bet · G701JoU18 · 1983-12-31 00:00:00 — om naturvård m. m. I motion 1982/83:360 av m.fl. (m)yrkas, såvitt nu är i fråga (yrkande 9) att hos regeringen anhållerom förslag till ändring av 15 § i naturvårdslagen (1964:822) med innebörden attstrandskyddet utformas så att länsstyrelserna ges rätt att förordna härom därså erfordras. Imotion 1982/83:485 av m.fl. (vpk) yrkas, såvitt nu är i fråga(yrkande 1) att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om utvidgning av vad som skall omfattas av den fysiskariksplaneringen och antagandet av en naturresurslag. Imotion 1982/83:627 av () yrkas att beslutar begära attregeringen låter utreda hur i mofionen angivna hinder för sfybekämpninglämpligen kan elimineras. Imotion 1982/83:644 av och (båda fp) yrkas attriksdagen hos regeringen begär skyndsamma åtgärder för att få till stånd detplanerade naturvårdsområdet för med omgivningar. Imotion 1982/83:794 av m. fl. (c, m) yrkas att hosregeringen begär en översyn av nu gällande regler om allemansrätten. Imotion 1982/83:1010 av m. fl. (vpk) yrkas, såvitt nu är i fråga(yrkande 1) att hos regeringen hemställer om utredning och förslag omförstärkt skydd för nationalparker, med inriktning på grundlagsskydd. Imotion 1982/83:1097 av m. fl. (fp) yrkas, såvitt nu är i fråga(yrkandena 1-10, 15 och 18) 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts om , 2. att hos regeringen ,begär förslag om inrättande av ennafionalpark i Sjaunjaområdet, 3. att hos regeringen begär förslag om inrättande av ennafionalpark i Taavavuoma, 4. att hos regeringen begär förslag om inrättande av ennationalpark i Rogenområdet, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som iövrigt anförts i motionen om skydd för fjällvärlden, 6. att som sin mening ger regeringen fill känna vad som anförtsi motionen om lagstiftning rörande snöskotertrafik, 7. attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om skydd för våtmarker innebärande 1 1983/84. JoU1983/84:18 2 a) intensifierad inventering avvåtmarker, b) avgränsning av deras skyddsvärde, c) avgränsning och skydd för devåtmarksområden som inte får exploateras för skogsbruk eller energiutvinning, 8. att som sin mening ger regeringen till kännavad som i mofionen anförts om ökade insatser för flora- och faunavård, 9. att som sin mening ger regeringen till kännavad som anförts i motionen om regleringen av jordbrukets hänsyn till naturvården, 10. att hos regeringen begär utvärdering ochskärpning av gällande regler för skogsbrukets hänsyn till naturvården, 15. att hos regeringen begär att förslagföreläggs om införande av regler om hänsyn till naturvårdens krav igruv- och minerallagstiftningen, 18. att hos regeringen begär en översyn av ochändringar i naturvårdslagen i enlighet med vad som anförs i mofionen. I mofion 1982/83:1439 av i m. fl. (m)yrkas, såvitt nu är i fråga (yrkande 3) att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om allemansrättens innehåll. I motion 1982/83:1986 av m. fl. (m)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad i mofionenanförts om utformningen av ett skydd för strandområden. Utskottet behandlar i dettabetänkande ett antal motioner och motionsyrkanden rörande naturvården ochnärliggande frågor. Motionerna väcktes under allmänna motionstiden . I motion 1982/83:794 (c, m)föreslås en översyn av gällande regler om allemansrätten. Som motivering anförsbl. a. att det ökande utnyttjandet av allemansrätten i samband med turism ochfriluftsliv vållar problem från naturvårdssynpunkt. I många områden uppstår t.ex. skogsbränder, nedskräpning längs kanot- och vandringsleder samt ett ökatslitage över huvud taget på naturmiljön. Vid utnyttjandet av tält, husvagnaroch frifidsbåtar uppstår ibland tvister om vilka rätfigheter som fillkommerfriluftsfolket. Uppenbarligen är informationen om allemansrättens innehåll ochtillsynen över efterlevnaden otillräcklig, anför motionärerna. Inom områdenutsatta för starkt utnyttjande kan allemansrätten behöva inskränkas. Enligt motion 1982/83:1439, yrkande 3, (m) har riksdagensbeslut om tillståndsplikt för vilthägn möjliggjort en vidgad tolkning avallmänhetens rättigheter gentemot markägare. Vid tillståndsprövningen skall bl.a. beaktas om ett vilthägn utgör hinder för det rörliga friluftslivet.Motionärerna JoU1983/84:18 3 ifrågasätter om motiveringen för detta beslut var tänktsom en medveten vidgning av allmänhetens rätt att fritt ströva i naturenoberoende av jordägarens markanvändning. Det är därför enligt motionenangeläget att uttalar att allmänhetens rätt att ströva i skog ochmark liksom tidigare är fri så länge den inte inkräktar på markägarensnyttjande av marken, även om nyttjandet är av så speciell karaktär sombetesdrift i ett vilthägn. Utskottet erinrar om attallemansrätten och dess innebörd resp. tillämpning behandlats av vidett flertal tillfällen. I dessa sammanhang har utskottet anfört bl. a. attutvecklingen mot ett allt intensivare utnyttjande av våra naturresurser förrekreation och friluftsliv givetvis har många positiva sidor. innebärden emellertid risker för en i längden svåracceptabel miljöförslitning inomvissa områden samt för konflikter mellan markägarin-tressen ochfriluftsintressen. Mot bakgrund härav har utskottet understrukit behovet av eneffektiv och vederhäftig information om såväl rättigheter som skyldigheter ivårt umgänge med naturen (se t. ex. JoU 1979/80:7). Vidare har utskottet ianslutning till den ökande turismen framhållit att det fanns anledning attiaktta viss försiktighet när det gälidé att "marknadsföra" för friluftslivoch turism attraktiva delar av vårt land. I sammanhanget bör vidare nämnas att jordbruksministernnyligen besvarat en fråga av () om informationen till utländskaturister om allemansrätten. I svaret, som innehöll en hänvisning till några avutskottets tidigare uttalanden i ämnet, framhölls att i samrådmed turistråd och domänverket utarbetat information till utländskaturister om allemansrättens innebörd. Enligt jordbruksministern var dessa organväl medvetna om betydelsen av en god information i angivna hänseende och omsitt ansvar för denna uppgift. I anslutning fill den nu aktuella motionen 1982/83:794vill utskottet framhålla att utskottets tidigare uttalanden om betydelsen av ensaklig och vederhäftig information om rättigheter och skyldigheter iallmänhetens umgänge med naturen givetvis alltjämt äger sin giltighet. bedömning finns inget som tyder på att de i mofionen redovisadeproblemen är av den storleksordningen att något särskilt riksdagsinifiativ ärpåkallat. Det får förutsättas att de allemansrättsliga frågorna liksom hittillsägnas uppmärksamhet av bl. a. och de organ som ansvarar förden fysiska riksplaneringen. Det kan tilläggas att isamråd med gjort landsomfattande undersökningar av allmäntfillgänglig mark runt tätorter med mer än 10 000 innevånare (jfr BoU1983/84:2). En sådan kartläggning av allemansrättsligt tillgänglig mark runttätorterna kan utgöra ett viktigt underlag för den fortsatta bevakningen avhithörande frågor. Med det anförda avstyrker utskottet motion 1982/83:794. I anslutning fill motion 1982/83:1439 får utskottet erinraom att med verkan fr. o. m. infört tillståndspliktför uppförande JoU1983/84:18 4 av vilthägn på områden där allmänheten får färdas fritt.Bestämmelserna finns i 24 a § naturvårdslagen (1964:822). Frågan om tillståndprövas av , som vid sin prövning skall ta hänsyn till behovet avskydd för friluftslivet och naturmiljön. Tillstånd skall förenas med de villkorsom behövs fill skydd för dessa intressen. Av förarbetena (prop. 1981/82:220 s.24-28) framgår att fillståndsprövningen avses vara restrikfiv. Tillstånd börinte lämnas inom områden där vilthägn kan utgöra hinder för det rörligafriluftslivet eller där de medför en icke godtagbar påverkan på naturmiljön.Genom ovannämnda riksdagsbeslut har normer utfärdats för intresse-avvägningenmellan friluftslivets och markägarens intressen i det speciella fall dåmarkägaren önskar förfoga över sin fastighet för viltuppfödning inom vilthägn.Enligt utskottets mening bör inte, utan samband med lagändring, iefterhand göra motivuttalanden som rubbar förutsättningarna för denintresseavvägning som innefattas i nyssnämnda riksdagsbeslut. Utskottetavstyrker således motion 1982/83:1439, yrkande 3. Skyddsåtgärder enligt naturvårdslagen, m. m. Frågan om förstärkt skydd för våranationalparker resp. inrättande av nya nationalparker tas upp i någramotionsyrkanden från folkparfiet och vpk. Enligt mofion 1982/83:1010 yrkande 1 (vpk) visar de mångaingreppen i nafionalparkerna för exploateringsändamål m. m. att skyddet fördessa områden måste förstärkas. Att t. ex. införa ett grundlagsskydd skulleenligt mofionen tvinga fram ett långsiktigare handlande och säkra redovisningeninför väljarna innan ingreppet görs. Hur ett sådant förstärkt skydd skallnärmare utformas bör utredas och förslag föreläggas . Utskottet får erinra om att beslut om att avsätta markfill nafionalpark enligt nu gällande ordning meddelas av regeringen efterriksdagens medgivande. Beslutet innebär att staten såsom markägare inte fårutan samtycke nyttja mark eller vatten inom nafionalparken på ettsätt som strider mot dess ändamål (jfr 9 kap. 9 § regeringsformen). För attytterligare trygga nationalparkerna har man infört särskilda förbehåll, förutomi naturvårdslagen även i vissa andra författningar, bl. a. gruvlagen ochminerallagen. Vad gäller ingrepp i nationalparker vill utskottet erinraom att på utskottets förslag i betänkande 1979/80:39 antogvissa principer. Dessa angavs av utskottet som följer. Utskottet anser- i likhet med vadföredraganden anfört- att man måste se allvarligt på varje intrång i ennationalpark, oberoende av intrångets omfattning. Syftet med nationalparkernaär att åt samfid och eftervärld såsom en hela nationens tillhörighet skyddasammanhängande större områden, vilka utgör karakterisfiska prov påursprungliga eller av kulturinflytelser relafivt oberörda landskapstyper medtillhörande ytbildning, växtvärld och djurvärld. Som orörda referensområden förvetenskaplig forskning har parkerna en vikfig funktion. Detta innebär att i principvarje ingrepp av nu ifrågasatt karaktär i en nationalpark strider mot syftetmed JoU1983/84:18 5 Mot denna bakgrund vill utskottet starktunderstryka vikten av att nationalparkernas områden bevaras intakta förframtiden och att den allra största restriktivitet iakttas när sådana ingreppav någon angelägen anledning aktuahseras. Med det anförda avstyrker utskottet motion 1982/83:1010,yrkande 1. I motion 1982/83:1097 (fp) föreslåsen rad åtgärder för att åstadkomma ett bättre och mera varaktigt skydd motexploatering av det svenska fjällområdet. Motionen innehåller i denna del(yrkandena 1-5) bl. a. yrkanden om inrättande av nya nationalparker i ,Taavavuoma och Rogenområdet. bör upphöra somsjälvständig nafionalpark, och de skyddsvärda delarna bör överföras till Sareksnafionalpark resp. en ny sådan i . Enligt yrkande 6 i motionen börvidare snöskotertrafiken i fjällområdet begränsas till särskilt markeradeleder. Utskottet har tidigare, i samband med behandlingen avlikartade motionsyrkanden, understrukit fjällområdenas stora betydelse frånnaturvårds- och rekreafionssynpunkt (se bl. a. JoU 1981/82:15). Beträffandesäkerställandet av naturvårdsobjekt i fjällvärlden har emellertid utskottethänvisat till att genomför en fjällutredning som kommer attomfatta en översiktlig plan för naturvård i hela fjällregionen. Också pålänsnivå bedrivs ett omfattande utrednings- och planeringsarbete. I enlighetmed utskottets förslag har i dessa sammanhang ej funnit anledningfill några särskilda initiativ i fråga om skyddet av fjällregionerna. Enligt vad utskottet erfarit kommer den nyssnämndafjällutredningen att avslutas . De särskilda objekt som tas upp imofion 1982/ 83:1097 är samtliga föremål för överväganden inom ramen för dennautredning. inrättades vid en fjällenhet församordning av nationalparksförvaltning och övrig verksamhet avseende naturvårdoch friluftsliv i fjällvärld. En fjällskogsinventering har nyligengenomförts av verket, och resultatet av denna kommer att offentliggöras inomkort. När det gäller snöskotertrafiken får utskottet erinra om att underriksmötet /82 på utskottets förslag förordade en samlad översyn av deerfarenheter som vunnits sedan terrängkörningslagen (1975:1313) trädde i kraft,varvid bl. a. behovet av ytterligare begränsningar i snöskotertrafiken skullebeaktas, fill skydd för såväl allmänna som enskilda intressen. Denna översyngenomförs av en arbetsgrupp inom , som räknar med att läggafram sina förslag för regeringen . Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottetyrkandena 1-6 i motion 1982/83:1097. Enligt yrkande 8 i nyssnämndamotion krävs det ökade insatser för flora-och faunavården i landet. Djur- ochväxtarter som hotas måste skyddas enligt naturvårds- och jaktlagstiftningen.Jord- och skogsbruket måste ta ökad hänsyn fill växt- och djurlivet. Särskiltvärdefulla miljöer bör skyddas som 1* 1983184. lösaml. JoU 1983/84:18 6 Enligt motionen görs värdefulla insatser på detta område påfrivilHg väg, av t. ex. jägare, ornitologer och naturskyddare. Däremot ärsamhällets engagemang otillräckligt, delvis av brist på medel. Ett särskiltfaunavårdsanslag skulle enligt motionen i hög grad effektiviserafaunavårdsarbetet. Medel kan lämphgen tas ur jaktvårdsfonden. närmare redovisar i det följande har regler om skogsbrukets hänsyntill naturvårdens intressen intagits i skogsvårdslagstiftningen. Motsvaranderegler på jordbrukets område har aktualiserats i en lagrådsremissangående ändring i lagen (1979:425) om skötsel av jordbruksmark. I jakt- ochviltvårdsberedningens slutbetänkande (SOU 1983:21) Vilt och jakt föreslås attnaturvårdsverket på ett särskilt viltvårdsanslag anvisas medel för att utformaett åtgärdsprogram för de hotade djurarterna m.m. (betänkandet s. 257 f.).Betänkandet remissbehandlas f. n. i . Förslagom att inrätta särskilda anslag för insatser inom flora- och faunavård harvidare framförts i anslagsframställningar. mening är motionsyrkandet delvis tillgodosett genom de regler somgäller resp. föreslagits gälla för de areella näringarnas hänsyn tillnaturvårdens intressen. I övrigt innehåller mofionen förslag om relativtlångtgående och för det allmänna kostsamma åtgärder som utskottet inte f. n. ärberett att tillstyrka. Frågan om nya ekonomiska åtaganden från statens sida böri första hand bedömas i samband med budgetprövningen. Med det anförda avstyrkerutskottet yrkande 8 i motion 1982/83:1097. I mofion 1982/83:644 (fp) understryksGullmarsfjordens stora värde från naturvårdssynpunkt och som vetenskapligtreferensområde av internationell betydelse. Enligt motionen är GullmarnSveriges enda egentliga tröskelfjord, jämförelsevis ringa påverkad avföroreningar. Den har ett rikt växt-och djurliv och är av stor betydelse förfisket. Det är enligt motionärerna synnerligen angeläget att det avlänsstyrelsen planerade naturvårdsområdet för fjorden och dess omgivningarkommer till stånd. Utskottetvill nämna att i den 21 mars 1983förklarat med omgivande landområden som naturvårdsområde enligt 19 §naturvårdslagen (1964:822). Beslutet innefattar även interimistisktskyddsförordnande enligt 11 § NVL. Över beslut har Munkedalskommun och några enskilda sakägare anfört besvär hos regeringen. n. i . Då området således åtnjuter skydd enligt NVLoch då utskottet ej anser sig böra föregripa regeringens prövning av ärendetavstyrker utskottet motion 1982/83:644. JoU1983/84:18 7 Enligt 15 § naturvårdslagen råderstrandskydd vid havet, insjöar och vattendrag, omfattande land- ochvattenområdet intill från strandlinjen vid normalt medelvattenstånd.Syftet med denna bestämmelse är att åt allmänheten trygga tillgången tillplatser för bad och friluftsliv. Strandskyddets innebörd framgår av 16 § sammalag. a. är i princip all nybyggnad och viss annan markanvändning förbjudnainom strandskyddsområde. Enligt 15 § 2 st. NVL kan emellertid regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer förordna att strandområde som uppenbarligensaknar betydelse för bad och friluftsliv inte skall omfattas av strandskyddet.Strandskyddet kan också, om så erfordras, utvidgas infill högst frånstrandlinjen. Vid fastställelse av generalplan, stadsplan eller byggnads-plankan, när särskilda skäl föreligger, förordnas att i planen ingående strandområdeej längre skall omfattas av strandskydd. Inom område där strandskydd råder fårlänsstyrelsen medge undantag från förbudet mot nybyggnad m. m. om särskildaskäl föreligger. Reglerna om generellt strandskydd tillkom i samband med1974 års ändringar i NVL. Enligt äldre bestämmelser om strandskydd kundelänsstyrelsen efter prövning i varje särskilt fall förordna att visststrandområde skulle vara strandskyddsområde. I mofion 1982/83:360 (yrkande 9) anförs att de äldrereglerna, där förordnade om strandskydd i de områden där dettaansågs nödvändigt, fungerade på ett smidigare och mindre byråkrafiskt sätt änsom nu är fallet. Inom områden som saknar intresse för det rörligafriluftslivet belastades inte byggnadslovgivningen med den särskilda dispensprövningen.Motionärerna förordar därför en återgång till de regler som i angivna hänseendegällde . I motion 1982/83:1986 (m) anförs liknande synpunkter,vilka dock främst tar sikte på förhållandena i norra . I stora delar avNorrlands inland t. ex. kan enligt motionen en viss fritidsbebyggelse vid sjöaroch vattendrag komma i fråga utan att inkräkta på några aktuellaskyddsintressen. Tvärtom kan en sådan bebyggelse utgöra ett värdefullt inslag inaturen, bl. a. genom att bosättningen bidrar fill att hålla stränderna friafrån oönskad vegetation. bör därför ta initiativ till attbestämmelserna om strandskydd upphävs i sin nuvarande form och ersätts medbestämmelser som ger kommunerna möjlighet att vid behov beakta ett eventuelltskyddsintresse i den kommunala fysiska planeringen. Utskottet har vid flera tillfällenbehandlat mofioner med krav på en ändring i naturvårdslagens regler omstrandskydd (se t. ex. JoU 1981/82:15 och 1982/83:19). I dessa sammanhang harutskottet uttalat bl. a. att utveckhngen under den fid det generellastrandskyddet varit i kraft inte gav stöd för uppfattningen att en återgångtill det tidigare gällande systemet var motiverad. Utskottet har inte funnitanledning till ändrat JoU 1983/84:18 8 ställningstagandei dessa frågor och avstyrker därför motion 1982/83:360, yrkande 9 och motion1982/83:1986. Enligt motion 1982/83:1097 (yrkande 7) är detangeläget att skyddet av våra våtmarker ägnas ökad uppmärksamhet och attpågående inventeringsprogram genomförs så snabbt som möjligt. Önskemålenframförs mot bakgrund av att anspråk riktas mot våtmarkerna för skogsbruk,energiutvinning m. m. Förutom en intensifiering av våtmarksinventeringen krävsi motionen att våtmarkerna klassas efter skyddsvärde och att de våtmarker sominte bör exploateras för skogsbruk och energiutvinning avgränsas och skyddas. Utskotteterinrar om att våtmarksinventering, som igångsattes 1977, bl. a. resulterat i en översiktliginventering, som redovisades (SNV PM 1181-1184). I utskottetsbetänkande JoU 1982/83:4 lämnas vissa uppgifter om det fortsattainventeringsarbetet, till vilka här hänvisas. I nämnda sammanhang uttalades bl.a. att utskottet delade uppfattning att en fortsattinventering var angelägen för att ge nödvändigt underlag för vidarediskussioner angående avvägningen mellan bl. a. naturvårdens och skogsbruketsintressen. Frånoch med har en regional våtmarksinventering startats för att geunderlag för en bedömning av våtmarkernas betydelse och skyddsvärde iförhållande till intressena för bl. a. torvtäkt och skoglig virkesproduktion.Denna inventering genomförs i samverkan mellan och berördalänsstyrelser. svarar härvid för bl. a. planering, utbildningoch samordning medan resp. länsstyrelse genomför inventeringen ochsammanställer regionala redovisningar. Utskottetvill i sammanhanget också fästa uppmärksamheten på att den nya vattenlagen(1983:291), som träder i kraft , innehåller bestämmelser somstärker naturvårdens intressen vid prövningen av markav-vattningsföretag. Isamband med prövningen av förslaget till vattenlag förordade utskottet vidareatt det vattenrättsliga prövningssystemet borde kompletteras med entillståndsprövning enligt naturvårdslagen (JoU 1982/ 83:30 s. 57 f.). Frågan häromövervägs f. n. i . Sammanfattningsvisanser utskottet att syftet med mofion 1982/83:1097 yrkande 7 kan förväntas blifillgodosett utan någon ytterligare åtgärd från sida.Mofionsyrkandet avstyrks således. Reglerom hänsyn till naturvårdens intressen I motion 1982/83:1097, yrkandena 9-10 och 15,förordas ett ökat hänsynstagande till naturvårdens intressen i utövningen avolika näringar. JoU 1983/84:18 9 hänvisastill beslut om jordbrukets hänsyn till naturvården (JoU1982/83:4). Inför utrednings- och beredningsarbetet med föreskrifter i sistangivna hänseende vill motionärerna understryka det angelägna i att dessaregler ges stringenta former. Det räcker enligt motionen inte medportalparagrafer, utan lagreglerna måste följas av klara tillämpningsföreskrifter.I fråga om skogsbruket framhålls att skogsvårdslagsfiftningens bestämmelser omnaturvårdshänsyn måste utvärderas och skärpas. Slufiigen anförs att det förmineralhanteringen bör införas motsvarande regler som gäller för jordbruketsoch skogsbrukets hänsynstagande till naturvården. Vadförst beträffar jordbrukets hänsyn fill naturvården vill utskottet erinra omatt regeringen framlagt en lagrådsremiss med förslag till ändring ilagen (1979:425) om skötsel av jordbruksmark. I remissen föreslås att en allmänregel om hänsyn till naturvårdens intressen vid bedrivande av jordbruk införs ilagen om skötsel av jordbruksmark. Lagändringen föreslås träda i kraft den 1juli 1984. Avremissen framgår vidare att tillämpningsföreskrifter kommer att utfärdas avlantbruksstyrelsen i samråd med och . Fråganom en reglering av jordbrukets hänsyn till naturvården kan således förväntaskomma under utskottets och prövning inom en nära framfid. Utskottetanser inte att det finns anledning att vare sig föregripa dennaprövning eller att göra något uttalande angående tillämpningsföreskrifternatill lagen. Motion 1982/83:1097, yrkande 9, avstyrks således. Ifråga om skogsbrukets hänsyn fill naturvården finns de grundläggande reglerna i21 § skogsvårdslagen (1979:429). Föreskrifterna får enligt detta lagrum avse t.ex. hyggens storlek och utläggning, beståndsanläggning, kvarlämnande avträdsamlingar och skogsbilvägars sträckning. Föreskrifterna får inte avseåtgärder som är så ingripande att pågående markanvändning avsevärt försvåras. Skogsstyrelsenhar efter samråd med bl. a. meddelat föreskrifter och allmännaråd i nu aktuellt hänseende (SkS FS 1983:2). Utskottethar inte funnit skäl att tillstyrka motionskraven på en utvärdering ochskärpning av ifrågavarande bestämmelser, som utförligt och detaljerat angervilka hänsyn som bör tas till bl. a. skogens betydelse för växter och djur,vattenbalans och lokalklimat samt friluftsliv och rekreation. Det bör påpekasatt en skärpning av bestämmelserna knappast kan genomföras utan att manomprövar nyssnämnda regler om begränsning av möjligheterna att föreskrivaåtgärder som avsevärt hindrar pågående markanvändning. Någon ändring härvidlaghar inte heller ifrågasatts i motionen. Utskottet avstyrker mot angivnabakgrund även yrkande 10 i mofion 1982/83:1097. Vadbeträffar yrkandet om hänsynsregler i minerallagstiftningen får utskottetpåpeka att det ingalunda saknas bestämmelser om hänsyn till JoU 1983/84:18 10 miljövårdensoch naturvårdens intressen i detta hänseende. I 3 § lagen (1974:890) om vissamineralfyndigheter finns t. ex. en erinran om att för verksamhet som drivs pågrund av koncession gäller - utöver minerallagen -bestämmelserna i byggnads-,naturvårds- och miljöskyddslagsfiftningen. Koncessionen kan vidare förenas medvillkor till skydd för allmänna intressen. Avmiljöskyddsförordningen framgår att gruva är sådan miljöfarlig verksamhet förvilken tillståndsplikt gäller enligt miljöskyddslagen.