bet · G701SfU14 · 1983-12-31 00:00:00 — betänkande 1983/84:14 omvissa frågor inom den allmänna försäkringen (prop. 1983/84:66) I proposition 1983/84:66 om vissafrågor inom den allmänna försäkringen har regeringen (socialdeparternentet) " ' " 1. lag om ändringi lagen (1973:456) orn ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 2. lag om ändringi lagen (1962:381) om allmän försäkring, , . 3. lag om ändringi lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkrihg, 4. lagom ändring i lagen (1956:293) om ersättning till smittbärare, dels berett tillfälle att ta del av vad som i propositionen anförts 5. vissaprivatpraktiserande läkares anslutning till sjukförsäkringen, 6. statsbidragsgrundande bostadskostnader vid beräkningenav kommu nalt bostadstillägg till makar. De nuvarande bestämmelserna om vissa begränsningar avmöjligheterna för privatpraktiserande tandläkare att bli anslutna till denallmänna tandvårdsförsäkringens ersättningssystem gäller till utgången av år1983. I propositionen föreslås att begränsningsregler skall gälla även för år1984 i avvaktan på att ställning tas till tandvårdens mera långsiktigautformning. Syftet med den fortsatta regleringen av anslutningen av tandläkaretill försäkringen är främst att uppnå en regional utjämning av tillgången påtandläkare inom ramen för en begränsad kostnadsökning. I propositionen redovisas också frågan om anslutningentill sjukförsäkringen av vissa privatpraktiserande läkare. Regler föreslås för de allmänna försäkringskassornasbehörighet att fatta beslut om ersättning till försäkrade som är inskrivna hosandra försäkringskassor. Vidare anmäls en viss ändring av reglerna förstatsbidragsgrundande bostadskostnader vid beräkningen av kommunaltbostadstillägg till makar. De ipropositionen intagna lagförslagen är följande. 1 1983/84.11 saml. SfU1983/84:14 2 Lag omändring i lagen (1973:456) om ändring i lagen (1962:381) om Härigenom föreskrivs att punkten 9 övergångsbestämmelserna till lagen(1973:456) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring skall ha nedanangivna lydelse. Om finneranledning anta att behovet av tandläkare inom folktandvården eller i vissadelar av landet blir otillräckligt tillgodosett, får verket till utgången av år1983 i den utsträckning som behövs föreskriva att tandläkare, som avses i punkt8 ej skall föras upp på förteckning hos allmän försäkringskassa. För att uppnå en utjämning avtillgången på tandläkare mellan olika delar av landet får riksförsäkringsverkettill utgången av i den utsträckning som behövs föreskriva atttandläkare som avses i punkt 8 ej skall föras upp på förteckning hos allmänförsäkringskassa. Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse 1982:1231. Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring Härigenom föreskrivs att 2 kap. 10 §, 3 kap. 13 § och 4 kap. 20 §lagen (1962:381) om allmän försäkring' skall ha nedan angivna lydelse. Föreslagen lydelse 2 kap. 10 § Sjukvårdsersättning utgives av den allmänna försäkringskassa,hos vilken den försäkrade är inskriven eller skulle hava varit inskriven,därest han uppfyllt åldersvillkoret i 1 kap. 4§. Sjukvårdsersättning åt försäkrad,som icke år och ej heller under förutsättning som sagts i första stycketskulle hava varit inskriven hos allmän försäkringskassa, utgives av den kassa,inom vars verksamhetsområde vården erhållits. Frågor om sjukvårdsersättning prövas i andra fall än somavses i andra stycket av den allmänna försäkringskassa, hos vilken den försäkradeär inskriven eller skulle ha varit inskriven, om han uppfyllt åldersvillkoreti 1 kap. 4 S. Denna försäkringskassa får dock uppdra åt en annanförsäkringskassa att pröva sådana frågor. Frågor om sjukvårdsersättning enligt 2 och 3 §§ samt 6 §första stycket prövas av den försäkringskassa inom vars verksamhetsområdevården erhållits. Detsamma gäller sjukvårdsersättning 1 övrigt åt enförsäkrad, som inte är och inte heller under den förutsättning som sagts iförsta stycket skulle ha varit inskriven hos allmän försäkringskassa. 3 kap. 13 S Frågor om förmåner enligt detta kapitel prövas av denallmänna försäkringskassa hos vilken den försäkrade är inskriven eller skulleha varit inskriven, om han uppfyllt åldersvillkoret il kap. 4 §. Dennaförsäkringskassa får dock uppdra åt en annan försäkringskassa att pröva sådanafrågor med undantag av frågor som av.ses 15 §. Bestämmelserna i 2 kap. 10 § första stycket, 11 och 13 §§ äga motsvarande tillämpning i fråga om sjukpenning. Vid tillämpning av 2 kap. 13 § andra stycket skall hänsyn icke tagas till särskild sjukpenning enligt lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd. Bestämmelserna i 2 kap. 11 och 13 §S tillämpas även ifråga om sjukpenning. Vid tillämpning av 2 kap. 13 § andra stycket skallhänsyn inte tas till särskild sjukpenning enligt lagen (1977:265) om statligtpersonskadeskydd. ' Lagen omtryckt 1982:120. 1* 1983/84. SfU 1983/84:14 Bestämmelserna i 3, 5 och 8 §§ ifråga om fiirtidspension äga motsvarande tillämpning där den försäkradeskulle ha kommit i åtnjutande av sådan pension, om han varit svensk medborgare. Har försäkrad, utan att bestämmelserna i 3 kap. 3 §första stycket äro tillämpliga, efter ingången av den månad, varunder hanuppnått sextiofeni års ålder, åtnjutit sjukpenning ,må allmän försäkringskassa besluta att sjukpenning icke längre skall utgå. Bestämmelserna i 3, 5 och 8 §§ ifråga om förtidspension tillämpas även där den försäkrade skulle ha erhållitsådan pension, om han varit svensk medborgare. Har en försäkrad, utan att bestämmelsernai 3 kap. 3 § första stycket är tillämpliga, efter ingången av den månad dä hanuppnådde ålder, erhållit sjukpenning ,får den allmänna försäkringska.s.san besluta att sjukpenning inte längre skallutgå. 4 kap. 20 § Bestämmelserna i 3 kap. 12 §, 13 § första stycket .saml 16 och 17 §§ tillämpas även i fråga om föräldrapenning. 1 fall som avses i 3 kap. 12 § skall föräldrapenning enligt 4 kap, 2 och 11 §S alltid utgå med minst ett belopp som motsvarar garantinivån enligt 4 kap, 4 § minskad med den sjukpenning som skulle belöpa på vårdersättningen. Bestämmelserna i 3 kap. 7 § första och andra styckena tillämpas även i fråga om föräldrapenning enligt 4 kap. 2 och 8 §§. Hcsiiimmelscrna i2 *a/j. 10 ji samt 3 kap, 12, Ih och 17§§ äga motsvarande tillämpning i fråga om föräldrapenning, i fall som avses i3 kap, 12 S skall fiiräldrapenning enligt 4 kap. 2 och 11 §§ alltid utgå medminst ett belopp som motsvarar garantinivån enligt 4 kap. 4 S minskad med densjukpenning som skulle belöpa på värdersättningen. Be-stiinunclserna i 3 kap. 7§ första och andra styckena äga motsvarande till-lämpning i fråga omföräldrapenning enligt 4 kip. 2 och 8 §§. Bestämmelserna i 3 kap. 7 S tredje stycket gälla itillämpliga delar i fråga om föräldrapenning enligt 4 kap, 8 § första stycket. Allmän fiirsäkringskussa får när det finns skäl till detpåfordra att föriildcrns rätt till särskild föräldrapenning enligt 11 § fjärdestycket styrkes genom intyg av den som har anordnat föräldrautbildningen. Vid bcrjiknmg av antalet dagar med rätt tillföräldrapenning anses med halv föräldrapenning eller medfjärdedels föräldrapenning som . Beträffande föräldrapenning, som tillkommer föräldervilken ej har upjmått ålder, får pä framställningav socialnämnd besluta att föräldrapenningen helt eller delvis skall utbetalastill annan person eller till nämnden att användas till förälderns och hansfamiljs nytta. Ar moder vid tiden för barnets födelse intagen ikriminalvårdsanstalt eller hem som avses i 12 S lagen (1980:621) med särskildabestämmelserom vård av unga. får på framställning avföreståndare för anstalten eller hemmet besluta, att den föräldrapenning somtillkommer modern skall utbetalas till föreståndaren för att användas tillkvinnans och barnets nytta. Denna lag träder i kraft den . SfU1983/84:14 5 Lag om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring Härigenom föreskrivs att 8 kap. 2och 3 §§ lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring' skall ha nedan angivnalydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 8 kap. 2§Anmälan enligt 1 § andra stycket skall göras till den allmänna försäkringskassahos vilken den försäkrade är inskriven eller skulle ha varit inskriven, om hanhade uppfyllt åldersvillkoret i 1 kap, 4 § lagen (1962:381) om allmänförsäkring. År den skadade icke och skulle han ej heller under nämndaförutsättning ha varit inskriven hos allmän försäkringskassa, skall anmälangöras till försäkringskassa i den ort där skadan har inträffat eller visat sig.Kan ej med stöd av vad här sagts avgöras till vilken försäkringskassa ärendethör, skall anmälan göras till eller, när det gäller ,till allmänna försäkringskassa. Även om det inte följer av första stycket får anmälan, närdet gäller , alltid göras till allmänna försäkringskassa. 3 §2 Allmänförsäkringskassa som av- Den allmänna försäkringskassa ses i 2 §skall så snart det kan ske som avses i 2 första stycket skaW så bestämma den ersättning som skall snart det kan ske bestämma den betalas ut. Beträffande ersättning till ersättning som skall betalas ut. Den- arbetstagare hos staten gäller sär- na försäkringskassa får dock uppdra skilda bestämmelser som meddelas åt en annan försäkringskassa au be- av regeringen. ersättningtill arbetstagare hos staten gäller särskilda bestämmelser som meddelas avregeringen. Bestämmelsen i 20 kap. 2 a § lagen(1962:381) om allmän försäkring om förordnande till dess slutligt beslut kanfattas gäller även i fråga om ersättning från arbetsskadeförsäkringen. Beslut sommeddelas enligt denna Beslut som meddelas enligt denna lag länderomedelbart till efterrättel- lag skall gälla , om ej se, om ej annat föreskrives i beslutet annat föreskrivs i beslutet eller be- eller bestämmes av myndighet som stäms av den myndighet som har att har att pröva beslutet. Denna lag träder i kraft . Lagen omtryckt 1977:264. Senaste lydelse 1983:192. SfU1983/84:14 6 Lag om ändring i lagen (1956:293) om ersättning tillsmittbärare I lärigcnom föreskrivs att 7 § lagen (1956:293) om ersättning tillsmittbärare skall ha nedan angivna lydelse. Det ankommer på allmän försäkritillfiillig smittbärare. Arcndc angående ersättning upptages av den allmännaförsäkrings-k.tssH hos vilken smittbäraren är inskriven. År han icke inskrivenhos någon försäkringskassa, upptages iircndct av den kassa, inom varsverksamhetsområde han är bosatt. Är smitlbiirarcn icke bosatt i riket, upptagesärendet av den försäkringskassa, inom vars verksamhetsområ-ilc ingripandetskett. ngskassaatt besluta om ersättning åt Ärende angående ersättning upptagesav den allmäima försäkringskassa hos vilken smittbäraren är inskriven. Är haninte inskriven hos någon försäkringskassa, upptages ärendet av den kassa, inomvars verksamhetsområde han är bosatt. År smittbäraren inte bosatt i riket,upptages ärendet av den försäkringskassa, inom vars verksamhetsområdeingripandet skett. En försäkringskassa som sagts får dock uppdra ål enannan försäkringskassa att handlägga ärendet. Dcima lag träder i kraft den . Senaste lydelse 19h2:4IO, SfU1983/84:14 7 Motioner väckta med anledning av propositionen I motion 1983/84:240 av m. fl. (m)hemställs 1. att riksdagenvid behandlingen av proposition 1983/84:66 beslutar avslå förslaget till lag omändring i lagen (1973:456) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 2. att riksdagenvid behandlingen av proposition 1983/84:66 som sin m.ening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts under avsnitt 2, Anslutningen tillsjukförsäkringen av vissa privatpraktiserande läkare, 3. att riksdagenvid behandlingen av proposition 1983/84:66 som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts under avsnitt 3, Statsbidragsgrundandebostadskostnad för kommunalt bostadstillägg till folkpension till makar. I motion 1983/84:241 av m. fl. (c)hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförs om generösare dispensmöjligheter för privatpraktiserandetandläkares etable-ring. I motion1983/84:242 av () hemställs 1. att riksdagenavslår inom upprättat förslag till lag om ändring i lagen(1973:456) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen i fråga omvissa privatpraktiserande läkares anslutning till sjukförsäkringen, 3. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen i fråga omstatsbidragsgrundande bostadskostnader vid beräkningen av kommunaltbostadstillägg till makar. Motioner väckta under den allmänna motionstiden 1982183 I motion 1982/83:154 (motivering i1982/83:153) av () hemställs att hosregeringen anhåller att regeringen ger försäkringskassorna sådana direktiv attdet blir lättare att få tandvårdsersättning för byte av amalgamfyllningar hosdem som drabbats av oral galvanism. I motion 1982/83:566 av () och ErikOlsson (m) hemställs 1. att riksdagenbegär att regeringen utarbetar nya taxor för privatpraktiker som vill etablerasig i och att merkostnaden täcks genom en motsvarande nedjustering avden taxa som tillämpas för landstingen, 2. att riksdagenbegär att regeringen i sina förhandlingar med verkar föratt samarbetsavtal - typ Jönköpingsmodellen - skall tillämpas av samtligasjukvårdshuvudmän. SfU1983/84:14 8 I motion 1982/83:730 av AnitaPersson (s) och () hemställs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om fritidspraktiserande läkaresrätt att bli uppförda på förteckning hos allmän försäkringskassa. I motion 1982/83:1073 (motivering i 1982/83:1072) avGunnar () hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna att sjukförsäkringssystemet bör gälla fullt ut även för privataalternativ inom sjukvården. I motion 1982/83:1081 (yrkande 2 och 3) av förste vicetalmannen m. fl. (m) hemställs 2. att beslutar attnyetableringsförbudet för tandläkare upphävs från , 3. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om nyrekrytering avprivatpraktiserande läkare och patientavgifterna inom offentlig och enskildöppen sjukvård. I motion 1982/83:1252 av () och IngemarEliasson (fp) hemställs att hos regeringen begär förslag i syfte attmöjliggöra en ökning av antalet privatpraktiserande läkare. I förevarande proposition tas uppett flertal frågor inom den allmänna försäkringen. De framlagda förslagen berördels anslutningen av privatpraktiserande tandläkare till tandvårdsförsäkringen,dels de allmänna försäkringskassornas behörighet att fatta beslut om ersättningtill försäkrade som är inskrivna hos andra försäkringskassor. I propositionenredovisas också frågan om anslutningen till sjukförsäkringen av vissa privatpraktiserandeläkare. Vidare anmäls en ändring av reglerna för statsbidragsgrundandebostadskostnader vid beräkningen av kommunalt bostadstillägg till makar. Utskottet behandlar nedan under skilda rubriker de ipropositionen upptagna frågorna och de motioner som föranletts avpropositionen. I sammanhanget tar utskottet också upp till behandling sexmotioner från den allmänna motionstiden vid /83. Bestämmelser om anslutning av privatpraktiserandetandläkare till tandvårdsförsäkringen för I samband med beslut år1973 om en allmän tandvårdsförsäkring fastställdes ett program förlandstingens utbyggnad av folktandvården. Målet var att folktandvården vidutgången av skulle svara för hela barn- och ungdomstandvården samt30-35 % av vuxentandvården. SfU1983/84:14 9 För att säkerställa den planeradeutbyggnaden av folktandvården infördes i övergångsbestämmelser till 1973 årstandvårdsreform en möjlighet för att, om verket fannanledning anta att folktandvårdens behov av tandläkare skulle bli otillräckligttillgodosett, föreskriva att en tandläkare inte får föras upp på förteckninghos allmän försäkringskassa. Begränsningsregeln skulle ursprungligen gälla framtill utgången av , men har därefter förlängts i flera omgångar. tandvårdsutredning har i sitt huvudbetänkande(SOU 1982:4), Tandvården , föreslagit en ytterligare förlängningav etable-ringsbegränsningen i syfte att säkerställa folktandvårdens fortsattautbyggnad och därmed en förbättrad regional balans. Begränsningsregeln har senast genom beslut hösten 1982fått förlängd giltighetstid t. o. m. och därvid även fått till syfteatt medverka till en viss regional utjämning av tillgången på tandläkare (prop.1982/83:63, SfU 11, rskr 91). Departementschefen anför i propositionen att han har föravsikt att på grundval av tandvårdsutredningens ovannämnda huvudbetänkande ochdess slutbetänkande (SOU 1982:50) Reviderad tandvårdstaxa samt remissmateriallägga fram en proposition till med förslag till tandvårdens meralångsiktiga utformning. I avvaktan härpå finner departementschefen detangeläget att den nuvarande begränsningsregeln förlängs eftersom den på ett aktivtsätt medverkar till att utjämna den regionala obalansen av tandvårdsresurserna.Behovet av fortsatta bestämmelser på detta område är, framhåller han, särskiltangeläget i nuvarande samhällsekonomiska situation med hänsyn till deekonomiska konsekvenser för försäkringen som anslutningen medför. Mot dennabakgrund anser departementschefen att den begränsade ökning av antaletförsäkringsanslutna tandläkare som är ekonomiskt möjlig börstyras till de kommuner där de största behoven finns. Bristorter i det häravseendet är enligt hans mening i första hand kommuner där tandläkartäthetenunderstiger en tandläkartimme per försäkrad. bör därförvid sin bedömning av om nya tandläkare skall få föras upp påförsäkringskassornas förteckning ha denna tandläkartäthet som riktmärke för attutjämna tillgången på tandläkare. Sålunda föreslås i propositionen attbestämmelser om privatprakfiserande tandläkares anslutning tilltandvårdsförsäkringen skall gälla även för . Syftet att uppnå regionalutjämning av tillgången på tandläkare är angivet i lagbestämmelsen. I motionerna 1983/84:240 av m.fl. och1983/84:242 av yrkas avslag på propositionens förslag i dennadel. Motionärerna i motion 1983/84:240 anför att nuvarande generellaetableringsregler varit ett direkt hinder för att åstadkomma en bättre regionalbalans. I motionen anförs vidare att det med hänsyn till rådandetandläkaröverskott på grund av överdimensionerad utbildning och till att folktandvårdensaknar ekonomiskt utrymme att öka antalet tjänster vore oförlåtligt attförlänga etableringsbegränsningen. Regeringens förslag innebär enligtmotionärernas SfU1983/84:14 10 mening en skärpt etableringskontroll, eftersom ifortsättningen tandläkartätheten skall vara helt avgörande och dessutom skalletablering endast få ske där tandläkartätheten understiger en tandläkartimmeper försäkrad. Mot denna bakgrund avvisar motionärerna propositionens förslag.I motion 1983/84:242 anförs att anslutningen av privatpraktiserande tandläkaretill försäkringen snarare borde underlättas än begränsas för att härigenomuppnå högre effektivitet och lägre kostnader. Motionärerna i motion 1983/84:241av m. fl. anser att rådande regionala obalans motiverar entandvårdspolitik som tillgodoser behoven över hela landet. Enligt motionärernaskulle dock en samplanering mellan landsting och privata vårdgivare tillgodosetandvårdsbehoven på ett bättre sätt än nuvarande etableringskontroll. Iavvaktan på regeringens förslag om den långsiktiga utvecklingen påtandvårdsområdet bör därför enligt motionärerna etable-ringsreglerna mjukas uppoch ökade möjligheter ges för privatpraktiker att etablera sig. Motionärernabegär ett tillkännagivande i enlighet med det anförda. Även motionärerna imotion 1982/83:1081 av förste vice talmannen m. fl. tar iyrkande2 upp frågan om etableringskontroll för tandläkare. I motionen anförsatt landstingens ekonomiska situation medför att många tandläkare riskerar attbli utan arbete , eftersom landstingen inte kaninrätta tjänster för alla som utexamineras. Mot denna bakgrund ansermotionärerna att nyetablerings-förbudet, som dessutom medför att stora områdenhar otillräcklig tillgång till tandvård, bör hävas. Utskottet anser det angeläget att uppnå en bättre regionalbalans av tandvårdsresurserna i landet, och utskottet delar den i propositionenframförda uppfattningen att etableringsbegränsningen på ett aktivt sättmedverkar härtill. I dagens samhällsekonomiska situation är det vidare, såsomframhållits i propositionen, motiverat att styra den ökning avförsäkringsanslutna tandläkare som är ekonomiskt möjlig till dekommuner där de största behoven finns. Såvitt gäller bedömningen av vad som äratt anse som bristorter har utskottet ingen annan mening än den som kommit tilluttryck i propositionen. Med det anförda tillstyrker utskottet en förlängningav etableringsbegränsningen i enlighet med propositionens förslag. Utskottetavstyrker följaktligen bifall till motionerna 1983/84:240 yrkande 1,1983/84:241, 1983/84:242 yrkande 1 och 1982/83:1081 yrkande2. Övriga yrkanden rörande tandvård I motion 1982/83:154 av hemställs att begär att regeringen skall geförsäkringskassorna sådana direktiv att det blir lättare att fåtandvårdsersättning för byte av amalgamfyllningar hos dem som drabbats av oralgalvanism. Under föregående behandlade utskottet ettmotionsyrkande om förtydligande av de regler som gäller för behandling ochomgörning av SfU1983/84:14 11 tandlagningar som kan ha samband med oral galvanism. Isitt av godkända betänkande SfU 1982/83:11, vartill hänvisas,redovisade utskottet ett av socialutskottet inhämtat yttrande frånriksförsäkringsverket, vari redogjordes för den s. k. omgörningsparagrafen, 8 §tandvårdstaxan. Utskottet erinrade också om att frågan om regler förbehandling och omgörning av tandlagningar som har samband med oral galvanismhar behandlats av tandvårdsutredningen i utredningens slutbetänkande (SOU1982:50) Reviderad tandvårdstaxa. Utredningen har därvid föreslagit attersättning från tandvårdsförsäkringen i dessa fall skall utgå enligt 9 §tandvårdstaxan för hela kostnaden. Såsom framgått ovan har regeringen för avsikt att pågrundval av tandvårdsutredningens betänkanden samt remissmaterial lägga fram enproposition till . Mot bakgrund härav och vad ovan anförts anserutskottet att någon åtgärd med anledning av motion 1982/83:154 inteär påkallad. Enligt beslut av riksdagbestäms fr. o. m. arvode till privatpraktiserande läkare somär anslutna till den allmänna sjukförsäkringen av reglerna i läkarvårdstaxan(1974:699). För att undvika att övergången till taxebindning skulle medföra enoskälig inkomstminskning för enskilda läkare som tidigare tillämpat en högrearvodesnivå än vad taxan medgav, infördes vid de nya bestämmelsernas tillkomstövergångsvis en möjlighet för läkarna att efter individuell prövning ta ut etti förhållande till taxans belopp förhöjt arvode (f. n. högst ). Enmotsvarande arvodeshöjning gäller för läkare vid gruppmottagning etableradföre . Åven efterträdare till sådan läkare kan under viss förutsättningfå rätt till samma arvodeshöjning. Vissa möjligheter till individuelltaxehöjning vid nyetableringar infördes också för åren1978-1979 (se SfU 1977/78:12). Avsikten med de ökade möjligheterna tillindividuell taxebindning, som begränsades till att avse högst 30 läkare underett vart av , var att etableringen skulle ske utanförstorstadsområdena och i första hand på orter där behovet av läkare var mindreväl tillgodosett. För offentligt anställd läkare som vid sidan om sinanställning utövade privat praktik (fritidspraktiker) gällde under enövergångstid särskilda villkor för anslutning till försäkringen, bl. a. att hanerbjudit sig att utföra läkarvård hos sjukvårdshuvudmannen på särskildarbetstid men erbjudandet avböjts. Denna begränsning slopades och denya anslutningsreglerna avsågs i första hand gälla för en tvåårsperiod. Omfritidspraktikerverksamhe-ten fick större omfattning än beräknat skulle fråganomprövas. I propositionen redovisas en av ochsocialstyrelsen avlämnad rapport om utvecklingen under desenaste åren i fråga om omfattning, karaktär och inriktning av verksamhetenbland privatpraktiserande läkare. Av rapporten framgår bl. a. att antaletläkare som anslutit sig SfU1983/84:14 12 fill försäkringen har ökat till år1983 och att oftentiigt anställda läkare med fritidspraktik svarar förhuvuddelen av denna ökning. Särskilt markant har ökningen varit de senasteåren.