bet · G701SoU14 · 1983-12-31 00:00:00 — I motion 1983184:785 av ErkkiTammenoksa (s) hemställs att som sin mening ger regeringen till kännavad i mofionen anförts om särskilda åtgärder för äldre invandrare. Motionärenframhåller att många invandrare kommit fill den åldern att frågan om speciellaåtgärder i äldreomsorgen är aktuella och att önskemål om särskilda språkenheterframförts speciellt av finska pensionärer. Genom avslutade och pågåendeundersökningar i olika kommuner har enligt mofionären tillräckligt med faktaframkommit som motiverar särskilda insatser för äldre invandrare. Mofionärenanför vidare bl. a. att frågan visserligen är en angelägenhet men attdet är på fiden att och invandrarverkets samlade erfarenheteraktualiserar åtgärder där statsmakterna kan vara initiativtagande. I motion 1983/84:2076 av m.fl. (fp)hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i mofionenanförts beträffande äldre invandrares villkor i åldringsvärden (yrkande 3).Motionärerna anför bl. a. att de äldre invandrarnas situation inteuppmärksammats tillräckligt. Många av invandrarna drömmer om att åka hem när deblir äldre men av olika anledningar kanske det inte alltid blir så. SoU1983/84:14 11 Det är viktigt att kommuner och landsting, gärnafillsammans med invandrarorganisationerna, undersöker vilka behov och önskemålde äldre invandrarna har. Mofionärerna framhåller vidare bl. a. att ensvårighet är språket och att det därför från en del invandrarföreningarframförts önskemål om att personer som talar samma språk skall få möjlighet attkomma till samma avdelning i eller ålderdomshem och att det därskall finnas tvåspråkig personal. Kravet är enligt motionärerna ett rimligtönskemål. Det behövs vidare förbättrad information till svenskfalande personali invandrarfrågor om hur tolkhjälp kan och bör användas. Motionärerna framhåller vidare att fantasi ochokonventionella lösningar behövs för att göra livet lättare för de äldreinvandrarna och att detta inte alltid kräver ökade ekonomiska resurser. Det kanenligt motionärerna ofta räcka med organisatoriska förändringar. I motion 1983/84:2532 av m.fl. (c)hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till kännavad i motionen anförts om äldre invandrares situation och om behovet avsärskild stafisfikbearbet-ning för att kartlägga behov inom olikainvandrargrupper (yrkande 2). Mofionärerna anför bl. a. att invandrargruppernaoch deras förhållanden uppmärksammats på olika sätt medan däremotäldre invandrare och deras situation inte beaktats. Vissa begränsade studierhar visserligen gjorts, bl. a. av statens invandrarverk, men det har gällt enstakaoch geografiskt avgränsade invandrargrupper. Hur äldreomsorgen skall ordnas förolika invandrargrupper är f. n. en av de mest angelägna praktiska frågorna vidden forfiöpande planeringen av äldreomsorgen i många kommuner. Trots aft man iett antal kommuner redan skaffat sig värdefulla insikter genom kartläggningaroch försöksverksamhet är det nödvändigt att genom statistiskaregisferbearbetningar skaffa sig en bild av hur gruppen äldre invandrare ser utoch så långt möjligt ta reda på vilka behov dessa människor har. Det behövsenligt motionärerna bl. a. särskilda bearbetningar av statistiken för att fåfram antalet äldre i olika språkgrupper. Utskottet har senast i sitt av godkändabetänkande SoU 1982/83:23 behandlat frågan om äldre invandrare, varvidutskottet bl. a. anförde följande (s. Som mofionärerna framhållit är deten viktig fråga hur äldreomsorgen skall ordnas för olika invandrargrupper. Detär därför angeläget, såsom motionärerna framhåller, att äldre invandraressituation klarläggs och att de särskilda behov av omsorger dessa människor harutreds. Som redogjorts för i det föregående har också vissa undersökningargjorts. De ger bl. a. vid handen att förväntningarna kring ålderdomen skiljersig åt mellan olika invandrargrupper och att äldre invandrare i storutsträckning har problem med svenska språket. Detta kan lätt leda tillisolering och inaktivitet, vilket i många fall ställer särskilda krav påäldreomsorgerna i fråga om värdbehov, behov av tvåspråkig personal, kulturellahänsynstaganden etc. SoU1983/84:14 12 Det utredningsarbete som påbörjatskring äldre invandrares problem bör enligt utskottefs mening fortsätta.Utskottet vill därvidlag påpeka behovet av att följa upp de studier som utförtsi vissa kommuner. Det ankommer i första hand på ochinvandrarverket att forfiöpande följa upp de äldre invandrarnas förhållandenoch överväga behovet av särskilda åtgärder för dessa äldre. Statlig myndighet skall enligtförordningen (1976:310) om åtgärder för invandrare m.fl., i enlighet med deriktlinjer för invandrar- och minoritetspolitiken som har godkänt,inom sitt verksamhetsområde forfiöpande beakta sitt ansvar för invandrare ochspråkliga minoriteter och därvid uppmärksamma att särskilda åtgärder kanbehövas i fråga om nämnda grupper. På äldreomsorgsområdet ankommer dettamyndighetsansvar i första hand på och invandrarverket. Enligt vad utskottet inhärntat pågår f. n. ett arbete isocialstyrelsens regi på aft ta fram statistiska uppgifter om invandrare ochminoriteter inom hälso-och sjukvården samt . Bakgrunden härfillär aft de uppgifter som finns anses vara alltför knapphändiga för att kunnaanvändas på ett meningsfullt sätt. För styrelsens planering av uppföljningen avbl. a. äldreomsorgen har det därför bedömts erforderligt att ta framinformation i form av statistik. Arbetet sker i projektform och bedrivs isamarbete med bl. Från invandrarverkets sida ser man enligt uppgift bl. a.som sin uppgift aft få fill stånd studier kring olika invandrargruppers behovav äldreomsorg och sjukvård samt beträffande förhållandena förinvandrarpensionärer i allrhänhet. avser aft tillsammans medsocialstyrelsen samt kommun och landsfingsförbunden verka för förbättring avinvandrarkunska-pen hos personal och förtroendevalda inom äldreomsorgen. Utskottet konstaterar att eft statistisktkartläggningsarbefe påbörjats av som bl. a. syftar till att tafram ett kunskapsunderlag beträffande frågan hur gruppen äldre invandrare serut och deras särskilda behov. Kartläggningen sker i samarbete med bl. Med hänsyn härtill och till invandrarverketsverksamhet är enligt utskottets mening något initiativ inte påkallatmed anledning av vad som anförts i motion 1983/84:2532 (yrkande 2). Utskottetvill i detta sammanhang även peka på att en arbetsgrupp inom hälso- ochsjukvårdsberedningen (S 1983:02) inom projektet och sjukvård inför90-talet (HS 90) f. n. arbetar med att ta fram en kunskapsöversikt och ettåtgärdsprogram som är tänkt att utgöra ett underlag för landstingens ochsocialstyrelsens fortsatta arbete med att bättre anpassa hälso- och sjukvårdenfill invandrarnas behov. När det gäller den mer allmänna frågan om äldreinvandrares villkor inom åldringsvården och om särskilda åtgärder för äldreinvandrare vill utskottet till att börja med erinra om att äldreberedningen (S1981:01) inom ramen för det program för den framfida äldfeomsorgen som enligtuppgift avses att läggas fram även kommer att fa upp frågor som röräldre SoU1983/84:14 13 Som ett led i detta arbete harberedningen publicerat en rapport. Invandrarna och äldreomsorgen (1983), medanledning av en konferens som äldreberedningen i samarbete med bl. a.socialstyrelsen och invandrarverket hållit . I rapportenframhålls bl. a. att hänsyn till invandrargruppernas etniska, språkliga ochkulturella särdrag är viktig när det gäller att uppfylla delmålen(normalisering och självbestämmande) för äldreomsorgen samt att de åtgärdersom behövs för att nå dessa mål kan behöva utformas på ett sätt som fråntraditionell svensk synvinkel kan verka mer eller mindre främmande. Utskottet har fidigare i betänkande SoU 1982/83:23 (s. 8)redogjort för den probleminventering som dittills gjorts av äldre invandraresproblem och behov, bl. a. inom ramen för socialstyrelsensäldreomsorgsprogramverksam-het. Därutöver har numera fillkommit rapporten glappet (rapport nr 16, ), som utgör en studie avjugoslaviska invandrare och åldrandet i hemlandet och i . I övrigt fårutskottet hänvisa fill redogörelsen i nämnda betänkande. Utskottet vill i detta sammanhang även peka på attsocialstyrelsen på hälso- och sjukvårdsområdet givit ut en särskild promemoria(pm 46/83), Invandrarnas möte med svensk sjukvård. I promemorian betonas bl. a.vikten av att hålla i minnet aft olika invandrargrupper sinsemellan skiljer sigåt i en mängd avseenden, t. ex. utbildning, religion, skälen för att flyttatill , fidigare erfarenheter av att leva som minoritet etc. Finländarna är den största gruppen invandrare i Sverige.En förstudie rörande såväl dem som vistats i som dem som återvänt fillFinland har utförts genom försorg. Enligt vad utskottetinhämtat stöder och följer vidare invandrarverket och äldreberedningen ettprojekt om vård av "Äldre finska invandrare i Olofsfröm". Genom ettomfattande enkätunderlag har man därigenom fått kännedom om finska pensionärersÖnskemål. samarbetar vidare med finska myndigheter kring fråganom äldre invandrares flyttning mellan länderna. Motionärerna framhåller i motionerna bl. a. de svårigheterspråket vållar äldre invandrare och aft deras språksvårigheter i störreutsträckning måste beaktas. Utskottet delar denna uppfattning. Det är obestridligtatt äldre invandrares ursprung och språkkunskaper utöver det egna modersmålethar stor betydelse för deras möjligheter aft fillgodogöra sig den service somerbjuds. a. är möjligheten att ta del av den information som tillhandahållsviktig. Detta innebär med nödvändighet ett ökat behov av flerspråkig personalinom äldreomsorgen, särskilt med hänsyn fill den ökade tonvikten på eget boendeoch på att äldre skall ges möjlighet att bo kvar i sin invanda miljö. Dettagäller självfallet även äldre invandrare. Språkkunskaper hos personalen är t.ex. ofta en förutsättning för aft äldre invandrare skall kunna få adekvat hjälpi olika situationer. Förekomsten av flerspråkig personal är vidare ägnad attförebygga och bryta isolering och inaktivitet hos denna grupp äldre. Det är därför enligt utskottets mening angeläget att SoU1983/84:14 14 kunskaperna hos den tvåspråkiga personal som finns tastill vara och utnyttjas. Enligt vad utskottet inhämtat kommer invandrarverket inomkort att publicera en rapport med anledning av eft försöksprojekt beträffandetvåspråkig personal inom bl. a. äldreomsorgen. Vidare övervägs inomsocialstyrelsen eft särskilt s. k. invandrarprogram som är tänkt att behandlaolika invandraraspekter inom styrelsens verksamhetsområde, bl. a. inomäldreomsorgen. Tankar finns även på att inom ramen för defta program sökautarbeta en policy för tvåspråkig personal i samarbete med berörda organ.Socialstyrelsen och samarbetar dessutom f.n. kring eftprojekt som syftar fill aft fa reda på de erfarenheter som redan finns ute ikommunerna om äldre invandrare inom äldreomsorgen. Resultatet avutredningsarbetet är avsett att tillhandahållas övriga kommuner i landet för attunderlätta planeringen av äldreomsorgen. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottetmofionerna /84:785 och 1983/84:2076 (yrkande 3). Beträffande de medel förutvecklingsprojekt som omnämnts i det föregående vill utskottet dessutom erinraom att dessa är avsedda att komma fill användning för bl. a. äldre ochhandikappade invandrare (prop. 1983/84:9 s. 15). Kommunerna har enligtsocialtjänstlagen (1980:620) det yttersta ansvaret för att den som vistas ikommunen får det stöd och den hjälp de behöver. Detta ansvar innebär emellertidinte någon inskränkning i det ansvar som vilar på andra huvudmän. När detgäller omsorgen om människor med handikapp skall socialnämnden verka för afthandikappade får möjlighet att delta i samhällets gemenskap och leva som andra.Socialnämnden skall vidare medverka till att handikappade får meningsfullsysselsättning och bosfäder anpassade efter deras behov av särskilt stöd. Förhandikappade särskilt betydelsefulla verksamheter inom kommunernas socialaservice är färdtjänst och social hemhjälp. Varje sektor av samhället som sörjer för medborgarnasvälfärd har också ansvaret för att de medborgare som behöver särskildastödåtgärder på grund av handikapp får dessa behov tillgodosedda. Handikappfrågorav olika slag handläggs därför normalt av den myndighet eller det organ somsvarar för det område inom vilket frågan blir aktuell. Sålunda svarar i förstahand landstingen i sin egenskap av huvudmän för hälso- och sjukvården för denmedicinska rehabiliteringen av handikappade. Sjukvårdshuvudmännen har vidareansvaret för verksamheten med hjälpmedel åt handikappade. De är vidarefillsammans med staten huvudmän för handikappinstitutet, som har till ändamålatt främja och medverka i utvecklings- och forskningsarbete avseende hjälpmedelför handikappade och andra åtgärder för olika handikappgrupper samt övrigadelar av den samlade hjälpverksamheten. Den del av rehabiliteringsverksamhefendäremot som syftar till att bereda SoU1983/84:14 15 handikappade arbete faller under arbetsmarknadsverkelsansvarsområde. I det arbefsmarknadspolifiska stödet fill handikappade ingår bl.a. bidrag fill olika hjälpmedel och anordningar som är nödvändiga i enhandikappads arbete, t. ex. arbetstekniska hjälpmedel och bil för handikappadesarbetsresor. När det gäller socialförsäkringen och vissa andra socialpolitiskabidragsformer administreras dessa av de allmänna försäkringskassorna.Riksförsäkringsverket är central myndighet. Försäkringen lämnar på olika sättekonomiskt stöd vid bl. a. handikapp. Frågor om särskilda stödåtgärder förhandikappade handläggs också inom ramen för andra än nu nämnda verksamheter.Defta gäller t. ex. anpassning av bostäder och yttre miljö, tillgänglighet tillkommunikationsmedel och möjligheter till utbildning och kultur. () är ett centralt statligt organsom enligt sin instruktion (1979:421) skall verka för förbättradelevnadsförhållanden för handikappade och i frågor som rör handikappade främjasamarbetet mellan samhällets organ samt mellan dessa ochhandikapporganisationerna. - främjande avforskning och utvecklingsarbete - kontakter medde kommunala handikappråden och länshandikappråden För samverkan och informafion mellan lokalahandikapporganisationer och kommunala nämnder och förvaltningar beträffandehandikappfrågor finns i de flesta av landefs kommuner kommunala handikappråd.På länsplanet motsvaras dessa av länshandikappråden. Beredningsgruppen för internationella 1981har i sitt förslag SOU 1982:46, Handlingsprogram i handikappfrågor, tagit uppbl, a. samordningsfrågor vid habilitering och rehabilitering. Beredningsgruppenanför aft det inte finns någon instans som har en samlad överblick över deåtgärder som planeras för de handikappade eller som har att bevaka denhandikappades ställning och se till att habiliterings- eller rehabiliteringsprocessenfortskrider. Beredningsgruppen anser aft det är önskvärt att åstadkomma ettsysfem som innebär att varje handikappad som befinner sig i habiliterings-eller rehabiliteringsverksamhef får en kontaktperson som håller samman ochöverblickar planerade rehabiliteringsåfgärder, ser till att habiliterings- ochrehabiliteringsprocessen inte stannar upp och är behjälplig i olika frågor somgäller habilitering och rehabilitering. Beredningsgruppen anför att det liggeri linje med den nya socialtjänstlagen att lägga ansvaret för att enkontaktperson utses på kommunens socialtjänst, vilken har eft primärt ansvarför den handikappade i skilda avseenden på lokal nivå. Alternativt kan annananknytning övervägas och beredningsgruppen erinrar i detta SoU1983/84:14 16 sammanhang om försäkringskassornas rehabiliteringsgrupper. I fråga om rehabiliteringsinsatser samverkar på centralmyndighetsnivå , , ,och de båda förbättra dessainsatser från samhällets sida. I den gemensamt upprättade skrivelse (daterad1981-05-22) som ligger till grund för samarbetet betonas helhetssynen irehabiliteringsarbetet. Den anger vidare de lokala rehabiliteringsgrupperna vidförsäkringskassorna som ett lämpligt forum för planering och kontinuerligtsamarbete. I skrivelsen redovisas vidare rikflinjer för fördelning av ansvaretmellan myndigheter, kommuner, organisationer och enskilda irehabiliteringsärenden. a. framhålls att samarbetet mellan myndigheterna iprincip bör ske utan alltför formella regler. I motion 1983/84:982 av () och BengtLindqvist (s) hemställs om förslag till åtgärder så aft enskilda människoromfattas av en samhällelig totalsyn i enlighet med vad som anförts i motionen.Mofionärerna pekar bl. a. på svårigheten att upprätthålla tofalsynen på olikainsatser för handikappade vilket får fill följd att samhället förlorar pengarpå en omständlig administration samt att den enskilde måste vara expert påvilka ohka regler som gäller. De som är mest beroende av stöd och service frånden offentliga sektorn blir därför också enligt motionärerna de som mest"ramlar mellan stolar". Mofionärerna anför vidare bl. a. att den somi dag är handikappad måste ha kontakt med ett otal olika myndighetspersonertrots att det i vissa fall skulle kunna räcka med några stycken. Som exempelnämner motionärerna uppsplittringen av bilsfödef. Motionärerna pekar även påbrister i samarbetet kring vårdkostnaderna. , framhåller motionärernavidare, omöjliggörs ibland eft obyråkratiskt handlingssätt av gällande regler,lagar och delegationsbesfämmelser. En möjlighet aft lösa dessa problem vore attutreda möjligheten av att införa en "generalklausul" som skulle gå utpå att offentliga myndigheter "har rätt" aft söka obyråkratiskalösningar som kan bli bättre för den enskilde och billigare för samhället. Utskottet konstaterar till att börja med att normaliseringoch integrering är centrala begrepp för insatserna på handikappområdet. Detinnebär att handikappade så långt möjligt skall ha samma livssituafion somandra människor och att handikappade skall kunna delta i samhällslivet på sammasätt som andra. En grundläggande förutsättning för uppnåendet av dessa mål ärbl. a. samordnad service och samverkan mellan olika myndigheter ochorganisationer på handikappområdet. Utskottet har fidigare behandlat frågor om samordnadadministration av handikappinsatser m.m. i sitt av godkändabetänkande SoU 1981/82:13. Utskottet uttalade därvid bl. a. aft uppsplittringenpå olika myndigheter av stöd och hjälpåtgärder för handikappade medför att detär nödvändigt att finna väl fungerande former för samordning av olika insatser. SoU1983/84:14 17 men att det också är vikfigt att den myndighet som har ettansvar för handikappfrågor inom ett visst område också får behålla det medhänsyn fill den sakkunskap som myndigheten har på området. 1 fråga omsamordningen framhölls särskilt kommunernas roll enligt socialtjänstlagen ochde möjligheter fill samordnad service som en personell och lokalmässigsamverkan mellan olika myndigheter kan ge. yttrade underdet remissförfarande som föregick utskottets betänkande bl. a. att rådet i ettutredningsarbete, som syftat till att få fram förslag fill en organisatoriskmodell för samordning av olika rehabiliteringsinsatser, funnit att en sådanmodell är orealistisk och att samordning och samverkan i stället måsteorganiseras utifrån de gällande lokala förutsättningarna. Utskottet gjorde försin del den bedömningen att rehabiliteringsfrågorna i fortsättningen i högregrad än dittills skulle komma att präglas av den helhetssyn på människan sombåde socialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen ger uttryck för och aftdet därför finns goda skäl att utgå från att samordningsproblemen kommer attkunna lösas genom fortsatt förbättrad samverkan mellan olika berörda organ. Olika samordningsfrågor inom det socialpolifiska områdetbehandlades av under föregående med anledning av enproposition från den tidigare regeringen (prop. 1982/83:3, SfU 1982/83:14, rskr211). I propositionen framhölls bl. a. att det finns ett klart behov avsamordning såväl inom det socialpolitiska bidragssystemet som mellan detta ochövriga system. Socialförsäkringsutskoffef instämde i behovet av en bättresamordning för aft göra det ekonomiska trygghetssystemet enklare,överskådligare och enhetligare samt fillade att en samordning är angelägen föratt man bättre skall kunna följa systemets effekter i olika avseenden, t. ex.beträffande hur de ekonomiska resurserna kan utnyttjas på bästa sätt. Utskottetanförde vidare bl. a. att det är väsentligt att den helhetssyn på stödbehov ochbidragsrätt som den socialpolifiska samordningsutredningen anlagt blirvägledande för pågående och kommande utredningsarbete på skilda bidragsområden(s. 20). Det anförda gav regeringen till känna. Beträffandehandikappsfödet förordade socialförsäkringsufskoffet i enlighet med förslag ipropositionen att en kartläggning skulle ske i syfte aft ge bättre underlag fören samordning av resurserna (s. 28). Regeringen har uppdragit åt handikapprådetatt göra den förutskickade kartläggningen av det ekonomiska stödet fillhandikappade. Kartläggningen skall enligt regeringsbeslutet vara allsidig ochavse såväl stöd från den allmänna försäkringen som statligt och kommunalt stöd,inräknat skattelättnader. I beslutet anförs vidare: Kartläggningen bör bl. a.översiktligt redovisa utformningen av kommunalt och landstingskommunalt stöd iolika delar av landet och särskilt belysa skillnader kommunerna emellan i frågaom stödefs storlek och villkoren för stöd. De åtgärder för samordning med andrastödformer som förekommer på olika håll bör anges, liksom skillnader i rätttill stöd mellan personer med olika handikapp och mellan handikappade i olikaåldrar. 2 1983/84.12 saml. SoU1983/84:14 18 Vidare bör kartläggningen utvisa,dels i vad mån samma behov hos den handikappade kan föranleda ersättning frånflera håll eller i flera former, dels om bristande kännedom om sfödmöjligheterleder till rättsförluster. Kartläggningen bör även avse om och i så fall hurskiftande stödkonstruktioner påverkar de handikappades möjligheter aft utnyttjaolika slags stöd. Den bör även belysa gällande praxis. skall redovisaresultatet av kartläggningen före den 1 juh 1985. pekar i betänkandet Nytt bilstöd fillhandikappade (SOU 1982:44) på att dagens bilstöd har många brister bl. a.därigenom aft bilkostnaderna behandlas i flera olika sammanhang och med olikaprövningsgrunder, vilket gör systemet svårt att överblicka. Flera statliga ochkommunala myndigheter är inblandade i olika delar av bilsfödef(, , , lands-fing,länsstyrelser, länsarbetsnämnder, försäkringskassor, taxeringsnämnder).Kommittén pekar vidare på att regelsystemen inte heller är samordnade, vilketibland ger egendomliga effekter. Som exempel nämns aft ett uteblivet bidragfrån AMS på grund av inkomstprövningen indirekt kan komma att kompenseras genomen högre nivå på handikappersättningen. Enligt kommittén bör kommunerna genomsocialnämnden vara huvudman även för bilstödet. Betänkandet harremissbehandlats och är f. n. föremål för beredning i . behandlar i betänkandet Omsorger om vissahandikappade (SOU 1981:26) olika samverkansfrågor när det gäller barn, ungdomaroch vissa vuxna handikappade. a. föreslås en särskild habiliferingsorganisationsom skall tillvarata resurser och förmedla service från medicinska, sociala ochpsykologiska kunskapsområden. Betänkandet har remissbehandlats och bereds f. n.av en särskilt tillkallad arbetsgrupp i . har karfiagt kommunernas handikappomsorg.Syftet med kartläggningen har varit att ge styrelsen en överblick över vadkommunerna gjort och planerar att göra. Resultatet av kartläggningen harredovisats i rapporten (pm 47/83). Enligt vad utskottetinhämtat kommer promemorian att ligga till grund för utarbetande av allmännaråd vad gäller vuxna handikappade. Därvid kommer bl. a.samordning/samverkansfrågor att behandlas. De förhållanden motionärerna redogjort för är för mångahandikappade ett påtagligt problem . Utskottet noterar därför medtillfredsställelse att frågor om samordning m.m. på handikappområdet f.n. ärföremål för särskild uppmärksamhet. Framför allt vill utskottet peka på detutredningsuppdrag regeringen givit och som i mångtoch mycket tillgodoser de synpunkter motionäreirna framfört.