiska lagstiftningsarbetetifrågasätts i motionen om regeringsformen ger ett tillräckligt skydd förberedningskravet. Frågan bör enligt motionen bli föremål för utredning. Frågan om beredning avregeringsärenden regleras i 7 kap. 2 § regeringsformen. Enligt stadgandetskall vid beredningen av regeringsärenden behövliga upplysningar och yttrandeninhämtas från berörda myndigheter. I den omfattning som behövs skall tillfällelämnas sammanslutningar och enskilda att yttra sig. Enligt förarbetena till regeringsformen (prop. 1973:90 s.287) borde formerna för regeringens beredning av olika slags regeringsärenden iprincip inte regleras i grundlag. Undantag gjordes dock för det moment iregeringsarbetet som brukar kallas remissförfarandet. Bakgrunden härtill äratt inhämtande av yttranden från myndigheter, organisationer och andra enskildasammanslutningar betraktas som ett så viktigt led i den svenska demokratiskabeslutsordningen att det kommer till uttryck i regeringsformen. Regeringens skyldighet att i lagstiftningsärenden höralagrådet är särskilt reglerad i 8 kap. 18 § regeringsformen. Det bör i sammanhanget nämnas, att riksdagsutskotten i 4kap. 10 § riksdagsordningen tillagts en rätt att infordra yttranden ochupplysningar från statliga myndigheter. Vid riksdagsbehandlingen av ettregeringsförslag KU1983/84:1 5 kan således komplettera den information somregeringsförslaget innehåller. Vidare kan pekas på några former av intern beredning somenligt praxis förekommer. Allmän beredning med samfiiga statsråd hållsregelbundet i anslutning till regeringssammanträdena. Gemensamberedning -samråd mellan två eller flera statsråd - är också vanligt förekommandeliksom informella överläggningar mellan statsråden, t. ex. s. k. lunchberedningar.En form för samarbete mellan olika departement är s. k. delning av viktigareregeringsbeslut, varigenom statsråd och tjänstemän i andra departement fårtillfälle att lämna synpunkter. En konstitutionell granskning avförfattningsförslag från alla departement sker i statsrådsberedningen. Beredningen av regeringsärenden är från skildautgångspunkter ofta föremål för utskottets uppmärksamhet i samband medgranskningen av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenashandläggning. 11977/granskningsbetänkande (KU 1977/78:35) lämnades enredogörelse för beredningen av regeringsärendena och de olikaberedningsformerna. Utskottet har också vid sin granskning av regeringen iåtskilliga fall studerat beredningen av särskilda ärenden. Fasta besökstider för allmänheten hos statsråd I motion 1982/83:1677 av KarinAhrland (fp) hemställs, att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fasta besökstider för allmänheten hos statsråden. Motionen tar upp problemet med allmänhetens möjligheteratt få personlig kontakt med ett statsråd. Det framhålls att med hänsyn tillstatsrådens alltid lika pressade tidsscheman blir det ofta beroende på tillfälligheterom en enskild medborgare kan nå fram till statsrådet personligen. 1 motionenföreslås att statsråden efter dansk förebild skulle ha en mottagningstid förallmänheten. I finns det en tradition att statsrådenhar besökstid för allmänheten på sina resp. tjänsterum kl. 10-11.Är ett statsråd förhindrad meddelas detta i pressen. Motionären kräver intelagstiftning i frågan men anser att bör ge en rekommendation ienlighet med motionens förslag. I motion 1982/83:526 av (båda m) hemställs, att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om skyndsam distribution av Svenskförfattningssamling till berörda myndigheter. I motionen påtalas fall där berörda myndigheter intekunnat tillämpa ny lagstiftning på grund av att de inte fått del avtillämpningsföreskrifterna till lagen. Som exempel pekas på vapenlagstiftningenoch skrotlagstiftningen. KU1983/84:1 6 Statsrådsberedningen har i en den28 dagtecknad promemoria lämnat följande upplysningar om de imotionen aktualiserade lagarna och om rutinerna vid distributionen av SFS: beslutade den 2 december1981 omfattande ändringar i vapenlagstiftningen. De ändringar som varföranledda av anslutning fill en europeisk vapenkonvention skulleträda i kraft den dag regeringen bestämde. Övriga ändringar skulle träda ikraft . beslutade regeringen utfärda lagen(1981:1360) om ändring i vapenlagen (1973:1176). Lagen utkom från trycket i SFSden 7 januari 1982.1 anledning av den ändrade lagstiftningen utfärdaderegeringen förordningen (1982:66) om ändring ivapenkungörelsen (1974:123). Förordningen utkom från trycket i SFS den 2 mars1982 och trädde i kraft . Det fåtal ändringar som hade samband medden europeiska vapenkonventionen trädde i kraft . Detta skeddesedan regeringen beslutat utfärda en förordning omikraftträdande av ändringarna. Förordningen (SFS 1982:215) utkom från trycket iSFS . Lag (1981:2) om handel med skrot och begagnade varor tråddei kraft . Den utfärdades av regeringen ochutkom från trycket i SFS . Inför ikraftträdandet av lagenutfärdade regeringen förordningen (1981:402) om handel medskrot. Den utkom från trycket i SFS och trädde i kraft den 1juli 1981. Inte i något av dessa fall har författningarna kommit utfrån trycket senare än före ikraftträdandet. Den löpande upplaganav SFS sänds till abonnenterna som författningarna kommer ut fråntrycket och når dem vanligtvis dagen därefter. Enligt uppgift frånSFS-expeditionen vid Liber/Allmänna Förlaget erhåller samtliga polisdistriktden löpande upplagan av SFS. De problem motionärerna pekar på torde inte ha någotsamband med distributionen av SFS och en lösning på dem måste därför sökas påandra vägar. De motioner som behandlas i dettabetänkande avser i huvusak handläggningsordningen inom ,alltså frågor som utskottet regelmässigt ägnar stort intresse vid singranskning av statsrådens ämbetsutövning och regeringsärendenas handläggning.Utskottet vill därför allmänt framhålla att många av de frågor som motionernatar upp kan utskottet förväntas återkomma till i samband med den årligagranskningen. Motion 520 av i syftar till attregeringens förslag till i ökad utsträckning skall innehållabedömningar av de framtida konsekvenserna av förslaget. Utskottet har tidigare med anledning av en motion av sammemotionär (KU 1979/80:44) framhållit regeringens ansvar att redovisa effekternapå lång sikt av de förslag som föreläggs . I betänkandet pekadeutskottet på olika medel som står till förfogande för den planering som dåefterlystes. Utskottet vill tillägga att genom regeringsdirektiv , KU1983/84:1 7 riktade till samtliga kommittéer och särskilda utredare,skall utgångspunkten vara att alla förslag skall kunna genomföras inom ramenför oförändrade resurser. Vid kostnadskrävande förslag måste således visas, attde kan finansieras genom besparingar i form av t. ex. rationaliseringar.Kostnadsberäkningarna skall omfatta alla kostnader som kan uppstå oavsett omde drabbar staten, kommuner eller enskilda. Också indirekta effekter skallbelysas. Det bör vidare erinras om att inom statsrådsberedningenfinns en särskild planeringsgrupp med uppgift att särskilt ägna sig åt politiskplanering och framtidsfrågor. Mot bakgrund av det anförda och med hänsyn till de allmännakrav på utgiftsplanering som föranleds av ett kärvare ekonomiskt läge kan detenligt utskottets mening förutsättas att regeringen är medveten om vikten avatt i sina reformförslag göra sådana framtidsbedömningar som motionen tar siktepå. Utskottet finner det därför inte påkallat med ett tillkännagivande tillregeringen av den innebörd som föresläs i motionen. Motionen avstyrks därför. Mofion 416 av Berfil Fiskesjö m. fl. (c) tar upp denstatliga utredningsverksamheten och understryker värdet av parlamentarisktsammansatta utredningar. Utskottet har tidigare behandlatfrågan om sammansättningen av offentliga utredningar och därvid framhållitbetydelsen av att i kommittéerna i stor utsträckning ingår representanter förriksdagspartierna. Utskottet har fortfarande samma uppfattning. Det ärnaturligtvis viktigt att kommittéerna arbetar snabbt och effektivt. Ieffektivitetskravet ingår emellertid att ämnet blir föremål för en allsidigbelysning. Denna tillgodoses enligt utskottets mening i de flesta fall bäst avatt- som sker i parlamentariskt sammansatta utredningar - skilda politiskameningsriktningar får påverka utredningsarbetet. Det ankommer på regeringen att från fall till fall avgöravilken utredningsform som bör användas. Utskottet utgår ifrån att regeringeninte har någon annan uppfattning om värdet av parlamentariskt sammansattautredningar än utskottet. Någon särskild åtgärd med anledning av motionen ärenligt utskottets mening inte erforderlig. Motionen avstyrks följaktligen. I motion 1133 av m. fl. (m) krävs enutredning i syfte att förstärka grundlagens krav på beredning avregeringsärenden. Enligt 7 kap. 2 § regeringsformen skall vid beredning avregeringsärenden behövliga upplysningar och yttranden inhämtas från berördamyndigheter och i den omfattning som behövs tillfälle lämnas sammanslutningaroch enskilda att yttra sig. I övrigt lämnar grundlagen - förutom reglerna omlagrådets hörande - frågan om formerna för beredningen av regeringsärendenoreglerad. Utskottet delar den uppfattning som gavs uttryck för igrundlagspropositionen (1973:90) att de närmare formerna för regeringensberedning av olika KU 1983/84:1 8 regeringsärendeni princip inte bör regleras mer ingående än som skett i grundlagen. Enregerings arbetsformer kan variera beroende t. ex. på om det är enenpartiregering eller en koalitionsregering och det är enligt utskottets meningviktigt att varje regering själv får närmare bestämma om sina arbetsformerliksom det får ankomma på resp. föredragande statsråd att i första hand avgörasättet för och omfattningen av beredningsprocessen i det enskilda ärendet. Med det anförda avstyrkerutskottet motion 1133. Fråganom införande av fasta besöksfider för allmänheten hos statsråd behandlas imotion 1677 av (). Utskottetär självfallet posifivt till motionens syfte att skapa ett så rättvist systemsom möjligt för medborgarna att nå fram till statsråden. Formerna förstatsrådens kontakter med allmänheten är emellertid, liksom de närmare reglernabeträffande regeringens arbetsformer, enligt utskottets mening ett område somregeringen och de enskilda statsråden själva skall ha rätt att bestämma över.Utskottet avstyrker därför motionen. () tas upp i motion 526 av ochElisabeth (båda m). Imofionen anges som exempel två fall där distributionen av tillämpningsföreskriftertill vissa lagar utfärdade av regeringen inte kommit berörda myndigheter fillhända förrän efter lagsfiftningens ikraftträdande. De båda exemplen harkommenterats i en promemoria från statsrådsberedningen, av vilken framgår attförseningarna inte kan ha berott på en fördröjd distribu-fion. Fråganom utgivningen av SFS hör fill de ämnen som kontinuerligt behandlas vidutskottets granskning av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenashandläggning. I detta sammanhang görs en systematisk genomgång av förhållandetmellan författningarnas ikraftträdande och fidpunkten då de utkommit fråntrycket. Senast granskades ämnet (KU 1981/82:35) och utskottetkonstaterade då att förbättringar enligt utskottets mening kunde uppnås genomökade ansträngningar inom . Utskottet har för avsikt attåterkomma till frågan under innevarande . Härutöver anser utskottet detinte vara påkallat med någon åtgärd från sida. Utskottet avstyrkerdärför motionen. 1. att avslår motion 1982/83:520, 2. att avslår motion 1982/83:416, 3. att avslår mofion 1982/83:1133, 4. att avslår motion, 1982/83:1677, 5. att avslår motion 1982/83:526. KU1983/84:1 9 Närvarande: (), (), YngveNyquist (s), (), Hans Nyhage (m), (),i (m), (), (), (), (), (), (), ()och (vpk). Berfil Fiskesjö (c), () och KarinAhrland (fp) som ansett att utskottet beträffande motion 1982/83:416 bortanföra och hemställa följande: Motion 416 av m.fl. (c) tar upp den statliga utredningsverksamheten och understryker värdet avparlamentariskt sammansatta utredningar. Utskottet har tidigare behandlatfrågan om sammansättningen av offentliga utredningar och därvid framhållitbetydelsen av att i kommittéerna i stor utsträckning ingår representanter förriksdagspartierna. Utskottet har fortfarande samma uppfattning. Det ärnaturligtvis viktigt att kommittéerna arbetar snabbt och effektivt. Ieffektivitetskravet ingår emellertid att ämnet blir föremål för en allsidigbelysning. Denna tillgodoses enligt utskottets mening i de flesta fall bäst avatt - som sker i parlamentariskt sammansatta utredningar - skilda politiskameningsriktningar får påverka utredningsarbetet. En viktig aspekt är också attrepresentafionen i utredningar ger de medverkande insyn i och fördjupadekunskaper om olika verksamhetsområden och samhällsproblem. Enligt utskottets mening är regeringens uttalade avsikteratt lägga en allt större del av utredningsverksamheten internt i departementenoch ämbetsverken mycket betänkliga. Följden härav kan befaras bh, attregeringen förelägger dåligt förberedda förslag. En ökadcentralisering och en ökad avskärmning bl. a. för den politiska oppositionenkan bli ytterligare negativa effekter härav. Utskottet vill med hänsyn fill det anförda förorda attriksdagen riktar ett tillkännagivande till regeringen av den innebörd somföreslås i motion 416. att med bifall tillmotion 1982/83:416 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört om medverkan av representanter för de politiska partierna i offentligautredningar. KU1983/84:1 10 Särskilt yttrande angående motion 1982/83:1677. Jag delar utskottets uppfattning att regeringen och deenskilda statsråden själva måste bestämma om kontakterna med allmänheten. Jaghar därför inte heller begärt lagstiftning utan endast rekommendafioner frånriksdagen. Även om utskottet avstyrkt motionen tar jag fasta på att utskottetär positivt till syftet med motionen, och jag utgår från att regeringen noterardetta.