bet · G701SfU27 · 1983-12-31 00:00:00 — Dennaersättning bestrids f. n. från anslaget J 6. Ersättningar till kommunerna förhjälp till utländska medborgare, flyktingar m. m. under socialdepartementetshuvudtitel. Under det nya anslaget skall vidare anvisas medel förschablonersättningar och särskilda bidrag till kommuner för vissa åtgärder förflyktingar och asylsökande och för viss ersättning till sjukvårdshuvudmännen. I motionerna 1983/84:2701 (s) och1983/84:2704 (c) tas upp frivilligorganisationernas möjligheter att bistå medolika åtgärder vid mottagandet av flyktingar. Bidrag härtill bör enhgtmotionärerna rymmas inom de ersättningar för vilka medel beräknas ipropositionen. I den senare motionen tas även upp frågan om precisering avvilka åtaganden en kommun skall göra för att få ersättning enligt de nyareglerna. Enligt motionärerna kan följden annars bli att flyktingar ochasylsökande får ett totalt sett sämre omhändertagande än . SfU 1983/84:27 30 har i skilda sammanhang betonat detviktiga komplement som de frivilliga organisationernas verksamhet utgör tillsocialtjänsten. Även då det gäller mottagandet av flyktingar och asylsökandefinns skäl att framhålla värdet av det arbete som organisationerna bedriver ochsom bl. a. kan bidra till att minska isoleringen bland många flyktingar. Att organisationernakan spela en viktig roll i flyktingmottagandet sägs också i propositionen (s.31). Det bör emellertid ankomma på vederbörande kommun att avgöra i vilkenutsträckning bidrag skall utgå för sådan verksamhet. Den i propositionenföreslagna schablonersättningen är avsedd att täcka bl. a. kommunernas extrakostnader för fritids- och kulturverksamhet bland flyktingar och asylsökande(prop. s. 39), däremot inte verksamhet som bedrivs till förmån för invandrareoch språkliga minoriteter oavsett kommunens åtagande att ta emot flyktingar. Närdet gäller önskemålen om precisering av kommunernas åtaganden för flyktingaroch asylsökande ter det sig svårt att gå längre i precisering än vad som skettgenom de i propositionen angivna riktlinjerna. Insatsernas utformning måste iviss mån bli beroende av de lokala förutsättningarna, flyktinggruppens storlekoch sammansättning m. m. Utskottet vill emellertid betona att kommunernasinsatser för flyktingar och asylsökande totalt sett inte får bli sämre än de ärf. Utskottet utgår vidare från att invandrarverket kommer att följa upp hurkommunerna utformar sina insatser och hur den statliga ersättningen används. I motionerna 1983/84:2702 (s) och 1983/84:2705 (fp)begärs ökade möjligheter att förlänga vistelsen i statligmottagningsförläggning jämfört med den i propositionen angivna tiden två . Motionärerna menar att detta är för snävt i många fall, bl. a. förflyktingar som kommer från länder som skiljer sig mycket från vårt land ellerför dem som har fysiska eller psykiska problem. Ipropositionen anförs i denna del (s. 20) att avsikten är att förläggningsvistelsenför flyktingarna skall bli kort och att endast ett fåtal åtgärder skall vidtasunder den allra . Även kan det dock enligt föredragandestatsrådet i vissa fall bli nödvändigt med längre tids vistelse i förläggning. Utskottetanser den i propositionen angivna tiden väl avvägd i flertalet fall. Somframhålls i motionerna bör det emellertid finnas möjlighet till längre vistelsenär det individuella behovet motiverar detta. Utskottet anser således attsystemet bör medge en viss flexibihtet för att åstadkomma ett bättre mottagandeför flyktingar som av olika skäl behöver en längre övergångstid innanutflyttning till eget boende sker. Det anförda innebär självfallet inte att detfår ställas mindre krav på organiserandet av andra mottagningsinsatser så attutslussningen fördröjs av sådana skäl. I motion 1983/84:2703 (vpk) tas upp den föreslagnastyrningen av flyktingars och asylsökandes bosättning till vissa kommuner.Motionärerna SfU1983/84:27 31 påpekar att en koncentration av flyktingar och invandraretill vissa kommuner inte enbart är negativ. a. framhålls ökade möjlighetertill utbildning och modersmålsundervisning, till föreningsverksamhet och annankontakt med landsmän m. m. Motionärerna vänder sig vidare mot attsocialtjänstlagen skulle utnyttjas för att styra flyktingars bosättning genomatt de vägras bistånd om de söker sig till annan kommun än där de fåtterbjudande om bostad. Det finns både för- och nackdelar med en koncentration avinvandrare till vissa orter. Ä ena sidan kan detta bidra till att skapa ensocial segregering i förhållande till andra grupper. Å andra sidan kan - somframhålls i motionen - det ge ökade möjligheter att organiseramodersmålsundervisning och andra särskilt anpassade insatser. Invandrarna fårdessutom lättare att hålla kontakter inom den egna gruppen, att organiseraföreningsaktiviteter m.m., vilket är av betydelse inte minst för poHtiskaflyktingar som kanske på vill återvända till sitt hemland. Ipropositionen anför föredragande statsrådet i denna del (s. 22) att genom detföreslagna nya systemet med särskilda överenskommelser med kommuner ommottagande av asylsökande och flyktingar etniska grupper bör få bättremöjhgheter än nu att hålla ihop och få en ändamålsenlig service. Kommuner somhar ett stort antal etniska grupper har enligt propositionen som regelväsentligt svårare att ge fullgod service åt alla, eftersom det måste ske påett stort antal språk. Utskottet konstaterar att en betydande del av de utländskamedborgare som tas emot i kommer hit som s. k.spontanflyktingar. Eftersom många av dem har anhöriga i eller eljestkontakt med landsmän här före ankomsten har regioner med många invandrareautomatiskt kommit att få ta emot fler tillståndssökande än andra kommuner,huvudsakligen i (inkl. ) och i . Detta harinneburit särskilda problem för dessa kommuner bl. a. genom att de inte kunnatplanera för de särskilda åtgärder som behövs. Framför allt ordnandet avbostäder har mött svårigheter. Spontaninvandringen har även inneburitekonomiska påfrestningar för vissa kommuner. har sålunda vidett flertal tillfällen haft att behandla motionsyrkanden om statlig ersättningtill kommun för särskilda kostnader till följd av denassyrisk-syrianska invandringen. De i propositionen föreslagna riktlinjerna förflyktingmottagandet är enligt utskottets mening väl ägnade att motverka ochförebygga uppkomsten av de problem som framför allt den oregleradespontaninvandringen inneburit för vissa kommuner. Genom förslaget kankommunerna bättre bygga upp ett ändamålsenligt kommunalt flyktingmottagande.Kommunerna får även möjlighet att påverka den egna flyktingverksamhetensomfattning och inriktning alltefter lokala förhållanden och förutsättningar.Förslaget innebär ett bättre utnyttjande av landets samlade resurser i frågaom flyktingmottagande som flyktingen/asylsökanden får tillgång mera ändamålsenlig service. SfU 1983/84:27 32 Utskottet anser i likhet medföredragande statsrådet att samhället måste ha möjlighet att i ett tidigt skedepåverka var utlänningen skall tillbringa väntetiden. Syftet därmed är enligtpropositionen att avlasta särskilt hårt ansträngda kommuner. Detta utesluterdock inte ett stort mått av hänsynstagande till individuella önskemål ombosättning. Sålunda uttalas i propositionen (s. 23) att de särskilda önskemålsom asylsökande kan ha bör beaktas så långt som möjligt med tanke på attplaceringen syftar till permanent bosättning om vederbörandefår stanna. Om individuella önskemål inte beaktas tillräckligt kan det ledatill en omfattande sekundär flyttning mellan olika kommuner. Vidare anförföredragande statsrådet (s. 24) att hon utgår från att det vid erbjudandet avbostad och mottagande i planerade former kommer att kunna tas så stora hänsyntill individuella önskemål och behov att erbjudandena överlag kommer att kunnaaccepteras av de tillståndssökande. Det anses självklart att den som har sinfamilj i en kommun eller har någon annan stark anknytning till en viss kommuninte bör erbjudas bostad på annat håll. Även i andra fall förutsätts de som såönskar i regel erbjudas bostad i en kommun som tar emot landsmän eller där dettidigare finns landsmän. Också i den mer övergripande planeringen skall hänsyntas till kommunernas förutsättningar att ta emot olika etniska grupper. Detfinns vid angivna förhållanden enligt utskottets mening inte anledning attbefara att den nödvändiga styrningen av flyktingmottagandet kommer att gå utöver den enskilde flyktingens/asylsökandens valfrihet när det gällerbosättningsort. När det gäller ansvar vill utskotteterinra om att socialtjänstlagen ålägger vederbörande kommun ett ytterstaansvar för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som debehöver. Detta ansvar preciseras genom andra bestämmelser i socialtjänstlagen,bl. a. om rätten till bistånd. Enligt 6 § har den enskilde rätt till bistånd försörjning och sin livsföring i övrigt om hans behovinte kan tillgodoses på annat sätt. Den enskilde skall genom biståndettillförsäkras en skåHg levnadsnivå. Några undantagsbestämmelser för flyktingar, asylsökandeeller andra som tillfälligt vistas här i landet finns inte i socialtjänstlagen.Socialtjänstens ansvar är således detsamma gentemot dessa grupper som gentemotalla andra. I propositionen (s. 19) framhålls också att det nya systemet förmottagande självfallet inte ger någon kommun rätt att vägra ta emot den som påegen hand söker sig till kommunen. Kommuner med stor koncentration avflyktingar bör dock enligt propositionen kunna ställa anspråk på invandrarverketatt söka erbjuda bostad i annan kommun åt asylsökande som saknar anknytningtill den kommun de vänt sig till. I sammanhanget bör framhållas att de riktlinjer som angesi propositionen avser statsbidragsgivningen och principerna för den statligaverksamheten på området. Tolkningen av socialtjänstlagen påverkas inte härav.Däremot kan enligt propositionen vissa kommuner efter överenskommelse medinvand- SfU1983/84:27 33 rarverket mot ersättning åta sig längre gåendeförphktelser för att åstadkomma ett båttre organiserat mottagande av vissagrupper flyktingar eller asylsökande. När det gäller innehållet i biståndet vill utskottet medanledning av vad som anförs i propositionen (s. 28) framhålla att frågor ombistånd principiellt måste bedömas efter vanhga regler. Det är dock naturligtatt inte igångsätta t. ex. långsiktiga insatser för att anpassa en asylsökandetill det svenska samhället innan man vet om vederbörande kommer att fåtillstånd att stanna här. Av samma skäl är det knappast rimligt att ge bidragtill inköp av vissa kapitalvaror m. m. innan situationen klarnat. Med hänsyntill att det är fråga om ett tillfälligt arrangemang bör socialnämnden kunnaskjuta upp frågan om sådant mera långsiktigt bistånd. Drar ett ärende ut påtiden måste socialnämnden dock vara beredd att utvidga sina insatser. Denomständigheten att någon inte har uppehållstillstånd kan alltså inte i sigåberopas som grund för att vägra bistånd eller för att ge bistånd på lägre nivåän eljest (jfr allmänna råd 1981:1 Rätten till bistånd s. 48). Vad som i övrigt anförs i propositionen angåenderiktlinjer för mottagandet av flyktingar och asylsökande m. m. och imotionerna föranleder inget uttalande från socialutskottets sida. Utskottet tillstyrker den ipropositionen föreslagna omdisponeringen av medel från socialdepartementetshuvudtitel. Närvarande: (), (),(), (), (), (), (), (), (), IngaLantz (vpk), (), (), (), () och (). minab/gotab78475 1984