bet · G701KU29 · 1983-12-31 00:00:00 — om ändring isekretesslagen (1980:100), (del av prop. 1983/84:142) 1 detta betänkande behandlas proposition1983/84:142 i den del som avser ändring i sekretesslagen (1980:100). Övrigadelar av propositionen behandlas av justitieutskottet. Därjämte behandlasföljdmotionerna /84:2807 av i (m), 1983/84:2808 avKarin Ahrland och (båda fp) och 1983/84:2809 av m.fl. (vpk), samt de under de allmänna motionstiderna 1983 och 1984 väcktamotionerna 1982/83:185 av i (m), 1982/83:271 av Per OlofHåkansson (s), 1982/83:852 av och (båda m),1982/83:854 av (), 1982/83:1147 av (), 1982/83: 1624 avJörn (vpk), 1983/84:586 av i m. fl. (s),1983/84:1122 av () och 1983/84:1386 av och (båda m). Ipropositionen föreslås en utvidgning av myndigheternas möjligheter att utanhinder av sekretess få lämna ut uppgifter som angår misstankar om allvarligarebrott till polis och åklagare. Utskottethar tillstyrkt propositionen och avstyrkt samtUga motioner. 1. frågan om uppskov medbehandlingen av propositionen (motion 1983/84:2809) av vpk-ledamoten, 2. lydelsen av 14 kap. 2§ förstastycket sekretesslagen (motionerna 1983/84:2807, yrkande 1 och 1983/84:2808,yrkande 2) av m- och fp-ledamöterna, 3. lydelsen av 14 kap. 2§ tredjestycket sekretesslagen (motion 1983/ 84:2808, yrkande 1) av fp-ledamoten, 4. tystnadsplikt för elever (motion1983/84:2807, yrkande 2) av m-ledamöterna, 5. omfattningen av sekretessenenligt 9 kap. 10 § sekretesslagen (motion 1982/83:854, yrkande 1) avc-ledamöterna, 6. sekretess för register övervapeninnehav (motion 1982/83:852, yrkande 1) av m- och c-ledamöterna, 7. förstärkt skattesekretess(motion 1983/84:1386) av m-, c- och fp-ledamöternai 8. behandlingen av ansökningar omgodkännande av läkemedel (motion 1982/83:1624) av vpk-ledamoten. 1 1983/84. KU1983/84:29 2 I proposition 1983/84:142() föreslås i den del som behandlas avkonstitutionsutskottet att antar ett förslag till lag om ändring i sekretesslagen. Det ipropositionen framlagda lagförslaget har följande lydelse: Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs ätt 14 kap. 2§sekretesslagen (1980:100) skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 14 kap. 2§ Sekretess hindrar inte att uppgift i annat fallän som avses i 1 § lämnas till myndighet, om uppgiften behövs där för 1. förundersökning,rättegång, ärende om disciplinansvar eller skiljande från anställning ellerannat jämförbart rättsligt förfarande vid myndigheten mot någon rörande hansdeltagande i verksamheten vid en myndighet där uppgiften förekommer, 2. omprövning avbeslut eller åtgärd av den myndighet där uppgiften förekommer, eller 3. tillsynöver eller revision hos den myndighet där uppgiften förekommer. Sekretess hindrar inte att uppgift lämnas i muntligt eller skriftligt yttrande avsakkunnig till domstol eller myndighet som bedriver förundersökning i brottmål. 1 och 4§§ Sekretesshindrar inte att uppgift hindrarinte, att anmälan görs till som angår misstanke om brott läm-åklagarmyndigheteller polismyndig- nas till åklagarmyndighet, polismyn-het angående misstankeom brott en- dighet eller annan myndighet som har ligt 3, 4 och 6 kap.brottsbalken mot att ingripa mot brottet, om fängelse är den som inte eller an föreskrivet för brottet och detta kan iPPgft SO"! angår misstanke om antas föranleda annan påföljdän bron för vilket inte är föreskrivet böter. lindrigarestraff än fängelse , För uppgift som omfattas av sekre- lämnastill en sådan myndighet. tessenligt 7 kap. 1-6 §§, 8 kap. 8§ förstastycket, 9 eller 15 § eller 9 kap. 7§, 8§ första eller andra stycket eller 9 §andra stycket gäller vad som föreskrivs i tredje stycket endast såvitt angårmisstanke om brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straffan fängelsei . Dock hindrar sekretess enligt 7 kap. 1 eller 4§ inte att uppgift somangår misstanke om brott enligt 3, 4 eller 6 kap. brottsbal- KU1983/84:29 3 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse ken mot någon som inte har fyllt lämnas tillåklagarmyndighet eller polismyndighet. Tredje stycket gäller inte uppgift som omfattas avsekretess enligt 9 kap. 9 § första stycket. Denna lag träder i kraft . I propositionen föreslås attmyndigheterna i större utsträckning än vad som gäller f. n. utan hinder avsekretess skall få lämna ut uppgifter som angår misstankar om allvarligarebrott till polis och åklagare. Förslaget bygger på en promemoria frånbrottsförebyggande rådet och år avsett som ett led i kampen mot organiserad ochekonomisk brottshghet och annan allvarlig kriminalitet, t. ex. narkotikabrottoch våldsbrott. En förutsättning för att en uppgift skall få lämnas utenligt förslaget är att det för brottet är föreskrivet fängelse och att denstraffbara gärningen kan antas föranleda annan påföljd än böter. För myndigheterna inom hälso- och sjukvården ochsocialtjänsten behålls i allt väsentligt nuvarande ordning. Den innebär attsekretess inte hindrar att uppgift lämnas till polis eller åklagare angåendemisstankar om brott med ett minimistraff fängelse eller misstankarom vissa allvarliga brott mot minderåriga. Även för andra myndigheter som inte har möjlighetatt tillämpa den s. k. generalklausulen i 14 kap. 3§ sekretesslagen föreslås enundantagsbestämmelse som innebär att uppgift får lämnas ut bara beträffandebrott med ett minimistraff fängelse. De allmänna advokatbyråerna undantas helt från möjlighetenatt tillämpa den föreslagna regeln om uppgiftslämnande vid brott. Beträffandepropositionens närmare innehåll hänvisas till propositionen. I motion 1983/84:2807 av i (m) yrkas 1. att riksdagenändrar 14 kap. 2§ sekretesslagen i enlighet med vad som anförts i motionen ombehörig beslutsfattare, 2. att riksdagenhos regeringen begär förslag om utökad tystnadsphkt i enlighet med vad somangetts i motionen. I motion 1983/84:2808 av KarinAhrland och (båda fp) yrkas 1. att beslutar att 14 kap. 2§ tredje stycketsekretesslagen får följande lydelse: "Sekretess hindrar inte att uppgiftom välgrundad misstan- KU 1983/84:29 4 keom brott lämnas till åklagarmyndighet eller annan myndighet som har att ingripa mot brottet omfängelse är föreskrivet för brottet och detta kan antas föranleda annan påföljd än böter", 2. att 14kap. 2§ första stycket sekretesslagen får följande lydelse: "Sekretesshindrar inte att uppgift i annat fall än som avses i 1 § av en myndighet lämnas till enannan myndighet " I motion 1983/84:2809 av m. fl. (vpk)yrkas att beslutar att i avvaktan på ett samlat program för kampenmot ekonomisk brottslighet och narkotikabrott uppskjuta behandHngen avproposition 1983/84:142, såvitt avser lagförslag 1, till nästkommande . I motion 1982/83:185 av i (m)yrkas att hos regeringen begär förnyad utredning omsekretesslagstiftningen i enlighet med vad som anförs i motionen. I motion 1982/83:271 av Per ()yrkas att hos regeringen begär ett förslag till lag om tystnadspliktför anställda i bevakningsföretag i enlighet med vad som anges i motionen. Imotion 1982/83:852 av och (båda m) yrkas 1. att hos regeringenbegär förslag fill sådan ändring i vapenlagen och sekretesslagen att registeröver enskildas vapeninnehav sekretessbeläggs, 2. att som sin meningger regeringen till känna vad som i motionen anförts om lokal polismyndighetstillgång till uppgifter om enskildas innehav av militära vapen inom distriktet. I motion 1982/83:854 av () yrkas attriksdagen beslutar om sådan ändring i sekretesslagen att sekretesskyddet enligt9 kap. 10 § sekretesslagen kommer att omfatta också de fall som anges i 7 kap.3 och 6 §§ sekretesslagen. Imotion 1982/83:1147 av () yrkas 1. att beslutar att deti 7 kap. 2§ 1. sekretesslagen angivna undantaget i sekretessen inskränks tillatt omfatta de beslut nämnderna fattar om intagning, utskrivning och hknandeärenden, 2. att beslutar att gevad som avses i 7 kap. 2 § 2. en klarare utformning, 3. att beslutar att iavvaktan på resultatet av yttrandefrihetsutredningen upphäva meddelarfrihetenbeträffande uppgifter som åtnjuter sekretess enligt 7 kap. 1 och 4§§sekretesslagen. I motion 1982/83:1624 av (vpk) yrkasatt beslutar att hos regeringen hemställa om åtgärder mot deförvaltningsrättsliga KU 1983/84:29 5 missförhållandensom sammanhänger med den illegala särbehandlingen av ansökningar frånläkemedelsindustrin. I motion 1983/84:586 av i Eslövm.fl. (s) yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad somi motionen anförts om behovet av en översyn av sekretessreglerna försocialtjänsten. I motion 1983184:1122 av () yrkas attriksdagen hos regeringen begär lagförslag i syfte att ge myndigheter talerätt imål angående utlämnande av allmänna handlingar. I motion 1983/84:1386 av och (båda m) yrkas att hos regeringen begär förslag till sådanändring av 9 kap. 1 § sekretesslagen att skattesekretessen i första instansgörs absolut. Dei följdmotionerna upptagna frågorna I motion 1983/84:2807 av i (m)hävdas att befogenheten att besluta att lämna ut uppgifter bör ankomma påmyndigheten som sådan. Frågor om utlämnande av uppgifter angående misstankarom brott kan enligt motionen vara svåra att ta ställning till.Motionären anser det därför olämpligt att en enskild befattningshavare skall fåfatta besluten. Motionen tar vidare upp frågan om tystnadsplikt för personersom deltar i den offentliga verksamheten som ett led i sin utbildning, t. ex.medicine studerande och sjuksköterskeelever. EnUgt motionen kan detförhållandet att dessa kategorier inte utan vidare omfattas av sekretesslagensregler om tystnadsplikt medföra svårigheter när det gäller att upprätthållasekretesskyddet, och det torde även kunna medföra oklarheter vid tillämpningenav de regler om uppgiftslämnande som föreslås i propositionen. Äveni motion 1983/84:2808 av och (båda fp) hävdas attdet bör ankomma på myndigheten och inte på den enskilde befattningshavaren attfatta besluten om utlämnande av uppgifter. Enligt motionen kan det inte antasatt det bhr någon daglig rutinfråga hos myndigheterna att vidarebefordramisstankar om brott till andra myndigheter och det är enligt motionen fråga omså allvarliga saker att den som har det yttersta ansvaret hos myndigheten börfatta besluten. I motionen hävdas vidare att det finns ett behov av attuttryckligen ange vilken grad av misstanke som skall föreligga för attuppgifter skall lämnas. Mofionärerna föreslår därför att uttrycket"välgrundad misstanke om brott" införs i lagtexten. I motion 1983/84:2809 av m. fl. (vpk)hävdas att regeringen avser att för lägga fram ett samlatprogram för att bekämpa narkotikabrottslighet och ekonomisk brottslighet.Enligt motionen framstår detta som det riktiga läget för en sammanhängandebedömning av vilka åtgärder som är behövliga i detta hänseende. KU 1983/84:29 6 väckerenligt mofionärerna tvivel såväl från konstitutionell synpunkt som med hänsyntill sina syften. Motionärerna hävdar att uppmjukningen av sekretessen ipropositionen går betydligt längre än vad som är nödvändigt för att tjäna detuppgivna syftet. Enligt motionärerna föreligger det också en risk för att maninleder en utveckling, där myndighetsfunktionen utvidgas till att avsemedverkan i polisiär verksamhet under alltför vidsträckta former. Dei övriga motioner upptagna frågorna ANy princip för sekretesslagstiftningen I motion 1982/83:185 av i (m)ifrågasätts om sekretesslagstiftningen inte skulle bli enklare om den, imotsats till vad som gäller, har sekretess till huvudregel och i ställetanger vilka uppgifter som är offentiiga. I svensk rättsskipning och förvaltning gäller sedangammalt offentlighetsprincipen. Reglerna om allmänna handlingars offentlighetfinns i 2 kap. tryckfrihetsförordningen. Huvudprincipen, som anges i nämndakapitels 1 §, är att varje svensk medborgare skall ha rätt att ta del av allmännahandhngar. Enligt 2 § i kapitlet får rätten att ta del av allmänna handlingarbegränsas endast om det är påkallat med hänsyn till vissa i paragrafen angivnaintressen såsom t. ex. rikets säkerhet m. m. Vidare anges i stadgandet attbegränsningen att ta del av allmänna handlingar skall anges noga i bestämmelsei särskild lag eller, om så i visst fall befinns lämpligare, i annan lagvartill den särskilda lagen hänvisar. BMyndigheters talerätt i mål om utlämnande av allmän handling I motion 1983184:1122 av () föreslåsatt myndigheter skall ges talerätt i mål angående utlämnande av allmännahandlingar. Enligt motionen kan en myndighet ha sådana skäl att skydda vissauppgifter om enskildas personhga förhållanden att den önskar en prövning ihögre instans. Det är därför enligt motionären rimligt att också myndigheterges besvärsrätt. I 2 kap. 15 § tryckfrihetsförordningen stadgas attom annan än eller regeringen avslår begäran att få ta del av handlingeller lämnar ut allmän handling med förbehåll, som inskränker sökandens rättatt yppa dess innehåll eller eljest förfoga över den, får sökanden föra talanmot beslutet. Enligt 15 kap. 7§ sekretesslagen föreligger besvärsrätt förenskild mot ett beslut KU1983/84:29 7 varigenom en myndighet har avslagit den enskildes begäranatt få ta del av handling eller lämnat ut en allmän handling med förbehåll, sominskränker sökandens rätt att yppa dess innehåll eller annars förfoga över den.Mot beslut varigenom en myndighet har avslagit en annan myndighets begäran attfå ta del av handling eller på annat sätt få del av uppgift får enligt 8 § inämnda kapitel besvär anföras av den myndighet som fått sin begäran avslagen.Vissa undantag i fullföljdsrätten föreligger. Rätt att överklaga ett beslut om utlämnande av en handlingföreligger inte för t. ex. den som anser att han lider skada av att handlingenlämnas ut och inte heller för en myndighet som vägrat lämna ut en handling mensom fått sitt beslut ändrat av en högre instans. I förarbetena till sekretesslagen berörs inte direktmöjligheten att ge besvärsrätt åt en myndighet som vägrat lämna ut en handlingmen som fått beslutet upphävt av en högre instans. Vissa allmänna principer förbesvärsrätten diskuteras emellertid. 1 specialmotiveringen till 15 kap. 7 §sekretesslagen (prop. 1979/80:2, del A,s. 363) uttalar departementschefen bl.a. följande. Från några håll har framförts attockså den som anser sig bli lidande av ett utlämnande borde ha möjlighet attöverklaga. Enligt den ordning som har gällt är det bara sökanden somhar klagorätt. Tanken på en utvidgning av klagorätten till att gälla andra änsökanden avvisades vid antagandet av det nya 2 kap. TF (prop. 1975/76:160 s.203 f). De skäl som då anfördes är enligt min mening fortfarande bärande. Sammaskäl talar också starkt mot regeringsrättens och förslag underremissbehandlingen om att ett system med ett allmänt ombud som motpart tillklaganden tillskapas vid frågans prövning i domstol. I proposition 1975/76:160 s.203-204 anför föredragande departementschef. Enligt gällande rätt har i regelden som har fått avslag på en begäran att få se en handling hos en myndigheträtt att föra talan mot beslutet. Denna ordning bör givetvis behållas. En annan fråga är om den som ansersig bli lidande på att en handling lämnas ut skall ha rätt att överklagabeslutet om utlämnande. Enligt gällande rätt är det som har nämnts barasökanden som har klagorätt i utlämnandefrågor. I och för sig talar t. ex.intresset att motverka otillbörligt intrång i personUg integritet för att densom kan lida skada av att en handling lämnas ut tillerkänns klagorätt. I såfall skulle, som bl. a. regeringsrätten påpekar, inte som f. n. behöva befarasatt lägre instanser "för säkerhets skuirVägrar utlämnande i tveksammafall. En andra fördel skulle, som också framhålls av några remissinstanser,vara att prejudikatbildningen skulle kunna bH mer allsidig. Som jag har nämnt i det föregående föreslog OK 1964 besvärsrätt även för den som ansåg sig lidaskada genom bifall till en framställning om utlämnande. OK frånföll dockförslaget i sitt KU 1983/84:29 8 Motiveringen då var främst att ensådan besvärsrätt, för att inte vara meningslös, förutsatte att myndighetskulle kunna förordna interimistiskt att handlingen inte fick ufiämnas. Dennamöjlighet skulle å andra sidan kunna utnyttjas i förhalningssyfte. har anslutit sig till OK:s slutliga ståndpunkt.Flertalet remissinstanser har godtagit OK:s och OSK:s ställningstagande. Ävenenligt min mening talar starka skäl mot en utvidgning av klagorätten till attgälla andra personer än sökanden. De i och för sig beaklansvärda fördelar somskulle tänkas följa med en sådan utvidgning kan inte uppväga de nackdelar somskulle bU oundvikliga. Det är enligt min mening uppenbart att utvidgningenskulle kunna äventyra vad som ofta har avgörande betydelse, näroffentlighetsprincipen skall tillämpas, nämligen att prövningen sker snabbt.Jag är därför inte beredd att föreslå att annan än den som har begärt att få uthandlingen får rätt att klaga. C Sekretessen inom hälso- och sjukvården och Frågan om sekretess inom hälso- ochsjukvården och tas upp i motionerna 1982/83:854 av (), 1982/83:1147 av () och 1983/84:586 av i m,fl. (s). Motion 1982/83:854 av ()behandlar sekretessen för vissa uppgifter hos i ärenden om rättshjälp (9 kap. 10 § sekretesslagen). Imotionen påpekas att enligt sekretesslagen kan sekretessen inom hälso- ochsjukvården i vissa fall gälla även mot den som fått vård eller behandling (7kap. 3 och 6 §§). Dessa regler har till syfte dels att skona den enskildesjälv, dels att förhindra att tredje man utsätts för repressalier. En allvarligbrist föreligger emellertid enligt motionen genom att skyddet inte lagligentorde kunna upprätthållas hos eller hosdomstolsverket i samband med besvär över beslut av psykiatriska nämnden,utskrivningsnämnderna och beslutsnämnderna för psykiskt utvecklingsstörda iärenden om rättshjälp. Motionären anser därför att det i första hand syneslämpligt att ändra 9 kap. 10 § sekretesslagen så att samma skydd som ges i 7kap. 3§ m.fl. kommer att gälla. I 7 kap. 1 § sekretesslagen stadgasom sekretess inom hälso- och sjukvården för uppgifter om enskildshälsotillstånd eller andra personliga förhållanden. Enligt 3 § i kapitietgäller denna sekretess även i förhållande till den vård- ellerbehandlingsbehövande själv i fråga om uppgift om hans hälsotillstånd, om detmed hänsyn till ändamålet med vården eller behandHngen är av synnerlig viktatt uppgiften inte lämnas till honom. I 7 kap 6§ föreskrivs att sekretessgäller inom hälso- och sjukvärden samt inom för anmälan ellerannan utsaga av enskild om någons hälsotillstånd eller andra personligaförhållanden, om det kan antas att fara uppkommer för att den som har gjortanmälan eller avgivit utsagan eller KU 1983/84:29 9 någonhonom närstående utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Beträffandeärenden om rättshjälp stadgas i 9 kap. 10 § sekretesslagen om sekretess hos bl.a. samt i ärende om rättshjälpför uppgift som angår den rättsliga angelägenhet som ärendet avser och föruppgift om enskilds personhga och ekonomiska förhållanden i övrigt, om det kanantas att den enskilde Uder skada eller men om uppgiften röjs. 1 paragrafenfinns inget stadgande om att sekretess till skydd för den enskilde kan gällla iförhållande till den enskilde själv. Iproposition 1981/82:186 föreslogs en utvidgning av sekretesskyddet vid deallmänna försäkringskassorna, och försäkringsdomstoltill att under vissa omständigheter också gälla gentemot den försäkrade själv.I en motion (1981/82:2496) yrkades avslag på propositionens förslag.Konstitutionsutskottet uttalade vid behandlingen av frågan följande (KU1982/83:12 s. 18): Samma lagbestämmelser som föreslås införda påförsäkringsområdet gäller f. n. för motsvarande uppgifter inom hälso- ochsjukvården (7 kap. 3 § sekretesslagen) och vad beträffar enskilds anmälan ellerutsaga också inom (7 kap. 6§ sekretesslagen). Vidriksdagsbehandlingen av propositionen med förslag till sekretesslagen(1979/80:2) behandlade utskottet en motion (fp), vari yrkades avslag päförslaget att sekretessen under vissa omständigheter skulle enligt huvudregelni 14 kap. 4 § sekretesslagen gälla också mot den som sekretessen avsåg attskydda (KU 1979/80:37 s. 24). Utskottet avstyrkte motionen med motiveringen atten sådan regel inte kunde undvaras med hänsyn till patientens bästa. Utskottetunderströk dock att bestämmelsen inte borde tillämpas annat än i särskildaundantagsfall. Motbakgrund av den försiktiga hållning utskottet sålunda intagit i fråga omsekretessens giltighet mot den enskilde själv kan det synas betänkligt attutsträcka en sådan ordning till ytterligare områden. Den utredning som föregåttpropositionens förslag visar emellertid enligt utskottets mening, att det finnsett påtagligt behov av den föreslagna utvidgningen, som erhållit sammarestriktiva utformning som 7 kap. 3 och 6 §§ sekretesslagen. Utskottettillstyrker därför propositionens förslag och avstyrker motion 1981/82:2496. I motion 1982/83:1147 av () påpekas attenligt 7 kap. 2 § 1 sekretesslagen gäller inte sekretessen beslut av nämndersom avgör frågor om utskrivning m. m. för patienter som vårdas enligt lagen(1966:293) om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall (LSPV) och depsykiskt utvecklingsstörda som omfattas av den särskilda omsorgslagstiftningen.Vissa av de klagomål som kommer in till nämnderna är nämnderna inte behörigaatt handlägga, och de måste då av formella skäl fatta beslut om att inte ta uppsådana framställningar till prövning. Enhgt motionen bör sistnämnda typ avbeslut med hänsyn fill patienternas integritet inte vara offentliga. Vidareframhålls i motionen att enhgt 7 kap. 2§ 2 sekretesslagen gäller sekretesseninte beslut enligt LSPV eller omsorgslagstiftningen om beslutet avserfrihetsberövande åtgärd. Enligt motionen har uttrycket 1*1983/84. KU1983/84:29 10 "frihetsberövande åtgärd" visat sig oklart,vilket medfört att komplicerade, juridiska bedömningar måste göras avsjukvårdspersonalen. Slutligen hävdas i motionen att meddelarfrihetenbeträffande uppgifter som åtnjuter sekretess enligt 7 kap. 1 och 4 §§ börupphävas eftersom det kan ifrågasättas om det genom de nuvarande reglerna haråstadkommits en lämplig avvägning mellan patientens berättigade krav påintegritetsskydd och behovet av allmän insyn. Enligt 7 kap. 2§ 1 sekretesslagengäller sekretessen inte för beslut av utskrivningsnämnd, beslutsnämnd förpsykiskt utvecklingsstörda eller psykiatriska nämnden. I paragrafens andrapunkt föreskrivs att sekretessen enligt 1 § inte gäller beslut i ärende enligtlagstiftningen om viss psykiatrisk vård eller omsorger om psykisktutvecklingsstörda, om beslutet angår frihetsberövande åtgärd. I förarbetena till sekretesslagen (prop. 1979/80:2, del As. 164-165 och s. 175) uttalar föredragande departementschef bl. a. följandeangående ifrågavarande bestämmelser: För egen del anser jag detangeläget att slå vakt om offentlighetsintressena när fråga är om ingripandemot enskilda i de fall som det här är fråga om. I överensstämmelse medpromemorieförslaget förordar jag därför att beslut av nuvarandeutskrivningsnämnd, beslutsnämnd och psykiatriska nämnden samt beslut inomsocialvården om tvångsmässig vård av enskild skall vara offentliga. Jagåterkommer till denna fråga vid behandUngen av 2 och 4§§. Däremot anser jag detinte nödvändigt att föreskriva mindre sträng sekretess i de ärenden till vilkadessa beslut är hänförliga. Frågan huruvida andra uppgifter än sådana somframgår av beslut skall få lämnas ut skall alltså enligt departementsförslaget- Uksom enligt gällande rätt - bedömas på samma sätt som när uppgift iallmänhet begärs utlämnad från sjukvården eller socialvården, dvs. enligt ettomvänt skaderekvisit. De uppräknade nämnderna handläggerfrågor om intagning och utskrivning från sjukhus m. m. och närbesläktadefrågor av stor betydelse för berörda enskilda. Beslut av nämnderna bör som jagredan har framhålUt alltid, liksom f. n. vara offentliga. Detsamma bör gällaandra beslut i ärenden inom hälso- och sjukvården vilka angår frihetsberövandeåtgärd.