bet · G701NU14 · 1983-12-31 00:00:00 — De utredningar somkommerskollegium gjort har i många fall visat att det finns grund för klagomålen.1 flertalet fall har den låga prissättningen påtalats, t. ex. i samband medårsprotokollförhandlingar, och i många fall har problemen kunnat lösas. Ett särskilt problem är att utrikeshandelsorganisationernai ofta ställer krav på motköp. För framstår motköp somett bra sätt att angripa tillfällig överproduktion, valutabrist eller bristandeförmåga till marknadsföring. Dessa krav förefaller ha ökat i takt rnedöststaternas betalningsbalansproblem. I vissa fall krävs nu motköp för över100 % av köpesumman samt för räntor m. m. Sådana krav är särskilt svåra atthantera för små och medelstora företag och pä en liten marknad som den svenska,och de skadar de normala kanalerna för handeln. Motköpskrav medför också storakostnader som i sista hand får bäras av östföretagen. Vid export till spelar kreditvillkoren storroll som konkurrensmedel. Genom en hård konkurrens, där exportländernasregeringar ofta medverkar med subventioner, har räntor och amorteringstider kommitatt bli avsevärt förmånligare för köparen än vad som annars är brukligt påmarknaden. Det gällde inte minst krediterna till under 1970-talet.Sverige har i åtagit sig att för statsgaranterade krediter följa vissaregler beträffande bl. a. maximala kredittider och lägsta tillåtna räntor des. SEK-systemet ger dock svenska exportörer möjligheteratt erbjuda i huvudsak samma räntevillkor som andra länder. Vid /flera motionsyrkanden (apk) om att regeringen genom olika åtgärderskulle stimulera handelsutbytet mellan och de socialistiska länderna(NU 1978/79:4, 1978/ 79:12, 1978/79:42). a. att utskottet i sak delade motionärernas uppfattning att allamöjligheter att främja och utöka handel med de socialistiska ländernaborde tas till vara. Utskottet hade emellertid vid en genomgång konstaterat atten rad olika åtgärder hade vidtagits i detta syfte och fann bl. a. med hänsynhärtill att ett särskilt uttalande från sida inte var motiverat. behandlade ett motionsyrkande frånvänsterpartiet kommunisterna om att skulle uttala sig för en ökningav handelsutbytet med planekonomierna i i syfte att stärka Sveri- NU1983/84:14 30 ges alliansfria ställning och öka självständigheten på detsäkerhetspolitiska området. , som avstyrkte motionen i dennadel, erinrade om de särskilda svårigheter som är förknippade med handel mellanå ena sidan en marknadsekonomi som och å andra sidan ettstatshan-delsland, men ansåg att möjligheterna att utöka handel medsådana länder borde tas till vara. förutsatte dock attregeringen var av samma uppfattning och ansåg därför att det inte fannsanledning för att göra något särskilt uttalande om detta handelsutbyte.Motionen avslogs av (FöU 1982/83:9, rskr 1982/83:271).Motionsyrkanden om inrättande av statliga handelshus har flera gångerbehandlats av . avslog på förslag av näringsutskottetett socialdemokratiskt yrkande om samhällsägda handelshus pä nationell nivå.En av uppgifterna för ett sådant handelshus skulle enligt motionärerna vara attutgöra samhällets instrument för att samordna den kommersiella sidan avSveriges samarbetsavtal med och statshandelsländer. Utskottet pekade isitt betänkande (NU 1979/80:43 s. 41) på den pågående försöksverksamheten medregionala exportsäljbo-lag och var av uppfattningen att en samtidigförsöksverksamhet med ett statligt handelshus lämpligen ej borde komma tillstånd innan verksamheten vid exportsäljbolagen hade utvärderats.Socialdemokraterna återkom med yrkandet vid det därpå följande riksmötet.Eftersom den aviserade utvärderingen av exportsäljbolagen ännu inte hadeverkställts avstyrkte näringsutskottet förslaget med samma motivering somtidigare. 'Yrkandet avslogs av (NU 1980/81:58). På initiativ av svenskaexportföretag och allmänna exportförening bildades , numera AB . Syftet med bolaget var attunderlätta för industrin att ingå s. k. kompensationsaffärer med utlandet.Sådana affärer var mycket vanliga . har ett 80-tal aktieägare. Flertaletexportföretag av betydelse samt en del importföretag är delägare, däriblandvissa statliga företag. Även exportföretag som inte är delägare kan dockanvända sig av bolaget. Bolagets uppgift är att tjäna som ett serviceorgan förden svenska industrin i samband med motköpsaffärer. Vid förhandlingar medutländska importörer och exportörer fungerar som förhandlingspart såvittgäller frågor om motköp; I samordnar bolaget motköpsin-satserna hosolika företag. Det förekommer vidare att på eget initiativ tar uppförhandlingar med utländska ministerier och statshandelsföretag i syfte attinitiera motköpsaffärer. intäkter utgörs av avgifter från industrin.Avgifternas storlek är direkt relaterad till storleken av den affärsvolym somSUKAB genom NU1983/84:14 31 sin verksamhet har tillfört resp. företag. Verksamhetenskall i princip inte ge vinst, och bolaget lämnar inte någon utdelning. Deöverskott som ändå uppkommer fonderas. förmedlade eller deltog ikontraktsavslut med utländska företag representerande 18 länder, varavmajoriteten var statshandelsländer. januari harSUKAB deltagit i exportimportaffärer med ett totalvärde av ca 700 milj. kr.Verksamheten har ständigt expanderat. har ett20-tal anställda. Utvärdering av de regionala exportsäljbolagen har i samråd medSveriges exportråd utvärderat den verksamhet som har pågått inom de regionalaexportsäljföretagen/handels-agenturerna med anknytning till de regionalautvecklingsfonderna i (Gavlex), (Stockex) ochVärmlands län (Wer-mex) från starten år 19791, o. m.juni 1982. Resultatet avutvärderingen har redovisats i en promemoria till regeringen . Följande slutsatser dras i rapporten. Handelsagenturernasinsatser vad gäller såväl direkt försäljning som utveckling av deltagandeföretag har varit så framgångsrika, att verksamheten fortsättningsvis bör ingåi den exportfrämjande verksamhet som utvecklingsfonderna bedriver. Vissamarknader är speciellt svåra att bearbeta beroende på språkbarriärer ellerandra särskiljande faktorer. Den diskuterade verksamheten bör reserveras försådana marknader. Eftersom avsikten i samtliga försökslän är att deltagandeföretag skall klara sin egen export, kommer lyckade projekt inte atthinna ge ett överskott vilket helt täcker kostnaderna för projekt sommisslyckas och för introduktion av nya företag. a. bildandet avföretagsgrupper har visat sig vara en viktig väg att öka de individuellaföretagens slagkraft och lämpliga företag inte alltid kan finnas inom ett län,är det nödvändigt att gruppen kompletteras med lämpliga företag oberoende avderas geografiska läge. En fortsatt verksamhet bör ske i nära samverkan medSveriges exportråd och med löpande kontakter mellan"handelsagenturerna". Mot bakgrund av att verksamheten ipraktiken endast pågätt , är verksamhetens framtida förutsättningarsvårbedömda, även om verksamheten fått en positiv utveckling. Det kan konstateras, att man i försökslänen är överens omatt den prövade typen av "handelsagenturer" av skäl som angivitskommer att ge ett visst kontinuerligt underskott (som dock kan hållas påmåttlig nivå). anser att ett exportfrämjande instrument avdetta slag kan vara motiverat. Däremot bör verksamheten inte utökas mednystartade handelsagenturer av likartad typ i andra län förrän de pågåendeförsöken klart visat att avsedda resultat uppnåtts. NU1983/84:14 32 En klar erfarenhet är att"handelsagenturerna" för att fungera på avsett sätt måste rekryteraföretag utanför de egna länen. Den regionala karaktären på verksamhetenminskar pä detta sätt. En fortsatt verksamhet med krav på dylik samverkan måstedärför sammanvägas med andra generellt exportstimulerande insatser somsamhället gör. ser det därför som naturligt, att eneventuell fortsatt verksamhet sker i nära samverkan med och under överinseendeav Exportråd, som har ansvaret för generella exportfrämjande insatseri samhället och att Exportråd får möjlighet att avgöra i vilkenutsträckning denna verksamhet skall prioriteras. har vid underhandskontakterunder våren accepterat detta synsätt. ser det då naturligt attfortsatta statsbidrag till regionala "handelsagenturer" tas ur deanslag Exportråd disponerar för främjande av export i mindre företagoch ej såsom ur anslaget "Bidrag till regionala utvecklingsfonderm. Efter en överenskommelse mellanberörda departement gäller numera den ordning som rekommenderats i rapporten. Avtalets innebörd såvitt avser fraktkostnader har genom frihandelsavtaletmed Europeiska kol- och stålgemenskapen, , förbundit sig att tillämpa depris- och transportregler som gäller i EG, dvs. Parisfördragets artikel 60 ochtillämpningsbeslut till denna artikel. Svensk övervakande myndighet ärkommerskollegium, som därmed ansvarar för prisreglernas tillämpning i Sverige.Kollegiet har för detta ändamål utgivit särskilda föreskrifter för svenskastålproducenter. (är även svenska grossister skyldiga attiaktta :s prisregler.) För fraktkostnader gäller enligt CECA:s prisregelsystemföljande huvudregler: Stålproducents fraktpriser skalloffentliggöras i prislista. Stålproducentskall till kommerskollegium ange den ort på vilken hans prissättning grundarsig (baspunkt). Fraktkostnaderskall beräknas från baspunkten till den ort där godset levereras. Baspunkt behöverinte vara densamma som verksort. Baspunkt väljs med hänsyn tagen tillproducentens och konsumentens lokalisering, importkonkurrensförhållanden ochexportmöjligheter. Producent kanha olika baspunkter för olika produkter. Utankommerskollegiets tillstånd får producent endast ha en baspunkt per produkt. Av dessa regler framgår att det ärproducenten som väljer baspunkt för sin produkt och att denne har rätt attanvända olika baspunkter för olika NU 1983/84:14 33 De svenska stålproducenterna har i regel lagtsina baspunkter i sedra och därmed nära de viktiga stålmarknaderna påkontinenten. Den nordligaste baspunkten för det handelsfärdiga stålet ärSundsvall och används av för de färdiga stålprodukter somföretaget tillverkar i . (För tackjärn och ämnen är baspunkt.) Då frihandelsavtalet med dess prisregler ingicks förutsågsatt den norrländska verkstadsindustrin skulle kunna drabbas av orimligt högafraktkostnader dä verkens baspunkter ju låg i . De negativakonsekvenserna skulle dock motverkas genom det statliga regionalpolitiskatransportstödet som skulle utbetalas fr. o. m. . Motion 1982/83:2149 Motiveringen till yrkandet i motion1982/83:2149 återfinns i motion 1982/83:2147. Efter aU ha erinrat omCECA-avtalets system med ett antal s. k. basorter påpekar motionärerna aftsystemet medför stora skillnader i avständskostnader för företagare i olikadelar av landet. Exempelvis får en företagare i , som köper stål från SSABi samma stad, betala frakt som om varan kommer från , medan enMalmöföretagare som gör en likartad affär bara belastas med en fraktkostnad somom låg i , som också är basort. Avser leveransen balk, fårLuleäföretagaren betala . per ton i frakt. Äveri om den förre får ett fraktstöd på är kostnadsskillnaden rättavgörande för konkurrensförmågan, hävdar motionärerna. De anser attavståndskostnaderna bör utjämnas, exempelvis genom att basortsystemetförändras. Det förefaller motionärerna märkligt att det i norra delen av landetbara finns en basort medan det i den mindre södra delen av landet finns fembasorter. 'Vttrande av kommerskollegium Enligt prisregelsystemet tillåts enproducent att använda endast en baspunkt per produkt. Formellt sett har denövervakande myndigheten, dvs. kommissionen för och kommerskollegiumför , rätt att ge en producent tillstånd att använda mer än en baspunktför en och samma vara. Enligt kollegiets bedömning kan dock inte göraavsteg från den tillämpade huvudprincipen utan att först konsultera eller ivarje fall informera . Det skall i sammanhanget framhållas attdet i gemenskapen finns fall där kommissionen tillåter mer än en baspunkt församma produkt. De olika baspunkterna är i dessa fall resultatet av att företagefter fusionering till större enheter bibehållit de baspunkter som gällde förefusioneringen. Av samma skäl har en svensk producent två baspunkter Göteborgoch för samma produkt (kallvalsad tunnplåt). Frågan om utökning av antalet baspunkter har varit aktuelltid efter annan i diskussioner som förts bl. a. i kollegiets , ettrådgivande organ sammansatt av representanter för producenter, förbrukare. NU1983/84:14 34 grossister och arbetstagare. I dessa diskussioner harhittills icke aktualiserats att utöka antalet baspunkter i övre ,vilket möjligen kan bero på det korrigeringsinstrument som föreligger itransportstödet. Kollegiet vill peka pä möjligheten att förändra detta stöd föratt eliminera den diskriminering av verkstadsindustrin i övre som dockalltjämt kan föreligga. Om förbrukarintressena i övre önskar enändring i kollegiets tillämpning av i berört hänseende synesdetta lämpligen kunna ske genom att förslag härom reses i avförbrukarnas representant (). Utskottet behandlar i dettabetänkande ett antal motioner från allmänna motionstiden om Sverigesutrikeshandel och om nordiskt samarbete på bl. a. det industriella området. Isamband härmed behandlas ett förslag frän regeringen om höjning avgrundkapitalet i investeringsbanken. Förslaget har lagts fram iproposition 1983/84:25 med förslag till tilläggsbudget I för budgetåret1983/84. Nordiskt industri- och handelssamarbete Utskottet tar först upp tremotionsyrkanden om gemensam nordisk aktiemarknad, nordisk aktiebolagsform ochvidgade möjligheter till direktinvesteringar i andra nordiska länder. I motion 1982/83:178 (m) hemställs att en utredning skallfå i uppdrag att lägga fram sådana förslag till ändringar i aktiebolags-,valuta- och skattelagstiftningen att det blir möjligt att under 1980-taletinrätta en gemensam nordisk aktiemarknad och bilda "transnationella"nordiska bolag. Reformerna skulle enligt motionärerna leda till att dennordiska industrin får en större hemmamarknad och bättre möjligheter att hävdasig på världsmarknaden. I den del av motion 1982/83:1588 (m) som hör hemma isammanhanget begärs ett uttalande av om att lättnader bör genomförasnär det gäller reglerna för emission av utländska aktier i . Syftet medändringarna skall vara att utländska företags etablering i stimuleras. Det tredje yrkande som är aktuellt har framställts imotion 1982/83:1602 (c). Motionärerna anser att valutaregleringen bör uppmjukasnär det gäller möjligheten att föra ut kapital ur landet fördirektinvesteringar i byggnader, maskiner och marknadsorganisation i nordiskagränsregioner. De önskar ett uttalande av om att inteskall kunna vägra ett företag tillstånd att föra ut kapital för sådana ändamål. Utskottetkonstaterar att en gemensam tankegång i de tre motionerna är NU1983/84:14 35 att den svenska aktiebolags- och valutalagstiftningen börmjukas upp och att en liberalisering av lagstiftningen i de avseenden somförespråkas skulle gynna den internordiska handeln och föranleda ökadeindustriinvesteringar över gränserna i . Såsom redovisats i detföregående har på det nordiska planet åtskilliga förslag ventilerats rörandeliberaliseringar av valutaregleringen och av andra, närliggande bestämmelser.När det gäller valutaregleringen har det i detta sammanhang framhållits delsatt bestämmelserna i kapitalliberaliseringsstadga utgör hinder för attliberaliseringsåtgärderna skulle kunna begränsas till att avse endast nordiskaländer, dels att valutaregleringen är relativt likartad i denordiska länderna framför allt i och och att några onödigahinder för exempelvis direktinvesteringar inom inte föreligger.Samtidigt har det uttryckts önskemål om att en samordning av administrativpraxis inom de nordiska länderna skall komma till stånd på detta område, ochdet har påpekats att det bör kunna gå att lätta på restriktionerna när detgäller långfristiga lån och krediter inom industrikoncerner. Vad gällerfrågan om möjligheten att åstadkomma en gemensam nordisk aktiemarknad och dendärmed i viss mån sammanhängande frågan om möjligheten att införa en gemensamnordisk bolagsform har invändningarna bl. a. gått ut pä att olikformigheternamellan länderna i redovisnings- och skattehänseende är betydande, att storadefinitionssvårigheter uppstår om man vill skapa ett nytt begrepp"nordiska företag" och att hänsynen till EG-lagstiftningen på områdetgör att svårligen torde kunna acceptera en ordning som inteöverensstämmer med åtaganden i förhållande till EG. Utskottet vill understryka att förekomsten av problem avden art som här har presenterats gör det svårt eller omöjligt att inom ramenför nuvarande nordiska samarbetsformer begränsa eventuellaliberaliseringsåtgärder till de nordiska länderna. Som har framhållits av förvaluta-och finansiella frågor torde emellertid generellaliberaliseringsåtgärder, som ju i princip gynnar alla företag inomOECD-området, komma att få störst betydelse för industrier inom , där detfinns nära ekonomiska och kulturella förbindelser. Vidare bör noteras att OECD-reglernainte torde utgöra hinder mot att man inom ramen för en vidare integration iNorden utvecklar institutionella möjligheter för kapitalöverföringar inomNorden, så som har skett inom ramen för Nordiska.investeringsbanken. En strävanbör vara att finna sådana möjligheter. Siktet bör härvid vara inställt på atthemmamarknaden för nordiska företag skall vidgas och att dessa företag skall fäförbättrade möjligheter att samverka när det gäller större utländska projekt.Utskottet anser att det arbete på det här berörda området som pågår bl. a. och bör fortsätta och om möjligtintensifieras. Härvid kan en möjlighet vara att man överväger gemensammalösningar för , och NU1983/84:14 36 vidkommande, om det skulle visa sig att , tillföljd av sina förpliktelser mot EG, ser sig förhindrat att biträda förslag somkan accepteras av de övriga nordiska länderna. När det gäller inrättande av en gemensam aktiemarknad harfrågan om utvecklingen av det fortsatta nordiska samarbetet ställts på sinspets. Utskottet beklagar att man i det här aktuella avseendet inte synes kunnakomma vidare inom ramen för nuvarande institutionella former. Utskottet utgår dockfrån att regeringen fullföljer de utredningsprojekt som pågår i dessa ämnen ochi positiv anda prövar de förslag som kan komma att framläggas. Något särskiltuttalande från sida av denna innebörd är enligt utskottets meninginte erforderligt, varför utskottet avstyrker motion 1982/83:178 (m) samtmotionerna 1982/83:1588 (m) och 1982/ 83:1602 (c) i här aktuella delar. Nordiska investeringsbanken (NIB)etablerades i syfte att stärka det ekonomiska samarbetet mellan företagoch institutioner i de nordiska länderna. Vid starten försågs NIB med ettgrundkapital på SDR (särskilda dragningsrätter som utges avInternationella valutafonden). Beloppet motsvarar ca . Bankens utlåningsram är fastställd till två och en halv gångergrundkapitalet, f. n. motsvarande . Den nuvarandelåneramen medger inte att NIB kan öka sin utlåning i någon betydande grad. Som har redovisats i det föregående har (samarbetsministrarna) beslutat att NIB:sgrundkapital skall ökas från 400 miljoner till 800 miljoner SDR. Beslutetträder i kraft under förutsättning av att det godkänns av medlemsländernasparlament. Med anledning härav föreslår regeringen i den nu aktuellapropositionen att dels godkänner att staten ikläder sigbetalningsansvaret för andel av grundkapitalhöjningen, eller 165,6miljoner SDR, samt ställer 12,06 miljoner SDR till bankens förfogande inomvissa i propositionen angivna tidsfrister, dels för detta ändamål /84 anvisar ett förslagsanslag av 32 milj. kr. Utskottettillstyrker regeringens förslag. I samband härmed behandlar utskottet ett förslag i motion1982/ 83:1602 (c) om att skall uttala att NIB som en av sinauppgifter bör ha att speciellt intressera sig för gränsregionernas näringslivoch att banken följaktligen bör kunna användas för specialinsatser i sådanaregioner. Utskottet vill erinra om att banken sedan den inledde sinverksamhet har beviljat krediter för investeringar i de nordiska länderna päöver 800 miljoner SDR eller . En betydande andelav de projekt som har finansierats genom krediterna torde vara av direkt NU1983/84:14 37 betydelse för näringslivet i de nordiska gränsregionerna.Det bör särskilt observeras att NIB har möjlighet att beviljasärskilda s. k. regionallån, vilka skall syfta till att stödja projekt inordiska "utvecklingsområden", till vilka en del gränsregioner tordekunna hänföras. Enligt utskottets mening saknar därför anledning attgöra något särskilt uttalande av det slag som begärs i motionen. Dennaavstyrks följaktligen i här aktuell del. Tre motioner innehåller förslaginriktade på att näringslivet i speciella regioner skall främjas. I motion 1982/83:690 (s) hemställs att norra länskall uppmärksammas i det svensk-norska industrisamarbetet. Staten bör främjasamarbetet genom olika åtgärder, anser motionärerna. I motion 1982/ 83:2180(fp) framläggs flera förslag till åtgärder ägnade att stödja näringslivetsutveckling i . Det här aktuella yrkandet går ut på att regeringenskall uppmanas ta initiativ till en svensk-norsk utredning om regionalaeffekter av vidgad oljeverksamhet i Mittnorge. Synpunkter på hur det nordiskasamarbetet på bör bedrivas läggs fram i motion 1982/83:1662 (s).Motionärerna vill att regeringen skall ta initiativ för att begränsaförekommande handelshinder och att en samnordisk utredning skall tillsättas föratt klarlägga förutsättningarna för industriellt samarbete i vid mening påNordkalotten. Liksom tidigare när utskottet har behandlatmotionsyrkanden av liknande natur (NU 1980/81:60, 1981 /82:34) vill utskottetunderstryka vikten av att det nordiska samarbetet fördjupas, inte minst igränsregionerna och på . Utskottet vill erinra om att på detnordiska planet åtskilliga institutioner och samarbetsorgan har skapats i syfteatt underlätta och intensifiera detta samarbete. Härtill kommer att regionalautvecklingsfonder och utvecklingsbolag har möjlighet att styra kapital tillprojekt som exempelvis är av nordiskt intresse. När det gällerinvesteringsinsatser av i huvudsak regional industripolitisk betydelse får detenligt utskottets mening i första hand ankomma på regionala och lokalastatliga eller kommunala organ, helst i samarbete med näringslivetsorganisationer, att ta erforderliga initiativ. Vad särskilt gäller samarbetetpå vill utskottet peka på att den s. k. harkommit att spela en viktig roll i det nordiska regionalpolitiska samarbetet. Problemav den typ som exemplifieras i motion 1982/83:1662 (s) bör kunna tas upp tillbehandling inom ramen för kommitténs arbete. Utskottet finner sammanfattningsvis att det inte finnsanledning för att binda upp regeringen genom några uttalanden av dentyp som föreslås i motionerna. 1982/83:690 (s) och 1982/83:1662 (s) eller imotion 1982/83:2180 (fp) i här aktuell del. NU1983/84:14 38 Genom motiveringen i motion 1982/83:1588(m)framförs ett förslagom att statsmakterna skall överväga att inrätta s. k.företagszoner i . Motionärerna erinrar om att det utmärkande för sådanazoner är att företag som har etablerats inom zongränsen befrias från vissaskatter och avgifter. De anför vidare att sådana zoner med framgång harinrättats i några europeiska länder, främst som ett regionalpolitiskt medel. Utskottet får med anledning av förslaget anföra följande. Inom den internationella samfärdseln förekommer det att igeografisk mening begränsade områden inrättas som frihamnar, frizoner eller s.k. företagszoner. Med frihamn avses enligt gällande svensk tullagstiftning enhamn eller liknande område inom vilket förvaring av oförtullad vara får ägarum. För förvaringen gäller inte någon tidsmässig begränsning. Industriellverksamhet och detaljhandel får äga rum i om regeringen eller omverksamheten endast avser utrustnings- eller kompletteringsarbete generaltullstyrelsen har lämnat tillstånd. , införselavgift ellerimportlicens aktualiseras först när en vara skall avsättas på den svenskamarknaden. , och har frihamn. Någon industriellverksamhet bedrivs inte i någon av dessa frihamnar.