bet · G701SfU31 · 1983-12-31 00:00:00 — Har en försäkrad med anledning av sjukdom erhållit läkarvård eller annan sjukvårdande behandhng, som avses i 2 eller 5 §, eller sjukhusvärd eller konvalescentvård enligt 4 §, utges ersättning för rese kos t-naderi samband med vården enligt grunder som regeringen fastställer. Detsamma gäller resekostnader i samband med tandvård som avses i 3§. Ersättning för utgifter för annan behandling med anledningav sjukdom än som sägs i 2-4 §§ (s j u k -vårdande behandling) utgår, ombehandlingen ombesörjes av staten, landstingskommun eller kommun som ejtillhör landstingskommun, eller lämnas av sjukgymnast eller läkare, som äruppförd på en av allmän försäkringskassa upprättad förteckning. Ersättning utgårenligt grunder som regeringen fastställer. / fråga om behandling som lämnas avsjukgymnast eller läkare som har uppförts på den nämnda förteckningenfastställas grunderna för ersättning för högst i sänder efter förslag avriksförsäkringsverket. Ersättning för sjuktransporter utges enligt grunder som regeringen fastställer. För utgifter för konvalescentvård utgår ersättning enligtgrunder som regeringen fastställer. I fråga om ersättning för försäkrads utgifter för resor isamband med sjukvårdande behandling eller konvalescentvård eller för resor isamband med vård som vid sjukdom har meddelats av dbtriktssköterska ellerdistriktsbarnmorska äger 5 § första stycket motsvarande tillämpning. 2 Senaste lydelse 1983:871. utgår ersättning enligt vad regeringen föreskriver. Bidrag skall, enligt de grunder som regeringenfastställer, utgå dels till förebyggande hälsovård och primärvård, inräknatlångtidssjukvård, dels till öppen psykiatrbk vård. Bidragen utgår för vård somanordnas av landstingskommun eller kommun som inte tillhör landstingskommun. Försäkrad, som icke är bosatt i riket, äger rätt tillsjukvårdsersättning endast om vårdbehovet uppkommit under vistelse härstädes. Äger försäkrad som avses i förstastycket rätt till ersättning för vården jämlikt annan författning eller utländsklagstiftning eller på grund av överenskommelse med främmande makt, skall sådanersättning avdragas från motsvarande ersättning enligt denna lag. Har en försäkrad som inte är bosatt i erhållitsådan vård som avses i 3-5 §§, utges sjukvårdsersättning endast om vårdbehovethar uppkommit under vistelse / riket. Har en försäkrad som avses i första stycket rätt tillersättning för vården enligt annan författning eller utländsk lagstiftningeller på grund av överenskommelse med främmande makt, skall ersättningen drasav från motsvarande ersättning enligt denna lag. 10 §3 Frågor om sjukvårdsersättning prövas i andra fall än som avses iandra stycket av den allmänna försäkringskassa, hos vilken den försäkrade ärinskriven eller skulle ha varit inskriven, om han uppfyllt åldersvillkoret i 1kap. Denna försäkringskassa får dock uppdra åt en annan försäkringskassaatt pröva sådana frågor. Frågor om sjukvårdsersättning enligt 2 och 3 §§ samt 6 §första stycket prövas av den försäkringskassa inom vars verksamhetsområdevården erhållits. Detsamma gäller sjukvårdsersättning i övrigt åt en försäkrad,som inte är och inte heller under den förutsättning som sagts i första stycketskulle ha varit inskriven hos allmän försäkringskassa. Frågor om sjukvårdsersättning enligt 2, 3 och 5 §§ prövasav den försäkringskassa inom vars verksamhetsområde vårdgivaren bedriver sinverksamhet. Detsamma gäller sjuk-vårdjersättning i övrigt / de fall där denförsäkrade inte är och inte heller under den förutsättning som sagts i förstastycket skulle ha varit inskriven hos allmän försäkringskassa. 3 kap. 4 Hel sjukpenning utgör för dag avden fastställda sjukpenninggrundande inkomsten, delad med trehundrasextiofem.Sjukpenningen avrundas till närmaste hela krontal. För försäkrad som avses i 1§ andra J Senaste lydelse 1983:1064. t Senaste lydelse 1982:368. SfU 1983/84:31 stycket utgör hel sjukpenning för dag. Förvarje dag då den försäkrade får sjukhusvård skall sjukpenningen minskas , dock med högst en tredjedel av sjukpenningens belopp. Därvidskall det belopp varmed minskning sker avrundas till närmast lägre helakrontal. Sjukpenningen vid sjukhusvård skall dock alltid utgå med lägst åttakronor. Förvarje dag då den försäkrade får sjukhusvård skall sjukpenningen minskas med 45kronor, dock med högst en tredjedel av sjukpenningens belopp. Därvid skall detbelopp varmed minskning sker avrundas till närmast lägre hela krontal. Sjukpenningenvid sjukhusvård skall dock alltid utgå med lägst . Dennalag träder i kraft . Lag omändring i lagen (1974:525) om ersättning för viss födelsekontrollerandeverksamhet m. m. Härigenom föreskrivs att 1-3 §§lagen (1974:525) om ersättning för viss födelsekontrollerande verksamhet m. m.skall ha nedan angivna lydelse. Staten, landstingskommun och kommun erhåller ersättning från sjukförsäkringen enligt., lagen (1962:381) om allmän försäkring för rådgivning som lämnas i födelsekontrollerande syfte eller om abort eller sterilisering. Ersättning för sådan rådgivning som avses i första stycket utges även till organbationer som med sociabty-relsens tillstånd bedriver rådgivningen samt till läkare som år uppförd på en av den allmänna upprättad förteckning. Staten, landstingskommun; ellerkommun får enligt vad nedan sägs ersättning för kostnader för rådgivning ifödelsekontrollerande syfte som meddelas den som omfattas av sjukförsäkringenligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Motsvarande ersättning utgår äventill organbation, som med sociabty-rebens tillstånd bedriver sådan rådgivning. Ersättning till privatpraktberande läkare för rådgivning ifödebekon-irollerande syfte utgår enligt grunder som regeringen fastställer. Ersättning enligt denna lag utgåräven för rådgivning angående abort eller sterilbering. Ersättning utgår för varje rådgivningstillfälle med belopp som regeringen fastställer. Ersättningen omfattar även kostnaderna för preventivmedel som i samband med rådgivningen utlämnas till den försäkrade. Ersättningen utges enligt grundersom regeringen fastställer. Ersättningen omfattar även kostnaderna förpreventivmedel som utlämnas i samband med rådgivningen. Ersättning enligt denna lag utges endast om rådgivning ochi anslutning därtill utlämnade preventivmedel tillhandahålb kostnadsfritt. Ersättning enligt denna lag utgår endast om rådgivning ochi anslut- ' Senaste lydelse 1977:369. 2 Senastelydelse 1977:369. 3 Senastelydelse 1975:226. SfU 1983/84:31 ning därtill utlämnadepreventivmedel tillhandahålles den försäkrade kostnadsfritt. Förutgifter för resor som företages i samband med rådgivning enligt denna lagutgår ersättning till den försäkrade enhgt gmnder som regeringen fastställer. Ersättning för resekostnader i samband medrådgivning enligt denna lag utges till den som är försäkrad enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring med tillämpning av grunder som regeringenfastställer; Dennalag träder i kraft . SfU 1983/84:31 43 Lag om upphävande avlagen (1954:269) om skyldighet för arbetsgivare att lämnauppgift rörande arbetsanställning Härigenom föreskrivs att lagen (1954:269) omskyldighet för arbetsgivare att lämna uppgift rörande arbetsanställning skallupphöra att gälla vid utgången av . SfU1983/84:31 44 1983/84:4 y om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen, m.m. (prop. 1983/84:190) harberett socialutskottet tillfälle att yttra sig över proposition 1983/84:190 omvissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen, m. m. jämtemotionerna1983/84:2904av m.fl. (fp), 1983/84:2905 av . (m), 1983/84:2906 av m.fl. (vpk), 1983/84:2907 av ChristerEirefelt (fp), 1983/84:2908 av m.fl. (m), 1983/84:2909 av KurtHugosson (s) och (), 1983/84:2910 av m. (c) och 1983/84:2911 av (). Det allmännas skyldighet atttillhandahålla hälso- och sjukvård regleras i hälso- och sjukvårdslagen(1982:763) (HSL), som ersatte den tidigare gällandesjukvårdslagen (1962:242). Med hälso- och sjukvård avses enligt 1 § HSLåtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar ochskador. Enligt 2 § HSL är målet för hälso- och sjukvården en god hälsa och envård på lika villkor för hela befolkningen. Ansvaret för hälso- och sjukvårdenåvilar vederbörande landstingskommun eller i förekommande fall kommun som inteingår i en landstingskommun (sjukvårdshuvudmännen). HSL är en ramlag, vilket innebär att lagen i huvudsakendast anger grundläggande regler och målsättningar, medan detaljeradeföreskrifter för sjukvårdshuvudmännen så långt möjligt undvikits. Dessa harsålunda enligt HSL ett självständigt ansvar för organisation och utformning avvården inom ramen för de allmänna regler som bestämts av statsmakterna. HSLanger emellertid (3§) att en god hälso- och sjukvård särskilt skall 1. vara avgod kvalitet och tillgodose patientens behov av trygghet i vården ochbehandlingen, 2. vara lätt tillgänglig, 3. bygga på respekt för patientenssjälvbestämmande och integritet och 4. främja goda kontakter mellan patientenoch sjukvårdspersonalen. HSL ger även landstingskommunen ansvaret för planeringenav hälso- och sjukvården. Planeringen skall enligt 7 § ske med utgångspunkt ibefolkningens behov av hälso- och sjukvård. Planeringen skall avse även denhälso- och sjukvård som erbjuds av annan än landstingskommun. SfU1983/84:31 45 Den av sjukvårdshuvudmännen bedrivnaöppna vården finansieras till väsentlig del genom ersättningar till huvudmännenfrån den allmänna försäkringen. Ersättningsbeloppens storlek regleras genomåterkommande överenskommelser mellan regeringen och Landstingsförbundet.Nuvarande överenskommelse avser ersättningar (prop. 1982/83:174,SfU 26, rskr 367). Den som erhåller läkarvård eller annan sjukvård inom denoffentliga sjukvården erlägger själv en mindre del av kostnaden i form avpatientavgift. Sjukförsäkringen ersätter sjukvårdshuvudmännen med ettbelopp som bestämts i överenskommelsen mellan regeringen och Landstingsförbundet.Den som får privat läkarvård erlägger också en patientavgift medansjukförsäkringen ersätter läkaren för återstoden av arvodet. En förutsättningför att ersättning från sjukförsäkringen skall kunna utgå vid privat vård ärdock att läkaren är uppförd på förteckning hos försäkringskassa. Han är därmedskyldig att följa bestämmelserna i läkarvårdstaxan, som bl. a. reglerar dethögsta arvode som utgår från försäkringen och den högsta avgift som får tas utav patienten. Kostnaderna för vård på sjukhus bestrids till övervägandedel av sjukvårdshuvudmännen. Försäkringsersättning kan utgå med . För patienten görs i dessa fall ett avdrag på sjukpenningen. Somsjukhus räknas förutom offentliga sjukvårdsinrättningar också sådana privatasjukvårdsinrättningar som är upptagna på en av riksförsäkringsverketfastställd förteckning. Ersättning från den allmänna försäkringen kan även utgåför sjukvårdande behandling m.m., varmed avses vård eller behandling som pågrund av sjukdom och efter ordination av läkare lämnas av annan vårdpersonal änläkare, t, ex. sjukgymnast, psykolog eller distriktsköterska. Även i dessa fallfår patienten betala en viss avgift medan försäkringen ersätter sjukvårdshuvudmannenför återstoden. För vård eller behandling som lämnas av privatpraktiserandevårdgivare som har avtal med sjukvårdshuvudmannen utgår ersättning på sammasätt. Enligt de s. k.mentalsjukvårdsavtalen av - varigenom sjukvårdshuvudmännen den 1januari 1967 övertog huvudmannaskapet för den av staten drivna mentalsjukvårdenm. - skulle vidare sjukvårdshuvudmännen för övertagandet avmentalsjukvården erhålla ekonomisk kompensation dels i form av driftbidrag,dels i form av byggnadsbidrag m. m. för upprustning och nybyggnad avanläggningar för vården. träffades en överenskommelse mellan statensförhandlingsnämnd och företrädare för om bidrag till denpsykiatriska vården , m.m. (prop. 1980/81:187, SoU 43, rskr403), enligt vilken staten fr. o. m. skall lämna bidrag tillsjukvårdshuvudmännen för den psykiatriska vården i form av ett allmänt bidragoch ett särskilt bidrag. Dessa bidrag skall ersätta samtliga bidrag enligttidigare avtal utom ersättning för de 5 1983/84.11 saml. SfU1983/84:31 46 pensionsåtaganden staten har gjort. Det särskilda bidragetskall utgå t. o. m. och innebär att staten skall avlösa detidigare byggnads- och utrustningsbidragen. Enligt f. n. gällande överenskommelse om bidragsbeloppenm. 1982/83:174, SoU 40, rskr 368) skall det allmänna bidraget utgöra4 300 milj. kr. och det särskilda bidraget 142 milj. kr. Därutöverutgår från sjukförsäkringen en särskild ersättning med . per invånare föratt underlätta en utveckling mot öppnare vårdformer inom psykiatrin. En arbetsgrupp under hälso- ochsjukvårdsberedningen har i enlighet med överenskommelsen utrettförutsättningarna för att införa nya regler för de ekonomiska ersättningarnatill sjukvårdshuvudmännen. Syftet har varit att tillskapa regler somunderlättar statsmakternas och sjukvårdshuvudmännens gemensamma strävan attsäkerställa en vård och omsorg som svarar mot befolkningens behov och som ävenfrämjar ett effektivt utnyttjande av vårdresurserna. Med utgångspunkt i detta arbete har en överenskommelseträffats mellan representanter för staten och sjukvårdshuvudmännen om ändraderegler för vissa statsbidrag och ersättningar från sjukförsäkringen tillsjukvårdshuvudmännen fr. o. m. och om ersättningsbelopp m. m. för åren1985 och 1986. Överenskommelsen innebär att det nuvarande allmänna statsbidragettill den psykiatriska vården och de ohka försäkringsersättningar som utgårför åtgärder inom den öppna sjukvården omvandlas till en schablonberäknadallmän sjukvårdsersättning. Denna ersättning, som främst är avsedd förprimärvård och övrig öppen vård, grundas på en fördelning per invånare inomsjukvårdsområdet. Från detta ersättningsbelopp avräknas sjukförsäkringensutgifter för läkarvård och annan sjukvårdande behandling hosprivatpraktiserande läkare och sjukgymnaster. För att underlätta utvecklingenav hemsjukvården, öppnare vårdformer inom psykiatrin samt förebyggandeåtgiirder inom hälso- och sjukvårdsområdet utgår särskilda ersättningsbeloppför dessa ändamål. Nya regler föreslås för anslutning av privatpraktiserandeläkare och sjukgymnaster till sjukförsäkringens ersättningssystem. 1överenskommelsen framhålls att även den sjukvård som lämnas avprivatpraktiserande läkare och sjukgymnaster till största delen finansierasgemensamt av medborgarna genom ersättningarna från sjukförsäkringen och att detdärför är naturligt att den verksamhet som bedrivs av privatpraktiserandevårdgivare som är anslutna till den allmänna sjukförsäkringensersättningsregler samordnas planerings- och verksamhetsmässigt medsjukvårdshuvudmännens egen verksamhet. Det påpekas att det nya regelsystemetinte innebär någon ändring i privatpraktiserande vårdgivares rätt att utövayrket men att särskilda regler skall gälla för anslutning till den allmännaförsäkringens ersättningssystem. För att enförsäkringskassa skall ansluta en ny praktiker till försäkringen SfU1983/84:31 47 skall krävas att sjukvårdshuvudmannentillstyrker detta. Detta förutsätts normalt ske genom att ett samverkansavtalträffas mellan den enskilde vårdgivaren och sjukvårdshuvudmannen. Möjligheten att ansluta sig till försäkringssystemet skallinte gälla läkare Och sjukgymnast som vid sidan av anställning hossjukvårdshuvudman bedriver fritidspraktik. Ersättningen till fritidspraktikerbör enligt överenskommelsen vara en angelägenhet mellan fritidspraktikern ochsjukvårdshuvudmannen/arbetsgivaren . Enligt en med ovannämnd överenskommelse träffadöverenskommelse mellan statens förhandlingsnämnd och företrädare för Landstingsförbundetom ändring avtal om den psykiatriska vården skall avtaljämte i avtalen gjorda ändringar och tillägg i de delar som rör den ekonomiskaersättningen (det allmänna bidraget) från staten till sjukvårdshuvudmännen intetillämpas efter utgången av . Det särskilda bidraget till denpsykiatriska vården skall för resp. vara 148 milj. kr. I propositionen föreslår regeringenbl. a. att skall godkänna vad som förordas i propositionen i fråga omanslutning av privatpraktiserande vårdgivare till den allmänna försäkringensersättningssystem och att skall bemyndiga regeringen att godkännaden mellan statens förhandlingsnämnd och företrädare för Landstingsförbundetträffade överenskommelsen om ändring av tal om den psykiatriskavården m.m. bereds vidare tillfälle att ta del av vad som anförts ipropositionen Om ersättningarna från sjukförsäkringen tillsjukvårdshuvudmännen. Överenskommelsen om ändrade regler för vissa statsbidragoch ersättningar från sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen förutsätterdock vissa ändringar i lagen (1962:381) om allmän försäkring m. m. Riksdagenföreslås anta de lagförslag som i enlighet härmed upprättats inom . När det gäller de allmänna skälenför en övergång till ett nytt ersättningssystem för ersättningarna tillsjukvårdshuvudmännen anförs i propositionen att de förslag som läggs framinnebär ett fullföljande av HSL:s mål genom att statens ersättningar tillsjukvården anpassas till det uppställda målet. Förslagen i propositionenfullföljer också de politiska strävandena att öka vårdens tillgänglighet. Nugällande ersättningssystem innebär att ersättningen till sjukvårdshuvudmännenär prestationsrelaterad, dvs. utgår per läknr-besök resp. per vårddag. Enligtpropositionen kommer fördelningen av resurser med ett sådant systemhuvudsakligen att styras av det existerande vårdutbudet. Erfarenhetsmässigt ärvårdutnyttjande i högre grad relaterat till tillgängliga resurser än vårdbehov.Det nuvarande prestationsrelaterade ersättningssystemet innebär därför enligtpropositionen - utifrån ett behovsperspektiv - snarare en förstärkning än enminskning av en regional obalans. I propositionen anförs vidare att lika-villkorsprincipenföriitsätter att den nuvarande bristen på läkare, främst i glesbygder, hävs.Det är angeläget att SfU1983/84:31 48 skapa bättre förutsättningar för en rättvis geografiskfördelning av läkarresurserna. I propositionen framhålls i det sammanhangetbl. a. att privatläkarna till större delen etablerat sig i de största städernaoch att de s. k. fritidspraktikernas verksamhet ökat kraftigt i omfattning ochvida överstiger vad som förutsattes när reglerna för deras anslutning till denallmänna försäkringen fastställdes . Enligt propositionen behövs åtgärder för att effektiviserasjukvården och underlätta en samordning av offentliga och privata insatser.Genom förslaget får landstingen möjlighet att samordna planeringen i enlighethärmed, varigenom en ytterligare överetablering av läkare i vissa områden kanförhindras och möjligheterna ökar till en rättvisare fördelning avläkararbets-kraften. I propositionen anges att avsikten är att hälso- ochsjukvårdsberedningen skall följa och bedöma det nya ersättningssystemetsutveckling och funktion i förhållande till de målsättningar som anges i HSL. I två motioner (fp och m) yrkasavslag på propositionen i vad avser övergång till ett nytt ersättningssystemsamt reglerna för anslutning av privatpraktiserande vårdgivare tillsjukförsäkringen. I motion 1983184:2904 av Jan-ErikWikström m. fl. (fp) anförs bl. a. att det saknas underlag för den föreslagnasystemförändringen, liksom en beskrivning och analys av konsekvenserna för demänniskor som behöver sjukvårdsinsatser. Enligt motionärerna blirkonsekvenserna bl. a. att patienternas valfrihet minskar och att landstingen ipraktiken får monopol på sjukvård. Den regionala fördelningen av läkare blir intebättre. Sjukvården i storstadsområdena kommer att minska utan att det medsäkerhet blir någon ökning i glesbygden. kommer antalet privatläkareatt sjunka kraftigt, anser motionärerna. Enligt motionen börsjukförsäkringsersättningen liksom baseras på en prestationsrelateradersättning. Beträffande mentalsjukvårdsbidraget förordas en mer generellfördelningsprincip. Regeringen bör enligt motionärerna återkomma med ett nyttförslag i den frågan, grundat på ett ordenthgt utredningsmaterial. I motion 1983184:2908 av UlfAdelsohn m.fl. (m) anförs bl. a. att ersättningen från den allmännaförsäkringen bör vara knuten till patienten och inte till ellerannan vårdgivare och att patientens valmöjlighet skjuts åt sidan till förmånför ett vårdmonopol för landstingen. Enligt motionärerna gynnar förslaget inteheller glesbygden. Risken anses uppenbar att inte bara fritidspraktikernasutan även hehidspraktikernas antal minskar över hela landet och att de såsmåningom försvinner helt. Motionärerna anser att förslaget strider motgrundläggande principer för varje försäkringssystem och, med avseende påprivata vårdgivare, mot HSL. I båda motionerna åberopas vidare socialutskottetsuttalande i samband med behandlingen av HSL (SoU 1981/82:51 s. 13) att denomständigheten att SfU 1983/84:31 49 landstingskommunenåläggs ett långtgående vårdansvar inte innebär att bestämmelserna i 3 § HSL fårtas till intäkt för att begränsa möjligheterna för annan att bedriva hälso- ochsjukvård. Enligt motionärerna står det nu framlagda förslaget i strid härmed. Som anförs i propositionen medför det nu gällandeersättningssystemet att fördelningen av vårdresurser mera kommer att styras avdet existerande vårdutbudet än av befolkningens behov av sjukvård. Ett merabehovsorienterat ersättningssystem är enligt utskottets mening önskvärt ochligger väl i linje med målsättningen för HSL. Att olika detaljeradeprestationsersättningar slås Samman till en schablonersättning bör dessutomkunna leda till förenkhngar och minskad byråkrati som det främjarsamplanering och ett effektivt utnyttjande av tillgängliga resurser. Utskottetanser det vidare angeläget att pröva olika möjligheter för att skapa en merarättvis geografisk fördelning av läkarresurserna. Detta ligger bl. a. i HSL:skrav på en vård på lika villkor för hela befolkningen och på att vården skallvara lätt tillgänglig. har tidigare kraftigt understrukitvikten av att försöka finna vägar att komma till rätta med snedfördelningen avläkare och ge en bättre läkarförsörjning i glesbygden (se bl. a. SoU 1983/84:15s. 26 och SoU 1983/84:19 s. 17). Detta gäller både offentliganställda ochandra läkare. Utskottetansluter sig således till vad som anförs i propositionen om skälen för enövergång till ett mera schabloniserat ersättningssystem och nya regler föranslutning av privata vårdgivare till försäkringen. Vad som anförs i motionernaföranleder inte annan bedömning. Utskottetkan inte heller dela motionärernas farhågor när det gäller situationen för deprivatpraktiserande läkarna m. fl. Vad gäller landstingens påstådda vårdmonopolkan konstateras att förslaget inte innebär någon ändring av privatpraktiserandevårdgivares rätt att utöva yrket (jfr prop. s. 12). Vad frågan gäller är ivilken utsträckning ersättning skall utgå från sjukförsäkringen för vård somlämnas utan samordning med den för vårdplaneringen inom området ansvarigalandstingskommunen. Utskottet anser det inte orimligt att det allmänna ställervissa villkor för utgivande av sådan ersättning till privata vårdgivare.Utskottets uttalande vid tillkomsten av HSL kan inte tas till intäkt för attprivata vårdgivare alltid skulle kunna göra anspråk på ersättning frånförsäkringen för vård som lämnas oberoende av överenskommelse eller godkännandefrån det allmännas sida. Som anförs i propositionen (s. 19) får det såledesanses rimligt att den enskilde privatpraktikern sluter ettsamverkansavtal med vederbörande landsting om det är så att sjukförsäkringenskall ersätta kostnaden för vården. Utskottet vill understryka vad som anförsi propositionen om att privatiäkarna utgör ett viktigt alternativ ochkomplement till den offentliga vården. Med anledning av föredragande statsrådetsuttalande (s. 19) om att SfU1983/84:31 50 det även i fortsättningen bör finnas en privatläkarkår avsamma omfattning som vill utskottet dock tillägga att det inte börföreligga något hinder mot att detta antal överskrids. Då sjukvårdshuvudmännenenligt HSL har planeringsansvaret för hälso- och sjukvården ankommer det på dematt avgöra i vilken utsträckning etablering av privatläkare i fortsättningenskall ske.