bet · G701AU21 · 1983-12-31 00:00:00 — Behovetav en ökad samordning av arbetsmarknadsutbildningen med likartad utbildning ikommuner och företag understryks ytterligare i motion 869 av ()och (). Motionärerna vill att regeringen i propositionsarbetetskall pröva dessa samordningsmöjligheter så att man kan utnyttja befintligaresurser effektivt och skapa förutsättningar för en enkel administration avarbetsmarknadsutbildningen. Folkpartietanser med tanke på det förestående propositionsarbetet som mest angeläget attframhålla åtgärder som ökar flexibiliteten i utbildningen. I motion 2507 avJan-Erik m. fl. (fp) anförs sålunda att statsbidrag förarbetsmarknadsutbildning skall kunna utgå även till utbildningsanordnareutanför AMU-systemet. Utbildningstjänster bör kunna köpas där det är mestlämpligt och kan ske till lägsta kostnad. tänker sig att framförallt större företag med egna yrkesskolor skulle kunna bli viktiga utbildare. Imotion 2507 aktuaHserar också frågan om någon form av permanentstöd till internutbildning. Bäst vore om en sådan utbildning kundekonjunkturanpassas, och pekar på att ett system med "utbildningsfonder"skulle kunna bli ett komplement tiH andra arbetsmarknadspo- AU1983/84:21 72 litiska åtgärder vid svackor i sysselsättningen. Avslutningsvis anförs i detta avsnitt av folkpartimotionenatt regeringen inte nu bör låsa sig för huvudmannaskapet utan avvakta deförslag som kommer att läggas fram i den aviserade propositionen omarbetsmarknadsutbildningen. () och () ställer imotion 1326 ett direkt yrkande om att skall ta ställning till fråganom huvudmannaskap och organisationsform för arbetsmarknadsutbildningen förstvid behandHng-en av den av regeringen aviserade propositionen i ärendet. Från kommunisternas sida anförs synpunkterpå huvudmannaskapsfrågan, utbildningens kvalitet m. m. i motion 1923 avLars-Ove m.fl. (vpk). I motionen anges två huvudprinciper som enligtvpk bör ligga till grund för arbetsmarknadsutbildningen . För detförsta bör utbildningen vara allsidig och bred och därmed ha som mål att varaen bra utgångspunkt för att klara arbetslivets uppgifter även på litet längresikt. För det andra får utbildningen inte styras av företagens kortsiktigabehov. Samhället skall inte bakvägen via arbetsmarknadsutbildningen ta överföretagens personalkostnader. Motionärerna påtalar från dessa utgångspunkteratt AMS inriktning av sin verksamhet innebär en kraftig företagsanpassning. Dettastrider mot kravet på utbildningens kvalitet och inriktning. Å andra sidanuppfattar motionärerna SÖ:s medverkan i arbetsmarknadsutbildningen som engaranti för en god nivå på utbildningen och för kvalitet och jämförbarhet medövrig utbildning. SÖ bör således ha ett avgörande inflytande över läroplaneroch pedagogisk tillsyn. Dessutom klargör motionärerna att de inte är beredda attmedverka till en fristående form av huvudmannaskap förarbetsmarknadsutbildningen som kan innebära ett minskat politiskt inflytandeöver verksamheten tiH förmån för något administrativt organ. Därtillunderstryker motionärerna att elevinflytandet över utbildningen bör stärkas.Motionärerna yrkar att vad de anfört om utbildningens kvalitet,företagsanpassning, huvudmannaskap och elevinflytande inomarbetsmarknadsutbildningen skall ges regeringen till känna. Som tidigare redovisats kan läget iprincipfrågan om det framtida huvudmannaskapet för arbetsmarknadsutbildningenkort beskrivas på detta sätt: KAFU har förordat att huvudmannaskapet går överpå arbetsmarknadsverket. Kommittén var dock inte enig. Flertaletremissinstanser tillstyrker visserligen KAFU:s majoritetsförslag men framhållersamtidigt att ett enhetHgt huvudmannaskap inte i sig ger den ökade flexibiHtetåt utbildningen som ansetts önskvärd. AMS har fått i uppdrag att göra ettfortsatt utredningsarbete som går ut på att belysa förutsättningarna för attbedriva utbildningen i en från arbetsmarknadsverket fristående organisa- AU 1983/84:21 73 tion.Utredningsarbetet är i sitt slutskede, och regeringen kommer enligt vad somtidigare aviserats att längre fram i vår lägga fram en proposition i ämnet. Detär mot den bakgrunden man har att ställa de uttalanden somarbetsmarknadsministern gör i propositionen i huvudmannaskapsfrågan och somriksdagen bereds tillfälle att ta del av. Arbetsmarknadsministern hänvisar tiHatt arbetsmarknadsutbildningen liksom bör ha en nära anknytning tillarbetsmarknadsmyndigheterna. Olägenheterna med ett delat huvudmannaskap börundvikas i den framtida organisationen. Från dessa utgångspunkter är detarbetsmarknadsministerns uppfattning att den nya organisationsformen förarbetsmarknadsutbildningen bör innebära att till den planerande funktion AMShar och bör ha även i fortsättningen bör knytas ett kostnadsansvar. Utskottetanser det vara en rimlig tanke att till det planeringsansvar en myndighet harför en viss verksamhet även knyts kostnadsansvaret för verksamheten. Vilkakonsekvenser som är förknippade med denna princip när den skall föras ut ipraktiken är det emellertid inte möjligt att för dagen bilda sig en uppfattningom på grundval av föreHggande material, vHket f. ö. av regeringen bedömtsbehöva kompletteras med ytterligare utredningsinsatser genom AMS försorg. Utskottetsslutsats är att den fortsatta utvecklingen i ärendet bör avvaktas, dvs. AMSrapport till regeringen i organisationsfrågan, eventuell remissbehandling avrapporten samt regeringens proposition och de motioner som väcks med anledningav den. Några ställningstaganden i de mer grundläggande frågorna omarbetsmarknadsutbildningens framtida organisation bör med andra ord inte nugöras av . Utskottet gör i den delen i huvudsak samma bedömning somredovisas i motiveringarna till partimotionerna från ochfolkpartiet och som i motion 1326 leder till ett direkt yrkande om uppskov medställningstagande från sida i dessa principfrågor. Enkonsekvens av den redovisade ståndpunkten är att enligt utskottetsmening inte bör uttala sig för den organisationsmodell med regionalautbildningsbolag som presenteras i motion 916 av m. fl. (m). Medden uppläggning utredningen inom AMS har enligt direktiven kan fördelar ochnackdelar även med en sådan modell väntas bli ytterHgare belysta åtminstone ivissa delar. Av samma skäl, dvs. att det nu bör anstå med ställningstaganden isakfrågan, bör inte heller vad som anförs i motion 2099 av Per m. (m) om huvudmannaskapsfrågan leda till någon åtgärd från sida.Motionen tar särskilt upp frågan om det pedagogiska ansvaret förarbetsmarknadsutbildningen. Utskottet viH tillägga att omsorgen omutbildningens kvalitet självfallet är en av de angelägna frågorna i denfortsatta handläggningen av ärendet. Vadovan anförts har samma tillämpning på motion 1923 av m. (vpk) om huvudmannaskapet, utbildningens kvalitet och AU 1983/84:21 74 elevinflytandet.Riksdagen bör inte med anledning av motionen nu binda sig för vissautvecklingslinjer i dessa frågor. Vadovan anförts innebär sammanfattningsvis att utskottet föreslår att riksdagenmed avslag på motionerna 916,1923 och 2099 i de aktueHa delarna lägger tillhandlingarna vad som anförts i propositionen om arbetsmarknadsutbildningensframtida organisation. I sak kommer yrkandet i motion 1326 om att riksdageninte nu bör ta ställning i huvudmannaskaps- och organisationsfrågan därmed attbli tillgodosett. Ianslutning till de ovan behandlade principfrågorna kring arbetsmarknadsutbildningensframtida organisation tar utskottet upp några konkreta frågor av mer begränsadräckvidd som har aktualiserats i bl. a. de ovan redovisade motionerna. Enav dessa frågor är samordningen av arbetsmarknadsutbildningen med andrautbildningsresurser. Imotionerna 916 av m. fl. (m) och 2099 av Per m. fl. (m)pekar man på det angelägna i en ökad samordning av arbetsmarknadsutbildningenmed gymnasie- och yrkesskolor och med Komvux. Även centerpartimotionen 568 samtmotion 869 av () och () understryker dessamöjligheter till samordning. I dessa två motioner betonas vidare behovet av attuppmärksamma den lediga utbildningskapacitet som kommer att finnasi gymnasieskolan på grund av minskade elevkullar. Därjämte pekarcenterpartimotionen liksom i motion 2507 på möjligheterna attutnyttja den utbildningskapacitet som finns i företagen. utredningsdirektiv som AMS har fått förutsätts att AMU-kurser i störreutsträckning än f. n. skall kunna köpas från andra utbildningsanordnare,däribland Komvux, folkhögskolor eller studieförbunden. Det understryksytterligare att hänsyn skall tas till befintliga resurser hos andrasamhälleliga utbildningsanordnare. En annan fråga som enUgt direktiven böruppmärksammas är hur utbildningar som kräver långsiktiga och dyrbara satsningari form av lokaler och utmstning skall tHlhandahållas. Detskall tilläggas att samarbetet mellan gymnasieskolan, Komvux ocharbetsmarknadsutbildningen också berörs i den avgivna propositionen1983/84:116 om gymnasieskola i utveckling. Det påpekas i propositionen (s. 65)att samarbetet består - fömtom i att vissa AMU-elever får sin utbildningi gymnasieskolan eller Komvux - till stor del i att det ärarbetsmarknadsutbildningen som upplåter lediga lokaler till gymnasieskolan.Möjligheterna till sådana lokalupplåtelser vidgades efter förslag i 1980 årsbudgetproposition (bilaga 15 s. 59) som biträddes av (jfr AU1979/80:21 s. 35). Iproposition 116 anför utbildningsministern att det är angeläget att detutvecklas en samverkan vad gäller lokaler och utrustning, så att tillgängligaresurser för utbildning utnyttjas så effektivt som möjligt. Hon tillägger attden regionala samplaneringen av utbildningsutbudet måste gälla även AU 1983/84:21 75 arbetsmarknadsutbildningen.En sådan samplanering bör enligt hennes mening särskilt i glesbygdsregioner gestora fördelar. Utbildningsministernerinrar avslutningsvis i det aktuella avsnittet i proposition 116 omutredningsuppdraget tiH AMS. Hon anmäler att hon, så snart ställning har tagitstill det uppdraget, avser att återkomma till frågan om ett utökat samarbetemeHan gymnasieskolan, Komvux och arbetsmarknadsutbildningen. Avvad ovan anförts framgår klart att man inom regeringen är väl införstådd medbehovet att samordna arbetsmarknadsutbildningens resurser med de utbildningsresursersom finns hos kommunerna och på andra håll. Det synes därför inte behövligt attinför det förestående propositionsarbetet beträffandearbetsmarknadsutbildningens framtida organisation hos regeringen aktualiseradetta samordningsbehov med riksdagsinitiativ av det slag som påkallas imotionerna 568, 869, 916, 2099 och 2507. Centerpartietunderstryker i motion 568 som angeläget att den utbildningskapacitet som finnsi de enskilda företagen utnyttjas i hög utsträckning. Med erinran om attlärlingsutbildning enligt förslag i budgetpropositionen kommer att bli enreguljär del av gymnasieskolans verksamhet sägs i motionen att det också tordevara möjligt att genom arbetsmarknadsutbildningen köpa"lärlingsutbildning" i företagen, vilket bör ges regeringen tillkänna. Även i motion 2507 pekas på möjligheten att ökaarbetsmarknadsutbildningens flexibilitet genom att köpa utbildningstjänsterfrån särskilt de större företagen med egna yrkesskolor. Utskottetdelar och uppfattning att man bör ta till vara demöjligheter till ökad effektivitet och flexibilitet inom arbetsmarknadsutbildningensom kan uppnås genom att utnyttja de utbildningsresurser som kan erbjudas avnäringslivet. Med ett sådant utnyttjande kan det t. ex. bli möjligt att undvikadyrbara investeringar i maskiner och apparatur. Det kan också för den enskildeeleven vara av särskilt värde att få utbildningen helt eller delvis förlagdtill ett företag. Det framgår av direktiven till AMS att vad nu sagts också ärregeringens uppfattning, och därför torde det inte vara påkallat med någonframställning till regeringen av det i de båda motionerna begärda slaget. Folkpartietaktualiserar i motion 2507 frågan om utbildningsfonder som en metod för att fåtill stånd en konjunkturanpassad internutbildning av företagens personal. Fråganom utbildningsfonder i företag har på begäran prövats av KAFU. Denförs inte vidare i den föreliggande budgetpropositionen. I denna aviseras attvissa förslag från kommittén om samverkan mellan AMU-centren och företagenkommer att behandlas i den kommande propositionen omarbetsmarknadsutbildningens framtida organisation. I avvaktan härpå villutskottet inte föreslå någon åtgärd med anledning av motion 2507 i förevarandedel. AU 1983/84:21 76 Arbetsmarknadsutbildningen är i första hand avseddför arbetslösa eller arbetstagare som hotas av arbetslöshet, exempelvis pågrund av uppsägning. har utvecklats former avarbetsmarknadsutbildning som är öppna även för anställda eller t. o. m.fömtsätter anställning. Sålundakan bidrag ges till företag som åtar sig att nyanställa och utbilda äldre ellerhandikappade arbetstagare. Bidrag kan vidare ges till företag förinternutbildning när detta är ett alternativ till permittering elleruppsägning. En tredje form är utbildning till yrken med ojämn könsfördelning.Gemensamt för dessa former av personalutbildning är att utbildningen anordnasinom och av företaget, som i vanlig ordning betalar ut lön tiH de anställdaunder utbildningstiden. THl utbildnings- och lönekostnaderna utgår statsbidrag,antingen med visst belopp eHer som viss andel () avlönekostnaderna. Enhelt annan form av utbildning av anställda utgörs av bristyrkesutbildningen.Genom denna är vissa utbHdningar på AMU-centra öppna även för ickearbetslösa.Motivet är fördelningspoHtiskt. Arbetstagare som av olika skäl genomyrkesinriktad utbildning vill förbättra sin ställning på arbetsmarknaden fårtillgång till arbetsmarknadsutbildning och därmed förenat studiesocialt stöd iform av utbildningsbidrag utan hinder av att de har eller lätt kan fåanställning. I dessa fall är det fråga om utbildning som den enskHdearbetstagaren själv tar initiativ tiH. har tillkommit en ny typ avbristyrkesutbildning, s. k. flaskhalsutbildning. Här är det arbetsgivaren ochde lokala fackliga organisationerna som tar ut kursdeltagarna. Man kan säga attdet är en internutbildning som av strukturpoHtiska skäl ges statligt stöd. F.n. utgår på detta sätt stöd till fortbildning av anställda inom industrin föratt motverka flaskhalsproblem. Oavsettform av bristyrkesutbildning är det staten som svarar för kurskostnaderna.Utbildningen kan vara förlagd till AMU-centra eller tiH företagen men sker ävendå i kursform. Deltagarna får utbildningsbidrag som kan kompletteras medlöneutfyllnad från arbetsgivaren. Somkonstateras i propositionen har gränserna mellan arbetsgivarnas ansvar förutbildning av anstäHda och arbetsmarknadsutbildningen blivit alltmer flytande.Rationaliseringar och införande av ny teknik medför ökade risker för gruppermed okvalificerade arbetsuppgifter öch bristande yrkesutbildning. Dessa riskermåste kunna mötas med ökade utbildningsinsatser för den berörda personalen. Mensamhället måste också liksom kunna bistå med utbildningsinsatser föratt lösa s. k. flaskhalsproblem, dvs. akut brist på personal med vissyrkeskunskap. Utskottetkan sålunda ansluta sig till att det även i fortsättningen kan vara motiveratatt stödja personalutbildningen. De allmänna villkoren för stadigt stöd tillsådan utbildning har ytterHgare utvecklats i propositionen (s. 113) tHl vilkenhänvisas. AU1983/84:21 77 Som framgår av den redogörelse somlämnats inledningsvis sker utbildning av anställda av skilda motiv men också iolika former och t. o. m. enHgt olika regelsystem. I propositionen föreslås går över till ett enhetligt bidrags- och regelsystem för samtligastödformer för utbildning av anställda. Grunderna för ett sådant enhetHgtsystem redovisas i propositionen. Utskottet går inte in på dem här utankonstaterar att de villkor för stadigt stöd som gäller till sinagrunddrag är avsedda att bevaras i det nya systemet. Detta medför att nuvarandebestämmelser om bidrag för arbetsmarknadsutbildning i företag och ombristyrkesutbildning slopas. Det bör påpekas att stödet till utbildning av ochpraktikanställning för äldre och handikappade behandlas i den nyHgen avlämnadepropositionen (1983/84:122) om lönebidrag m. m. Regeringens förslag till nya regler för utbildning avanställda har inte föranlett några ändringsyrkanden i motioner. I motion 916 avAlf Wennerfors m. fl. (m) anförs dock tveksamhet om formerna för utbHdningenav anstäHda, och motionärerna pekar på alternativa möjligheter att göra detlättare för arbetstagare att med bibehållen anställning genomgå bristyrkesutbildning.Dessa överväganden ingår i motionärernas bedömning av medelsbehovet underanslaget. Utskottet har för sin del inte funnit anledning till erinran utanföreslår att godtar regeringsförslaget i denna del. I sammanhanget tar utskottet upp två motioner med förslagom utbildningsåtgärder för arbetstagare med otillräcklig grundutbildning. kommunisterna skisserar i motion 1050 ettprogram för vuxenutbildning och system med ersättare. Alla vuxna med mindre äntio års skolgång skall få rätt till utbildning, bl. a. om data och nyteknik. Ersättare för dem skall i första hand vara ungdomar under 25 år.Lönekostnaderna för de vuxenstuderande och deras vikarier förutsätts bli jämntfördelade mellan företagen. Motionärerna yrkar att regeringen skall lägga framförslag om ett sådant utbildningsprogram. KjeH m. fl. (s) föreslår i motion 2053 attregeringen skall utarbeta en plan för teoretisk fortbildning för anställda medkort grundutbildning. Därmed avser motionärerna arbetstagare med enbart nioåriggmndskola eller kortare grundutbildning. Utbildningen motiveras av den nyatekniken och utvecklingen mot en ny typ av informationssamhälle, där det gälleratt kunna förstå och utnyttja de uppgifter som datorerna förmedlar viabildskärmar och andra terminaler. Det bör vara en angelägen uppgift att möta deutbildningsbehov som belyses i de båda motionerna i första hand inom ramen förden allmänna vuxenutbildningen som staten stöder av utbildningspolitiska skäl.Men det har också varit och är angeläget att inom den särskilda form avvuxenutbildning som arbetsmarknadsutbildningen utgör ge en nivåhöjandeutbildning. Till de rent yrkesutbildande momenten har kopplats utbildning iallmänna ämnen, och vissa utbildningar förutsätter särskilda teoretiskapreparandkur- AU1983/84:21 78 Det har över huvud taget alltid getts ett betydandeutrymme åt icke-yrkesinriktad utbildning inom arbetsmarknadsutbildningen, dvs.en utbildning som är avsedd att höja deltagarens kunskapsstandard. Dessamöjligheter inom arbetsmarknadsutbildningen att bättra en bristande utbildningi ungdomsskolan kompletteras av de årliga bemyndiganden som de senareåren har gett regeringen att tillskapa särskilda kurser för arbetslösa inomKomvux och vid folkhögskolor. Ett sådant bemyndigande begärs även för nästabudgetår (jfr budgetpropositionen, bilaga 10 -- s.32). Med hänsyn till att motionärerna särskilt åberopar den nyatekniken som motiv för utbildningsinsatserna skall tilläggas att denna teknikoch de krav den ställer har utgjort grunden för den betydande satsning påfortbildning av anställda i industrin som pågår med statligt stöd.Dataeffektutredningen kommer att ytterligare belysa utbildningsbehovet förvissa grupper. Detta kommer att aktualisera behovet av en fortsatt satsning påutbildning för lågutbildade. Enligt vad utskottet inhämtat pågår redanöverväganden härom i regeringens kansli. Med hänsyn härtill och till vadutskottet i övrigt anfört synes det inte påkallat att vidta någon åtgärd frånriksdagens sida med anledning av motionerna 1050 och 2053. Arbetsmarknadsutbildningen är envuxenutbildning. Detta markeras av att det harfunnits en åldersgräns som till en början var 21 och är , dvs. Det finns emellertid en rad undantag från20-årsgränsen. Reglerna härom har kommit att bilda ett krångligtmönster. Det är nämligen så, att det under 20-årsgränsen finns ännuen åldersgräns. Den går vid , men i vissa fall kan fortfarandearbetsmarknadsutbildning medges för ungdomar som är . Vidare kan i endel fall ungdomarna få utbildning endast vid AMU-centra och deras fiHaler, iandra fall kan de hänvisas till alla former av arbetsmarknadsutbildning och fåsin utbildning inom t. ex. den reguljära skolan. För det tredje gäHer särskHdaregler om utbHdningsbidrag för ungdomar . Dessa regler är dock inteaktuella i detta ärende. Härtill kommer särskilda regler för speciella utbildningsinsatser. KAFU föreslog mot bakgrund av det kompliceraderegelsystemet att åldersgränsen sänks till . Kommittén tog också hänsyntHl att kommunernas uppföljningsansvar upphör när ungdomarna når den åldern. Regeringen föreslår för sin del att 20-årsgränsen behållsför deltagare som får utbildningen förlagd till det reguljära skolväsendet,dvs. beviljas utbildningsbidrag för sådana studier. Undantag får göras förhandikappade ungdomar . Dessa skall liksom kunna fåutbildningsbidrag AU 1983/84:21 79 förgymnasiestudier och annan reguljär utbildning. Däremot blir det med förslagetinte längre möjligt att hänvisa följande kategorier ungdomar tillreguljär utbildning: Ungdomar med försörjningsplikt mot barn, flyktingar samtungdomar som är berättigade till ersättning från arbetslöshetskassa. Arbetslösaungdomar som har fyllt skall kunna medges utbildning vid AMU-kurserna(alltså den utbildning som bedrivs vid AMU-centra med filialer eller inköps avSÖ). En förutsättning förutom att de är arbetslösa skall vara att de inte kanberedas plats i gymnasieskolan. kan utbildning vid AMU-kurser bevHjas18-19-åringar som antingen har rätt till kontant arbetsmarknadsstöd eller underminst en månad har sökt arbete genom arbetsförmedhngen och inte kan fåutbildning inom gymnasieskolans ram. Ipropositionen förordas slutligen att också blir lägsta åldersgräns. De16-17-åringar som kan medges arbetsmarknadsutbildning är handikappade,flyktingar eller försörjningspHktiga mot eget barn. Enligt propositionen fannsca 200 ungdomar i åldern i arbetsmarknadsutbildning /83.Den helt övervägande delen utgjordes av döva och hörselskadade gymnasieelever iÖrebro och som fick sina internat- och boendekostnader finansieradegenom utbildningsbidrag. När studiefinansieringsfrågan för dessa elever kanlösas på annat sätt bör det enligt propositionen vara möjligt att fastställaden lägre åldersgränsen till . Detförutsätts i propositionen att regeringen skall kunna utfärda närmarebestämmelser om åldersgränsen och undantag från den. Regeringensförslag beträffande åldersvillkoret avvisas i motionerna 916 av . (m) och 568 från . I motion 916 föreslås att gränsen sättstill lägst . Motionärerna vill dessutom av rättviseskäl attarbetsmarknadsutbildning inom gymnasieskolan skaH medges inycket restriktivtför ungdomar mellan . Även pekar på att regeringensförslag kan skapa rättviseproblem inom ungdomsgruppen. motsättersig att 18-åringar i ökad utsträckning skall beredas tillträde tillAMU-kurserna. mening innebär regeringens förslag en välbehövHg förenkling av denuvarande reglerna öm åldersvillkoret. Med förenklingarna följer ocksåbegränsningar, framför allt när det gäller möjHgheten att bevilja ungdomarutbildningsbidrag för studier vid gymnasieskolan och annan reguljär utbildningmen också, , beträffande den yngsta åldersgruppen, 16-17-åringarna. Iett avseende vidgas möjligheterna för 18-19-åringar att få arbetsmarknadsutbildning.Med nuvarande regler kan de, som ovan sagts, hänvisas tiH AMU-kurser om de harrätt till kontant arbetsmarknadsstöd eller om de har varit arbetssökande hosarbetsförmedlingen i minst en månad. Dessa villkor slopas vilket innebär att enarbetslös ungdom som är kan så att säga AU 1983/84:21 80 direktanvisas AMU-kurs om han eller hon inte kan få sin utbildning på gymnasiet. mening är detta en måttHg utökning av utnyttjandet avarbetsmarknadsutbildning för de tonåringar det här gäller. Utökningen bör vägasmot de begränsningar som i övrigt föreslås och de förenkHngar i regelsystemetsom uppnås. Härutövermåste man ta hänsyn till följande nya omständigheter. Om en arbetslös18-19-åring inte kan anvisas arbete på den öppna marknaden och inte heller kanberedas lämplig utbildning så har den unge nu en lagfäst rätt att få arbete iungdomslag.