bet · G701JuU18 · 1983-12-31 00:00:00 — om anslag till rättshjälp m.m. (prop. 1983/84:100 bil. 4,F, jämte motioner) Rättshjälp m. m. 1, Rättshjälpskostnader. Regeringen har i proposition1983/84:100 bilaga 4 () under punkt (s, 94) föreslagitriksdagen att till Rättshjälpskostnader för /85 anvisa ettförslagsanslag av , I motion 1983/84:525 av () hemställs alt hos regeringen begär förslag till ändringar irättshjälpslagen som bättre tillgodoser miljöoffers möjligheter att drivaprocess vid inträffade skador. 1 motion 1983/84:1509 av () hemställsalt hos regeringen begär förslag om att sådan ändring görs inom ramenför rättshjälpens medelstilldelning all näringsidkare ges förbättrad möjlighetatt få rättshjälp också i angelägenheter som berör hans näringsverksamhet. Regeringens förslag under dennapunkt innebär en ökning av anslaget med 51 milj. kr. i förhållande fillanslaget för innevarande budgetår. har tämligen omfattande ändringargenomförts i rättshjälpssystemet i huvudsakligt syfte att minska statensutgifter för rättshjälpen. Erfarenhetsmässigt är det emellertid svårt att påett tillförlitligt sätt förutsäga de ekonomiska effekterna av ändringar irältshjälpslagstift-ningen. En viktig orsak till detta är att äldrebestämmelser ofta skall tillämpas i ärenden som påbörjats före en lagändringoch att ärendenas omloppstid ibland är ganska lång. Det råder därför betydandeeftersläpningar i tillämpningen, och besparingsåtgärder ger endast successivtutslag. Utskottetgodtar regeringens medelsberäkning. 1983/84. 7 sam/. JuU1983/84:18 2 Rättshjälp vid utredningar i mål om miljöskador m. m. I motion 525 anförs attskadelidande måste avstå från att föra talan i mål om miljöskadordärför alt de inte har ekonomiska möjligheter att skaffa den oftast mycketdyrbara utredning som behövs för att kunna förebringa erforderlig bevisning.Enligt motionären är rättshjälpsnämnderna mycket restriktiva i fråga om att getillstånd till utredningar. Motionären anser att en ändring av rältshjälpslagen(1972:429) är motiverad, anfingen så att miljöoffer ges rätt att få sinakostnader för tekniska utredningar täckta genom rättshjälpen eller så atträttshjälpsnämnderna åläggs att "visa generositet" vid prövningen avsådana utredningar. I 9§ rättshjälpslagen anges vilka slags kostnader somskall anses som kostnader för rättshjälpen och som alltså betalas av staten.Bland dessa är kostnader för bevisning vid allmän domstol och kostnader förnödvändig utredning i angelägenhet som kan komma under sådan domstols prövning.Det finns särskilda föreskrifter om vem som får besluta om det sistnämndaslaget av utredning dvs. Enligt huvudregeln är delrättshjälpsnämnden. Biträde enligt rättshjälpslagen får dock besluta omutredning av mindre omfattning (25§). Enligt 23 § rättshjälpsförordningen(1979:938) skall som utredning av mindre omfattning anses utredningar varsberäknade kostnader inte överstiger . Det bör framhållas att de nu nämnda reglerna endast gällernär saken inte är förd inför domstol. För utredningar som sker när ett ärendeär anhängigjort vid domstol gäller ett annat regelsystem. Den nuvarande regeln om vem som får beluta omutomprocessuella utredningar infördes . gällde att biträdealltid - oavsett kostnaden - hade rätt att besluta om utredning.Rättshjälpsnämnderna beslutade endast i de fall då något biträde inte hadeförordnats. Att regeln ändrades berodde främst på skillnaden imöjligheten för en part alt få ersättning av statliga medel för en utredningsom han införskaffat före en rättegång och motsvarande möjlighet sedan sakenförts inför domstol. Den som medverkar vid en utomprocessuell utredning fårnämligen ersättning för sitt arbete. En privat sakkunnig, dvs. en sakkunnig somen part anlitar under rättegången, har däremot bara rätt till ersättning förresa, uppehälle och tidsspillan i samband med inställelse inför domstolen.Enligt vad som sades i samband med ändring kunde detta leda till altdel uppstod en obalans mellan parterna i en rättegång; den ena parlen kundeombesörja en utredning före rättegången, men när talan sedan väckts hademotparten inte samma möjlighet att på motsvarande villkor anlita privatsakkunnig. I lagstiftningsärendet diskuterades olika metoder attkomma till rätta med detta problem. Departementschefen fann - bl. a. medhänvisning till arbetet inom rättegångsutredningen (Ju 1977:06) - att man t. v.måste överge tanken att införa nya regler om inomprocessuell sakkunnig. JuU1983/84:18 3 betyda att man lämnade den dåvarande situationen oförändrad.Bl. a. kostnadsskäl talade enligt departementschefen för att man inskränkte dedåvarande möjligheterna att få till stånd utredning utan beslut av myndighet.Han förordade således att den generella befogenheten för biträde att besluta omutredning skulle upphävas; sådan utredning borde i princip inte ske annat änefter beslut av rättshjälpsnämnd. Biträde borde dock alltid kunna besluta ommindre omfattande utredning såsom läkarintyg, värderingsintyg och liknande. Förrättshjälpsnämndernas prövning borde gälla att behovet och intresset av attutredningen kom till stånd inte stod i missförhållande till kostnaderna förutredningen. Utskottet godtog på de av departementschefen anfördaskälen den föreslagna ordningen (prop. 1978/79:90 s. 166 f, JuU 30 s. 62 f). I samband med ändringar i rättshjälpslagenbehandlade utskottet några motioner som är av intresse i detta sammanhang. Tvåav dessa gällde rättegångskostnads- och rätlshjälpsreglerna i mål ommiljöskador och en tredje gällde reglerna om ersättning för privat sakkunnig.Utskottet ansåg att regleringen av de frågor som hade aktualiserats imotionerna i vissa hänseenden fick anses mindre tillfredsställande även efterdå föreslående ändringar i rättshjälpslagen. En översyn av reglerna bordedärför komma till stånd. gav regeringen detta till känna (JuU1978/79:30 s. 64, rskr 268). Regeringen gav uppdraget att göra översynen till ensärskild utredare som hade tillkallats för att göra en översyn avskadeståndsansvaret vid miljöskador. Utredaren, som antagit namnetmiljöskadeutredningen (Ju 1978:08), har avgett betänkandet (SOU 1983:7)Ersättning för miljöskador. Frågan om sakkunnigbevisning diskuteras från olika aspekteri betänkandet (se bl. a. s. 206 ff) och utredningen stannar för alt föreslå enändring i 25 § rättshjälpslagen av innebörd att om den begärdasakkunnigutredningen gäller teknisk eller medicinsk fråga i en skadeståndstvistskall vid prövningen av ansökningen särskilt beaktas om saken har väsentligbelydele för sökanden och inte kan bedömas utan sakkunnig. Enligt utredningenbör i lagtexten markeras att rättshjälpsnämnderna vid prövningen av om utomprocessuellutredning av tekniskt eller medicinskt slag skall beslutas i skadeståndstvisterhar rätt att visa en viss generositet. Betänkandet har remissbehandlats och är förmål föröverväganden inom . Här bör även nämnas att rättshjälpskommittén (Ju 1982:01)enligt sina direktiv har att överväga bl. a. om förmånerna vid allmänrättshjälp, särskilt vad gäller utredningskostnader, är lämpligt utformade.Kommittén har i uppdrag att lägga fram förslag som syftar till en förbättradkostnadskontroll och även till besparingar. Kommittén avser att avge ett belänkandemed förslag i fråga bl. a. om rättshjälp för utredningskostnader. JuU1983/84:18 4 Utskottet vill uttala förståelseför de synpunkter som förs fram i motionen; såsom utskottet anfört tidigare (seJuU 1978/79:30 s. 64 och 1981/82:19 s. 22) måste regleringen av de aktuellafrågorna anses mindre tillfredsställande i vissa hänseenden. Med hänsyn till deöverväganden i ämnet som f. n. pågår anser emellertid utskottet att det saknasanledning för att vidta någon åtgärd med anledning av motionen.Utskottet avstyrker därför bifall till motion 525. Frågan om rättshjälp ätnäringsidkare tas upp i motion 1509. Motionären, som anför att småföretagare i sinyrkesverksamhet beviljas rättshjälp ytterst restriktivt, önskar att det införsförbättrade möjligheter för näringsidkare att få rättshjälp också iangelägenheter som berör näringsverksamheten. Enligt 8 § första stycket 3 rältshjälpslagen (1972:429)får allmän rättshjälp inte beviljas näringsidkare i angelägenhet som uppkommiti hans näringsverksamhet om ej skäl föreligger med hänsyn till verksamhetensart och begränsade omfattning, hans ekonomiska och personliga förhållandeneller omständigheterna i övrigt. Näringsidkares rätt till rättshjälp har flera gångertidigare behandlats av utskottet. En utförlig redogörelse för frågan harlämnats senast i utskottets betänkande JuU 1982/83:19 s.24ff. I det betänkandetbehandlades en motion med i huvudsak samma innehåll som den nu aktuellamotionen. Utskottet, som avstyrkte bifall till den, anförde atträttshjälpskommillén enligt sina direktiv hade att undersöka tillämpningen avregeln om näringsidkares rätt till rättshjälp i angelägenheter som rörnäringsverksamheten och att överväga om regeln bör göras mer restriktiv.Utskottet uttalade att resultatet av kommitténs arbete borde avvaktas innanställning tas till frågan om behovet av att ändra den gällande regleringen. avser att läggafram ett belänkande vari även näringsidkares rätt till rättshjälp kommer attbehandlas. Vid bedömningen av den nu föreliggande motionen harutskottet inte anledning till annat ställningstagande än det utskottetredovisat i betänkandet JuU 1982/83:19. Utskottet avstyrker således bifalltill motion 1509. attriksdagen med bifall till regeringens förslag till Rättshjätpskost-nader /85 anvisar ett förslagsanslag av , 2. beträffande rättshjälpvid utredningar i mål om miljöskador m. m. att avslår motion 1983/84:525, JuU1983/84:18 5 3. beträffande rättshjälp åtnäringsidkare att avslår motion 1983/84:1509. Rättshjälpsnämnderna m.fl. anslag. Utskottettillstyrker regeringens förslag under punkterna F2-F4 (s. 95-97) och hemställer l.att tillRättshjälpsnämnderna för /85 anvisar ett förslagsanslag av , 2. att riksdagentill Allmänna advokatbyråer: Uppdragsverksamhet för /85 anvisarett förslagsanslag av , 3. att riksdagentill Allmänna advokatbyråer: Driftbidrag för /85 anvisar ett förslagsanslagav . Vissa domstolskostnader m.m. Regeringen har under punktF5 (s.97) föreslagit att till Vissa domstolskostnader m.m. för /85 anvisa ett förslagsanslag av . I motion 1984/85:2180 av GunnelLiljegren (m) hemställs att uttalar sig för att vittnesersättning iprincip bör motsvara förlorad arbetsförtjänst. Under denna punkt föreslårregeringen att anvisar ett förslagsanslag som innebär en sänkningmed . i förhållande till innevarande budgetår; det belopp somföreslås är . Från anslaget betalas olika kostnader förrättegångsväsendet, bl. a. ersättning av allmänna medel till vittnen,målsägande och tolkar. Utskottet harinte något att erinra mot regeringens medelsberäkning. I motion 2180 kritiseras dennuvarande vittnesersättningen som för låg. Motionären framhåller attersättningen - högst . - i de flesta fall inte täcker förloradarbetsförtjänst. En högre ersättning skulle enligt motionären göra människormer benägna att fullgöra sin vitlnesskyldighel och öka inte bararättssäkerheten utan också vittnenas aktning för domstolen. Ersättningar som skall betalas av allmänna medel till vittnen,målsägande m. fl. för inställelse i mål eller ärenden vid domstolar eller andramyndigheter beräknas enligt förordningen (1982:805) om ersättning av allmännamedel till vittnen, m. m. Denna förordning, som trädde i kraft den 1 november1982, JuU1983/84:18 6 ersatte en förordning med i viss mån andraersättningsregler och lägre ersättningsbelopp. Ersättningen kan avse nödvändigakostnader för resa (reseersättning) och uppehälle (traktamente) samt ersättningför mislad inkomst eller annan ekonomisk förlust (ersättning för tidsspillan). Reseersättning betalas för resa med tåg med belopp sommotsvarar avgiften för en plats i 2 klass och i förekommande fall avgift försovplats. Resa med egen bil ersätts med per kilometer. Kostnad för resamed flygplan ersätts bl. a. om detta färdsätt skulle bli billigare än annat närman beaktar även traktamente och ersättning för tidsspillan eller om vissatidsvinster uppstår i förhållande till en resa med billigare färdmedel. Traktamente får bestämmas fill högst . per dag.Utgift för nattlogi ersätts med högst . per natt eller, om det föreliggersärskilda skäl, högst . Ersättning för tidsspillan får bestämmas till högst 30 kr.för varje timme under vilken den som har kallats mister inkomst eller gör annanekonomisk förlust på grund av inställelsen. Ersättningen får dock inteöverstiga . Första lagutskottet och sedermera jusfitieutskottet' en rad tillfällen behandlat motionsyrkanden som gått ut på förbättradvitlnesersättning. Mofionerna har avstyrkts, i regel under hänvisning tillbeslutade eller förestående höjningar av ersättningsbeloppen. Justitieutskottethar också hänvisat till att vittnesinställelsen är grundad på en lagstadgadskyldighet, som i rättskipningens intresse åligger envar. Regelmässigt harutskottet uttalat sin anslutning till motionärernas uppfattning att det ärangeläget att ersättningsbeloppens storlek inte får negativ inverkan på allmänhetensberedvillighet att vittna inför domstol. Med anledning av fyra motioner togs frågan upp år 1979.Utskottet lät då remissbehandla motionerna. Utskottet, som fann alt dedåvarande ersättningsreglerna var behäftade med vissa brister, ansåg attersättningssystemet borde ses över. Utskottet uttalade att i första hand bordeundersökas i vilken utsträckning ersättningsbestämmelserna kan bedömas inverkapå effektiviteten och säkerheten i rättskipningen; därvid skulle beaktas attockså andra faktorer, t. ex. sådana av psykologisk art, kan inverka påallmänhetens benägenhet att medverka i rättegångsförhandlingar o.d. Enutgångspunkt för översynen borde vara att plikten att inställa sig som vittneär en lagstadgad skyldighet som i rättskipningens intresse principiellt åliggerenvar. Vidare måste enligt utskottet beaktas att denna skyldighet aktualiserasför ett relativt litet antal medborgare och då vanligtvis endast vid någoteller ett fåtal fillfällen. Vid översynen borde förutsättningslöst prövas olikavägar att bestämma ersättningen till vittnen m.fl. efter smidiga och merrättvisa grunder än då gällande (JuU 1979/80: 14 s. 15 f, rskr 124). ' Se ILU 1970:38, JuU 1972:7, 1973:19, 1974:8, 1975:4,1975/76:24, 1976/77:24, 1977/78:29. JuU1983/84:18 7 Regeringen uppdrog åtdomstolsverket att göra den begärda översynen. redovisadedomstolsverket uppdraget i rapporten (1981:6) Vittnesersättning m. m. Irapporten konstaterades att andelen vittnen som faktiskt hörsammar kallelsertill domstolen är hög. Enligt rapporten är ersättningsbestämmelserna iallmänhet av underordnad betydelse jämfört med andra faktorer som påverkarvittnenas benägenhet att inställa sig. I vissa avseenden gav enligt rapportende då gällande ersättningsbestämmelserna i väsentliga hänseenden oskäliga ochorättvisa resultat. Efter det att rapporten hade avlämnats höjdes de dåvarandeersättningsbeloppen. Därefter uttalade departementschefen i 1982 årsbudgetproposition att det i dåvarande budgetläge knappast var möjligt att göranågra mera ingripande förändringar i reglerna om ersättning fill vittnen m.fl.Justitieutskottet uttalade med anledning härav (JuU 1981/82:46 s. 6)att utskottet delade denna uppfattning. Utskottet anförde alt det dock varangeläget att man fortlöpande undersökte möjligheterna alt inom ramen för enoförändrad anslagsbelastning undvika orättvisa och oskäliga effekter avreglerna. Med anledning av det nu aktuella motionsönskemålet villutskottet anföra följande. Såsom redan har beskrivits ändrades ersättningsreglerna inovember 1982. Den maximala ersättningen för tidsspillan höjdes då från 135 kr.till . per dag som en högsta timersättning på . infördes.Någon sådan gräns har inte funnits tidigare. Införandet av kostnadsgränsen förfimme har medfört ett rättvisare förhållande mellan den person som behövtavsätta endast för förhöret och den som kanske behövt avsätta helaarbetsdagen. De nya reglerna innebär vidare dels en angelägen förbättring ifråga om ersättning för nattlogi, dels en betydligt smidigare reglering avreseersättningar. Utskottet, som liksom anser att det i rådandebudgetläge inte är möjligt att förorda generösare regler om ersättning avallmänna medel till vittnen m. fl., vill framhålla att de förändringar som harvidtagits i fråga om ersättningsreglerna synes ha inneburit en förbättring istort för de ersätt-ningsberättigade och även för de tillämpande domstolarnam.fl. Det sagda innebär att utskottet inte kan ställa sig bakomönskemålet i motion 2180, som därför avstyrks. 1. beträffande medelsberäkningenatt med bifall till regeringens förslag till Vissa domstolskostnaderm. m. för /85 anvisar ett förslagsanslag av . JuU1983/84:18 8 2. beträffande vittnesersättning att avslår motion 1983/84:2180. Diverse kostnader för rättsväsendet. Utskottettillstyrker regeringens förslag under punkt F6 (s.98) och hemställer att till Diversekostnader för rättsväsendet för /85 anvisar ett förslagsanslagav . Närvarande: (), (), KarinSöder (c), (), i (s), (), (), (), (), Ulla-BrittÅbark (s), (), i (fp), (), () och (). minab/gotab 78042 1984