bet · G701NU1 · 1983-12-31 00:00:00 — betänkande 1983/84:1 om enbestämmelse i kreditupplysningslagen I motion 1982/83:1484 av KerstiJohansson (c) hemställs att begär att regeringen framlägger förslagtill ändring i kreditupplysningslagen så att även den s. k. företagarkopianskall innehålla obligatorisk uppgift om vem som beställt och fått upplysning. Kreditupplysningslagen (1973:1173)syftar främst till att hindra att kreditupplysningsverksamhet leder tillotillbörligt intrång i den personliga integriteten eller till skada genomoriktiga eller missvisande upplysningar. Efterlevnaden av lagen står undertillsyn av datainspektionen. Lagen gäller för yrkesmässigt bedrivenkreditupplysningsverksamhet (1 §). Med kreditupplysning avses uppgift, omdömeeller råd som lämnas till ledning för bedömning av annans kreditvärdighet ellervederhäftighet i övrigt i ekonomiskt hänseende (2 §). En speciell typ avkreditupplysning, för vilken gäller särskilda skyddsregler, är den s. k.personupplysningen. Med detta uttryck avses kreditupplysning om enskild person,förutsatt att vederbörande varken är näringsidkare eller har så väsentligtinflytande i viss näringsverksamhet att uppgift om hans egna förhållandenbehövs för att belysa verksamhetens ekonomiska ställning. En kreditupplysningsom inte utgör personupplysning brukar kallas företagsupplysning. Kreditupplysningsverksamhet skall bedrivas så att den inteleder till otillbörligt intrång i personlig integritet (5 §). Denna allmänna,grundläggande regel kompletteras i olika hänseenden av mera detaljeradeföreskrifter. Dessa innebär bl. a. att den som avses med en kreditupplysningskall av kreditupplysningsföretaget få meddelande om upplysning som har lämnatsom honom (11 §). När personupplysning lämnas skall den omfrågade samfidigt ochkostnadsfritt tillställas ett skriftligt meddelande om de uppgifter, omdömenoch råd som upplysningen innehåller rörande honom och om vem som har begärtupplysningen. När annan kreditupplysning rörande enskild person lämnas - dvs.företagsupplysning som inte avser juridisk person - skall den omfrågade påmotsvarande sätt få meddelande om de uppgifter som upplysningen innehållerrörande honom. Den sistnämnda föreskriften liksom föreskriften att det skallmeddelas vem som har begärt personupplysning tillkom genom en lagändring(1981:737) som trädde i kraft . 1 1983/84. Bestämmelsen om att meddelandeskall lämnas om kreditupplysning rörande enskild person som är näringsidkareinnebär, sägs det i motionen, en förbättring för de berörda, som huvudsakligenär småföretagare. Det har emellertid, hävdar motionären, väckt myckenirritation och upprördhet att kreditupplysningsföretagen inte har ålagts atttala om vem som har beställt och fått upplysningen. I motionen uppges att dagligenåtskilliga företagare vänder sig till datainspektionen och tillkreditupplysningsföretagen med fråga om vem som beställt och fått enkreditupplysning varom meddelande lämnats. Den inställning som åtskilligasmåföretagare har visat gör det nödvändigt att saken omprövas, menarmotionären. I den departementspromemoria (Ds Ju1979:8) sorn låg till grund ändring i kreditupplysningslagenföreslogs dels att begreppet personupplysning skulle utvidgas till att avsealla kreditupplysningar om enskild person, dels att kreditupplysningsföretagenskulle bli skyldiga att i meddelande om lämnad kreditupplysning(kreditupplysningskopia) ange för vems räkning upplysningen begärts.Remissinstansernas reaktion på dessa förslag sammanfattades i propositionen omlagändringen (prop. 1980/81:10 s. 54) sålunda: Som har angetts---- har denna utvidgning mött stark kritikfrån flera remissinstanser,bl. a. företrädare för banker och andra kreditgivare, förkreditupplysningsbranschen och för näringslivet. Dessa remissinstanser är ocksånegativt inställda till att näringsidkare m. fl. skulle få rätt tillkreditupplysningskopia och till besked om vem som har begärt upplysningen. Ävenandra remissinstanser, såsom bankinspektionen, ochTCO, tar avstånd från detta förslag eller ifrågasätter dess lämplighet. En delföreträdare för näringslivet, t. ex. SAF och ,tillstyrker dock förslaget helt eller delvis. Innebörden av den kritik somriktades mot förslaget att även en näringsidkare skulle få uppgift om vem sombegärt kreditupplysning om honom kan belysas med några citat frånremissyttrandena (prop. s. 251,255). Det kan i vissa fall vara känsligtom en kreditgivare tar en personupplysning och personen ifråga får reda pådetta. Särskilt gäller detta sådana situationer, då en näringsidkare anser sigbehöva göra en kontroll av ett existerande kundförhållande på grund av att hanbefarar att kunden kan ha svårt att klara sina åtaganden. Även här blir detfråga om en avvägning mellan olika intressen. Vi menar för vår del att det intekan vara någon mer påtaglig nackdel från integritetssynpunkt att uppgift ombeställaren av kreditupplysningen inte lämnas. NU1983/84:1 3 ochSHIO-Familjeföretagen yttrade gemensamt följande: Med hänsyn till att ennäringsidkare bör ha möjligheten att inhämta en kreditupplysning om entilltänkt affärsförbindelse eller göra fortlöpande uppföljningar avkreditvärdigheten hos etablerade förbindelser utan att få relationerna störda imåhända känsliga affärssituationer föreslås att uppgift om vem som begärtupplysning icke skall behöva tillställas det företag kreditupplysningen avser. Integritetsskyddettorde bli tillräckligt genom övriga restriktioner. anförde medinstämmande av PKbanken, föreningsbankers förbund.Finansieringsföretagens förening och : Ett särskilt skäl mot en regel, somberättigar näringsidkare att alltid få kopia av personupplysning om honom ochbesked vem som beställt upplysningen, är den sannolika effekten av en sådanregel vid förmedling av kreditupplysningar om näringsidkare från svenska tillutländska banker. Man måste räkna med att utländska banker och deras kunder medvetskap om en dylik regel ofta hellre skulle avstå från att begärakreditupplysningar beträffande en tänkt svensk motpart. lämnas isamband med vår utrikeshandel svenska kreditupplysningar i betydligt störreutsträckning till utlandet än utländska kreditupplysningar lämnas till Sverige.En kreditupplysningsverksamhet i , som enligt utlandets mening fungerartillfredsställande, är i stor utsträckning en förutsättning för de krediter,som lämnas vid den svenska importen, och för de förskott, som de svenskaexportörerna ofta erhåller. Regeringen - med justitieministerHåkan som föredragande - gick emot förslaget om en utvidgning avbegreppet personupplysning. Den anslöt sig inte heller till förslaget ombeställaruppgift till enskilda näringsidkare. Härom anfördes i propositionen(s. 56 f.): Vad härefter angår frågan huruvidaenskilda näringsidkare m. fl. bör ges rätt till besked också om vem som harbegärt en kreditupplysning synes det vara klart att redan rätten tillkreditupplysningskopia i många fall kommer att innebära att vederbörande kansluta sig till vem som har begärt upplysningen. Detta torde i allmänhet intemedföra några negativa effekter. Att kreditgivare och andra som avser att trädai ekonomisk förbindelse med en näringsidkare inhämtar kreditupplysning om dennemåste framstå som en helt naturUg åtgärd, som näringsidkare lika väl som andrahar anledning att räkna med. Det kan emellertid inte bortses från att en rätttill beställaruppgift på detta område i en del fall kan medföra olägenheter.Oftast torde det då också vara fråga om situationer där den omfrågade interedan på grund av att han erhåller en kreditupplysningskopia kan sluta sig tillvem som har beställt upplysningen. Jag tänker exempelvis på fall där någonbegär kreditupplysning om ett företag i syfte att undersöka om det kan varaintressant att söka förvärva dess rörelse eller där någon som avser att sökaanställning hos ett företag själv eller genom sin fackliga organisation begärupplysningar om detta. En skyldighet för kreditupplysningsföretag m. fl. att tareda på och uppge vem som har begärt en kreditupplysning om näringsidkare m.fl. kan också vålla vissa problem när beställaren finns i utlandet. NU1983/84:1 4 Kreditupplysningslagen (1973:1173)innehåller en rad bestämmelser till skydd för enskildas integritet. Enligt enav dessa skall den som avses med en personupplysning automatiskt fåunderrättelse om vem som har begärt upplysningen och om vilka uppgifter,omdömen och råd som denna innehåller. Ifall en omfrågad enskild person är näringsidkarerör det sig inte om en personupplysning utan om en s. k. företagsupplysning.Han skall då få meddelande om de uppgifter som upplysningen innehåller omhonom. Uppgift om beställaren är kreditupplysningsföretaget däremot inte ålagtatt lämna. Mot detta förhållande riktas kritik i motion 1982/83:1484(c). Motionären hävdar att det bland småföretagare råder stort missnöje med attde inte har rätt att få beställaruppgift. Både datainspektionen - som ärtillsynsmyndighet enligt kreditupplysningslagen - ochkreditupplysningsföretagen själva får, hävdar motionären, ett stort antalförfrågningar om vem som beställt och fått en kreditupplysning varomföreskrivet meddelande har lämnats. Datainspektionen har under hand vitsordat att många hargjort sådana förfrågningar. Antalet hänvändelser av detta slag har emellertidnumera minskat, sedan man från inspektionens och kreditupplysningsföretagenssida har sökt sprida kännedom om gällande bestämmelser och motiven för dem. Den nuvarande regleringen på den punkt som här är aktuellträdde i kraft vid början. Den svarar, såsom framgår av redogörelsen idet föregående, mot de önskemål som representativa småföretagarorganisatio-nerframförde i samband med den översyn av kreditupplysningslagen som gjordesdessförinnan. Utskottet finner mot den bakgrund som har angivits inte skäl fören sådan lagändring som motionären föreslår. attriksdagen avslår motion 1982/83:1484. Närvarande: (), i (s), (), (), (), StenSvensson (m), (), (), Per (),(), (), (), BoFinnkvist (s), () och (vpk). minab/gotab 1983 75968