bet · G701FiU15 · 1983-12-31 00:00:00 — Därmed torde det vara högst osäkert omden lönsamhetsförbättring i företagen som inträffat är tillräcklig för att fåtill stånd ett omslag i investeringsaktiviteten. Till de positiva inslagen i konjunklurbilden hörutvecklingen i . Till skillnad mot tidigare konjunkturuppgångarhar uppgången här främst baserats på en inhemsk efterfrågeökning. Ett oroandedrag i utvecklingen är emellertid att man i knyter förhoppningartill att exporten skall lämna ett successivt allt större bidragtill tillväxten som den inhemska efterfrågan kommer alt hållas tillbaka.En förutsättning för alt en sådan utveckling skall vara möjlig är att Förentastaternas redan i dagslägel stora bylesbalansunderskolt - 37,5 miljarder dollarår 1983 - kommer att fortsätta alt växa. Det bör i delta sammanhang påpekas attden ökade aktiviteten i ekonomi främst utgjort draghjälp åtJapan och NIC-länderna' i . När det gäller den ekonomiska utvecklingen islatshandelsländerna har situationen förbättrats påtagligt. Mot här angiven bakgrund bedömer utskottet all deninternationella konjunkturen kommer att förslärkas men attbetydande risker föreligger att uppgången kan försvagas eller komma att brytasunder . Den ekonomiska utvecklingen i Utvecklingen har förden svenska ekonomin inneburit att handelsbalansen har förbättrats betydligt.Del bör för bytesbalansen som helhet medföra en halvering av del underskott somförutsågs i kompletteringspropositionen. Produktionsökningen inom industrinberor sålunda främst på en god exportkonjunktur även om orderingången på hemmamarknadenockså successivt har förbättrats. Genom devalveringen harsvenska företag kunnat sänka sina relativpriser och även i andra avseendenkunnat förbättra sin konkurrenssituation. Därigenom har en del av de storaandelsföriuster som svensk industri gjort ätertagits. Inflationen ligger mätt över de senaste 12 månadernaomkring . Jämfört med en prisslegringstakt på 5,för och ett ' New induslrial countries (): , ,och . FiU1983/84:15 21 väsentligt lägre tal för våra viktigaste konkurrentländer- har nedbringat inflationen till - är dettaen alldeles för snabb prisstegring. Devalveringens genomslag på importprisernaoch de höjningar av indirekta skatter som skett förklarar till en betydande delvarför prisstegringstakten fortfarande ligger över omvärldens. Jämfört med bedömningen av den inhemskaefterfrågeutvecklingen i den reviderade finansplanen har efterfrågan utvecklatsväsentligt svagare. Detta förklaras bl. a. av alt näringslivetsinvesleringsulveckling och bostadsinvesteringarna blev svagare än väntat.Också i prognosen för den privata konsumtionen överskattades den faktiskautvecklingen. Även om nedgången i sysselsättningen har hejdats är lägelpå arbetsmarknaden alltjämt otillfredsställande. Antalet sysselsatta harvisserligen ökat, men har också antalet personer i arbetskraftenökat, vilket inneburit att arbetslösheten fortfarande ligger på en oacceptabelthög nivå. Den bedömning av det internationellalägel och beskrivning av den ekonomiska utvecklingen i somutskottet här redovisat sammanfaller i stort med vad som anförs i proposifionenoch i motionerna i dessa delar. Vad beträffar utsikterna för sätter man i mofionernavissa frågetecken för de bedömningar som görs i propositionen. Det gällerfrämst tilltron till regeringens förmåga att begränsa budgetunderskottetstillväxt och möjligheterna att hålla tillbaka prisstegringarna och få tillstånd ett omslag i investeringsutvecklingen. Bedömningen i propositionen av den svenska ekonominsutveckling för ger i jämförelse med en betydande ökning avtillväxten i bruttonationalprodukten (BNP) och en ytterligare förbättring avbytesbalansen (se tabell 4). En sådan förbättring är enligt utskottet ennödvändig förutsättning för att skall komma bort från de svåraobalanser som utvecklades senare del. -2,0 -5,0 -0,3 -0,2 -9,5 Privat konsumtion Offentlig konsumtion Bruttoinvestering därav industri Lagerförändring Export ImportBruttonationalprodukt Bytesl>alans (miljarder kronor) En ökad tillväxt i produktionen ochförbättring av bytesbalansen skall främst åstadkommas genom en fortsatt godutveckling av exporten under FiU 1983/84:15 22 I bilden ingår också en betydande ökning av investeringarna, envolymökning i den kommunala sektorn och en mindre ökning av den privatakonsumtionen. För sysselsättningen förutses en viss förbättring under 1984vilket tillsammans med de särskilda åtgärder som vidtagits borde leda till attarbetslösheten minskar. I moderata samlingspartiets motion 91 anförs attregeringens prognos för utvecklingen i är för djärv, på gränsentill osannolik. Att nå en tillväxttakt i BNP på drygt 2,betraktas inte sommöjligt. Det är framför allt de bakomliggande prognoserna för exporten ochinvesteringarna som enligt motionärerna åsatts för höga tillyäxttal. propositionen förutsedda exporttillväxten på 5,ligger nära 2procentenheter över den som har presenterats i konjunkturinstitutetshöst-rapport. Avgörande för en fortsatt hög tillväxt i den svenska exporten ärfrämst utvecklingen i . Utskottet vill i detta sammanhang framhållaatt sedan redovisade sin prognoshar uppgången i , som är en av de viktigastemarknaderna för svensk export, ytterligare förstärkts. Ävenbedömningen av investeringsutvecklingen är mer positiv än konjunkturinstitutetsmotsvarande bedömning. Industrin har förbättrat kapacitetsutnyttjandet ochfått en markerad förbättring av lönsamheten. Mot denna bakgrund och med en nuförutsedd fortsatt tillväxt av exporten finns det enligt utskottets uppfattningskäl att räkna med högre investeringsuppgång än den som redovisas iinstitutets prognos. Till detta kan läggas alt tillväxten i investeringarnastartar från en mycket låg nivå på grund av den under senare delen av1970-talet och av mycket negativainvesteringsutvecklingen. Vadbeträffar budgetunderskottets utveckling återkommer utskottet under avsnittetom budgetpolitiken. Allmännariktlinjer för den ekonomiska politiken Den förda politiken sedan devalveringen hösten 1982har inneburit att devalveringens positiva effekter på bytesbalansen har kunnatvidmakthållas. En av orsakerna till detta har varit att löntagarna i 1983 årsavtalsrörelse inte krävt kompensation för devalveringen och i huvudsakaccepterat den nödvändiga reallönesänkningen. Det finns också faktorer inför1984 års avtalsrörelse som från prisstabiliseringssynpunkt bör verka i positivriktning. Enligt utskottets uppfattning är det av avgörande betydelse attminska inflationen och nå en prisslegringstakt som överensstämmer med våraviktigaste handelspartners. Utskottetvill understryka att en politik för full sysselsättning kräver att den inhemskakostnadsnivån inte utvecklas så att konkurrenskraften gentemot omvärldenförsämras. Vidare måste den ekonomiska politiken ha en sådan inriktning attbudgetunderskottet successivt nedbringas. Det innebär att finanspolitikenunder den nu pågående konjunkturuppgången måste ha den inriktningen attinflationsmålet inte äventyras. FiU 1983/84:15 23 De i propositionen angivna ålgärdsförslagen innebären minskning av underskottet med . De utgiftsbegränsningaroch inkomstförstärkningar som föreslås medför ofrånkomligen all konsumtionsutrymmeti det korta perspektivet blir starkt begränsat. Enligt utskottets uppfattningställer den nödvändiga krispolitiken därmed också stora krav påfördelningspolitiken. Även om en låg arbetslöshet och en låg inflation måsteses som två viktiga förutsättningar för en jämn och rättvis fördelning av våratillgångar, är det angeläget att vid utgiftsbegränsningar försöka skapa utrymmeför omfördelningar till svagare grupper. Fördelningsaspekten är givetvis ävenen central fråga vid utformningen av de skatteförslag som skall förstärkabudgetens inkomstsida. Utskottet övergår nu till att behandla de alternativaförslag till riktlinjer för den ekonomiska politiken som lagts fram i olikapartimotioner. Moderata samlingspartiets motion 91 delarregeringens åsikt att en neddragning av inflationstakten är ett centralt målför den ekonomiska politiken. Men i motionen hävdas att grundfelet iregeringens strategi är att de strukturella bristerna negligeras. För att lösadessa problem krävs främst en i jämförelse med propositionen väsentligtkraftigare bantning av de offentliga utgifterna och en sänkning av skattetrycket.Alla förslag till skallehöjningar avvisas utom höjningen av vin-, sprit- ochtobaksskatten, medan däremot huvuddelen av utgiftsbegränsningarna godtas. Deninriktning av den ekonomiska politiken som föreslås i motionen är i stortdensamma som moderata samlingspartiet anförde vid behandling avkompletteringsproposifionen. Återigen upprepas en beskrivning av denhistoriska utvecklingen som i sak är en kritik mot borgerligregeringspolitik. Imotionen prioriteras ensidigt inflationsmålet. Som ett led i kampen motinflationen aviseras, utöver de besparingar på somföreslogs i anslutning till kompletteringspropositionen, ytterligare besparingarpå . Någon analys av besparingarnas effekter påsysselsättningen och inkomst- och förmögenhetsfördelningen i samhälletredovisas inte. Utifrån en i mofionen relativt negativ bild av den kommandeekonomiska utvecklingen i krävs nedskärningar i statsutgifterna, somför /84 kommer att innebära besparingar på närmare 30 miljarder. Utskottetvill kraftigt understryka all de omedelbara och avsevärda negativa effekter påarbetsmarknadsläget som blir följden, om förslagen i motionen genomförs,omöjligen kan accepteras. En förenkling av den ekonomiska politiken, sominnebär att problemen med underskotlen i budgeten och bytesbalansen skall lösasgenom en markant höjning av arbetslösheten måste klart avvisas. Detär vidare ofrånkomligt att den fördelningspolitik motionärerna förordar ledertill att bördan skjuts över från de redan välbeställda mot låg- och FiU 1983/84:15 24 medelinkomsttagarna.En sådan politik är enhgt utskottets mening helt oacceptabel. Mothär angiven bakgrund avstyrker utskottet de riktlinjer för den ekonomiskapolitiken som föreslås i motion 91 (m) yrkande 1. I motion 86 (fp) anförs att nyckeln till framgång iden ekonomiska politiken ligger i en stram finanspolitik. En sådan politik ärnödvändig för att klara inflationsbekämpning, hålla tillbaka budgetunderskottetoch skapa utrymme för investeringar främst i industrin. Enligt motionen äremellertid skattehöjningar som medel i finanspolitiken inte längre möjliga attutnyttja. avvisar därför de i proposifionen föreslagna skattehöjningarnaoch föreslår i stället att kraftigare besparingar genomförs. - att åtstramningen av finanspolitiken kommeralltför sent och är alltför svag, - att regeringen lagt fast helt omöjligafördelningspolitiska principer för sin finanspolitik. Motionärerna är kritiska mot att besparingar på några miljarder kronor måste följas av åtgärder riktade mot kapital och kapi talinkomster trots att en mängd skattehöjningar på förmögenheter och aktieutdelningar redan genomförts. uppfattning har de realistiska besparingsförslagen som förs frami stort sett samma inriktning som förslagen i propositionen. Därtill angesvissa besparingsförslag, vilka i det medelfristiga perspektivet inte hinner fånågra effekter. Eftersom skattehöjningar kategoriskt avvisas i motionen somfinanspolitiskt medel, framstår inte motionärernas krav på en kraftigareåtstramning av finanspolitiken än den söm regeringen förordar som trovärdig. Utskottetdelar i och för sig uppfattningen att en stram finanspolitik är nödvändig.Däremot kan inte utskottet sluta upp bakom principen att fördelningspolitikenmåste få stå tillbaka i lider av kris och krisbekämpning. Den nu förordadekrispolitiken måste i stället beakta och försöka undanröja de negativafördelningskonsekvenser som uppträder vid en neddragning avstatsutgifterna. Detta utgör enligt utskottet en förutsättning för att få denbreda uppslutning som är nödvändig för att ta landet ur den ekonomiska krisenmed bibehållen social sammanhållning och stabilitet. Inteheller kan utskottet dela uppfattningen att inflationsbekämpningen blirframgångsrik endast genom att hålla tillbaka budgetunderskottet. Detta är enviktig förutsättning, men även skattepolitiska åtgärder måste till liksomåtgärder för att bryta indexaulomatikeh. Som utskottet bedömer det är del enuppenbar risk att motionärernas förslag till inriktning av den ekonomiskapolitiken leder till högre inflation än regeringens polifik. Därmed är riskenför försämrat konkurrensläge för det svenska näringslivet uppenbar, vilket fårnegativa konsekvenser på produktion, bytesbalans och sysselsättning. Utskottet avstyrker motion86 (fp) yrkande 1. FiU 1983/84:15 25 I motion 100 (c) understryks att med hänsyn tillalt förbättringen i handelsbalansen väntas fortsätta och att en viss uppgång iindustriproduktionen kan komma till stånd, finns det all anledning att tatillfället i akt att under nu pågående konjunkturuppgång strama åt deoffentliga utgifterna. framhålls att de underliggandeinflationstendenserna är oroväckande. Budgetunderskottet ökarinflafionsrisken, driver upp räntenivån och minskar utrymmet pä kapitalmarknadenför industrins investeringar. Därför måste de offentliga utgifterna minska.Enligt motionen bör därvid de fördelningspolitiska aspekterna beaktas. Utskottetdelar de allmänna synpunkter på krispolitikens utformning som förs fram imotionen. När det gäller de nu aktuella förslagen avvisar emellertidcenterpartiet större delen av de föreslagna skattehöjningarna, samfidigt somflera av propositionens besparingsförslag också förkastas. Resultatet blir attmotionens förslag i anslutning till den aktuella propositionen inte får sammaåterhållande effekt på ekonomin. Möjligheterna att pressa ned inflationstaktenminskar kraftigt med en sådan politik. Därmed undergrävs vårt landskonkurrenskraft med uppenbara konsekvenser för bytesbalans och sysselsättning.En finanspolitik med denna inriktning kan utskottet i nuvarande läge integodta. Utskottet avstyrker motion100 (c) yrkande 1. I motion 141 (vpk) anförs att inte kankomma ur krisen ulan omfattande strukturella förändringar av hela detekonomiska systemet. Kampen mot arbetslösheten måste föras efter tvåsamverkande huvudvägar. Den samhälleliga industrikapaciteten måste byggas ut,vilket enligt motionärerna endast kan ske genom ett nationellt industriprogram.Ett statligt industriprogram måste vidare gå hand i hand med en planmässigutbyggnad av den offentliga sektorn. Utskottetfinner det inte meningsfullt att försöka analysera motionens besparings- ochskatteförslag från konjunkturpolitisk synpunkt eftersom sådana perspektivsaknas. finns det i motionen inte heller några realistiska förslag som kanförväntas lösa dagens ekonomiska problem. Utskottet avstyrkermotion 141 (vpk) yrkande 1. I samband med behandlingen av årets kompletteringspropositiondiskuterade utskottet olika sätt att redovisa budgetunderskottet. En av demetoder som därvid togs upp var långtidsbudgeten. Enligtbedömningar i årets långtidsbudget beräknas budgetunderskottet under vissagivna förutsättningar öka . Denna kraftiga uppgång framkommer trots att underskottet exkl.statsskuldräntor förutsätts minska i löpande priser över perioden. FiU 1983/84:15 26 Budgetsaido i långtidsbudgeten. Utgifter exkl. statsskuldräntor 242,6 -34,5 -89,9 -101,0 -109,7 -113,7 -120,3 -12,5 Konkret innebär detta att en allt större andel avstatens inkomster måste användas för betalningar av statsskuldräntor.Från all ha uppgått till av statsbudgetens inkomster /76beräknas statsskuldräntorna under innevarande budgetår motsvara avinkomsterna. I långtidsbudgetens här återgivna huvudalternativ ökar under femårsperiodenräntornas andel av statens inkomster till . Denna uppgång på 10procentenheter framkommer i ett beräkningsalternativ som förutsätter enförhållandevis måttlig pris- och löneutveckling på under de tre sistaåren. Därjämte har räntenivån antagits sjunka successivt från dagens nivå till8% under den senare delen av långtidsbudgetperioden. Iett annat beräkningsalternativ - som utgår från ärlig pris- ochlöneutveckling - förutses inledningsvis en mera måttlig uppgång av andelenslatsskuldränlor, men förloppet tilltar under periodens sista år, då tillväxtenblir mycket kraftig. Till följd härav stiger statsskuldräntornas andel avstatsinkomsterna till . Allvaretbakom denna utveckling inser man då man beaktar att även i detta alternativförutses att budgetunderskottet exklusive slatsskuldränlor skall vara lägre vidfemårsperiodens slut mätt i löpande priser. Detär lätt att förslå att en utveckling av detta slag inte kan tillålas fortgå.Bryts inte mönstret hamnar vi snart i ett läge, där merparten av statensinkomster måste användas till att betala räntor på statsskulden. Förutomde svåra slabiliseringspolitiska och fördelningspoliliska problem somuppkommer vid finansieringen av ett fortsatt växande budgetunderskott lederden här skisserade utvecklingen fram mot en situation i vilken vi vare sig vivill det eller ej kan tvingas att göra drastiska och mycket långtgåendeomprövningar av den offentliga sektorns storlek. En utveckling därhän är enligtutskottets mening oacceptabel. ser det står vi nu inför valet att antingen vidta åtgärderför att minska underskottet eller att senare - och den tidpunkten ligger inomen förutsebar framtid - tvingas att acceptera alt den offentliga sektornkraftigt skärs ned. Låtoss tänka att den teoretiska situationen inträffar alt statsskuldräntornafortsätter att växa till de totala statsinkomsternas storlek. I det läget kaninte ens en nedläggning av all statlig verksamhet förhindra att stats- FiU1983/84:15 27 skulden fortsätter att växa. I själva verket inträffar dentidpunkt då ingen återvändo finns än när räntorna blir likastora som inkomsterna. Eftersom en stor del av statsutgifterna - t. ex.offentligan-slälldas löner, investeringar, beskattade transfereringar, bidragtill viss verksamhet direkt motsvaras av statsinkomster i form avinkomstskal-ter, arbetsgivaravgifter och konsumtionsskatter, kommer varjeneddragning av sådana utgifter att leda till minskade inkomster.Under det att räntorna ökar komrner således inkomsterna att minska. Därigenomrycker den tidpunkt då statsskuldräntorna kommer att överstiga statsinkomsternaallt närmare. Det är emellertid utskottets bestämda uppfattning att vigenom väl avvägda åtgärder ännu kan häva den utveckling som härskisserats. De åtgärder som krävs kommer emellertid att vara så omfattande attinte några samhällsområden kan undantas. Vi måste alla vara med och göra deuppoffringar som krävs. I annat fall kommer vi att inom helt haurholkat grunden för vår välfärd och hela den offentliga sektorns verksamhet. Mot bakgrund härav framstår det som utomordentligtangelägel att bryta utvecklingen och sälta stopp för varje ökning avbudgetunderskottet. Som utskottet framhöll och ställde sig bakom isamband med behandlingen av årets komplelteringsproposition måste ettoeftergivligt krav vara att underskottet reduceras i jämförelse med vad somframkommer i långtidsbudgeten. Ett annat krav som utskottet ställdeupp var alt budgetunderskottets andel av BNP med nödvändighet måste minskaunder åren framöver. För att åstadkomma en utveckling i enlighet med de avriksdagen antagna riktlinjerna var det nödvändigt att förelägga riksdagenförslag till åtgärder redan tidigt pä hösten eftersom åtgärderna får effektförst och flera av dem inte kan införas annat än i samband med ettårsskifte. Regeringen redovisar därför vissa åtgärder för att delsstärka statsbudgeten, dels begränsa automatiken i vissa av dess utgifter. I syfte att begränsautgiftsautomatiken föreslås att ett tak på sätts för del militära försvarelsoch civilförsvarets priskompensation . Ett motsvarande tak underår 1984 föreslås gälla för indexanknutna prisuppräkningar inom det statligabostadslånesystemet liksom för Radio-koncernens avgiftsfinansieradeverksamhet. Regeringen föreslår också att man vid fastställandet av1984 års basbelopp skall bortse från de prisförändringar som intill utgångenav följer av den senaste devalveringen av den svenska kronan. Vidprisomräkningen av de statliga myndigheternas anslag för /85kommer regeringen att göra ett liknande avdrag för devalveringseffekten. Beträffande begränsningar iutgiftsaulomatiken anförs i motion 91 (m) att priskompensationssystemet måstefå verka fullt ut för alt försvaret skall FiU 1983/84:15 28 kunnagenomföra en långsiktig realiserbar planering. Förslaget att begränsapriskompensationen inom försvaret finner motionärerna med hänsyn härtill varaoacceptabelt. Även i motion 86 (fp) avvisas den föreslagna begränsningen avindexuppräkningen av försvarsutgiflerna. Den övervägande delen av statsutgifterna, liksomhuvuddelen av utgifterna inom den del av socialförsäkringssystemet som interedovisas på statsbudgeten, styrs av en långtgående automatik. Graden avautomatik varierar i stor utsträckning mellan olika typer av anslag. För enbetydande del av utgifterna gäller emellertid alt de genom olika former avindex har en direkt koppling till en fidigare prisutveckling. Regeringenhar satt som mål för prisökningen att den under loppet av får uppgåtill högst . Ett viktigt inslag i kampen mot inflationen är därvid att brytarådande inflationsförväntningar. I ett skede av snabbt avtagande inflationmedför indexklausuler, som bygger på en högre historisk inflationstakt, enpåtaglig risk för att inflationsförväntningar och inflationstryck bevaras. Tilldetta kan läggas de direkta budgetmässiga konsekvenser som indexeringen förmed sig när inflationstakten bromsas upp. På budgetens inkomstsida ger ensänkt inflationstakt snabbi utslag genom att skatteunderlaget får en nominelltsett långsammare tillväxt. På utgiftssidan däremot medför de kvardröjandeinflationseffeklerna att utgifterna fortsätter alt öka i oförminskad takt. Tillföljd härav kan sålunda budgetunderskottet komma alt öka i ett övergångsskede.Del är enligt utskottets mening därför angeläget att åtgärder nu snabbt sättsin för att så långt möjligt förhindra att den tidigare höga inflationstaktenautomatiskt förs över på kommande statsutgifter. Dessaåtgärder kan antingen bestå i att indexeringen på olika sätt begränsas elleratt den helt hävs, vilket kräver att får ta ställningtill i vilken grad priskompensation skall ske. Skallansträngningarna att begränsa utgiftsautomatiken ge någon mer påtaglig effektmåste åtgärderna i möjligaste mån omfatta alla större indexanknutnautgiftsslag. Därtill kommer att trovärdigheten i statsmakternas vilja att brytarådande inflationstakt kan sättas i fråga om betydande utgiftsområden undantasfrån dessa krav. Utskottetnoterar att som både moderata samlingspartiet och folkpartietkritiserar regeringen för att den föreslagna avindexeringen är otillräckligvill de ytterligare begränsa dessa åtgärder. Regeringens förslag till åtgärder för att stärkastatsbudgeten är en kombination av utgiftsnedskärningar ochinkomstförstärkningar. Deutgiftsbegränsande åtgärderna spänner över sammanlagt nio departementsverksamhetsområden, varvid mer betydande enskilda besparingsinsatser görs inomsådana utgiftsområden som livsmedelssubventioner, beredskapslagring av olja,räntebidragen inom det statliga bostadslåne-syslemet, SJ och samtinternationellt utvecklingsbistånd. FiU1983/84:15 29 För att stärka budgetinkomsternaföreslås höjning av vissa avgifter och skatter. Två nya skatter föreslås ocksåbli införda, nämligen dels en statlig fastighetsskatt som är avsedd att träda ikraft , dels en skatt på omsättningen av aktier fr. o. m. år1984. Sammantaget väntas förslagen fill utgiftsbegränsningar ochinkomstförstärkningar ge ett förbättrat budgetsaido under innevarande ochefterföljande budgetår på drygt 2 resp. i jämförelse medlångtidsbudgeten. Till de nämnda beloppen kommer avräkningen av devalveringenspriseffekt som innebär en begränsning av utgifterna inom socialförsäkringenmed drygt 2900 milj. kr. under /85. Någon samlad redogörelse för hur denna budgetförstärkninguppkommer lämnas inte i propositionen. Enligt vad utskottet inhämtat fördelarsig emellertid de kassamässiga förbättringarna av statsbudgeten på följandesätt under /85.