bet · G701FiU39 · 1983-12-31 00:00:00 — Detstora statliga budgetunderskottet, som direkt är orsakat av den offentliga -statliga såväl som kommunala utgiftsexpansionen, ulgör enligt utskottet detallvarligaste hotet mot den svenska ekonomin. Budgetunderskottet ökarinflationsrisken, driver upp räntenivån och minskar utrymmet påkapitalmarknaden för industrins investeringar. svära arbetet att minska budgetunderskottet måsle självfallet ocksåkommuner och landsting delta. Besparingsutrymme måste skapas genomomprioriteringar, effektiviseringar och bättre hushållning med tillgängligaresurser. Med hänsyn till den kraftiga expansionen bör detrimligen finnas etl gott utrymme för sådana åtgärder. För övrigt är likviditetssituationenför den totala kommunala sektorn mycket god. Kommunernas ochlandstingens samlade likvida medel uppgick fill . Ansvaretför den nödvändiga omprövningen bör i första hand ligga på kommunerna ochlandstingen själva. Ett sådant ansvar måste förenas med större frihet attanvända resurserna på mest effektiva sätl. Därför måste den avveckling avstatliga detaljregleringar som inleddes under mittenregeringens fidfullföljas. Den bör också kompletteras av en successiv överföring av despecialdestinerade statsbidragen till ett mer generellt statsbidrag. Genom ensädan bidragskonstmktion skulle staten, förutom minskad detaljstyrning, skapastörre rättvisa mellan olika kommuner och landsting när det gäller fördelningenav statsbidrag. Inomden offenfiiga sektorn finns inte bara underskottsproblem utan även behov avökad effektivitet och valfrihet. Därför är det viktigt att etl visst mätt avkonkurrens införs inom den offentliga sektorns verksamhetsområden. Inom denkommunala sektorn bör effektiviteten kunna ökas FiU 1983/84:39 32 a. större inslag av anbudsförfarande och privata entreprenader. Detta harocksä betydelse för den mindre företagsamheten. Utskottet anser därför att detär väsentligt att privata inifiativ uppmuntras inom områden som hittillshuvudsakligen förbehållits den kommunala sektom. Besparingarnainom den kommunala sektom får inte leda till en ökad regional obalans. Dendirekta inkomstbeskattningen för fysiska personer har sin helt dominerandetyngdpunkt i kommunalskatten. Kommunerna och landstingen utdebiterar 1984sammanlagt . Det skall jämföras med den statligainkomstskatten som uppgår till bara för fysiskapersoner (dämtöver ca 10 mdr. för juridiska personer). Kommunalskatten ärdärför den verkhgt tunga skatten för alla låg-och medelinkomsttagare. Mot denbakgmnden anser utskottet att ytterligare kommunalskattehöjningar inte ärnågon framkomlig väg att möta den nödvändiga minskningen av statens finansiellaöverföring till kommunsek-tom. Avgiftsfinansieringkan i vissa fall innebära större rättvisa och högre effektivitet i denkommunala verksamheten. I många fall är det annars svårt aU veta om medborgarnaverkligen värderar tjänsten lika högt som den resursförbmkning som krävs föratt producera den. Detta blir sannolikt än viktigare , eftersomutvecklingen av konsumtionsmönstret troligen innebär en förskjutning mot ettökat inslag av tjänster. Den helt dominerande delen av kommunala tjänster måstedock av sociala skäl även framgent finansieras skattevägen. Regeringenhar i proposition 133 föreslagil vissa omfördelningar inom denkommunalekonomiska sektorn. Utskottet kommer nedan alt behandla dem närmare.Som förslagen var utformade i proposifion 133 innebar de ingen nettoförändringav statens finansiella överföringar till kommunsektorn. I proposition 150 haremellertid regeringen ändrat sig och föreslår att de 900 milj. kr., som främstskatteutjämningen minskas med, skall användas för delfinansiering av denföreslagna barnbidragshöjningen med . Imotion 2686 (m) föresläs indragningar från den kommunala sektorn till statenmed 7500 milj. kr. I motion 2690 (fp)föreslås indragningar med 4500 milj. kr. Imotion 2689 (c) biträds regeringens förslag om slopande av beskattningen avjuridiska personer, men avvisas att kompensation skall utgå annat än isärskilda fall och då inom ramen för den extra skatteutjämningen. Motionensförslag innebär i denna del en statsfinansiell förstärkning pä 2 miljarderkronor jämfört med regeringens förslag. I samma motion föreslås en omfördelningav statens bidrag lill kommunsektorn från specialdestinerade bidrag till ettgenerellt bidrag. Netto innebär förslaget såsom det är utformat en ylterligareförstärkning av statskassan med ca . FiU 1983/84:39 33 I motion 2687 (vpk) och 2957 (vpk) föreslås enförstärkning av den kommunala sektorn med 7200 milj. kr. Utskottetanser mot bakgmnd av å ena sidan kommunemas goda Hkvidi-tet och ä andra sidanstatens behov av budgetförstärkningar att statens finansiella överföring fillkommunerna bör minskas med ca . Utskottet tillstyrker motion2689 yrkande 1 vad gäller inriktningen av den kommunalekonomiska politiken ochavstyrker mofionerna 2686 yrkande 10, 2690 yrkande 3, 2687 yrkande 3 och 2957yrkande 3. delsutskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse: I. beträffande den ekonomiska utvecklingen ikommunsektorn m.m. att medanledning av propositionerna 1983/84:133 bilaga 1 moment 4 och 1983/84:150bilaga 1 moment 17 samt med avslag på motionerna 1983/84:2686 yrkande 10,1983/84:2687 yrkande 3, 1983/84:2690 yrkande 3 såvitt nu är i fråga och 1983/84:2957 yrkande 3 samt med bifall till mofion 1983/84:2689 yrkande 1 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, 3.Den ekonomiska utvecklingen i kommunsektorn m. m. BjörnMolin (fp) anser att ' . dels den del av utskottets yttrande som på s. 14böljar med "Den svenska" och pä s. 17 slutar med "yrkande3" bort ha följande lydelse: Den snabba kommunala volymexpansionen under 1960-och 70-talen var en bidragande orsak till nuvarande samhällsekonomiska obalans.Det är därför nödvändigt att nu och fortsättningsvis begränsa kommunsektomstillväxt. Detta är också möjligt genom att den tidigare expansionen skapatutrymme för och möjligheter till rationaliseringar och besparingar inom denkommunala organisationen. Enminskning av statsbidragen till kommunerna är nödvändig både för att åstadkommaden nödvändiga begränsningen av kommunernas expansion och besparingar istatens utgifter. I motion 2690 (fp) föresläs en minskning avkommunsektorns inkomster med totalt från den 1 januari1985. Slopandet av beskattningen av juridiska personer innebär en indragning påca . Dämtöver föresläs att en avgift pä läggs pä helaskatteunderlaget, vilket innebär en indragning av medel från kommunerna på ca2,. Av dessa föreslås att ca 100 milj. kr. återgår fillsärskilt utsatta kommuner och landsfing. Utskottetvill med anledning härav anföra följande. Befolkningsutveck-3 Riksdagen1983/84. FiU 1983/84:39 34 lingentotalt och i olika åldersklasser är av central betydelse för den kommunalaekonomin. Den senare delen av kommer att - till skillnad frånförhållandena - kännetecknas av atttotalbefolkningen är oförändrad. De totala kraven på volymtillväxt enligtproposifionen pä gmnd av befolkningsförändringar beräknas till -I-0,. Denvolymexpansion i kommunema pä , som föreslås i propositionen är ursamhällsekonomisk synpunkt alltför kraftig. Enligt utskottet är en begränsadvolymexpansion av ungefär den omfattningen som ger oförändrad standard, omhänsyn tas till befolkningsändringar, godtagbar. Ensädan volymökning på är utifrån de bedömningar, som kan göras avkommunernas finansiella situafion förenlig med en minskning av statsbidragen iden storieksordning som anges i motion 2690 dvs. med ca 4,5 miljarder. Dessaberäkningar bygger på det faktum att kommunsektorn fömtses få ett relativtgynnsamt finansiellt läge . Med den ekonomiska polifiksom förordas i mofion 2690 kan infla-fionstakten väntas bli lägre än vadregeringens politik innebär, vilket ytteriigare förbättrar kommunernassituation. Utskottethar mot här angiven bakgmnd inga invändningar mot de överväganden och förslagtill åtgärder som framförs i motion 2690. Utskottet fillstyrker yrkande 3 imofionen. I motion 2686 (m) föresläs indragningar frånkommunerna som är högre än de som föreslås i motion 2690.Enligt utskottets mening medför förslagen i motion 2686 en alltför kraftigbegränsning av kommunernas verksamhet. Utskottet avstyrker därför motion 2686yrkande 10. I motion 2689 (c) föreslås begränsningar avkomnriunernas inkomster med i storleksordningen 3 miljarder kronor.Begränsningarna innebär en minskning av de specialdestinerade kommunbidragensstorlek. Utskottet anser emellertid aU indragningarna bör göras lika för allakommuner och landsfing genom att en avgift läggs på hela skatteunderlaget.Enligt utskottets mening är dessutom inte indragningen som föreslås i motion2689 tilh-äckligt stor med hänsyn till det statsfinansiella läget. Av dennaanledning avstyrker utskottet motion 2689 yrkande 1. I motion 2687 (vpk) föreslås en förstärkning av denkommunala sektorn med . I motion 2957 (vpk) upprepas i enkort sammanfattning vad som anförts i motion 2687. mening kan en expansion av kommunemas verksamhet i denstorieksordning som förordas i motionema inte fillstyrkas vare sig avstabiliseringspolifiska eller statsfinansiella skäl. Utskottet avstyrker därförmotionerna 2687 yrkande 3 och 2957 yrkande 3. FiU 1983/84:39 35 delsutskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse: 1. beträffande den ekonomiska utvecklingen ikommunsektorn m.m. att medanledning av proposifionerna 1983/84; 133 bilaga 1 moment 4 och 1983/84:150bilaga 1 moment 17 samt med avslag på motionerna 1983/84:2686 yrkande 10,1983/84:2687 yrkande 3, 1983/84:2689 yrkande 1 och 1983/84:2957 yrkande 3 samtmed bifall till mofion 1983/84:2690 yrkande 3 såvitt nu är i fråga som sinmening ger regeringen fill känna vad utskottet anfört. 4.Den ekonomiska utvecklingen i kommunsektorn m. m. i (vpk) anser att dels den del av utskottets yttrande som på s. 14börjar med "Den svenska" och på s. 17 slutar med "yrkande3" bort ha följande lydelse: Förslagen i proposition 150 angående kommunernasekonomi har en negativ verkan för kommunernas möjligheter att fylla sinauppgifter vad gäller rättvis fördelningspolitik och en politik för fullsysselsättning. Genom indragningen av den kommunala beskattningsrätten avjuridiska personer fullföljs en politik som av socialdemokraterna i oppositionkritiserades hårt. Tillsammans med likviditetsindragningar frän kommunema somföreslås i proposition 200 försämras kommunernas läge väsentligt. De förslagsom i kompletteringspropositionen läggs för att stimulera kommunalainvesteringar och den förbättring som sker för barnfamiljerna är intetillräckliga för att på något avgörande sätt förbättra kommunernas ekonomiskasituation. Utskottetanser att inriktningen av den ekonomiska politiken som föresläs avregeringen vad gäller kommunema, är en eftergift gentemot en borgerlig politiksom ser det som en utväg ur den ekonomiska "krisen" att bekämpa denoffentliga sektoms tillväxt. Utskottet förordar i stället en poUtik i enlighetmed vad som anförs i mofion 2687 (vpk) och 2957 (vpk). Denkommunala sektorn har ansvaret för mänga viktiga uppgifter som griper direkt ini människornas liv. Barnomsorg, skola, äldreomsorg, fri-tidsakfiviteter ochsjukvård, vatten, avlopp, kultur, social trygghet och bostadsförsörjning äralla viktiga uppgifter för den kommunala sektorn. Mest beroende av enfungerande verksamhet är de sämst avlönade och de mest utsattagmpperna. Överklassen har bättre råd och mera kontakter att utnyttja de"privata" eller kommersiella alternafiven. Nedskärningar ellerdämpad utveckling av den kommunala sektorn slår därför klassmässigt mot desvagare i samhället. De ekonomiskt starka har intresse av ökad privatiseringbåde som spekulafionsobjekt, som ideologisk FiU 1983/84:39 36 vägröjareför deras borgerliga ideal och för att deras kontakter och ekonomiskaöverlägsenhet också där kan ge ökade förturer och privilegier. Denoffentliga sektorn kan genom en långsiktig och väl övervägd utbyggnad bli ettaktivt arbetsskapande element. Dels genom att skapa en förbättrad infrastmktursom ger framtida sysselsättning, dels genom direkt arbetsskapande verksamhetsom fyller viktiga behov i samhället samfidigt som kostnaderna förarbetslösheten minskar. Utskottetdelar uppfattningen som förs fram i motion 2687 (vpk) att en expansionmåste ses som ett viktigt led i kampen mot arbetslösheten och arbetslöshetenär ett avgörande problem i den svenska ekonomin. Att som regeringen föreslåatt kommunernas utveckling skall fortsätta att strypas åt för att skapa utrymmeför ökad sysselsättning inom den "konkurrensutsatta sektorn" ärdärför direkt självmotsägande. Regeringens proposition om den kommunalaekonomin strider mot kampen mot arbetslösheten. Sakenhar också en djupgående ideologisk sida med allvarliga följder för folketslevnadsförhållande. Kommunernas ekonomi ser ut att vara relativt god - mendetta är främst ett resultat av ofta hårdhänta nedskärningar. Detta leder tillförsämrad service, längre köer, sänkt standard för folket och många gångerförsämrad eff"ektivitet. Detta skapar utrymme för krav omprivatkapitcdistiska lösningar, vilka i sin tur - såsom visats - leder tiUökade sociala skillnader. I motion 2686 (m) framhålls att ekonomins inre ochyttre balans inte kan återvinnas om den offentliga sektorn får fortsätta attväxa. Volymtillväxten på grund av befolkningsförändringar är obetydliga.Motionärerna kräver därför nolltillväxt för kommunsektorn. I mofionen föreslåsindragningar som är nära 7500 milj. kr. större än som föresläs i proposition133. Utöver dessa förslag föreslås i motionen ett temporärt skattestopp föråren 1985 och 1986 och att en utredning av en permanent utformning av ettkommunalt skattetak genomförs. mening är kravet i mofion 2686 på nolltillväxt i kommunsektorn änmer oacceptabelt än regeringsförslagen. En ännu större neddragning avkommunernas inkomster med 7400 milj. kr. som föresläs i motion 2686 skullebädda för en direkt reaktionär politik som obönhörligen slår mot de som mestbehöver stöd och service via den offentliga sektom. Vidare skullesysselsättningen inom kommunsektorn drastiskt försämras vilket är katastrofalti rådande arbetsmarknadsläge. Mot här angiven bakgrund avstyrker utskottetmofion yrkande 10. I motion 2690 (fp) föresläs indragningar frånkommunerna som är mindre än vad som föresläs i motion 2686 (m). I jämföi-elsemed proposition 133 innebär förslagen i mofion 2690 en ytterligare neddragningmed 4500 milj. kr. FiU 1983/84:39 37 Även i motion 2689 (c) föreslås begränsningar avkommunernas inkomster. Totalt ger förslagen i mofionen en indragning avkommunala medel som är 3000 milj. kr. större än vad söm föreslås i proposifion133. Åtgärderav den storleksordning som föreslås i mofion 2689 (c) och i motion 2690 (fp)torde emellertid i likhet med de moderata förslagen fä ännu större negativakonsekvenser för den kommunala verksamheten än regeringspolitikens förslaginnebär. Utskottet kan därför inte heller tillstyrka den inriktning av denkommunala ekonomiska verksamheten som föreslås i motion 2690 yrkande 3 såvittnu är i fråga och 2689 yrkande 1. delsutskottets hemställan under 1 bort ha följande lydelse: 1. beträffande den ekonomiska utvecklingen ikommunsektorn m. m. att med anledningav propositionerna 1983/84:133 bilaga 1 moment 4 och 1983/84:150 bilaga 1moment 17 samt med avslag på motionema 1983/84:2686 yrkande 10, 1983/84:2689yrkande 1, 1983/84:2690 yrkande 3 såvitt nu är i fråga och med bifall tillmotionerna 1983/84:2687 yrkande 3 och 1983/84:2957 yrkande 3 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört, , , ochMargit (alla m) anser att dels den del av utskottets yttrande på s. 17 sombörjar med "Vad gäller" och slutar med "yrkande 9" bort haföljande lydelse: I motion 2686 (m) begärs skattestopp för åren 1985och 1986. Ett dylikt skattestopp är ett nödvändigt komplement till den avutskottet förordade politiken i syfte att begränsa den kommunala sektomsexpansion. Utskottetnoterar att i betänkande 1980/81:22 har Idarlagt attgmndlagsregleringen av den kommunala självbeskattningen innebär att kommunemages en reell frihet att bestämma beskattningens storlek. Konstitutionsutskottetdrog därför slutsatsen att ingrepp i kommunernas beskattningsrätt i och försig bör undvikas men att något direkt hinder mot lagstiftning om skattetak ickeföreligger. Motbakgmnd av vad anfört och utskottets ställningstagandei övrigt finner utskottet att förslaget i mofion 2686 yrkande 9 till lag ombegränsning i kommuns och landstingskommuns räU att ta ut skatt för åren 1985och 1986, m. m., bör kunna tillstyrkas. delsutskottets hemställan under 2 bort ha följande lydelse: 2. beträffandetemporärt skatte stopp att med bifalltill motion 1983/84:2686 yrkande 9 antar följande FiU 1983/84:39 38 Lagom begränsning i kommuns och landstingskommuns rätt att ta ut skatt föråren 1985 och 1986, ni. 1 § Vid fastställande avskattesats får kommun eller landstingskommun ejöverskrida den skattesats som kommunen eller landsfingskommunen har bestämt förår 1984. 2 § Om särskilda förhållanden ikommun eller landstingskommun påkallar det, får regeringen efter ansökanbevilja undantag frän 1 §. Ansökan inges till senast den 15september året före det år ansökan avser. 3 § Högre skattesats än vad somär medgivet enligt 1 § får ej tillämpas vid debitering av kommunalskatt ellerlandstingsskatt enligt uppbördslagen (1953:272) ellervid utbetalning av sådan skatt för något av dessa år enligt lagen (1965:269)med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering avskatt, m.m., om ej regeringen har beviljat undantag enligt 2 §. 6.Den kommunala beskattningen av juridiska persöner i (vpk) anser att dels den del av utskottets yttrande pä s. 18 sombörjar med "Förslaget i" och slutar med "berörd del" bortha följande lydelse: Enligt utskottets mening innebär, som ocksäframhälls i motion 2687, regeringens förslag en slutlig konfiskering av denkommunala beskattningsrätten av juridiska personer. Denna gäng skall kommunemai huvudsak kompenseras men likväl är förslaget i denna del en fortsattstrypning av den kommunala sektoms expansiva möjligheter. Detfinns naturligtvis vissa problem med den kommunala beskattningen av juridiskapersoner därför att den betyder mycket för vissa kommuner -i synnerhet kommunerdär många företag har sina huvudkontor. Men det betyder ju också att dessakommuner drabbas särskilt hårt av slopandet. Problem finns också av en annannatur: företagen kan välja att lokalisera sin verksamhet av skatteskäl - vilketsärskilt missgynnar kommuner som tvingas ta ut förhållandevis högaskattesatser. Detta motiverar att själva uttaxeringen av den kommunala skattenpå juridiska personer bör genomföras fill en och samma skattesats, den för riketgenomsnittliga kommunalskatten. Därigenom verkar skatten"konkurrensneutralt". Emellertid bör hela den summa som tas in ikommunal skatt från juridiska personer återföras till den kommunala sektorn.Man kan diskutera hur detta återförande skall ske. FiU 1983/84:39 39 En del omkring hälften bör gä till de kommuneri vilka beskattningsobjekten har sin verksamhet enär företagens verksamhetofta åsamkar kommunerna infrastmkturella utgifter. Det handlar ju också ominkomster som huvudsakligen,skapats på orten. En andra hälft bör föras övertill de mest utsatta kommunema för att bidra tUl en utjämning mellan kommunerna.En särskild utredning bör snabbt tillsättas som ger ett konkret lagförslag idenna riktning. Vad utskottet här anförtbör ges regeringen till känna. Med det sagda tillstyrkerutskottet yrkande 1 i motion 2687. delsutskottets hemställan under 3 bort ha följande lydelse: 3. beträffande den kommunala beskattningen avjuridiska personer att med bifall till motion 1983/84:2687 yrkande 1såvitt nu är i fråga avslår i proposition 1983/84:133 bilaga 1 moment 1 aframlagt förslag till lag om ändring i lagen (1982:221) med särskildabestämmelser angående det kommunala skatteunderlaget m. m.. 7.Den kommunala beskattningen av juridiska personer , , ochMargit (alla m) anser att den del av utskottets yttrande på s. 18 sombörjar med "Förslaget i" och slutar med "berörd del" bortha följande lydelse: Den kommunala beskattningen av juridiska personerhar medfört problem i flera hänseenden. Inkomsternafrån juridiska personer har varierat kraftigt från kommun till kommun. Förföretagen har skillnadema i utdebitering påverkat valet av lokaliseringsort,vilket medfört olämpliga effekter uc regionalpolifisk, synpunkt. Den kommunalabeskattningen av företagen har verkat betungande för beskattningsmyndighetema,framför allt när det gäller företag med verksamhet i flera kommuner. Motbakgmnd härav och att utskottet anser att den kommunala utgiftsvolymen intebör öka ytterligare tillstyrker utskottet att den kommunalaföretagsbeskattningen avskaffas. Utskottet avstyrker med det anförda motion2687 yrkande 1 i berörd del. 8.Anslag till kommunerna med anledning av avskaffandet av den kommunalaföretagsbeskattningen (), (), (), (), (c), () och () anser att dels den del av utskottets yttrande på s. 19 sombörjar med "I mofionerna" och slutar med "mofion 2690"bort ha följande lydelse: FiU 1983/84:39 40 I motionema 2686 (m), 2689 (c) och 2690 (fp) anförsatt någon kompensafion inte bör utgå. Utskottet delar denna uppfattning. a. begränsa tillväxten av den kommunala verksamheten samt för attstärka statsfi-nansema bör någon kompensafion inte utgå för den slopadekommunala företagsbeskattningen. Utskottet fillstyrker således motionerna 2686yrkande 2, 2689 yrkande 2, 2690 yrkande 4 samt hemställan i motion 2687yrkande 1 såvitt nu är i fråga. Utskottetkan emellertid inte ställa sig bakom motivet i mofion 2687 för att avslåanslaget, nämligen att den kommunala företagsbeskattningen skall bibehållas. Utskottetavstyrker med det anförda förslaget i proposifionen om bidrag fill kommunernamed anledning av avskaffandet av den kommunala företagsbeskattningen. delsutskottets hemställan under 4 bort ha följande lydelse: 4. beträffande anslag till kommunerna med anledningav avskaffandet av den kommunala företagsbeskattningen att medbifall till motionerna 1983/84:2686 yrkande 2, 1983/84:2687 yrkande 1 såviu nuär i fråga, 1983/84:2689 yrkande 2 och 1983/84:2690 yrkande 4 avslår iproposifion 133 bilaga 1 moment 3 framlagt förslag om anslag till Bidrag tillkommunema med anledning av avskaffandet av kommunala' företagsbeskattningen, 9.Anslag till kommunerna med anledning av avskaffandet av den kommunalaföretagsbeskattningen i (vpk) anser - underförutsättning av bifall till reservation 6 att dels den del av utskottets yttrande som på s. 18börjar med "Utskottet övergår" och på s. 19 slutar med "motion2690" bort ha följande lydelse: Då utskottet anser att kommunernas beskattningsrättav företag bör behållas avstyrker utskottet det i propositionen begärdaanslaget för kompensation till kommunena på 900 milj. kr. Åveni motionerna 2686 yrkande 2, 2689 yrkande 2 och 2690 yrkande 4 yrkas avslag pådetta anslag. Utskottet kan emellertid inte ställa sig bakom de i dessamotioner angivna motiveringarna till avslagsyrkandena. delsutskottets hemställan under 4 bort ha följande lydelse: 4. beträffande anslag till kommunerna med anledningav avskaffandet av den kommunala företagsbeskattningen att medbifall till motionerna 1983/84:2686 yrkande 2, 1983/84; 2687 yrkande 1 såvittnu är i fråga, 1983/84:2689 yrkande 2 och 1983/84:2690 yrkande 4 avslår iproposifion 133 FiU 1983/84:39 41 bilaga1 moment 3 framlagt förslag om anslag till Bidrag till kommunema med anledningav avskaffandet av kommunala företagsbeskattningen, 10.Vissa ersättningar till kyrkofonden NilsÅsling (c) och (c) anser att dels den del av utskottets yttrande på s. 19 sombörjar med "I ett" och slutar med "kyrkliga kostnader" bortha följande lydelse: har beslutat att kyrkofonden förnästa budgetår skall erhålla bidrag på gmnd av indragna skatteutjämningsmedelmed endast 44 milj. kr. Bidraget skall därefter upphöra. Då beslut fattades omdet nya skatteutjämningssystemet var avsikten atl det skulle utgå ettbidrag med 88 milj. kr. Såväl som kyrkomötehar ansett att statsbidraget borde utgå med detta belopp tills vidare.