bet · G701SoU21 · 1983-12-31 00:00:00 — betänkande 1983/84:21 omutbyggnad av vissa medicinska verksamhetsområden, m. m. I betänkandet behandlasmofionsförslag om utbyggnad av vissa medicinska verksamhetsområden, m.m.,nämligen motionsförslag om försök med primärkommunalt ansvar för primärvården,om användande av benämningen hälsocentral, om organisafionen av mödra- ochbarnhälsovården, om speciahsfufbildad personal för hälsovården för mödrar ochbarn inom primärvården, om ökad satsning på psykosocialt stöd inom hälsovårdenför mödrar, om smärtlindring vid förlossning, om utbyggnad av yrkesmedicinskaoch miljömedicinska enheter, om uppföljning av den öppna psykiatriska vårdenoch fördelning av läkare fill denna vård, om ledningsorganisationen inom denpsykiatriska vården, om vårdmiljön inom långtidssjukvården m.m. samt omutbildning i vård och omhändertagande av döende och deras anhöriga. Vid betänkandet har fogats fem reservafioner (s. 4447). M-ledamöterna har avgett reservation mot utskottets beslutbeträffande mofionsförslaget om försök med primärkommunalt ansvar förprimärvården (nr 1). Vpk-ledamoten har avgett reservafion mot utskottets beslutbeträffande motionsförslagen om organisafionen av mödra- och barnhälsovården(nr 2), om ökad satsning på psykosocialt stöd inom hälsovården för mödrar (nr3), om smärtlindring vid förlossning (nr 4) samt om utbyggnad av yrkesmedicinskaoch miljömedicinska enheter (nr 5). I motion 1983/84:405 av (vpk) och (vpk) hemställs att uttalar sig för attbarnhälsovården bör bedrivas vid barnavårdscentralerna av läkare ochsjuksköterskor med specialistkompetens. I motion 1983/84:782 av GullanLindblad (m) och () hemställs atf som sin mening gerregeringen till känna atf specialistläkare inom gynekologi/obstetrik ochbarnsjukdomar samt övrig specialutbildad värdpersonal, f.ex.barnsjuksköterskor, barnmorskor och kuratorer, skall ha sin givna plats inomprimärvården. 1 1983/84.12 saml. SoU1983/84:21 2 I motion 1983/84:1067 av LarsWerner m. fl. (vpk) hemställs, såvift här är i fråga (yrkande 3), att riksdagenhos regeringen begär anvisningar som bättre tillgodoser möjligheterna för enförändrad ledningsorganisation inom den psykiatriska vården. I motion 1983/84:1069 av LarsWerner m. fl. (vpk) hemställs, såvift här är i fråga (yrkande 16), attriksdagen hemställer hos regeringen om förslag som innebär att yrkes- ochmiljömedicinska enheter vid region- och länssjukhus fastställs i lag och attersättningen till landsfingen kopplas till inrättandet av sådana enheter. I motion 1983/84:1214 av SiriHäggmark (m) och () hemställs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av aft allsjukvårdspersonal ges erforderlig utbildning i vård och omhändertagande avdöende och deras anhöriga. I motion 1983/84:1219 av m. fl. (vpk) hemställs 1. att riksdagenhos regeringen hemställer om lagförslag, innebärande atf beslut från1971 förverkligas, så att alla kvinnor som vill ha en effektiv smärtlindringockså skall garanteras def, 2. att riksdagenmåtte besluta att mödrahälsovården fortsättningsvis bör behålla sinorganisatoriska form, 3. att riksdagenmåtte uttala sig för att mödrahälsovården bör ges ökad beredskap för att gekvinnor psykisk och social hjälp, 4. att riksdagenmåtte uttala sig för att psykolog- och kuratorstjänsfer bör inrättas på varjemödravårdscentral. I motion 1983/84:1623 av LarsHjertén (m) och () hemställs att begär förslag om attregeringen i samverkan med något landsting, f.ex. , inrättar en"frizon" vars uppgift blir atf pröva ett primärkommunalt ansvar förprimärvården. I motion 1983/84:2076 av Jan-ErikWikström m. fl. (fp) hemställs, såvitt här är i fråga (yrkande 2), attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsbeträffande den slutna långtidssjukvården. I mofion 1983/84:2249 av KarinIsraelsson (c) och () hemställs att beslutar uttalasig för att forskning bör ske och stafistik bör insamlas rörande öppenvård inompsykiatrin för att följa den utveckling mot öppnare vårdformer som där är pågång. I motion 1983/84:2250 av KersfiJohansson m.fl. (c) hemställs att beslutar att som sin mening geregeringen till känna aft åtgärder bör vidtas för att åstadkomma enläkarutbildning och en läkarfördelning på def psykiatriska området sommöjliggör en satsning på öppen, decentraliserad psykiatrisk vård. I mofion 1983/84:2255 av () hemställs attriksdagen som SoU 1983/84:21 3 sinmening ger regeringen till känna vad i mofionen anförts om attprimärvårdsinrättningar framgent bör kallas hälsocentraler. Omhälso- och sjukvårdens struktur m. m. En allmän bakgrund till de frågor som behandlas imotionerna finns i de i utskottets betänkande SoU 1983/84:6 lämnade kortfattaderedogörelserna för def ansvar för hälso- och sjukvården som ålagtslandstingskommunerna och de kommuner som inte ingår i en landstingskommun(sjukvårdshuvudmännen) i den nya hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), för derikflinjer i fråga om statlig planering och samordning av hälso- och sjukvårdensom godkänts av med atf hälso- och sjukvårdslagen antogs,för uppgifterna för socialdepartementefs hälso- och sjukvårdsberedning, försocialstyrelsens principprogram för hälso- och sjukvården inför 1980-talet (HS80), vilket presenterades (anser 1976:1) samt för detarbete med ett nytt principprogram för den framtida hälso- och sjukvården medsikte på åren 1990-2000 (HS 90-projektef) som pågår. Enligtprincipprogrammet för hälso- och sjukvården inför 1980-talet skall denövervägande delen av vården lämnas inom primärvården vid vårdcentraler ochsjukhem. Primärvården skall ha ett förstahandsansvar för hälsofill-ståndet hosbefolkningen inom ett begränsat geografiskt område, och de hälsovårdande ochförebyggande åtgärderna skall avse såväl den kroppsliga som den psykiskahälsan. a. hälsokontroller, förebyggande mödra- och barnhälsovård ochfamiljerådgivning skall ingå i primärvårdens uppgifter. Förden specialiserade medicinska verksamheten skall primärvården kunna repliera pålänssjukvården vid länssjukhus och länsdelssjukhus samt på regionsjukvården vidregionsjukhus. Så snart man inom länssjukvården och regionsjukvården anser sigha vidtagit erforderliga åtgärder, avses emellerfid ansvaret för patientenåtergå till primärvården. Försökmed primärkommunalt ansvar för primärvården Med primärvård avses i socialstyrelsensprincipprogram för hälso- och sjukvården inför 1980-talet (HS80) all hälsovårdoch all sjukvård som lämpligen kan bedrivas utanför sjukhus och centralasjukhem. Primärvården skall primärt svara för såväl det kroppsliga som defpsykiska hälsotillståndet hos befolkningen inom ett givet betjäningsområde ochomfatta den övervägande delen av alla besök på läkarmottagning, allhemsjukvård och huvuddelen av all långtidssjukvård. Temporärt, närprimärvårdens resurser är otillräckliga för de åtgärder som erfordrasbeträffande viss patient, skall ansvaret för patienten övergå till läns- ellerregionsjukvården. Så snart man där anser sig ha vidtagit erforderliga åtgärder,avses emellertid ansvaret för patienten återgå till primärvården. SoU 1983/84:21 4 Vårdresurserna skall tillhandahållas i första handvid vårdcentraler och sjukhem. Sjukvårdsområdena skall uppdelas på ett antalprimärvårdsområden av varierande storlek, vilka skall motsvara de tidigareläkardistrikfen. Hälsovårdenföreslås bli i princip helt integrerad med sjukvården. Tillprimärvårdsuppgifterna avses även höra uppgifter inom omgivningshygien,livsmedelshygien, hälsoskyddet samt smittskyddet. Hälsovårdsupplysning, aktivmedverkan i skyddet mot miljöfaktorer som hotar invånarnas hälsa och uppsökandeverksamhet, främst i form av hälsokontroller inriktade på särskilt utsattagrupper, förutsätts vara uppgifter för primärvården. Primärvården förutsättsskola nära samarbeta med . Förutomläkare för allmänmedicin avses även läkare med annan specialistkompetenstjänstgöra inom primärvården. k. distriktsvården med distriktssköterskor faller helt inom primärvårdenoch skall utgöra en av de väsentligaste komponenterna i denna. Ävensjuksköterskor med annan vidareutbildning förutsätts få uppgifter inomprimärvården hksom undersköterskor samt arbetsterapeuter, kuratorer,sjukgymnaster och annan personal. Defförutsätts att personal av olika kategorier skall bilda vårdlag, bl. a. förhemsjukvård. I motion 1983/84:1623 av () och IvarVirgin (m) anförs bl. a. att när landstingen tidigare koncentrerade sinverksamhet på att bygga och driva sjukhus med olika specialiteter det var lättatf dra en gräns mellan kompetensområde (hälso- och sjukvård) ochprimärkommunens kompetensområde (social omvårdnad och äldreomsorg). Närlandstingen nu i allt större utsträckning satsar på en utbyggnad avprimärvården har enligt motionärerna gränsdragningen blivit svårare.Mofionärerna framhåller att man i och i dragitkonsekvenserna av denna utveckling och inrättat speciella landstingsnämnder medprimärkommunerna som verksamhetsområden, vilka nämnder har ett intimtsamarbete med den primärkommunala . Praktisk samverkan förekommert. ex. i hemsjukvården, där såväl primärkommunal som landsfingskommunalpersonal arbetar. Motionärernapåpekar att man i genomfört en lagstiftning enligt vilken kommunerna fåttansvaret för primärvården medan landsfingens motsvarighet, fylkena, ansvararför specialistvård, tandvård och ambulansväsen. Tidenär enligt mofionärerna nu mogen atf pröva nya vägar även i vårt land. Attförsöksvis låta några kommuner eller ett helt landsfing utgöra en"frizon", där man prövar ett kommunalt huvudmannaskapför primärvården, skulle enligt motionärerna ge den erfarenhet som behövs,innan man går vidare. SoU1983/84:21 5 Som redovisats i det föregåendebegär motionärerna att regeringen i samverkan med något landsting, f.ex.Skaraborgs län, skall inrätta en "frizon" vars uppgift skall bli atfpröva ett primärkommunalt ansvar för primärvården. Överväganden om uppgiftsfördelningen mellan kommuner ochlandsting Den tillkalladelänsberedningen (C 1970:28) hade i uppdrag att i anslutning fill vissa tidigareverkställda utredningar göra en sammanfattande bedömning rörande den regionalasamhällsförvaltningens uppgifter och organisation. Därvid skulle beredningenbl. a. överväga uppgiftsfördelningen inom den kommunala sektorn mellankommuner och landstingskommuner. Till slutförande av sitt uppdrag avgav länsberedningeni till chefen för def dåvarande kommundeparfemenfet betänkandet(SOU 1974:84) Stat och kommun i samverkan, vilket innehöll huvudsakligenprincipiella ställningstaganden fill de frågor som beredningen haft attbehandla. När det gäller ansvarsfördelningen mellan landstingskommuner ochkommuner ansåg beredningen bl. a. atf den sociala omvårdnaden infe borde förasöver på landstingskommunerna. Beredningen ansåg emellerfid aft möjlighet bordeinföras för kommunerna och landstingskommunerna i ett län atf genom avtal, somskulle prövas och fastställas av regeringen, överenskomma om att hela ansvaretför vissa väl avgränsade uppgifter skulle föras över från kommunerna tilllandstingskommunerna eller tvärtom. Efter remissbehandling redovisade regeringen i proposifion1975/76:168 sina ställningstaganden till länsberedningens förslag. Föredragandedepartementschefen uttalade (s. 60) bl. a. aft för aft göra överlåtelse av enobligatorisk uppgift möjlig krävdes lagsfiftning men att det - när det gälldefrivilliga uppgifter - redan enligt gällande regler i stor utsträckning varmöjligt för kommuner och landstingskommuner att avtala om överlåtelse.Föredragande departementschefens uttalande föranledde inte någon erinran avriksdagen (KU 1975/76:55, rskr 1975/76:370). Gränsdragningen mellan hälso- och sjukvården ochsocialtjänsten Enligt socialtjänstlagen (1980:620)har kommunen det yttersta ansvaret för den enskildes sociala situafion. Dettayttersta ansvar innebär bl. a. att kommunen skall ge den enskilde det stöd ochden hjälp han behöver i den mån inte åtgärderna ankommer på annan huvudman,förmedla insatser från andra organ samt vidta tillfälliga åtgärder i avvaktanpå atf ansvarig huvudman kan träda in. I propositionen om (prop.1979/80:1 Del A. s. 148) framhölls bl. a. att principen om ett yttersta ansvarför kommunerna inte innebär någon ändring i fördelningen av de uppgifter somligger hos kommunerna resp. landsfingskommunerna. Det underströks (s. 147) attdet i allmänhet inte möter några svårigheter att avgöra om ett SoU1983/84:21 6 vårdbehov skall tillgodoses av landstingskommunen inomsjukvårdens ram eller av den kommunala och att detta även gälleri flertalet fall av sammansatt vårdbehov. Man utgick i proposifionen (s. 148)från atf de tveksamheter som kan komma upp i fråga om ansvarsfördelningenmellan och sjukvården smidigast får sin lösning genom överenskommelsermellan huvudmännen. Inte heller hälso- ochsjukvårdslagen (1982:763), som ersatte sjukvårdslagen(1962:242) innebär någon förändring av gränsdragningen mellan hälso- ochsjukvården, som sjukvårdshuvudmännen svarar för, och , för vilkenkommunerna svarar (prop. 1981/82:97 S.44). Utredning om samverkan inom den kommunala sektorn Med Stöd av ett bemyndigande avregeringen har tillkallats stat-kommunberedningen (C 1983:02) för atfutreda frågan om ökad samverkan mellan stat och kommun sarnt förenkling av statligaregler m. m. Enligt direktiven (dir. 1983:30) för beredningens arbete skall enav huvuduppgifterna för beredningen vara aft pröva behovet av och formerna församverkan inom den kommunala sektorn. Beredningens arbete skall pågå till den30 . Lokala landstingskommunala organ för hälso- och sjukvård Enligt 10 § hälso- ochsjukvårdslagen utövas ledningen av den landstingskommunala hälso- ochsjukvården av en hälso- och sjukvårdsnämnd. Enligt 11 § får emellertid etteller flera särskilda organ tillsättas för att under hälso-och sjukvårdsnämndenleda hälso- och sjukvården, vart och eft för den verksamhet somlandstingskommunen bestämmer. I proposifion 1981/82:97 (s. 127 och 128) anförs bl. a.aft 11 § öppnar möjUghet för landstingskommunerna atf inrätta särskilda organ -både med och utan anknytning till förvaltning av sjukhus - och att det inte ärnödvändigt att det särskilda organets verksamhetsområde blir begränsat fill endel av landstingskommunen. På detta sätt, sägs det, får landstingskommunenfull frihet både atf inrätta direktioner av nuvarande typ och med nuvarandeansvarsområden och att tillsätta nya förtroendemannaorgan för exempelvisprimärvården, endera inom landstingskommunen som helhet eller för geografisktavgränsade områden. Särskilda organ som inrättas med stöd av 11 § bhr aftbefrakta som nämnder i kommunallagens mening, vilket bl. a. innebär att de kanavge förslag direkt fill . Med bestämmelsen att ett särskilt organskall leda hälso- och sjukvården under hälso- och sjukvårdsnämnden avses enligtproposifionen att hälso- och sjukvårdsnämnden i sin egenskap av det för helalandstingskommunen övergripande SoU1983/84:21 7 förtroendemannaorganet har en viss direktivrätt gentemotett särskilt organ och därjämte en viss samordningsfunktion. Det kan här nämnas att den år 1977fillkallade kommunaldemokrafiska kommittén (Kn 1977:07) (KDK), vars uppdragupphört , 1983 avgivna betänkande (Ds C 1983:3) Lokala organ ilandstingskommunerna (kommitténs betänkande IX) bl. a. föreslagit ändringar i lagen (1979:408) omvissa lokala organ i kommunerna, vilka innebär att landsfingskommunerna fårbefogenhet atf inrätta lokala organ utöver de möjligheter härför som hälso- ochsjukvårdslagen och annan lagstiftning f.n. erbjuder. Syftet med lagen om vissalokala organ i kommunerna är att möjliggöra en försöksverksamhet meddecentraliserat förtroendemannainflytande på viss verksamhet.Försöksverksamheten skall i ett senare skede utvärderas. Ovannämnda betänkandeär föremål för beredning i . I detta sammanhang kan vidare nämnas att regeringennyligen i proposition 1983/84:152 om försöksverksamhet med ökad kommunalsjälvstyrelse föreslagit att en försöksverksamhet med ökad kommunalsjälvstyrelse skall genomföras i några kommuner och landstingskommuner. Ipropositionen föreslås en lag som medger en friare nämndorganisation iförsökskommunerna både i fråga om de centrala nämnderna och lokala organ.Förslagen i propositionen bygger på förslag av den ovannämnda stat-kommunberedningeni ett avgivet betänkande, (DsC 1984:1) Försök med ökad kommunalsjälvstyrelse. Primärvårdsnämnder i vbsa landstingskommuner Inom läns landstingskommunsområde utgör varje kommun ett primärvårdsområde. I varje primärvårdsområdefinns en primärvårdsnämnd som leder primärvården under landstingetsförvaltningsutskott (om landstingskommun inte tillsatt särskild hälso- ochsjukvårdsnämnd eller uppdragit åt en annan nämnd att vara hälso- ochsjukvårdsnämnd är enligt 10 § hälso- och sjukvårdslagen förvaltningsutskottethälso- och sjukvårdsnämnd). Även i läns landstingskommun finns enkommunbaserad primärvård under ledning av en lokal politisk nämnd. Inom varjeprimärvårdsområde, som är lika med kommunområde, har resurser i form avhälsocentraler, lokala sjukhem m.m. byggts upp. riksdagsbehandling av fråga om gemensamthuvudmannaskap för vissa delar av hälso- och sjukvården och I betänkandena SoU 1976/77:2, SoU1981/82:2 och SoU 1982/83:9 har utskottet behandlat motionsförslag som syftattill ett gemensamt huvudmannaskap för äldreomsorger och långfidssjukvård - idet förstnämnda SoU1983/84:21 8 betänkandet efter remissbehandling av då aktuelltmotionsförslag. På förslag av utskottet har motionsförslagen avslagits.Utskottet har bl. a. ansett att en ändrad uppgiftsfördelning skulle medföra nyagränsdragnings- och samordningsproblem. Samfidigt har utskottet understrukitbetydelsen av samverkan mellan huvudmännen. Användande av benämningen hälsocentral' Under 1950-taiet inrättades ettmindre antal två- och flerläkarstationer för dåfidens provinsialläkare (vilkanumera motsvaras av distriktsläkare för allmänmedicin). Utbyggnaden av sådanaläkarstafioner fortsatte och genom atf även andra enheter samlokaliserades medläkarmottagningarna kom dessa enheter atf benämnas vårdcentraler eller hälsocentraler. I motion 1983/84:2255 av KerstinNilsson (s) anförs bl. a. att intentionerna i den nya hälso- och sjukvårdslagenoch andra omständigheter gör atf vårdcentraler framgent bör kallashälsocentraler. Genom en sådan ändrad benämning framhålls enligt mofionärernaden tidsenliga preventiva verksamheten i stället för den reparativa vid våraprimära sjukvårdsinrättningar, och detta kan få betydelse för såvälvårdsökande/patienter som personal/ läkare. Motionären begär, som nämnts ovan,aft som sin mening skall ge regeringen till känna attprimärvårdsinrätfningar framgent bör kallas hälsocentraler. Termerna vårdcentral ochhälsocentral finns inte i hälso- och sjukvårdslagen. Inte heller fanns de isjukvårdslagen. Hälso- och sjukvårdsutredningen (S 1975:04) - vars förslagi betänkande (SOU 1979:78) Mål och medel för hälso- och sjukvården med förslagfill hälso- och sjukvårdslag - låg til! grund för förslag i proposifion1981/82:97 ansåg att organisatoriska begrepp m.m; skulle tillåtas varieramellan landstingskommunerna. HSU förutsatte atf den enhetlighet som krävsskulle kunna uppnås utan särskild lagreglering. Föredragande statsrådet ansåg iproposition 1981/82:97 atf organisafionen av hälso- och sjukvården inte börregleras i lag i större utsträckning än vad som är nödvändigt för att garanterapatienternas rättssäkerhet och en god och säker vård i hela landet. SoU1983/84:21 9 Organisationen av hälsovården för mödrar och barn Organisationen med särskilda mödra- ochbarnavård.scentraler Grundläggande för organisafionen avhälsovården för mödrar och barn har varit ett normalreglemente för mödra- ochbarnhälsovården (MF 1969:39), vilket fastställde . Enligt normalreglemenfet skulle mödrahälsovården ha filluppgift att genom hälsovårdande verksamhet i såväl fysiskt som psykiskthänseende förebygga uppkomsten av sjukdomar och insufficienstillstånd hosblivande och nyblivna mödrar. Barnhälsovården skulle ha motsvarande uppgiftbeträffande barn upp fill skolåldern. Mödrahälsovården och barnhälsovården skulle enligtnormalreglementef meddelas vid lokala centraler (mödravårdscentraler resp.barnavårdscentraler), som skulle vara av två typer och i huvudsak varaorganiserade sålunda. Central av typ I skulle vara knuten till kvinnoklinik vidsjukhus resp. till barnklinik vid sjukhus och förestås av överläkare ellerbiträdande överläkare vid kliniken eller av annan läkare medspecialistkompetens i kvinnosjukdomar och förlossningar (gynekologi ochobsfetrik) resp. i barnaålderns invärtes sjukdomar (pediatrik). Central av typ II skulle förestås av distriktsläkare för allmänläkarvård (specialitetenbenämns numera allmänmedicin) eller av annan läkare som var behörig aft utövaläkaryrket och förläggas till föreståndarens motfag-ningslokaler eller fillannan för ändamålet lämplig lokal. Mödravårdscentral av typ II och barnavårdscentral av typ II fick, där så var lämpligt,kombineras med varandra. Fördelningen av barn på de två typerna avbarnavårdscentraler har varit ungefär lika, Normalreglementef för mödra- ochbarnhälsovården ersattes av allmänna råd (1981:4) omhälsovård för mödrar och barn inom primärvården. Dessa allmänna råd är avseddaatt vara ett underlag för planering och drift av sjukvårdshuvudmännensverksamhet. Den del av hälsovården för mödrar och barn, som intebehöver länssjukvårdens resurser, bör enligt de allmänna råden förläggas tillprimärvården (vårdcentraler). Den klinikanslutna organisationen för mödra- ochbarnhälsovården - dvs. organisafionen med mödravårdscentraler och barnavårdscentralerav typ I - bör därför förändras. Enligt kungörelse(MF 1975:121) med behörighetsbestämmelser rörande vissa sjukskötersketjänsferkrävs för innehav av tjänst som sjuksköterska för barnhälsovård vidbarnavårdscentral vidareutbildning i hälso- och sjukvård för barn och ungdomeller för öppen hälso- och sjukvård. I den nya studieordningen för vårdutbildningar inomhögskolan som genomförts fr, o. m. , ersätts den tidigaresjuksköferskeufbild-ningen jämte viss vidareutbildning i huvudsak av enutbildning för specialom- 1* 1983/84.12 saml. SoU1983/84:21 10 rådet allmän hälso-och sjukvård (80 poäng) inom hälso-ochsjukvårdslinjen. Till defta specialområde är bl. a. anknuten enpåbyggnadsutbildning i hälso-och sjukvård för barn och ungdom (40 poäng). behörighetskommiffé (S 1980:11), som haft iuppdrag att göra en översyn av gällande legitimations- och andrabehörighetsbestämmelser för personal inom hälso- och sjukvården m.m., har ibetänkandet (SOU 1983:33) Kompetens inom hälso- och sjukvården (s. 197-199)ansett sig inte ha underlag för ett mera definitivt ställningstagande i frågaom krav på påbyggnadsutbildning för innehav av bl. a. tjänst för sjuksköterskainom barnhälsovård utan föreslagit atf skall bemyndigas attbesluta om föreskrifter i fråga om vissa verksamhetsområden och funktioner. Förslag i betänkandet ligger till grund för förslag iproposition 1983/84:179 om lag om behörighet att utöva yrke inom hälso- ochsjukvården m.m. I proposifionen anförs bl. a. att många av de bestämmelser om behörighetm. m. som har meddelat måste ses över och att detta särskihgäller de bestämmelser som avser sjuksköterskor. I motion 1983184:1219 av Inga Lantzm. (vpk) anförs som mofivering fill yrkande 2 - att måtte beslutaatt mödrahälsovården fortsättningsvis bör behålla sin organisatoriska form -bl. a. att det finns risk för att mödra-och barnhälsovården genomgår enkvalitafiv försämring om dessa verksamheter förs över till primärvården.Mödra- och barnhälsovården bör enligt motionärerna också i fortsättningen haden särställning inom hälsovården som dessa verksamheter har , och denpersonal som arbetar i dessa verksamheter bör ha specialistkompetens. I motion 1983184:405 av (vpk) och (vpk), vari det begärs att skall uttalasig för att barnhälsovården bör bedrivas vid barnavårdscentralerna av läkareoch sjuksköterskor med specialistkompetens, framhålls också risken förkvalitetsförsämring om verksamheten integreras i primärvården. a. att allmänläkarnas utbildning i barnmedicin är otillräcklig.