bet · G701SfU10 · 1983-12-31 00:00:00 — För att förhindraatt hustrutillägget betalas ut i situationer där det är uppenbart att det inteär motiverat med ett sådant stöd föreslås att reduktionsfaktorn vidinkomstprövningen fr. o. m. höjs från en tredjedel avsidoirikomsten till av denna. Särskilda övergångsregler föreslås för densom uppbär hustrutillägg. Utskottet har ingenerinran mot förslaget. SfU1983/84:10 11 Under detta avsnitt behandlarutskottet åtta motionsyrkanden som väckts under den allmänna motionstiden i åroch som tar upp frågor om ATP-systemets utformning. I de likalydande motionsyrkandena i motionerna 1982/83:1267 av m.fl. och 1982/83:2142 av m.fl. (yrk.4) begärs att en parlamentarisk utredning skalf tillsättas med uppgift att göraen översyn av ATP-systemet. I den förstnämnda motionen framhålls att ATP-systemetmissgynnar vissa grupper genom sin konstruktion och bidrar till attlönestrukturen i arbetslivet bevaras även efter pensioneringen genom attpensionen utgår i relation till tidigare förvärvsinkomst. Vissa grupper medlång yrkesverksam tid får, anför motionärerna, "betala" relativtmera för sin pension och den som har sin inkomst jämnt fördelad över åren fårett sämre utfall än den som har en snabbt stigande inkomst . En annan grupp som enligt motionärerna missgynnas ärdeltidsarbetande, eftersom ett basbelopp räknas bort från den pensionsgrundandeinkomsten vid beräkningen av ATP-poäng. Ett ytterligare problem sommotionärerna framhåller är att vid reallöneförsämringar under en längre tidökar pensionerna snabbare än lönerna, varvid den som pensionerats kan erhållaen högre inkomst än den som är kvar i arbete. Ett nytt index måste därförenligt motionärerna konstrueras, som fungerar i tider med såväl ekonomisktillväxt som stagnation. I motion 1982/83:2142 framhålls särskilt problemen medden framtida finansieringen av ATP-systemet. Motionärerna hänvisar i dettaavseende till beräkningar om avgiftsuttaget fram somriksförsäkringsverket lagt fram i samband med sitt förslag till regeringen omavgiftsuttag . Motionärerna anser att översynen mot dennabakgmnd också bör omfatta den långsiktiga finansieringen och huromfördelningen av kostnaderna mellan generationerna skall ske. Frågor kring den framtida finansieringen av ATP-systemetoch AP-fondens avkastning tas också upp i två andra motioner. I motion 1982/83:920 av begärs en skyndsam utredning om vilka åtgärder sommåste vidtas för att anpassa ATP-pensionen till löneutvecklingen. anser i motion 1982/83:562 att man skyndsamt måste utarbetafinansieringsformer för den allmänna pensioneringen. Motionären förespråkardärvid ett premiéreservsystem för ATP. Även motionärerna i motion 1982/83: 169 av . anser att en utvärdering och översyn av ATP-systemet bör ske medinriktning att ge alla pensionärer en mera likvärdig ekonomiskt tryggadålderdom. Motionärerna anför till stor del samma argumentet för en översyn somåtergivits i de förstnämnda centermotionerna och pekar på att ett medel attanpassa pensionerna till inflationen och också minska skillnaderna mellan dehögs- SfU 1983/84:10 12 taoch de lägsta ATP-pensionerna är att taket för beräkningsunderiaget sänks. förevarande propositionen anför departementschefen att han avser att iannat sammanhang återkomnia till regeringen med förslag om att enparlamentarisk utredning skall tillkallas för ätt göra en översyn av vissafrågor inom det allmänna pensionssystemet: En av uppgifterna för utredningenbör vara att - mot bakgrund av de diskussioner som förekommit - se överdet nuvarande värdesäkringssystemets utformning. Därmed kommer man också, anfördepartementschefen vidare, in på frågan om pensionärernas möjligheter att fådel av kommande standardökningar i samhället. Utskottethar ingen erinran mot att en översyn företas med den inriktning som angivits ipropositionen. Härigenom blir de förenämnda motionerna till viss deltillgodosedda. Däremot kan utskottet inte ställa sig bakom en översyn somsyftar till att förändra de grundläggande principerna för ATP, nämligen attpensionsskyddet skall stå i relation till tidigare inkomster och varavärdebeständigt. Tvärtemot anser utskottet det angeläget understryka vikten avatt man står fast vid de utfästelser som gjordes vid systemets tillkomst. Riksdagenhar vid ett flertal tidigare tillfällen avslagit motionsyrkanden om en översynav ATP-systemet i syfte att stärka låginkomsttagares och deltidsanställdas ställningi systemet och ge alla pensionärer en mer likvärdig ställning (se senast SfU1982/83: 13). Utskottet har därvid erinrat om att pensionskommittén har haft iuppdrag att göra en allsidig och förutsättningslös utredning av frågan ochredovisat resultatet av uppdraget i betänkandet SOU 1977:46, Pensionsfrågor.Utskottet har delat pensionskommitténs bedömning att det skulle vara förenatmed stora administrativa och materiella svårigheter att inom ATP-systemet skapasärlösningar för vissa försäkrade eftersom systemet bygger på kollektivtuppburna avgifter utan en individuell koppling mellan förmåner och avgifter.Utskottet har också hänvisat till att har,sett till disponibel inkomst, i realiteten en fortlöpande utjämning skett såvälmellan folkpensionärer och ATP-pensionärer som mellan olika ATP-pehsionärer.Främst beror detta på utbyggnaden av.pensionstillskotten, de kommunala bostadstilläggenoch de extra avdragen vid beskattningen. Utskottethar nu ingen anledning att frångå sitt tidigare ställningstagande i frågan.Detta innebär också att utskottet avstyrker en förändring av ATP-systemet pådet sätt som förordats i motion 1982/83: 562. Vadslutligen gäller den framtida finansieringen av ATP bygger motionärerna som nämntssin argumentation på prognoser om nödvändigtavgiftsuttag in . Prognosernas hållfasthet är avhängiga avutvecklingen av reallönerna och inflationstakten samt av AP-fondenskapitalavkastning, en utveckling som har betydelse inte bara för ATP-systemetutan hela samhällsekonomin. SfU 1983/84:10 13 1984att få ta ställning till storleken av avgiftsuttaget till ATP fr. o. m. den 1 januari1985. Utskottet anser det naturligt att avvakta den kommande propositionenhärom eftersom utskottet då kommer att ha ett bättre underlag än f. n. förbedömning av finansieringsfrågan. Meddet anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna 1982/83:1267,1982/83:2142 (yrk. 4), 1982/83:920, 1982/83:562 yrkande 1 och 1982/ 83: 169. Övrigatre motioner från den allmänna motionstiden tar upp frågor om rätt till ATP ivissa speciella situationer. och i begäri motion 1982/83:1256 ett tillkännagivande till regeringen om att de somvårdar sjuka, gamla eller handikappade personer som är i ständigt behov av vårdoch omsorg bör få rätt till ATP. och begär imotion 1982/83:1278 ett tillkännagivande om att avtalsregleradförsäkringsersättning vid arbetsskada skall utgöra pensionsgrundande inkomstvid beräkning av ATP. m.fl. begär i motion 1982/83:1814 att densom uppbär hel förtidspension och utförjcffvärvsarbete skall fåpensionsgrundande inkomst beräknad på grund av dessa förvärvsinkomster. Tillgrund för ATP-rätten ligger en försäkrads pensionsgrundande inkomst. Dennainkomst utgör summan av inkomst av anställning och av annat förvärvsarbete iden mån summan överstiger ett basbelopp. Vidare bortses från inkomster över 7,5basbelopp. Som inkomst räknas också vissa författningsreglerade ersättningarvid sjukdom, arbetsskada m. m. Pensionsgrundande inkomst beräknas även för densom åtnjuter förtidspension, hel eller delvis, men som har en förvärvsinkomstvid sidan om. Däremot utgör inte pensionen som sådan pensionsgrundande inkomst. Denämnda förutsättningarna för rätt till ATP innebär att vård i hemmet av sjuka,gamla och handikappade grundar rätt till ATP endast i de fall en ersättningutgår för vården. En sådan ersättning utgår i många fall från landstingen.Anhörigvårdskommittén (S 1979: 11) har haft i uppdrag att utreda bl. a.möjligheterna att införa ett system med ersättning från den allmännaförsäkringen för vård i hemmet, en ersättning som därmed skulle kunna bliATP-gmndande. Utredningen som avlämnat sitt betänkande SOU 1983:64Ledighet för anhörigvård har emellertid ansett att det statsfinansiella lägetinte f. n. medger direkta kostnadsökningar och att förutsättningar för att nulämna förslag om ett mera omfattande ersättningssystem saknas. Utskottetanser att ATP-rätten liksom måste grunda sig på en ersättning förutfört arbete. Så länge den grundläggande frågan om ersättning för vård ihemmet av anhöriga inte är löst kan utskottet sålunda inte förorda att enfristående ATP-rätt införs för sådana vårdinsatser. Utskottet avstyrkerföljaktligen bifall till motion 1982/83: 1256. Vadhärefter angår frågan om beräkning av pensionsgrundande inkomst förförsäkringsersättningar utanför den allmänna försäkringens ram är SfU1983/84:10 14 utskottet inte berett förorda en ändring av dengränsdragning som finns när det gäller vilka ersättningai; som jämställs medförvärvsinkomster. Enligt utskottets mening är de ersättningar som åsyftas imotionen av relativt marginell betydelse för pensionsskyddet, med hänsyn tillden långa intjä-nandetiden för ATP och till att ATP beräknas på de 15 bästaårens inkomst. Utskottet avstyrker sålunda bifall även till motion1982/83:1278. Vad slutligen angår frågan om beräkning av pensionsgrundandeinkomst för personer som uppbär förtidspension, vill utskottet erinra om att enlagändring i detta hänseende skett . hade en person somuppbar förtidspension ingen möjlighet att få pensionspoäng på sidoinkomster. Iproposition 1978/79:75 om. vissa pensionsfrågor som innehöll förslag i frågandiskuterades metoden för beräkning av ATP-poäng på sidoinkomster tillpensionen. Departementschefen delade därvid den bedömning som pensionskommitténgjort, nämligen att personer som uppbär hel förtidspension skulle fåtillgodoräkna sig de på gmndval av förvärvsarbete intjänade poängen i den månde översteg de antagandepoäng som låg till gmnd för förtidspensionen. Riksdagenhade ingen erinran mot detta förslag. Utskottet anser att någon anledning till ändratståndpunktstagande i frågan inte föreligger och avstyrker bifall till motion1982/83:1814. Åtgärder inom sjukförsäkringens område Begränsningar av läkemedelskostnader och avgifter inom denöppna sjukvården I propositionen föreslås höjningarfr. o. m. av patientavgiften vid läkemedelsinköp och vidbesök hos privatpraktiserande läkare eller annan privatpraktiserandevårdgivare. Vidare anmäls vissa andra redan vidtagna eller kommande åtgärderför att begränsa kostnadsutvecklingen inom sjukförsäkringen. Ersättning för läkemedelskostnader regleras i lagen(1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader. Enligt lagen utlämnasläkemedel från apotek antingen till nedsatt pris eller kostnadsfritt.Prisnedsättningen innebär att patienternas kostnad uppgår till högst 40 kr.genom att rabatt lämnas på halva kostnaden . Läkemedel m. m. till personer som lider av långvariga ochallvarliga sjukdomar är helt kostnadsfria. Dessutom finns ett samordnat skyddmot höga kostnader för såväl läkemedel som läkarbesök och sjukvårdahdebehandlingar. Högkostnadsskyddet ger rätt till befrielse från patientavgift närden försäkrade gjort läkemedelsinköp och/eller läkarbesök fler än 15 gångerunder en tolvmånadersperiod. Två sjukvårdande behandlingar jämställs därvidmed ett läkemedelsinköp eller läkarbesök. Patientavgiften vid besök hos privat vårdgivare är i regel45 kr. för läkarvård och . för sjukvårdande behandling. SfU 1983/84:10 15 rättatt ta ut en patientavgift om högst . vid läkarbesök i öppen sjukvård.Högsta patientavgiften för sjukvårdande behandling i öppen offentlig vård är 20kr. Ipropositionen framhålls att det samhällsekonomiska läget gör det nödvändigtatt noga undersöka alla möjligheter till utgiftsbegränsningar. Kostnadsutvecklingeninom läkemedelsområdet har vida överstigit prisindex, och betydande regionalavariationer i försäljningen av läkemedelhar påvisats. För att begränsakostnaderna för läkemedel har ett utvecklingsarbete påbötjats avriksförsäkringsverket och . De båda verken har i avvaktan påresultatet av det mera övergripande projektarbetet angivit vissa begränsadeåtgärder som på kort sikt kan minska statens kostnader för läkemedel. En sådanåtgärd är att begränsa läkemedelsrabatteringen av vissa vitamin- ochmineralpreparat. Efter en översyn som företagit av demedicinska indikationerna för förskrivning av vitamin- och mineralpreparat harsamtiiga läkare informerats om i vilka situationer dessa preparat ärrabattberättigade. Informationsinsatserna beräknas -vid full effekt - minskaläkemedelsutgifterna med ca 40 milj. kr. En annan kostnadsbesparing omca. 50 milj. kr. för nästa budgetår beräknas uppkomma genom att en nyreceptblankett införs. Huvudsyftet härmed är att förhindra en olämpligupplagring i hemmen. Blankettens utformning torde också medföra att problemenmed returläkemedel reduceras. Deförslag om omedelbara åtgärder i kostnadsbesparande syfte som läggs fram ipropositionen innebär såvitt gäller läkemedelsförmåner att högstapatientavgiften blir . per läkemedelsinköp genom att halva kostnadenmellan 20 och . och hela kostnaden . Vidare föreslåsatt den extra avgift om . för vaije telefonförskrivet läkemedel som apotekenf. n. tar ut inte skall medräknas vid beräkning av läkemedelsrabatten. Såvittgäller patientavgifterna i den öppna sjukvården föreslås att avgifterna iprivat vård höjs till högst . fr.o.m. och till högst 55kr. fr. o. m. för läkarbesök och till högst . fr. o. m.den 1 januari 1984 för besök hos sjukgymnast. Departementschefen förutsätteratt en anpassning av patientavgifterna inom den offentliga sjukvården kommeratt ske med hänsyn till de nämnda avgiftshöjningarna i samband medfastställande av sjukförsäkringens ersättningar till sjukvårdshuvudmännen förår 1985 och att ersättningen från sjukförsäkringen därvid justeras ned imotsvarande mån. Förslagenom höjd patientavgift m. m. vid läkemedelsinköp beräknas medföra en minskningav sjukförsäkringens kostnader med 112 milj. kr. Förslaget om höjdapatientavgifter inom sjukvården innebär en kostnadsminskning med 250 milj. kr.för är. Deförenämnda motionerna 96 av m.fl., 100 av m.fl., 86 av m. fl. och 144 av m. fl. tar alla uppfrågor om patientavgifternas storlek. Motionärerna i motion 96ansluter sig till propositionens förslag om att SfU 1983/84:10 16 patientavgiftenvid läkemedelsinköp skall höjas till högst . men begär att rabatten skallutformas så att hela beloppet . och halva beloppet mellan 30 och 70kr. Härigenom skulle en ytterligare besparing om 50 milj.kr. Vidare begär de att patientavgifterna för läkarvård ochsjukvårdande behandlingar skall höjas med 10 resp. . fr. o. nä. den 1januari 1984 vid besök i såväl offentlig som privat vård. Motionärerna begäratt regeringen dessutom skall ges till känna att vårdgivare som inte tillämparrekommenderad patientavgift inte skall erhålla någon försäkringsersättning. Motionärernai motion 86 begär att patientavgiften vid läkemedelsinköp skall höjasytterligare, till högst . De anser också att avgiften vid besök hosprivatläkare skall höjas till . fr. o. m. och till 65kr. fr. o. m. . Någon hemställan härom finns dock inte imotionen. Däremot begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör vidtaåtgärder så att landstingen genomför en motsvarande höjning av avgifterna inomden offentliga vården. begär motionärerna att beslutar attförbättra högkostnadsskyddet så att kostnadsbefrielse inträder redan efter 12inköp/besök. Ävenmotionärerna i motion 100 anser att det finns förutsättningar för att höjapatientavgifterna -vid läkemedelsinköp och sjukvård ytterligare för personersom sällan är sjuka eller behöver medicin. En höjning som motsvararkostnadsbesparingar för den offentliga sektörn med 200 milj. kr. kan enligtmotionärerna genomföras redan under nästa budgetår om ett förbättrathögkostnadsskydd införs. Motionärerna begär ett tillkännagivandehärom och om att det finns ett behov av en ökad information till allmänheten omhögkostnadsskyddet, så att patienterna i samband med t. ex. telefonrecepl intemister sitt berättigade skydd. Imotion 144 anförs att det är angeläget att läkemedelsanvändningen begränsas menatt detta kan ske t. ex. genom att sjukvårdshuvudmännen åläggs att svara försjukvårdspersonalens utbildning om läkemedel och genom att de kommersiellaintressena får minskat inflytande. Vid en höjning av läkemedelsavgiftensamtidigt med sjukvårdsavgiften finns det enligt motionärerna risk för attpatienterna inte söker vård och därmed får sin sjukdom förvärrad.Motionärerna yrkar därför avslag på förslaget om höjda läkemedelsavgifter ochbegär ett tillkännagivande om att avgifterna inom den offentliga vården intebör höjas. Utskottetanser inte att någon invändning kan riktas mot att patientavgifterna vidläkemedelsinköp och besök hos privat vårdgivare höjs. Propositionens förslagtill höjningar får anses måttliga. Någon ytteriigare höjning eller någon annanutformning av läkemedelsrabatlen kan emellertid utskottet inte förorda f. n.,utan utskottet anser att resultatet av ochriksförsäkringsverkets uppdrag att redovisa möjliga ytterligare kostnadsbesparingarinom läkemedelsområdet bör avvaktas liksom de förestående förhandlingarna medsjukvårdshuvudmännen om avgifter och ersätt- SfU 1983/84:10 17 ningartill den offentliga öppna vården . Utskottet förutsätter att högkostnadsskyddetsutformning tas upp till diskussion i dessa sammanhang och någon särskildåtgärd i detta hänseende anser utskottet inte påkallad. Utskottet biträdersåledes propositionens förslag till kostnadsbesparingar inom läkemedels- ochsjukvårdsområdet och avstyrker bifall till mofionerna 86, 96, 100 och 144 i nubehandlade delar. Vid utlandsvistelser som är avsedda att vara högstett år bibehåller en försäkrad sitt sjukpenningskydd eftersom han fortfarandeanses bosatt här i landet. Om den försäkrade insjuknar under utlandsvistelserutges sålunda sjukpenning enligt samma regler som om han insjuknat i . Ipropositionen framhålls att försäkringskassorna har betydande svårigheter attbedöma rätten till sjukpenning för försäkrade som insjuknat utomlands eftersommöjligheterna till en effektiv sjukkontroll är mycket begränsade. Till följd avutredningssvårigheter kräver handläggningen av dessa ärenden avsevärt störreinsatser än övriga sjukpenningärenden, något som också avspeglar sig iförsäkringsdomstolarnas handläggning av sjukförsäkringsmål. Vidare erinras ipropositionen om att rätten till ersättning för sjukvård utomlands slopatsfr.o.m. innevarande år, eftersom de administrativa kostnaderna varit betydandeoch frågan ansetts få en bättre lösning genom konventioner och privataförsäkringar. Departementschefen anser att liknande skäl kan anföras för attförändra reglerna för sjukpenning utomlands. Han föreslår därför att nuvaranderegler skall ändras så att sjukpenning endast skall utbetalas under vistelse iSverige. Undantag härifrån skall dock göras för sjukpenningförsäkrade sominsjuknar medan de vistas utomlands för arbete som utsända av svenskaarbetsgivare eller är sjömän anställda på svenska handelsfartyg. Vidare börpersoner som är sjuka eller föremål för rehabilitering få behålla sinsjukpenning om de efter medgivande vistas utomlands. Förslagetom inskränkningar i rätten till sjukpenning vid utlandsvistelse kritiseras imotion 144 av m.fl. Motionärerna anför att förslaget främst kommeratt drabba dem som semestrar i de ur invandringssynpunkt mest betydandeländerna , och med vilka inte träffatkonventioner om bibehållande av sjukpen-ningförmäner vid vistelse i resp.konventionsland. Eftersom konsekvenserna av regeringens förslag för olikainvandrare inte är utredda yrkar motionärerna avslag på förslaget. ÄvenGullan och framför i motion 84 erinringar mot förslaget.Motionärerna anser att inte bara den som vistas utomlands för arbete såsomutsänd av svensk arbetsgivare bör få behålla sitt sjukpenningskydd utan ävenkonsulter och andra som är verksamma som uppdragstagare eller egna företagare.Detsamma bör enligt motionärerna gälla den som utför arbete för missionensräkning eller för organisations eller 2 1983/84. SfU 1983/84:10 18 annansvensk juridisk persons räkning oavsett om det föreligger ett formelltarbetsgivarförhållande på verksamhetsplatsen. Utskottetkan med hänsyn till de svårigheter ur kontrollsynpunkt som föreligger när detgäller att bedöma rätten till sjukpenning vid utlandsvistelser godta förslagetom att denna rätt inskränks vid sjukdom som inträffar under semestervistelseroch liknande vistelser utomlands. Däremot anser utskottet det rimligt attsjukpenningskyddet upprätthålls för försäkrade som tillfälligt arbetarutomlands under sådana förhållanden att bosättningen i består. Dettabör gälla oavsett om den försäkrade är anställd, uppdragstagare elleregenföretagare. Ett villkor bör dock vara att det tillfälliga arbetet utomlandsingår som ett led i den försäkrades förvärvsverksamhet i . Motett bibehållande av sjukpenningskyddet vid arbete utomlands kan invändas attdet även fortsättningsvis kommer att finnas problem för de tillämpandemyndigheterna att avgöra om rätt till sjukpenning föreligger vidutlandsvistelsen. Med den förordade avgränsningen reduceras emellertid antaletärenden om sjukpenning vid utiandsvistelse avsevärt. I de fallförsäkringskassorna är tveksamma om rätt till sjukpenning föreligger har deliksom möjlighet att begära att en försäkrad företer bevisning somstyrker de uppgifter han lämnat. Dessa möjligheter bör dock utnyttjas endastnär det finns omständigheter som talar för att ytterligare uppgifter börinförskaffas. Utskottetbiträder sålunda propositionens förslag med de ändringar som utskottet förordat samt avstyrker bifall till motion 144. Motion 84 får anses vara tillgodosedd genom de ändringar i propositionens förslag som utskot tet förordat. Ersättningentill landstingen för barn och ungdomstandvård Genom tandvårdsreform ålades landstingenatt svara för en kostnadsfri tandvård till barn och ungdom . Övergångsvis under reformens uppbyggnadsskede har vårdansvaret varitbegränsat till att gälla barn och ungdomar i åldern . För attmöjliggöra en fullständigt utbyggd barn- och ungdomstandvård har landstingenerhållit en särskild försäkringsersättning, som beräknats i förhållande tillantalet barn som med tolvmånadersintervaller erbjudits fullständig behandling. Ipropositionen framhålls att behandlingsintervallerna enligt odontolo-giskexpertis bör kunna utsträckas utan att barnets tandhälsaäventyras. På så sätt kan resurser frigöras. Dessutom har den särskildaersättningen varit avsedd att i huvudsak utgöra ett stöd för landstingen underett uppbyggnadsskede. Barn- och ungdomstandvården måste emellertid betraktassom färdigutbyggd eftersom samtliga landsting kunde uppfylla sittvårdansvar. Departementschefen anser mot den angivna bakgrunden att det finnsutrymme för en neddragning av försäkring- SfU1983/84:10 19 ens ersättning för barn- och ungdomstandvården och attdenna neddragning bör uppgå till 200 milj. kr. fr.o.m. budgetåret1984/85. Han avser att senare återkomma till regeringen i frågan. m.fl. anför i motion 144 att landstingen fåttavsevärt minskade inkomster och att det därför inte ärtillrådligt att minska statsbidragen till dem ytterligare. Om landstingensresurser ytterligare försämras finns det en stor risk för att detta direkturholkar den nu utbyggda barn- och ungdomstandvården. Motionärerna begärsålunda att skall iittala att någon neddragning av försäkringensersättning till landstingen för barn- och ungdomstandvården ej bör ske. Utskottet delar departementschefens bedömning att det börfinnas möjlighet att minska den särskilda försäkringsersättningen för barn-och ungdomstandvård. Utskottet avstyrker sålunda bifall till motion 144 i nubehandlad del. Utskottet behandlar under dettaavsnitt yrkande 4 i motion 100 av m. fl. om att riksdagenskall besluta om en ökad självrisk inom sjukförsäkringen. I motionen åsyftasett beslut om införande av karensdagar i enlighet med det beslut härom somfattades av (prop. 1981/82: 144, SfU 15, rskr 341) men somrevs upp på förslag av den nuvarande regeringen (prop.1982/ 83:55, SfU 13, rskr 101).