bet · G701LU6 · 1983-12-31 00:00:00 — I detta sammanhang vill utskottet peka på att i detpågående arbetet på en översyn av Genévekon-ventionerna om växel och checktagit upp vissa praktiska problem som uppstår när checkar behöver utställas istort antal av en enda person. I de utkast fill nya konventioner som enarbetsgrupp inom UNCITRAL tagit fram lär enligt vad utskottet har erfarithänsyn tagits fill de svenska propåerna. Medhänsyn fill det anförda bör mofion 513 inte föranleda någon särskild åtgärdfrån sida. Tidpunktför betalning av faktura samt faktureringsavgift Huvudprincipen i gällande rätt är attgäldenären/konsumenten är skyldig att betala vid anfordran, om inte annatavtalats. Säljaren har följaktligen rätt att om ingen överenskommelse ombetalningstidpunkt träffats kräva kontant betalning vid varans överlämnandeeller att i faktura ange den tidpunkt för betalning som han finner lämplig. Ombetalning inte erläggs på förfallodagen har säljaren rätt att ta utdröjsmålsränta från den dag som infaller efter det att han avsänträkning eller på annat sätt framställt krav fill köparen på betalning. Detinnebär, för det fall där parterna inte avtalat om betalningstidpunkt, attsäljaren visserligen kan kräva omedelbar betalning men däremot inte har rätttill dröjsmålsränta förrän efter kravet pä betalning, Imotion 1225 (s) anförs att det i många fall vid leverans av vara är omöjligtatt få betala omgående, I sådana fall får köparen i stället i LU 1983/84:6 II efterskotten faktura med tidpunkt för betalning, bestämd godtyckligt av säljaren. Somregel har kunden när varan levereras ingen aning om när betalning skall ske.Motionärerna anser att det borde finnas lagbestämmelser som tvingarleverantören att, t. ex, på den följesedel som vid leveransen överlämnas tillköparen, ange betalningstidpunkt. Alternativt kunde enligt motionärernainföras en bestämmelse som generellt medger 30 dagars respittid för betalningav faktura. Med stöd av det anförda yrkar motionärerna att skallbesluta att lagstifta om tidpunkten för betalning av fakturor. Avden granskning av fakturablanketter som gjort och som verketredovisat i sitt remissyttrande framgår att fakturorna ofta innehållerbetalningsvillkor som både avviker från gällande dispositiva bestämmelser ochsaknar förankring i en föregående överenskommelse mellan parterna, I flertaletfall rör det sig om uppgifter om dröjsmålsränta vilket pä ett förfakturamottagaren negativt sätt avviker från räntelagens bestämmelser. Orsakentill de felaktiga fakturabestämmelserna synes enligt vara attnäringsidkare och konsumenter i stor utsträckning är okunniga om gällandelagregler eller inte förstår att tillämpa dessa. Detanförda visar enligt utskottets mening att nuvarande förhållanden ärotillfredsställande och att konsumentskyddet behöver förbättras. Vissa av denackdelar som kommit dll synes vid granskning skullevisserligen kunna avhjälpas genom en bättre information till både näringsidkareoch konsumenter. Gällande bestämmelser är emellertid komplicerade ochsvårtillämpade. Särskilt de skilda reglerna om tidpunkt för betalning avfaktura och för debitering av dröjsmålsränta torde av många upplevas somförvirrande och svårbegripliga. Härtill kommer att det ofta är svårt att avgöranär ett avtal med avvikelser från de dispositiva lagreglerna kommit till stånd. uppfattning finns det ett behov av enklare och mer lättillämpaderegler än de nuvarande. Motionärerna har lämnat vissa förslag till sådanaregler men som framgår av remissvaren är förslagen inte invändningsfria.Utskottet anser att frågan om ändrade regler när det gäller betalning av skuldoch debitering av dröjsmälsränta bör bli föremål för en närmare utredning.Utredningen synes lämpligen kunna ske inom ramen för konsumentköpsutredningensarbete. Utskottet förordar därför att hos regeringen hemställer attmotion 1225 jämte utskottets betänkande i denna del överlämnas tillkonsumentköpsutredningen för att tas i beaktande under utredningens arbete. Imotion 1225 tar mofionärerna också upp frågan om rätten att ta utfaktureringsavgift. Enligt motionärerna är det förståeligt att den som tarbetalt efter faktura begär ersättning för sina kostnader för faktureringen.Däremot är det, anser motionärerna, inte acceptabelt att en kund som önskarbetala omgående men nekas att göra detta därefter debiteras fak- LU 1983/84:6 12 lureringsavgift.Rätten att ta ut faktureringsavgift bör därför enligt motionärerna regleras ilag. Utskotteterinrar om att faktureringsavgifl enligt allmänna avtalsrätlsli-ga principerkan tas ut endast om parterna kommit överens om detta vid avtalets ingåendeeller det kan anses stå i överensstämmelse med handelsbruk eller sedvänja ibranschen. För att faktureringsavgift skall utgå räcker det således inte medall säljaren enbart på fakturan kräver faktureringsavgift. mening är problemet med faktureringsavgift i första hand etlinformationsproblem. Genom en bättre information kan konsumenterna få klartför sig att skyldighet inte föreligger att betala faktureringsavgift bara föratt säljaren angivit det i sin faktura. Om konsumenterna i större utsträckningvägrar att betala inte tidigare aviserade avgifter, skulle näringsidkarna såsmåningom tvingas att vid avtalets ingående på ett bättre sätt underrättakonsumenten om tillkommande avgifter. Detförhållandet att en konsument nekas att omgående betala en skuld och därefterpåförs en faktureringsavgift kan i vissa fall te sig oberättigat även omkonsumenten vid avtalets ingående underrättats om att faktureringsavgiftkommer att tas ut eller om att faktureringsavgift är vanligen förekommande ibranschen. Omständigheterna kan ju vara sådana att konsumenten inte harmöjlighet att vända sig till annan näringsidkare. Enligt utskottets mening kandet vara lämpligt att konsumentköpsutredningen också får överväga om det finnsnågot behov av en reglering av rätten att ta ut faktureringsavgift, Mofionenbör därför även i denna del överlämnas till utredningen. 1, beträffandeändring av räntevillkor all avslårmotion 1982/83:376, 2, beträffande begreppet "lagligen undertecknadoriginalhandling" att avslår motion 1982/83:513, 3, beträffande tidpunkt för betalning av faktura samtfaktureringsavgift att hosregeringen begär att motion 1982/83:1225 jämte utskottets betänkande i dennadel överlämnas fill konsumentköpsutredningen för att tas i beaktande underutredningens arbete, LU 1983/84:6 13 (), (). (), (). (), (), ()*, AllanEkström (m), (), Per (vpk), ()*, (), ()*, () ochSten i (m)*, *Ej närvarande vid betänkandets justering. LU 1983/84:6 14 /.Ändring av räntevillkor i kreditavtal Bankinspektionen förklarar inledningsvis att inspektioneninskränker sitt yttrande till att avse endast de institutioner som står underbankinspektionens fillsyn, nämligen banker, kreditakfiebolag,hypoteksinsfitut, finansbolag och fondkommissionsbolag. Bankinspektionenbekräftar motionärernas påstående att vid låns beviljande upprättas ettlåneavtal (revers). Avtalet innehåller utöver sedvanligt betalningsätagande ettantal avtalsvillkor. Ett av dessa och kanske det för kreditägaren mestväsentliga är räntevillkoret. Detta villkor är , påpekarbankinspektionen, regelmässigt utformat på så sätt att räntan beräknas efterden räntesats och enligt de grunder, som banken tillämparför kredit av detta slag. Villkoret ger kreditgivaren en formell rätt att ändraräntan för visst slags krediter när han finner del påkallat. Så gott somuteslutande följer dock räntan förändringar i diskontot. De avsteg som gjortshar enligt bankinspektionen varit motiverade av någon åtgärd frånstatsmakternas sida och har vidtagits med godkännande. Även om detalltså tillhör undantagen att någon konsument drabbats av kreditgivarnasformella rätt fill ensidig ändring av räntan är det enligt bankinspektionensuppfattning inte tillfredsställande att en sådan rätt föreligger. Inspektionenhar också förhandlat med bankerna och kreditaktiebolagen om utformningen av degrundläggande skuldebrevs-formulären. Bankinspektionenupplyser att förhandlingarna för bankernas del är i stort sett avslutade.Enighet har uppnåtts om att räntan skall kunna ändras av banken med omedelbarverkan i samband med ändring av diskonto eller då det motiveras avannan kreditpolitisk åtgärd eller av ändring i det allmänna ränteläget. Atträntan skall ändras vid ändring av diskontot är självklart. Lika uppenbart ärdet att räntan måste påverkas av andra åtgärder från statsmakternas sida sominverkar på det allmänna ränteläget, såsom ändring av straffräntan elleröverenskommelse med bankerna om viss räntepolitik. Även övriga kreditpolitiskaåtgärder som statsmakterna vidtar med stöd av den kreditpolitiskalagstiftningen måste för att inte förfela sitt syfte slå igenom hoslåntagarna. Det är även såväl inspektionens som bankernas uppfattning att enviss möjlighet måste ges bankerna att ändra räntan även i vissa övriga fall.Den ränta bankerna tar av sina låntagare är till stor del beroende av den räntasom bankerna får betala fill inlåningskunder och för övrig medelsanskaffning.Bankerna kan, pä grund av åtgärder från statsmakternas sida som inte ärkreditpolitiska eller påverkar det allmänna ränteläget, tvingas till enräntesättning LU 1983/84:6 15 påinlåningen som nödvändiggör en motsvarande höjning av räntan på utlåningen. Ävenandra situafioner kan inträffa som väsentligen påverkar bankens ekonomiskaställning och som banken inte kan råda över och ej heller förutse. Också vidsådana förhållanden måste enligt inspektionens uppfattning en ränteändringkunna anses motiverad. Ränteändringen skall dock inte i dessa fall äga rum medomedelbar verkan utan först från och med dagen efter förfallodag för ränta.Dessutom skall banken underrätta kredittagaren oiri ändringen i skälig fidföre denna. Förhandlingarnamed kreditbolagen och hypoteksinstituten om utformningen avskuldebrevsformulär avslutades enligt bankinspektionen , I dettaformulär har intagits följande räntevillkor: Vid kredit med rörlig ränta är den vidutbetalningstillfället gällande räntesatsen angiven på första sidan. Vidkredit med fast ränta utgår räntan efter den på första sidan angivnaräntesatsen. Kreditgivaren förbehåller sig rätt att ändra räntesatsen frånränteändringsdag som anges på första sidan. Kreditgivarenförbehåller sig även rätten att från ränteändringsdag som anges på första sidanändra grunden för beräkning av ränta. Ändringav rörlig ränta eller av fast ränta eller ändring från rörlig till fast räntaeller vice versa kan beslutas av kreditgivaren enbart om detta motiveras avvillkoren för kreditgivarens upplåning. För kreditaktiebolagen och hypoteksinstitutengäller att kopplingen mellan utlåningsränta och kostnaden för medelsanskaffningär ännu större än vad som är fallet beträffande bankerna. Det har därförbedömts som nödvändigt att dessa erhåller möjlighet att justera räntan medhänsyn till kostnaden för den egna upplåningen. Det bör observeras att detta ärden enda grunden för ränteändring samt att kreditaktiebolagens ochhypoteks-institutens lån vanligtvis lämnas mot fast ränta. Bankinspektionenhar ännu ej påbörjat några förhandlingar om revers-formulärens avtalsvillkormed finansbolagen och fondkommissionsbola-gen. Anledningen härtill är dels attinspektionen bedömt det lämpligt att låta bankskuldebrevsformuläret tjäna somförebild inför förhandlingarna med dessa insfitut, dels att tillsynen avfinansbolagens avtalsvillkor ankommer pä bankinspektionen först fr, o, m,år1983, Det är bankinspektionens målsättning att även de skuldebrev som användsav finans- och fondkommissionsbolag pä ett motsvarande sätt skall reglerakreditgivarens möjlighet till ensidiga ränteändringar. Sammanfattningsvisär bankinspekfionens uppfattning att kreditgivarnas rätt att ensidigt ändraräntan bör förbehållas, förutom de fall då en ändring är påkallad avstatsmakterna, de situationer som direkt påverkar kreditgivarens lönsamhet ochsom är oförutsebar för honom, som t, ex, plötsliga förändringar i kostnaden förmedelsanskaffning. Bankinspektionen har med framgång verkat för en sådanordning och kommer även framgent att driva denna linje. Med hänsyn härtillföreligger enligt inspek- LU 1983/84:6 16 tionensuppfattning inte några skäl till sådant ingripande inom inspektionenstillsynsområde som motionärerna föreslagit. /KO upplyser att isin tillsynsverksamhet uppmärksammat de problem som hänger samman med villkorsom ger en kreditgivare ensidig rätt att ändra räntan på krediten. Genomanmälningar frän enskilda konsumenter har det framkommit, att de har haft dentron vid avtalets ingående som anges i motionen, nämligen att räntenivån pälänet är direkt knuten till diskontot och inte kan ändras i andra fall än närdiskontot ändras. Anmälningarna har framför allt rört marknadsföringen isamband med försäljning av fritidshus och hur detta köp skall' finansieras.Utöver problemet med ensidiga ränteförändringsvillkor har informationen omkrediten varit mer eller mindre vilseledande mot bakgrund av definansieringsvillkor som då var aktuella. Uttryck som "marknadensförmånligaste finansiering, marknadens lägsta ränta, fritidshusmarknadens isärklass bästa lån" m, m, förekom. har fält utfästelserfrån aktuella företag att fortsättningsvis inte använda ovan citerade uttryck imarknadsföringen. Ettexempel på ränteförändringsvillkor som förekom i dessa ärenden är följande: Skulle längivaren beslutaförändring av räntan för lån av denna art, tillämpas den nya räntesatsenomedelbart. påpekar att villkoret medför enobegränsad rätt för långivaren att när som helst ensidigt förändra räntenivånpå lånet. Det enda som krävs är att längivaren fattar ett beslut. Troligtvisfår låntagaren inte ens någon mofivering till beslutet om räntehöjningen. Omman beaktar att det förekommer en härd marknadsföring av olikatyper av finansieringsmöjligheter vid köp av varor och tjänster, föreligger detenligt en stor risk att konsumenter lockas fill kreditköp utanatt ha möjlighet att överblicka vad köpet kommer att kosta. Detta oavsett omkonsumenten har varit medveten om innehållet i ränteförändringsvillkoret vidavtalets ingående eller ej. Konsumenten har inga möjligheter att förutse omkreditbolaget kommer alt besluta om räntehöjning eftersom dessa beslut får skenär som helst och utan att några angivna kriterier först måste ha inträffat. Konsumentverketupplyser vidare om att verket i en skrivelse daterad tillbankinspektionen lämnat synpunkter pä Svenska bankföreningens förslag fill nyttskuldebrevsformulär, I förslaget har räntevillkoret följande lydelse. Ränta skall beräknas efter den räntesats och enligtde grunder som banken vid varje fid fillämpar för kredit av detta slag. Denräntesats, som gäller då krediten lämnas, är angiven på första sidan. Ändringav räntesatsen får ske med omedelbar verkan i samband med ändring avRiksbankens diskonto eller då det motiveras av annan kredit-politisk åtgärdeller av ändring i det allmänna ränteläget. LU 1983/84:6 17 Ändring av räntesatsen får i övrigt ske med verkanfrån och med dagen efter förfallodag för ränta. Meddelande om sådan ändringskall lämnas i skälig tid . Verket har i nämnda skrivelse lämnat följandesynpunkter på räntevillkoret. Räntan kan väl ses som det pris som kredittagarenhar att betala för lånet. I viss mån kan man väl därför anlägga samma synsättpå ränteklausuler som på prisvillkor i avtal som gäller köp av varor och tjänster.Marknadsdomstolen () har i sin praxis enligt avtalsvillkorslagen (AVL) haften relativt sträng syn på prishöjningsklausuler. Det är ju inte godtagbart attett företag kanske lockar till sig kunder genom att hålla en förment lågprisnivå för att, när ett avtal kommit till stånd, höja priset med hänvisningfill en prishöjningsklausul, vars förekomst eller innebörd konsumenten intehaft klar för sig. Innebörden av MD:s avgöranden i frågan ärsammanfattningsvis, att avtalade priser skall hållas och att prishöjningsklausulerär tillåtna bara om de innebär, att prishöjningen är betingad avomständigheter som näringsidkaren saknar möjlighet både att råda över och attförutse. Dessutom får prishöjningen ske bara vid kvalificeradekostnadsökningar. Vidare godtas en prishöjningsklausul bara om den förenas medrätt för konsumenten att utan kostnad frånträda avtalet (se bl. a. MD 1974:13,1977:20 och 1978:29). Omsamma synsätt anläggs pä förevarande villkor måste man konstatera, att dettager banken en rätt att ensidigt ändra på vad som avtalats om låntagarensprestation som går långt utöver vad som godtas på andra områden. För att ensådan ordning skall godtas måste det enligt verkets mening finnas alldelesspeciella skäl som motiverar att bankerna ges en mera generös ändringsrätt änandra företag. Ett sådant skäl kan vara att räntan används som ett finans- ochkreditpolitiskt medel. Ränteändringar som har en sådan grund ligger nära sådanaprishöjningar som godtas därför att de beror på force majeureliknande förhållanden.Vad som sägs i andra stycket i villkoret om hänsyn till diskontooch annan kreditpolitisk åtgärd vill verket därför inte rikta någon invändningmot. Däremot kan man ifrågasätta om lokutionen "ändring av det allmännaränteläget" tillräckligt klart markerar att det är frågan om åtgärder sombanken är mer eller mindre tvungen att anpassa sig fill. Bankens rätt att"i övrigt" få ändra räntesatsen går långt utöver vad som godtas ifråga om prishöjningar pä andra områden. Om en sådan rätt skall finnas börenligt verkets mening de närmare förutsättningarna för den preciseras. påpekar att motionen gäller inteendast bankernas läneverksamhet utan samtliga kreditbolags låneverksamhet.Synpunkterna fill bankinspektionen återspeglar i stort sett verketsinställning till de här frågorna, generellt över hela kreditmarknaden. Konsumentverketerinrar om att diskontot anger den räntenivå till vilken lämnarkortfristiga lån fill bankerna. Diskontot och andra kreditpolitiska medelanvänds av som bl. a. ett medel att påverka utlåningsvolymen päkreditmarknaden och därmed efterfrågan på krediter i samhället. Det kan därförifrågasättas om en höjning av exempelvis diskontot på grund av att riksbankenönskar minska utlåningsvoly- 2 1983/84. LU 1983/84:6 18 menskall medföra en generell rätt för kreditbolagen banker, finansbolag ochandra kreditinrättningar att höja räntan på redan ingångna låneavtal. Såvittavser bankväsendets låneverksamhet har verket dock accepterat att en höjning avdiskontot skall medföra en rätt att i motsvarande grad höja läneräntan. Verketförutsätter att bankerna sänker låneräntan vid sänkning av diskontot.Finansbolag och andra kreditinrättningar lånar dock upp pengar på marknadenoftast på sädana villkor att lånen inte direkt påverkas avdiskontoförändringar. Dessa kreditbolag synes därför inte ha en forcemajeureliknande grund att åberopa för en räntehöjning i redan ingångna avtalvid höjning av diskontot. En generell möjlighet för kreditbolagen att höjaräntan i kreditavtal pä grund av en höjning av diskontot anser verket därförinte kunna godtas, utan endast i de fall där diskontohöjningen direkt påverkarkreditbolagens kostnader för ingångna kreditavtal. Isammanhanget bör enligt verket även beaktas kreditbolagens eventuellamöjlighet att säga upp avtalet. Denna möjlighet kan utnyttjas för att genomföraen räntehöjning. I Svenska bankföreningens förslag till nyttskuldebrevsformulär har banken, påpekar verket, förutom under vissa speciellaangivna omständigheter alltid rätt att säga upp krediten fill betalning sexmånader efter uppsägning. I denna del har verket lämnat följande synpunkter. Villkoret är utformat som en kategorisk rätt förbanken att säga upp krediten; enligt villkoret ställs inga krav pä särskildaskäl. En sådan skrivning går långt utöver vad som är betingat avbankrörelselagen. Formuleringen skapar också pä så sätt osäkerhet hoskredittagaren om hur han kan agera för att undvika uppsägning. Enligt verketsmening bör förutsättningarna för att uppsägning skall fä ske därför preciserasi villkoret. känner ej till resultatet av deförhandlingar som f. n. pågår och i de närmaste är avklarade mellanbankinspektionen och avseende det nyaskuldebrevsformuläret. Om den ovillkorliga rätten att säga upp kreditavtaletkommer att kvarstå åvilar det bankinspektionen ett stort ansvar att se till attbankerna inte använder sig av denna möjlighet för att vidtavillkorsförändringar, exempelvis räntehöjning, som strider mot god banksed.När det gäller övriga kreditbolag som inte berörs av 63 § i bankrörelselagen,föreligger enligt verket inga skäl att acceptera villkor som ger kreditgivarenmöjlighet att utan särskilda skäl säga upp kreditavtalet. I de situationer somen ensidig förändring av räntevillkoren i kreditavtalet kan accepteras, börenligt verkets uppfattning kreditbolagen åläggas en skyldighet att tydligtmotivera och informera kredittagaren dels vid avtalets ingående omräntevillkoren , dels i samband med räntehöjning om skälen till höjningen. Fråganom förbud mot ensidig förändring av räntevillkoren i kreditavtal anserkonsumentverket inte böra f, n, lösas lagstiftningsvägen. Enligt konsumentverketsmening bör man först avvakta resultatet av villkorsförhand- LU 1983/84:6 19 Ungarnamellan bankinspektionen och . Till detta kommer attfrågan är sä sammankopplad med andra i kreditavtal förekommande villkor attden redan därför bör lösas i ett sammanhang som inbegriper samtligakreditavtalsvillkor. Om det visar sig omöjligt att genom förhandlingaråstadkomma från konsumentsynpunkt befogade ändringar bör däremot frågan omlagstiftning på nytt aktualiseras. vill för det första erinraom att myndigheterna redan har stora möjligheter att påverka bankernasräntesättning genom den räntereglering som kan förekomma enligt lagen om kreditpolitiskamedel. anser det principiellt betänkligt att det, såsom imotionen görs gällande, i högre grad än som redan kan ske enligt denkreditpolitiska lagstiftningen överlåts åt myndigheterna att styra räntesättningenpå kreditmarknaden. Med dessa inledande anmärkningar vill bankföreningenframhålla att bankerna regelmässigt i sin räntesättning följer riksbankensdiskonto. Det har visserligen förekommit vid enstaka tillfällen attdiskontoförändringar inte avspeglat sig i ändringar av bankernas räntor, mensådana avvikelser har genomgående gjorts i överenskommelse med . Bankföreningenframhåller att bankernas räntesättning är avtalsbunden i enlighet med villkor ide skuldebrev som används vid kreditgivningen. har detgrundläggande skuldebrevsformuläret varit föremål för översyn inombankföreningen, varefter ingående diskussion förts med bankinspektionen om devillkor som skall upptas i ett kommande skuldebrevsformulär. Därvid har ocksåfrågan om de bestämmelser i skuldebreven som möjliggör ränteändring varitföremål för diskussion. har, med instämmande av och föreningsbankers förbund, hävdat att det inteär möjligt att begränsa bankernas rätt att ändra räntan till attgälla endast i samband med diskontoförändringar. Omedelbara ränteändringarmåste även kunna ske när den av samhället förda kreditpolitiken i andrasammanhang påkallar detta. Det kan nämligen vara så att utan attutnyttja något av de kreditpolitiska medlen anser sig böra påverka bankernasräntesättning genom exempelvis överenskommelser med bankerna. Så genomfördes t,ex, en förändring av checkräkningsräntorna på riksbankensinitiativ utan något samband med diskontoförändring. Motsvarande åtgärder frånriksbankens sida skulle i ett annat samhällsekonomiskt läge kunna vidtas medavseende på exempelvis krediträntorna. Det kan påpekas att den kreditpolifiskalagsfiftningen i väsentligt avseende bygger på tanken att i förstahand skall komma överens med bankerna om lämpliga åtgärder och först om dettainte kan ske skall tillgripa de i lagen anvisade medlen. En möjlighet tillränieänd-ring förutom vid diskontoändring är alltså nödvändig för altmöjliggöra den av åsyftade kreditpolitiken. LU 1983/84:6 20 I de skuldebrevsvillkor som diskuterats medbankinspektionen har bankerna fått möjligheter att ändra ränta också vidförfallodag för ränta.