bet · G701JuU4 · 1983-12-31 00:00:00 — om larmanläggningar(prop. 1982/83:163 jämte motioner) I proposition 1982/83:163 har regeringen() föreslagit att anta av lagrådet granskadeförslag till 1. lag med vissa bestämmelser omlarmanläggningar m.m., 2. lag om ändring i lagen (1965:94) om polisregister m. m. Rörandepropositionens huvudsakliga innehåll hänvisas till vad som anförs i detföljande under rubriken på s. 5. Isamband med propositionen behandlar utskottet de med anledning av propositionenväckta motionerna 1982/83:2400 av m. fl. (c), 1982/83:2401 avMargit () och (), 1982/ 83:2402 av Per () samt 1982/83:2403 av m.fl. (m). Motionsyrkandena redovisaspå s. 5. De vid propositionenfogade lagförslagen har följande lydelse. I 1983/84. JuU1983/84:4 2 Lag med vissa bestämmelser om larmanläggningar m. m. Härigenom föreskrivs följande. 1 § I denna lag avses med larmanläggning en anläggning som är inrättad föratt vid in- trång,överfall eller annat liknande brottsligt angrepp avge signal till en särskildlarmmottagare larm en signal som avges från enlarmanläggning larminstallationsverksamhetyrkesmässig verksamhet för installation, montering,reparation eller ändring av larmanläggningar larminstallationsföretag ettföretag som bedriver larminstallationsverksamhet larminnehavare den som innehar en larmanläggning. 2 § Larminstallationsverksamhet fårinte bedrivas utan tillstånd. 1. att den somansöker om tillstånd kan antas komma att bedriva verksamheten med noggrannhetoch omsorg, 2. att, omsökanden är en juridisk person, en föreståndare för verksamheten har utsetts, 3. att sökandeneller, om denne är en juridisk person, föreståndaren och medlemmarna i dessstyrelse har gjort sig kända för laglydnad och ordentlighet. Staten behöver inte tillstånd enligt första stycket.Detsamma gäller företag som avses i lagen (1974:191) om bevakningsföretag. 3 § Fråga omtillstånd prövas av polismyndigheten i den ort där verksamhetens ledning skallutövas. 4 §Polismyndigheten får återkalla tillståndet, om förutsättningarna för tillståndinte längre föreligger. Bevakningsföretag får i motsvarande fall förbjudas attbedriva larminstallationsverksamhet. Ett sådant förbud skall upphävas påansökan av företaget, om det inte längre finns skäl för förbudet. 5 § Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer föreskri ver under vilka förutsättningar en larmanläggning får anslutas till larmmot tagare hos polisen. 6 § En larminnehavare är skyldig att iaktta vad som skäligenbör ankom ma på honom för att motverka att anläggningen genom obefogade larm förorsakar onödigt arbete för polisen. I detta hänseende åligger det honom JuU1983/84:4 3 särskilt att ombesörja den skötsel och tillsyn avlarmanläggningen som behövs samt att se till att personer som kan komma ikontakt med den inte av misstag utlöser larmet. 7 () Vidbedömningen av om uttryckning skall göras eller annan åtgärd skall vidtas medanledning av ett larm bör polismyndigheten, om åtgärden skulle leda till attandra uppgifter eftersatts, beakta om anläggningen tidigare i stor omfattninghar föranlett onödiga insatser från polisens sida. 8 § Har enpolisutryckning gjorts med anledning av ett larm och kan det antas att larmethar utlösts av misstag eller att det har orsakats av andra brister i fråga omanläggningens skötsel eller utrustning, får polismyndigheten föreläggalarminnehavaren att vidta åtgärder för att förebygga ett upprepande. Föranleder larm från anläggningen polisutryckning efterdet att ett föreläggande enligt första stycket har utfärdats och har intelarminnehavaren visat att han har fullgjort vad som har förelagtshonom, skall han betala kostnaden för utryckningen, om det inte är uppenbartoskäligt. Fråga om sådan ersättningsskyldighet prövas av polismyndigheten. Är i sådana fall som avses i första eller andra stycketlarmanläggningen ansluten till larmmottagare hos polisen, kan polismyndigheten,enligt närmare föreskrifter som regeringen meddelar, besluta att anläggningeninte längre skall få vara ansluten. 9 § Tillsyn över efterievnaden av denna lag utövas avpolismyndigheten. 10 S Larminstallationsföretag och larminnehavare ärskyldiga att efter anmodan lämna de upplysningar och förete de handlingar som behövs för tillsynen. Underlåts detta, får polismyndigheten utfärda vitesföreläggande. 11 § Den sombryter mot 2 § eller mot förbud som avses i 4 § andra meningen döms till bötereller fängelse . 12 beslut enligt denna lag får överklagas hos länsstyrelsengenom besvär. Länsstyrelsensbeslut far överklagas hos kammarrätten genom besvär. föreläggande enligt 8§ första stycket får inte överklagas särskilt. Denna lag träder i kraft den . får före ta emot ochpröva ansökan om tillstånd enligt 2 S såvitt avser tid därefter. Den som vid ikraftträdandet bedriverlarminstallationsverksamhet och som före utgången av december månad 198j harsökt tillstånd får fortsätta med verksamheten medan ansökningen prövas. JuU1983/84:4 4 Lag om ändring i lagen (1965:94) om polisregister m. m. Härigenom föreskrivs att 3 § lagen(1965:94) om polisregister m. m. skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3§' Utdrag av eller upplysning om in- Utdragav eller upplysning om in- nehållet ipolisregister skall medde- nehållet i polisregister skall medde las, när framställning därom göres las, när framställning därom görs av av 1. justitiekanslern,ombudsmän, , den centrala utlänningsmyndigheten,länsstyrelse, länsrätt, polischef eller allmän åklagare; 2. annanmyndighet, om och i den mån regeringen för visst slag av ärenden eller försärskilt fall ger tillstånd därtill; 3. enskild, om hanbehöver ut- 3. enskild, om han behöver utdragetför att ta till vara sin rätt i draget för att ta till vara sin rätt ifrämmande stat, för att få tillstånd främmande stat, för att få tillstånd attinresa, vistas, bosätta sig eller att inresa, vistas, bosätta sig eller arbetai främmande stat eller för att arbeta i främmande stat eller för att prövafråga om anställning eller pröva fråga om anställning eller uppdrag iverksamhet som avser uppdrag i verksamhet, som avser vård eller som är avbetydelse för vård eller som är av betydelse för rikets säkerhet och regeringeni för- rikets säkerhet eller för förehyg-ordning medgivit att utdrag ellergandet eller beivrandet av brott, upplysning lämnas för sådant ända- ochregeringen i förordning medgi-mål eller, i annat fall, om den en- vit attutdrag eller upplysning läm-skilde styrker att hans rätt är bero- nas försådant ändamål eller, i an-ende av upplysning ur registret och nat fall, om denenskilde styrker att regeringen medger att upplysningen hans rätt är beroendeav upplysning meddelas. urregistret och regeringen medger Denna lag träder i kraft den , ' Senaste lydelse 1977:1032. JuU1983/84:4 5 I motion 1982/83:2400 av ElvingAndersson m.fl. (c) hemställs att beslutar att avslå proposition1982/83: 163 i vad avser den i 7 § föreslagna möjligheten för polisen attnedprioritera larm som kommer frän larmanläggningar som tidigare haft storfrekvens av obefogade larm. I motion 1982/83:2401 av MargitGennser (m) och () hemställs att hos regeringenanhåller om förslag till ändring i lag med vissa bestämmelser omlarmanläggningar m. m. för ett slopande av tillståndsplikten och ett vidgatanvändande av kostnadsersättningar på sätt som föreslagits i motionen. I motion 1982/83:2402 av Per OlofHåkansson (s) hemställs att med hänvisning till proposition1982/83:163 antar ett till motionen bifogat förslag till lag med vissabestämmelser om larmanläggningar m. m. Lagförslaget har fogats till dettabetänkande som bilaga. Det skiljer sig från regeringsförslaget i huvudsakdärigenom att i stället för polismyndigheten skall varatillstånds- och tillsynsmyndighet. I motion 1982/83:2403 av BertilLidgard m.fl. (m) hemställs att avslår proposition 1982/83: 163såvitt avser tillstånd för larminstallationsverksamhet samt återkallande avsådant tillstånd. uttalade ioktober 1978, vid behandlingen av en motion i ämnet, att en översyn borde görasrörande vilka åtgärder som kunde vidtas för att minska antalet falska larm tillpolisen. Vad utskottet anfört gav regeringen till känna (JuU1978/79:7, rskr 18). En med stöd av regeringens bemyndigande tillkalladsärskild utredare lade fram betänkandet (Ds I 1981:22) Färrefalsklarm. Betänkandet har remissbehandlats. De förslag som läggs fram i propositionen grundar sig påbetänkandet och remissyttrandena däröver. Vid lagstiftningsärendets beredning ijustitiedepartementet har dessutom särskilt samråd ägt rum med . I propositionen föreslås ensärskild lag med bestämmelser om larmanläggningar. Förslaget syftar till attminska polisens olägenheter av obefogade larm från anläggningar, som ärinrättade för att skydda mot brottsliga angrepp. Förslagetinnebär att yrkesmässig verksamhet för bl. a. installation av JuU1983/84:4 6 anläggningar som är anslutna till särskilda larmmottagarei fortsättningen skall få bedrivas endast efter tillstånd av polismyndighet.För sådant tillstånd skall bl. a. krävas att den som ansöker om tillstånd kanantas komma att bedriva verksamheten med noggrannhet och omsorg. Tillståndetskall kunna återkallas t. ex. om ett företag har utfört uppenbart undermåligainstallationsarbeten, som i betydande utsträckning förorsakat onödigapolisutryckningar. Installationsföretagets ledning skall kontrolleras medavseende på laglydnad m. m. Företagen skallTå rätt att inhämta polisregisterutdragbeträffande personer som söker anställning i företaget. För att göra dettamöjligt föreslås en ändring i lagen (1965:94) om polisregister m.m. Enligt den föreslagna lagen om larmanläggningar skalllarminnehavarna vara skyldiga att se till att deras anläggningar hålls i trimoch att personer som kommer i kontakt med utrustningen har de kunskaper sombehövs för att larm inte i onödan skall utlösas. Kan det antas att en obefogadpolisutryckning beror på att larmet har utlösts av misstag eller på att andrabrister i fråga om anläggningens skötsel eller utrustning föreligger skallpolismyndigheten kunna förelägga innehavaren att vidta åtgärder för att hindraen upprepning. Innehavaren skall - om det inte är uppenbart oskähgt -betalakostnaden för de utryckningar som anläggningen förorsakar efter det att sådantföreläggande har utfärdats och fram till dess han visat att han har gjort vadsom ålagts honom. När det gäller anläggningar som är anslutna tilllarmmottagare hos polisen föreslås polisen också få möjlighet att avbrytaanslutningen, om innehavaren inte efterkommer föreläggandet. - I propositionenbehandlas vidare - utan att något förslag till lagreglering härom läggs fram -förutsättningarna för att en larmanläggning skall få vara ansluten tilllarmmottagare hos polisen. Enligt lagförslaget skall polisen få en generellbefogenhet att låta larm från en anläggning, som tidigare i stor omfattning harföranlett onödiga insatser från polisens sida, stå tillbaka för andrauppgifter. Den nyaregleringen föreslås träda i kraft . Det har blivit alltvanligare att man på skilda håll i samhället använder sig av mekaniskalarmanordningar i syfte att skydda sig mot brottsliga angrepp eller faror avannat slag. Denna utveckling har inneburit en betydande rationalisering avbevakningsarbetet. Enligt utskottets mening fyller larmanordningar som syftartill att skydda mot brottsliga angrepp en mycket viktig funktion i det brottsbekäm-pandearbetet. Genom sin blotta förekomst motverkar de att brott över huvud tagetkommer till stånd, och när ett angrepp ändå sker kan de i åtskilliga fall bidratill snabba och effektiva åtgärder mot gärningsmannen och till begränsning avangreppets skadeverkningar. Utvecklingen i riktning mot en ökad användning av mekaniskbevakning har emellertid också gett upphov till problem. JuU1983/84:4 7 nen uppvisar systemet allvarliga brister så till vida attett mycket stort antal larm frän dessa larmanordningar är obefogade i denmeningen att något samhällsingripande egentligen inte behövs. Enligt deuppgifter som lämnas i propositionen har andelen obefogade larm under flera åruppgått till . 1 propositionen pekas på tre huvudorsaker till obefogadelarm: misstag eller slarv av dem som handhar larmanläggningarna, dålig installationeller bristande underhåll samt dålig kvalitet på den tekniska utrustningen. Det är enligt utskottets mening klart att den höga andelenobefogade larm utgör ett problem inte minst för polisen. I propositionen sägsatt man har räknat med att det arbete som för polisens del läggs ned påutryckningar till följd av obefogade larm motsvarar ca 40 årsarbetskrafter. Även om det här i och för sig inte rör sig om någotdominerande problem för polisen måste den angivna siffran anses alltför hög,särskilt med tanke på den trängda arbetssituation som råder inom polisen. Det är i hög grad otillfredsställande att polisensresurser skall tas i anspråk när det egentligen inte behövs och att viktigapolisuppgifter stundom kan få stå tillbaka för utryckningar till följd avobefogade larm. Med hänsyn till larmanordningarnas betydelse i detbrottsbekämpande arbetet är det viktigt att tilltron till dessa inte minskar,något som kan bli följden av att det helt övervägande antalet larm ärobefogade. Det anförda innebär att utskottet finner dettillfredsställande att nu förelagts ett förslag till åtgärder föratt råda bot på problemet med falsklarmen. Propositionen innehåller förslagtill åtgärder som enligt utskottets uppfattning bör vara väl ägnade att minskaantalet falska larm till polisen, och utskottet vill i princip ansluta sig tillförslagen. Till några enskilda frågor i förslaget återkommer utskottet i detföljande. Tillstånd för larminstallationsverksamhet Förslag I propositionen föreslås attyrkesmässig verksamhet för installation, reparation eller ändring av centralanslutnalarmanläggningar inte skall få bedrivas utan tillstånd. Enligt 2 § i denföreslagna lagen med vissa bestämmelser om larmanläggningar m.m. krävs bl.a.att den som ansöker om tillstånd skall kunna antas komma att bedrivaverksamheten med noggrannhet och omsorg. Den sökande måste vidare ha gjort sigkänd för laglydnad och ordentlighet. Staten behöver inte tillstånd enligtlagen. Detsamma gäller företag som avses i lagen (1974: 191) ombevakningsföretag. Tillstånd att bedriva installationsverksamhet skall fååterkallas om t. ex. verksamheten inte bedrivs med tillböriig omsorg ellereljest förutsättningarna för tillstånd inte längre föreligger. Ettbevakningsföretag får i motsvarande fall förbjudas att bedrivalarminstallationsverksamhet. Det skall enligt förslaget i propositionen ankomma påpolismyndigheten att pröva frågan om tillstånd och återkallelse av detta.Likaså skall polisen JuU1983/84:4 8 pröva frågan om förbud för bevakningsföretag att bedriva installationsverksamhet.Tillsyn överlagens efterievnad skall utövas av polisen. I motion 2401 tas avstånd fråntanken på att införa tillståndsplikt för larminstallationsverksamhet.Motionärerna anser att det inte är nödvändigt att inskränka näringsfriheten påområdet för att komma till rätta med de problem som falsklarmen innebär. Enligtmotionärerna bör antalet falsklarm kunna minskas om man. i kombination medövriga i propositionen föreslagna åtgärder, inför en skyldighet förlarminnehavaren att ersätta utryckningskostnaderna vid obefogade larm. Också i motion 2403 motsätter man sig förslaget omtillstånd för larminstallationsverksamhet. Enligt motionärerna är övrigaåtgärder som föreslås i propositionen väl ägnade att tillgodose syftet attminska polisens olägenheter av obefogade larm, och motionärerna anser att detdärutöver inte behövs någon polisiär etableringskontroll. I motion 2402 förespråkas att tillstånd och tillsyn enligtden föreslagna lagen om larmanläggningar skall handhas av länsstyrelserna ochinte av polismyndigheterna. Enligt motionärerna ärlarminstallationsverksamhe-ten inte en så lokalt begränsad verksamhet attpolismyndigheten på ett rationellt och smidigt sätt kan fullgöra tillstånds-och tillsynsfunktionen. Inte minst det nära samband som finns mellanlarmbranschen och bevakningsbranschen gör att , som prövar fråganom auktorisation av bevakningsföretag, också bör handha tillstånds- ochtillsynsfrågorna beträffande larminstallationsverksamhet. En lagstiftning som har till syfteatt minska samhällets och då i första hand polisens olägenheter av obefogadelarm från larmanläggningar som är inrättade för att skydda mot brottsligaangrepp måste givetvis riktas in på åtgärder mot dem som har det direktaansvaret för att larmanläggningarna fungerar tillfredsställande. Som framgår avdet som sagts tidigare svarar handhavandefelen och fel som är hänföriiga tilllarmanläggningarna som sådana för merparten av de obefogade larmen. Dekategorier som därför bör åläggas ett större ansvar än f. n. är larminnehavarnaoch larminstallatörerna. När det gäller larminstallatörernas ansvar förtjänar detatt erinras om vad som sägs i propositionen, nämligen att det kan antas attolämpliga anläggningar och bristfällig montering ligger bakom en betydande delav de obefogade larmen. Eftersom det här gäller en fråga av stor betydelse fördet brottsförebyggande arbetet och för en rationell hushållning med polisensresurser anser utskottet att man från samhällets sida bör ställa vissa krav pålarminstallatörerna och skaffa sig en möjlighet till insyn i branschen. uppfattning har samhället berättigade anspråk på attlarminstallationer sker med omsorg, att de anläggningar som installeras JuU 1983/84:4 9 ärlämpliga med hänsyn till bevakningsuppgiften och den miljö där anläggningenskall användas samt att risken för att anläggningen kommer att avge obefogadelarm beaktas redan i samband med installationen. Också utifrån meraprincipiella synpunkter finns det enligt utskottets mening ett intresse avsamhällskontroll i fråga om verksamhet av den karaktär som installationsföretagenbedriver; larmanläggningar förekommer ofta på områden som gäller vitalasamhällsfunktioner. Deanspråk på kontroll över och insyn i installationsverksamheten som utskottetsålunda anser motiverade kan på ett ändamålsenligt sätt tillgodoses genom deni propositionen föreslagna ordningen med tillstånd förlarminstallationsverksamhet. Det är givet att en sådan ordning i någon måninnebär en begränsning av den etableringsfrihet på området som det värnas om imotionerna 2401 och 2403. Kravet på tillstånd syftar emellertid bl. a. till atti första hand uppenbart oseriösa eller oskickliga installatörer skall stoppas.Vidare bör personer med sådan kriminell belastning som gör dem mindre vällämpade för att bedriva verksamhet för installation av larmutrustning kunnahindras från att komma in på marknaden. Med hänsyn till det syfte som sålundaskall tillgodoses finner utskottet inte några betänkligheter frånnäringsfrihetssynpunkt mot en ordning med tillståndsplikt för yrkesmässigverksamhet för installation av centralanslutna larmanordningar. En sådanordning har f. ö. motsvarighet på andra områden, t. ex. inomtillämpningsområdet för lagen (1979:357) om yrkesmässig försäljning avdyrkverktyg och lagen (1981:2) om handel med skrot och begagnade varor. Sammantagetleder det nu anförda till uppfattningen att den i propositionen föreslagnaregleringen rörande tillstånd för larminstallationsverksamhet i princip börgenomföras, och utskottet avstyrker därför bifall till motion 2401 i härbehandlad del och till motion 2403. Beträffande frågan om vilken myndighet - poliseneller -som skall handha tillstånds- och tillsynsfunktionen börförst erinras om att den nya lagstiftningen tar sikte på attlarminstallationsverksamhet skall bedrivas med noggrannhet och omsorg och attprövningen enligt lagen skall gälla sökandens eller tillståndshavarens vandel. Detär polismyndigheten som berörs av användningen av larmanläggningar;vid larm är det ju polisens insatser som påkallas. Polisen måste därför enligtutskottets mening anses ha värdefulla erfarenheter och god överblick över deninstallationsverksamhet som bedrivs inom polisdistriktet. Liknande insikterkan däremot knappast en länsstyrelse ha. saknar också polisensmöjligheter till fortlöpande kontakter med och erfarenheter avlarminstallationer. Polisen får också antas ha bättre förutsättningar änlänsstyrelsen att bedöma en sökandes eller en tillstånds-havares laglydnad ochordentlighet. Att larminstallationsföretag bedriver verksamhet i flera olikapolisdistrikt har enligt utskottets mening inte någon betydelse för polisens förutsättningaratt fullgöra tillstånds- och JuU1983/84:4 10 tillsynsuppgifterna, och detta även om uppgifterna, såsomföreslås i propositionen, skall fullgöras av polismyndigheten i den ort därverksamhetens ledning skall utövas. Det förhållandet attlarminstallationsverksamheten kan komma att bedrivas i nära samarbete medföretag inom bevakningsbranschen, som står under tillsyn av länsstyrelserna,gör enligt utskottet inte heller polismyndigheterna mindre lämpade för deaktuella uppgifterna. Utskottet anser således att övervägande skäl talar för attpolismyndigheten bör vara tillstånds- och tillsynsmyndighet beträffandelarminstallationsverksamhet. För en sådan ordning talar också det förhållandetatt polisen enligt den nya lagstiftningen föreslås få vissa uppgifterbeträffande larminnehavarna, något som utskottet inte har någon erinran mot. Detanförda innebär att utskottet avstyrker bifall till motion 2402. Utskottet tillstyrker den regleringrörande tillstånd och tillsyn beträffande larminstallationsverksamhet somföreslås i propositionen. Larminnehavarnas kostnadsansvar m. m. I motion 2401 förespråkas enordning som innebär att man ålägger larminnehavarna skyldighet att betalakostnaderna för polisutryckningar vid obefogade larm. Vid ställningstagande till motionsyrkandet bör till enbörjan erinras om att propositionen innehåller förslag om att en larminnehavareunder vissa förutsättningar skall betala utryckningskostnaderna i sådana falldå det finns skäl att anta att han inte har gjort vad pä honom ankommer för attundvika obefogade larmutryckningar. En sådan ordning åstadkoms genom attpolismyndigheten, när en larmanläggning har avgett ett eller flera till synesobefogade larm, får förelägga innehavaren att vidta åtgärder för att förhindraett upprepande; föranleder larm från anläggningen polisutryckning efter detatt föreläggande utfärdats och har larminnehavaren inte visat atthan gjort vad som ålagts honom, skall han betala kostnaden för utryckningen omdet inte är uppenbart oskäligt. Så kan vara fallet t. ex. om larmet har utlöstsav brottsligt angrepp. Utskottet har för sin del inte några erinringar mot denordning beträffande larminnehavarnas kostnadsansvar som föreslås ipropositionen. Givetvis skulle det såsom föreslås i motionen enligt utskottetsmening i och för sig vara tänkbart att låta betalningsskyldighet inträda såsnart en anläggning har avgett ett obefogat larm och således utan attföreläggande har utfärdats (s.k. falsklarmsavgift). Ett systemmed falsklarmsav-gift skulle onekligen kunna innebära vissa fördelar. a.skulle larminnehavarna därmed få en ytterligare ekonomisk press på sig attverka för att deras anläggningar inte avger obefogade larm. Utskottet anseremellertid att ett sådant avgiftssystem är behäftat med nackdelar så till vidaatt det skulle leda till ett ganska stort antal ärenden om ersättning och enhel del administrativa komplikationer. a. skulle det, såsom påpekas i proposi- JuU1983/84:4 11 tionen, vid flertalet utryckningar bli nödvändigt attutreda om larmet verkligen har varit obefogat eller om det har utlösts av ettbrottsligt angrepp. Vidare får man räkna med att polismyndigheternas beslutmånga gånger inte skulle godtas av dem som åläggs betalningsskyldigheten ochatt således åtskilliga besvärsärenden skulle behöva hanteras. Den i motionenförespråkade ordningen skulle alltså bli förenad med en rätt betydande onödigbyråkrati. Enligt utskottets uppfattning väger nackdelarna medmotionsförslaget om falsklarmsavgift såvitt f. n. kan bedömas över fördelarna,och utskottet avstyrker bifall till motion 2401 i denna del.