bet · G701SfU3 · 1983-12-31 00:00:00 — I motion 1982/83:162 av RuneTorwald (c) hemställs att ger regeringen till känna vad som anförts imotionen beträffande behovet av översyn av gällande regler för debitering avarbetsgivaravgifter m. m. i vissa fall. I motion 1982/83:200 av förste vice talmannen m. fl. (m) hemställs att antar följande såsom Motionärernasförslag betecknade förslag till lag om ändring i lagen om beräkning avpensionsgrundande inkomst att gälla fr. o. m. : Nuvarande lydelse Motionärernas förslag Vidbestämmande---- gälla följande. Värdet av------------ förstastycket. Riksförsäkringsverketfår--- av rörelse. Vidberäkning av inkomst av an- Vidberäkning av inkomst av an- natförvärvsarbete/år från inkomst nat förvärvsarbete s/ca/Z/ran inkomst av en viss förvärvskälla inte dras av av jordbruksfastighet eller rörelseav- underskott i annan förvärvskälla. dragas underskott under beskatt ningsåret å sådan jordbruksfastighet som brukats av den försäkrade och underskott i rörelse. I motion 1982/83:446 av OveEriksson m. fl. (m) hemställs att begär att regeringen låter utarbetasådana regler för gränsdragning mellan begreppen rörelseidkare och arbetstagareatt möjligheterna att starta entreprenadföretag för skoglig verksamhetväsentligt underlättas. I motion 1982/83:567 av Hans Nyhage (m) och () hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen uttalas om påminnelse med anledning av utebliven inbetalning avarbetsgivaravgift. I motion 1982/83:918 av m. fl. (c) hemställsatt beslutar att uttala sig för den gränsdragning beträffandearbetstagare, uppdragstagare och rörelseidkare som angivits i motionen. I motion 1982/83:919 av () hemställsatt anhåller hos regeringen om en översyn av reglerna inom denallmänna försäkringen för bestämmande av hur hög tiinpenning som skall utgå förexempelvis knyppling och vem som skall bestämma detta. 1 1983/S4. SfU1983/84:3 2 I motion 1982/83:1253 av GöstaAndersson (c) och () hemställs att beslutar att hosregeringen begära en översyn av socialförsäkringsavgifterna i enlighet med deriktlinjer som anförts i motionen. I motion 1982/83:1265 av tredje vice talmannen () och () hemställs att som sin meningger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående uttag avegenavgifter i samband med virkesförsäljning. I motion 1982/83:1273 av m. fl. (m)hemställs att hos regeringen anhåller om en utredning avmöjligheterna att differentiera arbetsgivaravgiften till sjukförsäkringen ienlighet med vad som i motionen anförts. I motion1982/83:1276 av () hemställs 1. att riksdagenbeslutar att hos regeringen hemställa om förslag till klarare regler försociala avgifter för dem som utför uppdrag för annans räkning, 2. att riksdagenbeslutar att hos regeringen hemställa om skyndsamt uppdrag tillriksförsäkringsverket att ge bindande förhandsbesked om vem som är skyldig atterlägga sociala avgifter enligt lagen otn allmän försäkring i frågor rörandebegreppen arbetstagare - uppdragstagare. I motion 1982/83:1813 av () he/nställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförtsbeträffande behov av förändringar i lagen om allmän försäkring. I motion 1982/83:2117 (motivering i 1982/83:2116) av GöranRiegnell m. fl. (m) hemställs att hos regeringen anhåller om förslagtill ändringar av de sociala avgifterna för ombordanställda enligt vad somangivits i motionen. I motion 1982/83:2135 (motivering i 1982/83:2132) av ThorbjörnFälldin m. fl. (c) hetnställs 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om påskyndandeav socialavgiftsutredningens arbete med gränsdragningen mellan begreppenarbetstagare, uppdragstagare och rörelseidkare, 2. att riksdagenhos regeringen begär förslag om differentierade arbetsgi-var- och egenavgifteri enlighet med vad som anförts i motionen. I motion 1982/83:2142 (motivering i 1982/83:2140) avThorbjörn m. fl. (c) hemställs 1. att hos regeringen begär förslag omdifferentierade arbetsgi-var- och egenavgifter, där små företag får lägreavgifter än stora. Yrkandena 2 och 3 i motionen behandlades i utskottetsbetänkanden SfU 1982/83:17 och 18. I motion 1982/83:2197 av m. fl. (c) hemställsatt beslutar att hos regeringen begära en översyn avsjukförsäkringsavgiften i enlighet med vad som anförts i motionen. SfU1983/84:3 3 Gällande bestämmelser m. m. Socialavgifter erläggs i form avarbetsgivaravgift för anställda och egenav-gift av personer med inkomst avannat förvärvsarbete. gäller nya regler för uttag avsocialavgifter (prop. 1980/81:178, SfU 28 och rskr 406). De därvid beslutadeändringarna innebar enhetligare och enklare regler för beräkning avarbetsgivaravgifter och egenavgifter. a. slopades basbelopps- ochmaximeringsavdragen vid beräkningen av ATP-avgiften, som i fortsättningenskulle beräknas på samma underlag som övriga avgifter. Syftet härmed var bl. a.att uppnå administrativa lättnader för såväl myndigheter som arbetsgivare ochegenföretagare. Ändringarna möjliggjorde också ett införande av etteffektivare debiterings- och uppbördssystem, och ett första steg i denriktningen beslutades av under föregående (prop. 1982/83:60,SfU 10 och rskr 127). De materiella bestämmelserna för beräkningen avarbetsgivaravgifter och egenavgifter sammanfördes fr. o. m. den 1 januari 1982i en gemensam lag, benämnd lagen (1981:691) om socialavgifter. Därefter har enseparat lag innehållande avgiftsbestämmelser tillkommit, nämligen lag(1982:423) om allmän löneavgift. tillsattes en särskild utredning,socialavgiftsutredningen, för att göra en översyn av debiterings- ochuppbördssystemet för arbetsgivarnas socialavgifter. Utredningen har i april1982 avgivit delbetänkandet Översyn av debiterings- och uppbördssystemet förarbetsgivaravgifter (Ds S 1982:3), vilket låg till grund för ovannämnda riksdagsbeslutom vissa ändringar i nuvarande system. Härefter har utredningen i juli 1983avlämnat ett andra betänkande. Samordnad uppbörd av källskatt ocharbetsgivaravgift (Ds S 1983:7). Betänkandet är f. n. föremål förremissbehandling. Utredningen avser vidare att i ett kommande betänkandebehandla frågan om hur gränsdragningen mellan arbetstagare och självständigaföretagare skall ske inom avgifts- och källskattesystemet. Sistnämndabetänkande avses föreligga . Arbetslagar- och uppdragstagarhegreppet isociallagstiftningen Reglerna om arbetsgivares resp.uppdragsgivares skyldighet att erlägga arbetsgivaravgift på lön tillarbetstagare resp. ersättning till uppdragstagare är tvingande. Sålunda kan enöverenskommelse mellan parterna om att lönen/ersättningen inkluderar socialaavgifter inte frita arbetsgivaren/uppdragsgivaren från skyldigheten atterlägga arbetsgivaravgift. Bedömningen av vem som är att anse som arbetstagareresp. uppdragstagare görs i efterhand av i varje enskiltfall. Förhandsbesked kan ej lämnas. För enarbetstagare gäller att anställningsförhållande skall föreligga. SfU1983/84:3 4 Bedömningen sker i varje enskilt fall varvid hänsyn tastill samtliga omständigheter i samband med arbetsavtalet. En person kan ansessom arbetstagare även om han har inregistrerad firma och betalar B-skatt.Arbetsgivare som utgivit . i lön till en arbetstagareär skyldig att erlägga arbetsgivaravgift. Såsom uppdragstagare anses den som utför arbete för annansräkning utan att anställningsförhållande föreligger. Ersättning för uppdraganses som inkomst av anställning om ersättningen uppgått tillminst . från en och samma uppdragsgivare. Ett undantag från nämnda regelär dock om uppdraget ingår i av uppdragstagaren bedriven rörelse eller bedrivetjordbruk varvid uppdragsgivaren är avgiftsskyldig endast om överenskommelsehar träffats att ersättningen för uppdraget skall anses som inkomst avanställning. Även här görs bedömning av varje enskilt fall för att avgöra vadsom utgör inkomst av jordbruk resp. rörelse. För att bestämma vad som avses medrörelse skall det skatterättsliga begreppet rörelse vara vägledande. För attavgöra om det är fråga om rörelseinkomst skall alla omständigheter beaktas, ochdet räcker således inte med att konstatera att några kännetecken påsjälvständighet föreligger. Såsom ovan nämnts avser socialförsäkringsutredningen att iett kommande betänkande behandla frågan om hur gränsdragningen mellanarbetstagare och självständiga företagare skall ske inom avgiftssystemet.Betänkandet beräknas avlämnas . Egenavgifter för vissa jordbruks- och skogsbruksinkomster För inkomster i förvärvskällanjordbruksfastighet gäller att om fastigheten inte brukats under inkomståret ärinkomsterna inte avgiftsgrundande, exempelvis endast intäkter av s. k.rotpostförsäljning. Har fastigheten däremot brukats under inkomståret skallegenavgifter erläggas. Avgiftsunderlagets storlek är härvid beroende på om denförsäkrade själv brukat fastigheten elierom han endast varit s. k. passivdelägare. I det förstnämnda fallet debiteras den försäkrade samtligaegenavgifter för sina inkomster av fastigheten. För en passiv delägare i enjordbruksfastighet är inkomsten inte sjukpenninggrundande men däremotpensionsgrundande. Således debiteras i detta fall endast de fyra egenavgiftersom knyter an till den pensionsgrundande inkomsten, nämligenfolkpensionsavgiften, tilläggspensionsavgiften, delpensionsavgiften och denallmänna löneavgiften. I promemorian (Ds Fi 1983:21) Breddat underlag förproduktionsfaktorskatter har en interdepartemental arbetsgrupp redovisat vissaförslag inom bl. a. socialförsäkringsområdet. I promemorian föreslås att vissainkomster som f. n. är avgiftsfria, såsom exempelvis arrendeinkomster ochintäkter av s. k. rotpostförsäljning, skall belastas med en särskildgrundavgift till socialförsäkringen. Grundavgiften, som i princip skallmotsvara de socialavgifter som f. n. har utpräglad skattekaraktär, skall utgåmed och vara SfU1983/84:3 5 avdragsgill vid inkomsttaxeringen. Promemorian, som har remissbehandlats, är f. n. föremålför beredning inom . För sjömän gäller särskilda reglerför uttag av vissa arbetsgivaravgifter. Enligt 2 kap. 2 § lagen omsocialavgifter skall en arbetsgivare för sjömän betala en särskildsjömanspensionsavgift . Vidare skall sjukförsäkringsavgift,folkpensionsavgift och allmän löneavgift beräknas efter en lägre procentsatssom fastställs . har för fastställt attsjukförsäkringsavgift skall uttas , vilket innebär en nedsättning med2,, och att folkpensionsavgift skall uttas , vilket årennedsättning . Den allmänna löneavgiften för sjömän har för fastställts till , en nedsättning , och för till som är en nedsättning . Bakgrunden till nedsättningen av redarnasarbetsgivaravgift återfinns i proposition 1959:100 med förslag till lag omförsäkring för allmän tilläggspension m. m. Departementschefen anförde ispecialmotiveringen till 33 § följande; När det gäller beräkningen av dekollektiva arbetsgivaravgifterna till försäkringen inställer sig vissaspeciella problem beträffande lön till sjömän. Den svenska utrikessjöfartenbedrives i stark konkurrens med andra länders sjöfart. På många svenska fartygutgöres en stor del av besättningarna av utlänningar, som inte ärmantalsskrivna här. Om full pensionsavgift skulle uttagas för samtligaanställda på sådana fartyg, skulle redarna åsamkas en betydande kostnad, somendast delvis skulle motsvaras av pensionsrätt för svenskt sjöfolk. Det synesdärför böra övervägas att på något sätt begränsa avgiftsuttaget för den svenskautrikessjöfartens del. Med hänsyn härtill har i fjärde stycket i denna paragraföppnats möjlighet att utfärda särskilda bestämmelser om beräkning av avgift förlöner till sjömän. Frågan följdes därefter upp iproposition 1959:175 med förslag till förordningen angående redares avgift ivissa fall enligt lagen om allmän försäkring för allmän tilläggspension m. m. Vissa frågor om förfarandet vid uppbörden avarbetsgivaravgifter Arbetsgivaravgifterna beräknas ochuppbärs av . Bestämmelser om debiterings- ochuppbördsförfarandet finns i lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifterenligt lagen (1981:691) om socialavgifter, AVGL. Förfarandet vid debitering och uppbörd avarbetsgivaravgifter liknar det som gäller för debitering och uppbörd avB-skatt. Arbetsgivaravgifterna tas sålunda ut såsom preliminära, slutliga ochtillkommande avgifter. SfU1983/84:3 ' 6 preliminära avgifterna betalas normalt vid sexuppbördstillfällen under det år arbetsgivaren betalar ut lön (utgiftsåret).Dessa preliminära avgifter räknas av mot en slutlig avgift somfastställs året efter utgiftsåret (debiteringsåret). Den slutliga avgiftenberäknas därvid på grundval av en redovisning, arbetsgivaruppgift (AU), somarbetsgivaren lämnar efter utgiftsårets utgång. En vid den slutligadebiteringen uppkommen kvarstående eller överskjutande avgift regleras andraåret efter utgiftsåret (regleringsåret). Avgift som inte betalas inomföreskriven tid skall av RFV anmälas för indrivning. På ej inbetalt beloppskall beräknas restavgift med per krona. Om särskilda skäl föreliggerkan en arbetsgivare efter ansökan hos RFV få befrielse från restavgiften, helteller delvis. I förenämnda delbetänkande av socialavgiftsutredningen.Samordnad uppbörd av källskatt och arbetsgivaravgift (Ds S 1983:7), föreslåsett helt nytt system för uppbörd av arbetsgivaravgifter. Systemet innebär ikorthet att uppbörden av arbetsgivaravgifter skall samordnas med källskattengenom att den nuvarande uppbördsdeklarationen skall omarbetas och innefattaäven redovisning av avgifter. Uppbördsdeklaration skall i fortsättningen avgesmånadsvis, och skall innehållna skattebelopp och den redovisademånadsavgiften inbetalas till . För den som underlåter att lämnauppbördsdeklaration eller som lämnar en ofullständig sådan föreslår utredningenatt nuvarande bestämmelser i uppbördslagen om anmaning och vite skall tillämpasäven vid uppbörd av arbetsgivaravgifter. Såvitt gäller en arbetsgivare somunderlåter att betala redovisad arbetsgivaravgift innebär utredningens förslagatt arbetsgivaren genom beslut åläggs betalningsskyldighet. Beslutet skalldärefter översändas till kronofogdemyndigheten för indrivning. Betänkandetär som tidigare nämnts föremål för remissbehandling. Såsom inledningsvis nämnts gällersedan den 1 januari 1982 nya regler för uttag av socialavgifter (prop.1980/81:178, SfU 28 och rskr 406), De därvid beslutade ändringarna innebarenhetligare och enklare regler för beräkning av både arbetsgivaravgifter ochegenavgifter. Syftet härmed var bl. a. att uppnå administrativa lättnader försåväl myndigheter som arbetsgivare och egenföretagare. Ändringarna möjliggjordeockså ett införande av ett effektivare debiterings- och uppbördssystem, ochett första steg i den riktningen beslutades av under föregåenderiksmöte (prop. 1982/83:60, SfU 10 och rskr 127). I fem motioner tas frågan upp om differentieradesocialavgifter. och framhåller i motion1982/83:1253 att företagarna och löntagarna i län får bära en alltförstor börda av SfU1983/84:3 7 kostnaderna för socialförsäkringen med hänsyn till attlänets befolkning belastar sjukförsäkringen och barnomsorgen i väsentligt lägreomfattning än vad som gäller i storstadsområden. Enligt motionärernas meningborde samhället i nuvarande ekonomiska läge stimulera företag och regioner somlyckats hålla nere kostnaderna på det sociala området. En sådan stimulansåtgärdvore att sänka vissa sociala avgifter för företag och regioner med lågsjukfrånvaro och låga kostnader för barnomsorgen och motionärerna begär enöversyn av socialavgifterna i enlighet härmed. I motion 1982/83:1273 av GötheKnutson m. fl. begärs en utredning av möjligheterna att differentierasjukförsäkringsavgiften i syfte att premiera en arbetsgivare med låg sjukfrånvaro.Enligt motionärerna är det inte rimligt att företag som satsar stora summor pågod arbetsmiljö och därigenom uppnår låg sjukfrånvaro subventionerarsjukförsäkringen för arbetsplatser med hög sjukfrånvaro. m.fl. begär i såväl motion 1982/83:2135 yrkande 2 som i motion 1982/83:2142yrkande 1 förslag om differentierad sjukförsäkringsavgift i syfte att ge småföretag lägre avgift än stora företag. Motionärerna hänvisar till en rapportfrån delegationen för social forskning (1980:1) Den ökade sjukfrånvaron - enstatistisk analys av vilken det framgår att sjukfrånvaron är betydligt högre istora företag än i småföretag. Enligt motionärerna är det därför inte etträttvist förfarande att arbetsgivarna på de mindre arbetsplatserna skallbetala lika hög avgift som arbetsgivarna i större företag. I motion1982/83:2197 av m. fl. framhålls dels att storstadsregionerna harbetydligt högre sjukfrånvaro än små tätorter och landsbygdsområden, dels attsjukfrånvaron är lägre i småföretag än i stora företag. Motionärerna, somsärskilt tar upp förhållandena i , anser att det i nuvarandesamhällsekonomiska läge vore en stimulansåtgärd att sänka sjukförsäkringsavgiftenför företag med låg sjukfrånvaro. De begär därför en översyn avsjukförsäkringsavgiften i enlighet med det anförda. Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden omdifferentierad sjukförsäkringsavgift med samma syfte som de nu aktuella. godkända betänkande SfU 1981/82:15 erinrade utskottet om deförändringar av avgiftssystemet som införts fr. o. m. isyfte att göra systemet administrativt enklare och enhetligare samt underlättaen samordning mellan avgifter och skatter i debiterings- ochuppbördshänseende. Mot den bakgrunden ansåg sig utskottet inte kunna tillstyrkade föreslagna förändringarna av avgiftssystemet. Även vid föregående riksmöteavslog med samma motivering en motion i nämnda syfte. (Se SfU1982/83:3 y och FiU 1982/83:50). Såvitt gäller frågan om differentierad barnomsorgsavgiftavslog under föregående en motion härom (se SoU 1982/83:25). Enligt utskottets mening skulle en differentiering avsocialavgifterna i enlighet med vad som begärts i motionerna innebära betydandeadministrativa svårigheter, inte minst mot bakgrund av att det även på småarbetsplatser och på mindre orter kan förekoinma hög sjukfrånvaro. SfU1983/84:3 8 anser utskottet att bör vidhålla sin tidigareuppfattning. Utskottet avstyrker följaktiigen bifall till motionerna 1253,1273,2135 yrkande 2, 2142 yrkande 1 och 2197. I samband med införandet av de nya reglerna för uttag avsocialavgifter från slopades bl. a. basbelopps- ochmaximeringsavdragen vid beräkningen av ATP-avgiften, som i fortsättningenskulle beräknas på samma underlag som övriga avgifter. I motion 1982/83:919 av tas upp fråganom beräkning av inkomst vid fastställande av socialförsäkringsavgifter.Motionären begär en översyn av reglerna inom den allmänna försäkringen förberäkning av timförtjänstens storlek i vissa fall. Frågan om beräkning av timförtjänst hade enligt de reglersom gällde betydelse för storleken av arbetsgivaravgiften tilltilläggspensioneringen (ATP-avgiften). Detta berodde på att ju lägretimförtjänst desto högre blev antalet arbetstimmar och därmed flerårsarbetare, vilket i sin tur innebar högre basbeloppsavdrag. Med hänsyn tillatt ATP-avgiften fr. o. m. beräknas på samma underlag som övrigaavgifter och att basbeloppsavdragen således har slopats saknar, enligtutskottets mening, den i motion 919 väckta frågan numera aktualitet. Någonriksdagens åtgärd med anledning av motionen är därför inte påkallad. Fr. o. m. har kvittningsrätten vid beräkning avinkomst av annat förvärvsarbete än anställning slopats (prop. 1981/82:10, SkU 9och rskr 51). Detta innebär att underskott i en rörelse inte längre får kvittasmot överskott i en annan rörelse och inte heller underskott i enjordbruksfastighet mot överskott i en annan jordbruksfastighet. Motionärerna i motion 1982/83:200 av förste vice talmannenIngegerd m. fl. anser att det kvittningsförbud som införts fr. o. m.år 1982 kan få allvarliga följder för många företagare som av olika skälbedriver sin verksamhet i olika förvärvskällor. Eftersom det enligtmotionärerna kan finnas många giltiga skäl för en företagare att bedriva sinverksamhet i olika förvärvskällor bör denne inte heller missgynnas vidberäkning av egenavgifter. I motionen framhålls vidare att inga förenklingar iadministrativt hänseende har kunnat påvisas med det införda kvittningsförbudet.Mot denna bakgrund anser motionärerna att lagen om beräkning av pensionsgrundandeinkomst bör ändras så att överskott i en förvärvskälla inom inkomstslagenjordbruk och rörelse får kvittas mot underskott i annan förvärvskälla inomnämnda inkomstslag. I enlighet härmed begär motionärerna att antarett i motionen framlagt förslag till lag om ändring i lagen om beräkning avpensionsgrundande inkomst att gälla fr. o. m. . har tidigare avslagit motionsyrkanden av sammainnebörd som det nu aktuella, se senast SfU 1982/83:10. Utskottets motiveringhar därvid varit att det inte kan godtas att en försäkrads framtida pensionskulle kunna begränsas genom möjligheter till kvittning vid beräkningen av denpensions- SfU1983/84:3 9 Utskottet anser att bör vidhålla dennaståndpunkt i frågan och avstyrker bifall till motion 200. Arbetslagar- och uppdragstagarhegreppet isociallagstiftningen Sociallagstiftningens bestämmelserom skyldighet att betala arbetsgivaravgifter är knutna till begreppetarbetstagare med den innebörd som begreppet ges i denna lagstiftning. Engrundläggande förutsättning för bestämmelsernas tillämpning är att detföreligger ett arbetsgivare/arbetstagareförhållande mellan den som får ettarbete utfört åt sig och den som utför arbetet. Skyldighet att betalaarbetsgivaravgifter föreligger dessutom när den som utför arbetet enligtsociallagstiftningen är att anse som uppdragstagare. Med uppdragstagare förståsenligt denna lagstiftning den som utför arbete för annans räkning utan att ettanställningsförhållande föreligger och utan att arbetet ingår iuppdragstagarens rörelse eller jordbruk. En uppdragsgivare kan i vissa fall få svårigheter attbedöma om arbetsgivaravgifter belöper på en uppdragsersättning eller inte bl.a. mot bakgrund av att sociallagstiftningens och uppbördslagstiftningensarbetstagarbegrepp inte är identiska. Sociallagstiftningens begrepp är någotvidare. Detta beror på att man i rättspraxis med hänsyn till dennalagstiftnings grunder och syften tillmäter olika omständigheter en något annanbetydelse än vad som är fallet när det gäller skattelagstiftningensarbetstagarbegrepp. Exempel på sådana omständigheter är arbetets art, undervilka förhållanden det har utförts, sättet och grunderna för bestämmandet aversättning, om den part som utför arbetet härigenom ådrar sig något ekonomisktansvar samt parternas ekonomiska och sociala situation. Följden har blivit attden som är arbetstagare enligt uppbördslagstiftningen regelmässigt bedöms varaarbetstagare också enligt sociallagstiftningen, medan den som är arbetstagareenligt sociallagsfiftningen inte alltid anses vara arbetstagare också enligtuppbördslagstiftningen. Fem motioner berör olika aspekter på arbetstagarbegreppetoch de gränsdragningsproblem som nuvarande regler kan ge upphov till. I motion1982/83:162 av redogörs för ett fall om reparationsarbeten påentreprenadbasis. I det redovisade ärendet hade entreprenören A kontaktatkollegan , som hade inregistrerad firma, för att få hjälp med vissa arbeteninom det aktuella entreprenadavtalet. Ett flertal år efter avslutat arbete, ochefter att A avvecklat sin firma, debiterades A arbetsgivaravgifter för B förovannämnda arbete. Motionären, som också kritiserar handläggningsrutinerna idetta ärende, anser att debiteringar av detta slag inte bör få förekomma. Hanbegär därför en översyn av gällande regler för debitering avarbetsgivaravgifter m. m. i vissa fall. Motionärerna i motion 1982/83:446 avOve m. fl. tar upp frågan om arbetstagarbegreppet i skogligverksamhet. I motionen hänvisas till anvisningar om SfU1983/84:3 10 vem som är att anse som arbetstagare. Enligt dessaanvisningar är en jordbrukare, som åtar sig jordbrukskörslor med av honomtillhandahållen traktor, i regel inte att anse som arbetstagare medan den somåtar sig skogskörslor under samma förutsättningar är att anse som arbetstagarei förhållande till virkesägaren.