bet · G701SfU1 · 1983-12-31 00:00:00 — betänkande 1983/84:1 om förtroendeläkares medverkan i sjukförsäkringsärenden I motion 1982/83:1264 av IngvarEriksson (m) föreslås att hos regeringen hemställer om utredning ochredovisning av möjligheten att låta försäkringskassornas förtroendeläkaremedverka mera aktivt i ärendena, bl. a. genom undersökning av patienter, vilkasärenden är föremål för avgörande i högre instans. och haryttrat sig över motionen. Till Försäkringskasseförbundets yttrande har fogatsyttranden från de allmänna försäkringskassorna i , ,, . , , , , ,, , , , , ochÄlvsborgs län samt , och allmänna försäkringskassor. Gällande bestämmelser m. m. Enligt 18 kap. 12 § lagen om allmänförsäkring (AFL) skall i allmän försäkringskassa finnas en eller fleraförtroendeläkare som skall biträda kassan i frågor som kräver medicinsksakkunskap. Förtroendeläkaren skall även verka för ett gott samarbete mellankassan och de läkare som är verksamma inom dess område. Dessa bestämmelser kompletteras av enbefattningsbeskrivning för förtroendeläkare i allmännaråd om tillämpningen av kungörelsen om organisation av de allmännaförsäkringskassorna m. m. (RFFS 1982:12). Förtroendeläkaren skall enligt denna: Biträda vidutredning och bedömning av försäkringsfall och därvid i förekommande fallinhämta erforderliga uppgifter från behandlande läkare. Föreslå åtgärder som kan antagas förbättra försäkradshälsotillstånd och arbetsförmåga. Medverka i uppföljning av till försäkringen anslutnaläkares och sjukgymnasters taxetillämpning. Medverkatill att missbruk av försäkringen hindras. Arbeta för att främja samarbetet mellan försäkringskassanoch inom dess område verksamma läkare och sjukgymnaster samt till dem lämnainformation i frågor, som faller inom förtroendeläkares arbetsområde. 1 1983/84.11 saml. SfU1983/84:1 2 Några detaljerade anvisningarbeträffande samarbetsformerna för utredare och förtroendeläkare harriksförsäkringsverket inte utfärdat. I handböcker har verket dock lämnat vissaanvisningar härom som bl. a. innebär att samråd med förtroendeläkare bör skeinnan beslut fattas i ärenden rörande remiss till specialist eller tillriksförsäkringsverkets sjukhus, indragning eller nedsättning av sjukpenning pågrund av medicinska skäl eller indragning av sjukpenning/ersättning försjukhusvård enligt AFL 3 kap. 13 § sista stycket resp. 2 kap. 14 §. I övrigt skall förtroendeläkaren konsulteras vidmedicinska bedömningar och i andra ärenden där hans medverkan bedöms varaerforderlig, t. ex. i ärenden enligt AFL 3 kap. 8 § andra stycket. Lagrummetreglerar bedömningen av arbetsförmågan vid rehabiliteringsåtgärder. Såväl somFörsäkringskasseförbundet avstyrker bifall till motionen. understryker i sitt yttrandeförtroendeläkarens roll som medicinsk rådgivare vid handläggning av ärenden hosförsäkringskassorna. Vid handläggningen av långa sjukfall förekomtner oftakomplicerade och svårtydda medicinska utredningar bl. a. på grund av oklaradiagnoser. I dessa ärenden har förtroendeläkaren en funktion att fylla sommedicinskt sakkunnig. Lite förenklat kan det sägas, anför verket, attförtroendeläkarens uppgift i utredningsarbetet till stor del är att, utifrånbehandlande läkares intyg, hjälpa utredaren att klarlägga och förklara denförsäkrades medicinska status. Förtroendeläkarens bedömning utgör ett inslag iutredningsarbetet och är till hjälp för kassatjänstemannen när han skallbesluta i ärendet. Avsikten är inte, framhåller verket, att förtroendeläkarenskall överta den behandlande läkarens roll att undersöka och behandla patientenoch därigenom i onödan störa förhållandet mellan behandlande läkare ochpatient. Förtroendeläkarsystemet bygger på ett förtroendefullt samarbete mellanbehandlande läkare och förtroendeläkare, och verket anser att det finns riskför att en sammanblandning av de olika rollerna kan försvåra samarbetet. Skulleförtroendeläkare i stor omfattning undersöka patienterna skulle detta innebäraen genomgripande förändring av roll- och ansvarsfördelningen inom hälso- ochsjukvården. Verket pekar i detta sammanhang på att utländska erfarenheter visaratt ett system där man låter vissa till försäkringsorganen knutna läkareundersöka patienterna kan leda till betydande administrativa och andra problem. När det gäller motionens krav på en aktivare medverkanfrån förtroendeläkarens sida i besvärsärenden påpekar verket att enligt denbesvärsordning i socialförsäkringsärenden som gäller fårbeslut av inte överklagas av enskild hos försäkringsrättinnan kassan omprövat sitt beslut. Vad kassan grundat sitt beslut på skallframgå av det SfU1983/84:1 3 beslut som blivit resultatet av omprövningen. Omförsäkringsdomstol anser sig ha behov av kompletterande medicinsk bedömning harde egna medicinska sakkunniga till sitt förfogande. Verket instämmer i den uppfattning som torde ligga bakommotionen, nämligen att det är betydelsefullt att tillräckligt medicinsktunderlag föreligger då ett ärende avgörs hos . Detta bör dock,menar verket, tillgodoses på annat sätt än genom att kassans förtroendeläkareundersöker patienter. I första hand kan detta ske genom att kompletterandeunderlag vid behov begärs från den behandlande läkaren eller att kassan eftersamråd med förtroendeläkaren remitterat patienten till annan läkare ellerklinik för medbedömning eller specialistundersökning. understryker attförtroendeläkaren enbart har en rådgivande roll, och förbundet anser att såbör vara fallet även fortsättningsvis. Förbundet erinrar om attförtroendeläkaren inte har någon del i ett ärendes handläggning iförsäkringsrätt utan att försäkringsrätten har ett antal konsultläkare tillsitt förfogande för rådgivning i medicinska frågor. Ärenden om förmåner från denallmänna försäkringen handläggs i första instans av de allmännaförsäkringskassorna. Beslut i ärendena fattas av tjänsteman, pensionsdelegationeller försäkringsnämnd. För att biträda kassan i frågor som kräver medicinsksakkunskap skall finnas en eller flera förtroendeläkare. I förtroendeläkarensuppgifter ingår också att verka för ett gott samarbete mellan kassan och deläkare som är verksamma inom kassans område. Enligt befattningsbeskrivning förförtroendeläkare skall denne bl. a. biträda vid utredning ochbedömning av försäkringsfall och därvid i förekommande fall inhämtaerforderliga uppgifter från behandlande läkare. Förtroendeläkaren skall ocksåföreslå åtgärder som kan antas förbättra försäkrads hälsotillstånd ocharbetsförmåga. Han skall vidare medverka till att missbruk av försäkringenförhindras. har dessutom i handböcker tillförsäkringskassorna lämnat anvisningar om i vilka försäkringsfall samråd medeller konsultation av förtroendeläkare bör ske. Om den försäkrade anför besvär över försäkringskassansbeslut skall ompröva detta. Är den försäkrade missnöjd ävenmed nya beslut prövas besvären av försäkringsrätt och isista instans av försäkringsöverdomstolen. Försäkringsrätterna ochförsäkrings-överdomstolen har vid sin handläggning möjlighet att anlitamedicinsk expertis. Motion 1264 syftar till att förtroendeläkare vidförsäkringskassorna skall medverka mer aktivt i ärendena. Motionären framhålleratt såväl berörda försäkrade som utomstående upprörs av att svåra försäkringsärendenavgörs SfU1983/84:1 4 enbart på "papper", dvs. läkarutlåtanden m. m.Man frågar sig, anför motionären, hur kassans förtroendeläkare kan avgöra svåraärenden utan att ha sett patienterna. Motionären framhåller att detnaturligtvis är omöjligt att genomföra en reform där förtroendeläkarna vidlandets samtliga försäkringskassor skulle kunna undersöka varje försäkrad somhar ett ärende aktuellt, men att det dock kan ifrågasättas om inte enförtroendeläkare borde undersöka de patienters ärenden som skall prövas iförsäkringsrätt eller försäkringsöverdomstolen. Nuvarande ordning attförtroendeläkarna aldrig tycks se en patient är enligt motionärenotillfredsställande. och har,såsom framgår av den inledningsvis lämnade redogörelsen, avstyrkt bifall tillmotionen. Båda remissinstanserna har betonat att förtroendeläkarens roll vidhandläggningen av ärenden i försäkringskassorna är enbart rådgivande och attnågon ändring i detta förhållande inte bör ske. Utskottet ansluter sig tilldenna uppfattning. Såsom framhållit är förtroendeläkarensuppgift främst att på grundval av den behandlande läkarens intyg klarlägga ochförklara för den handläggande tjänstemannen den försäkrades status och vidbehov begära kompletterande uppgifter från den behandlande läkaren. Avsiktenmed ett system med förtroendeläkare är däremot inte att denne skall överta denbehandlande läkarens roll och efter en egen undersökning ge försäkringskassanråd om hur ärendet skall avgöras. Om så skulle ske finns det en påtaglig riskför att såväl förhållandet mellan patienten och hans läkare som samarbetetmellan denna läkare och förtroendeläkaren påverkas negativt. Skiljaktigheten ibehandlande läkares och förtroendeläkarens bedömning av en försäkradsmedicinska status och arbetsförmåga kan i många fall hänföras till att detmedicinska underlaget som den försäkrade åberopat är ofullständigt. Det ärdärför utomordentligt viktigt att förtroendeläkaren medverkar till att etttillräckligt medicinskt underlag för ärendets bedömning införskaffas från denbehandlande läkaren eller från annan läkare. I de fall skiljaktigheter mellanförsäkringskassan och den försäkrade om rätten till ersättning kvarstår vidärendets avgörande i kassan har den försäkrade möjlighet att besvära sig överbeslutet. Enligt utskottets uppfattning är det urrättssäkerhetssynpunkt en stor fördel att ärendet, när det förs upp iförsäkringsdomstolarna, blir prövat av från friståendepersoner. Utskottet kan därför inte ställa sig bakom motionärens förslag om attförsäkringskassans förtroendeläkare i dessa fall skulle ha en skyldighet attundersöka den försäkrade och därmed kunna påverka överinstansernas bedömning avärendet. På grundav det anförda avstyrker utskottet bifall till motionen. att avslår motion 1982/83:1264. Närvarande: (), (), DorisHåvik (s), (), (), (), Lars-ÅkeLarsson (s), () (), (), SiriHäggmark (m), (), Margö (vpk), () och ().