bet · G701LU12 · 1983-12-31 00:00:00 — 1 betänkandet behandlas motion1982/83:231 av (), vari las upp en fråga om det imönsterskyddslagen föreskrivna villkoret för registrering av mönster, nämligenatt tnönstrel väsentligt skiljer sig från tidigare kända. Motionären yrkar allriksdagen beslutar att 2 § mönsterskyddslagen (1970:485) skall erhålla följandeändrade lydelse: 2 § Mönster--- registreringsansökningen. Väsentlig skillnad skall anses föreligga om mönstretjämfört med del tidigare kända antingen ger elt nytt helhetsintryck ellereljest uppvisar en synlig och ur funklionssynpunkl väsentlig skillnad. Som känt------ tillgängligt. Remissyttranden över motionen harinhämtats från patent- och registreringsverket, patenlbesvärsrälten ochSveriges industriförbund. Etl yttrande i ärendet har vidare inkommit frånSvenska industriens patentingenjörers förening. En sammanställning avinnehållet i yttrandena finns i bilaga till betänkandet. Mönsterskyddslagen (1970:485)trädde i kraft . Till grund för lagstiftningen lågmönsterskyddsutredningens betänkande (SOU 1966:61) Mönslerskydd.Lagstiftningsarbetet hade bedrivits i nära samverkan med kommittéer i ,och . Mönsterskyddslagen överensstämmer i väsentlig mån medmotsvarande lagar i dessa länder. Mönsierskyddslagen är tillämplig inom alla näringsgrenaroch på såväl prydnadsmönster som nyllomönsler. Med mönster förslås enligt lagenförebilden för en varas utseende eller elt ornament. Genom registrering hospatent- och registreringsverket kan mönsterskaparen få ensamrätt attyrkesmässigt utnyttja mönstret. Skyddstiden är med möjlighet att förnyaregistreringen för ytterligare två femårsperioder. En grundläggandeförutsättning för registrering är, att mönstret är helt nytt och väsentligenskiljer sig från vad som redan är känt. Regislreringsförfarandel är ordnat somett förprövningssystem, dvs. registreringsmyndigheten företar en nyhetsgranskning,vilken kompletteras av ett kungörelse- och invändningsförfarande, Lagen germöjligheter till samtidig registrering av varandra näraliggande varianter avsamma mönster, s,k, variantregislrering. Vidare kan s, k, samregistrering skeav mönster för olika varor, om varorna hör samman i 1 1983/84. LU1983/84:12 2 fråga om tillverkning och bruk. Mönsterregistrering medför ensamrätt för mönsterhavarenall yrkesmässigt tillverka, importöra, utbjuda, saluhålla, överlåta eller hyraul varor som inte väsentligen skiljer sig från mönstret, men skyddet gällerbära i fråga om de varor som angetts i ansökningen. Ensamrätten kan inskränkasgenom tillämpning av regler om tvångslicens. Den som uppsåtligen gör intrång iannans niönstcrrätl straffas med böter eller fängelse i högst sex månader.Allmänt åtal får väckas bara efter angivelse och om åtal är påkallat ur allmänsynpunkt. Skadeståndsskyldighet inträder-vid mönslerintrång, även om intrångetskett utan uppsåt eller oaktsamhet. Genom att mönster beskrivs som en "förebild"markeras att det inle bara är den färdiglillverkade varan som kan göras lillföremål för mönslerräli utan även den ritning, modell eller liknande som skallutgöra förebilden vid varutillverkningen och som normalt har färdigställtsinnan tillverkningen tar sin början. Att mönster ulgör förebilden för en varasutseende innebär alt varans utseende måste framgå av mönstret. Detfordras således inte någon beskrivning vid sidan av mönstret för all enkomplett förebild skall fcireligga. Mönstret för tillverkningsverklyg,klichéer, gjutformar o. d. utgör alltid förebilder endast för framställning avdessa föremål och således inle dessutom för de produkter som skall tillverkasmed användande av föremålen. Med begreppet varor avses i lagen det allmännaspråkbrukets varubegrepp. Mönstervaran måste alltså utgöra en konkret sak somkan framställas industriellt eller hantverksmässigt och som därvid får sittutseende fixerat. Också en del av en vara, t. ex. ett handtag, ett stolsben ochandra halvfabrikat, som kan vara föremål för omsättning, kan imönster-rättsligt hänseende anses som en särskild vara. Det i lagen uppställda kravet på nyhet medför, att mönstersom helt stämmer överens med elt tidigare känt mönster inte kan registreras.Vid sidan härav uppställs som nämnts etl skillnadskrav som innebär att en vissutseendemässig distans eller olikhet av inte helt ringa betydelse måsteföreligga mellan det aktuella mönstret och vad som redan är känt. Mönstretskall väsentligen skilja sig från vad som är känt. Mönsterskyddet är ett rentutseendeskydd, och skillnadskravet är inte avsett att vara ett kvalitetskrav.Som en grundläggande regel gäller, all del är mönstrets helhetsulseende somskall betraktas och jämföras med vad som redan blivit allmänt tillgängligt. Manfär alltså i princip inte bedöma likhet och avvikelser blott i detaljer. 1 fråga om graden av skillnad gäller som regel att manskall få ell nytt helhetsintryck av mönstervaran. Den visuella bedömningengrundas emellertid inte bara på rent kvantitativa jämförelser. Även småytlre.förändringar kan i vissa fall, som t, ex. inom beslickområdet, medföra ensådan skillnad alt det nya mönstret bör tillerkännas skydd. Omvänt kan även enkvantitativt betydande förändring vara så banal alt del nya mönstret inteförtjänar skydd. Som exempel på detta kan nämnas alt man förser en eljestneutral yla på elt föremål med en stor röd prick, som uppenbarligen kan ge ett nytt LU1983/84:12 3 helhetsutseende åt varan men som knappast gör delförändrade föremålet mönsterskyddsvärt. Del sagda innebär att etl mönster ivissa fall kan skilja sig, tydligt från vad som var känt utan attdenna skillnad ändå bedöms vara så väsentlig att mönstret bör få skydd, Etl mönster kan också åtnjuta skydd enligtupphovsrättslagen (1960:729). Till konstnärliga verk enligt upphovsrättslagenräknas nämligen bl. a. alster av brukskonst, dvs. olika former av konstindustrioch konsthantverk. Som exempel på brukskonst kan nämnas framställning av glas,porslin, keramik, möbler, juvelerararbelen och smide i olika metaller, Etl brukskonslverk anses skilja sig från andraindustriprodukter genom alt en andligt skapande verksamhet legat bakomtillkomsten av del. För att upphovsrätt skall inträda krävs att en produkt fåtten sådan individuell och konstnärlig gestaltning all risken för att sammaprodukt också skall framkomma genom en annans skapande verksamhet är obefintligeller i varje fall myckel ringa. Föreligger upphovsrätt lill en produkt harskaparen av den en principiell ensamrätt att förfoga över den. Skyddstidenupphör efter upphovsmannens död. Vissa uttalanden under förarbetena till mönsterskyddslagen Under förarbetena tillmönsierskyddslagen diskuterades bl. a. frågan huruvida i vid sidan avpatent och mönsterrätl skulle införas en särskild skyddsform för enklarekonstruktioner av typen nyttighetsmodeller (prop. 60ff.). En sådanskyddsform, s.k. Gebrauchsmuster, förekommer på sina håll utomlands, bl. a. iTyskland. Skyddsformen avser tekniska idéer till skillnad från mönsterrätten,som gäller en varas form eller utseende. Man kan därför tala om elt idéskyddeller funklionsskydd - inle olikt ett patent - i ena fallet och elt formskydd ellerulseendeskydd i del andra. Denna distinktion har viss betydelse förskyddsomfånget i de båda fallen. Mönsterrätten lämnar skydd endast åt formen,oavsett om denna ger uttryck åt en teknisk idé, medan Gebrauchsmuster - enligttysk praxis -lämnar skydd för den tekniska idén utan bundenhet lill formen.Intrång i rätten till Gebrauchsmuster kan således föreligga äyen då föremåletinle har samma utseende som det registrerade utan överensstämmer med detta barai fråga om den bakomliggande uppfinningstanken, sådan denna kommit till uttrycki skyddsanspråket. De nordiska utredningarna fann inle skäl all föreslå enskyddsform av typen Gebrauchsmuster vid sidan av patent och mönsterrätt. Somett starkt skäl mot alt införa ensamrätt till enklare konstruktionsidéer åberopadesdärvid att man, när det gäller en teknisk idé som ligger underpatenterbar-hetsgränsen, principiellt måste utgå från att varje fackman påområdet är i stånd alt åstadkomma samma sak. Ytleriigare ett viktigt skäl var,att ett inte obetydligt skydd erbjuds genom en mönsterrätl som omfattar ävennyllomönsler. Att de nordiska patentlagkommittéerna hade varit negativt LU1983/84:12 4 inställda lill saken framstod härjämte för den svenskautredningen som ett betydelsefullt skäl mot att införa skydd förGebrauchsmuster hos oss. Den stora enhetlighet på patenträttens område somuppnåtts skulle nämligen luckras upp på ett allvarligt sätt om man i Sverigeensidigt införde elt Gebrauchsmustersyslem. Mönsterskyddsutredningensståndpunkt alt inle föreslå någon särskild skyddsform för nyttighetsmodellertillstyrktes eller lämnades ulan erinran av så gott som alla remissinstanser. Departementschefen å sin sida framhöll bl. a. att vid denordiska departementsöverläggningar som skett i lagstiftningsärendet enighetrått om all en sådan skyddsform då inle borde införas. De skäl som anförts lillstöd f()r denna ståndpunkt fann departementschefen övertygande. Han beaktadesärskilt, att de ändamål som ett Gebrauchsmusterskydd skulle tjäna i vissutsträckning tillgodosågs genom skyddet för nyttomönster, låt vara att skyddethär begränsades till den givna utformningen och inte fick karaktär av ettidéskydd. Enligt departementschefen innebar del förhållandet alttanken på elt Cjebrauchsmuslerskydd avvisades givetvis inte hinder för attfrågan kunde tas upp på nytt sedan patent- och mönsterskyddslagarna varitgällande någon tid och behovet av en särskild skyddsform av denna typ kunnatbedömas i belysning av vunna erfarenhetei' av de nya lagarnas tillämpning. I Iraga om den näiiiuiie uttorniningcn dv skillnadskravetyppades delade meningar i nicnsterskvtklsutreclningen, Utretlningen toreslogatt det skulle krävas en väsentlig skillnad, medan två reservanter förordadeatt endast en tydlig skillnad skulle behöva föreligga. Utredningen(majoriteten) framhöll hl. a. alt som en griiiKliäggantli; regel borde gälla,att det \ar mönstiets liellielsutseeiKle som skulle betraktas oeh jämföras medvad som redan blivit allmänt tillgängligt. Det fick alltså i princip inte varaså, att man bedömde likhet oeh avvikelser bara i detaljer. 1 fråga om graden avskillnad borde som regel gälla att man skulle få ett nytt helhetsintryck avmönstervaran. Detta kunde dock enligt utredningen leda vilse i vissa speciellasituationer. Så t. ex. kunde en förändring te sig ringu och därmed ha fögaverkan på helhetsul-seendet men trots det utgöra resultatet av etl omfattandeformgivningsarbete och därjämte kräva en avsevärd insats i form avverktygsanskaffning och annat för exploatering av produkten. De utseendemässigaförändringar som förelåg i sådana fall kunde lätt iakttas av fackmän påområdet. Det fanns alltså tillfällen, när det var befogat med skydd motefterbildande även av mönster som till synes skiljer sig bara obetydligt frånandra mönster. Exempel pä detta kunde hämtas från bestickområdet, där tämligensmå förändringar, som normalt kanske inte observeras av allmänheten,skulle kunna vara tillräckliga för att uppfylla skillnadskravet. 1 andra fallkunde en ringa förändring bli mycket framträdande och därigenom få storbetydelse för helhetsutseendet ulan alt del för den skull fanns anledning attge skydd åt det förändrade mönstret. Gemensamt för båda dessa ytterlighetsfallvar enligt utredningen, all man tagit fasta på om någonting som var LU1983/84:12 5 väsentligt för det skyddsvärda hade inträffat genomförändringen. Delta borde som regel vara fallet, när helhetsutseendel harförändrats så alt de monster det gällde tydligt skiljde sig från varandra. Såborde emellertid enligt utredningen även i övrigt vara fallet, när förändringenvar väsentlig. Som skyddsförutsättning borde alltså gälla - i överensstämmelsemed då gällande rätt - att mönstret väsentligen skiljer sig från vad som redanhar blivit allmänt tillgängligt. Detta uttryckssätt omfattade ävennyhelskravet, vilket således liksom i gällande rätt inte behövde angessärskilt. Skillnadskravet borde enligt utredningen visserligen gesell anspråksfullt innehåll men borde dock inle tillämpas för strängt.Utredningen underströk all skillnadskravel inte fick uppfattas som etl krav påuppfinningshöjd eller som etl kvalitetskrav i gängse mening utan endast som ettkrav på utseendemässig dislans eller olikhet av inte ringa betydelse. Också vid remissbehandlingen gick åsikterna isär ochåtskilliga remissinstanser uttalade sig till förmån för reservanternasförslag. Departementschefen framhöll (prop. 1969:168 s. 73 f.) attmönsterskyddel var etl rent utseendeskydd. Skillnadskravet borde inle vara etlkvalitetskrav utan som utredningen framhållit etl krav på utseendemässigdislans av inte ringa betydelse. För att skillnadskravet skall vara uppfylltborde i regel fordras all man fick etl nytt helhetsintryck av mönslervaran. Denvisuella bedömningen grundades emellertid inte bara på rent kvantitativajämförelser. Även små yttre förändringar kunde enligt departementschefen ivissa fall, som t. ex. inom besfickområdet, medföra en sådan kvalitativskillnad att det nya mönstret bör tillerkännas skydd. Omvänt kunde även enkvantitativt betydande förändring vara så banal att det nya mönstret inleförtjänade skydd. Detta medförde, all ett mönster i vissa fall kunde skilja sigtydligt från vad som var känt utan att denna skillnad ändå skullebedömas vara så väsentlig att mönstret borde få skydd. Redan av delta skälsyntes det departementschefen att uttrycket "väsentligen" var attföredra. Den viktigaste synpunkten hänförde sig emellertid lill den praktiskatillämpningen av skillnadskravet. I då gällande praxis hade tillämpningentenderat mot allt större generositet. Den nya mönsterlagen borde medföra enbetydande ändring härvidlag. Skillnadskravel borde tillämpas strängt. Dettaframhölls klarare om man krävde att etl nytt mönster skall skilja sig"väsentligen" från tidigare kända mönster än om man valde det svagareordet "tydligt" eller något liknande uttryck. En viktig följd av den skärpning av skillnadskravel somdepartementschefen sålunda förordade blev att vad man brukar kalla för banalamönster klart kom att utestängas från skydd. Det sagda innebar, att departementschefen inte kundeansluta sig till utredningens uttalande alt sådana omständigheter somomfattningen av formgivningsarbetel och av mönslerskaparens insatser i form avverktygsanskaffning och annat för exploatering av produkter skulletillerkännas betydelse vid bedömande av om skillnadskravet är uppfyllt. LU1983/84:12 6 Vid 1980/väckteMarianne en motion (1980/81:687) med i allt väsentligt samma syfte somhennes nu aktuella motion. På hemställan av lagutskottet i betänkandet LU1981/82:5 avslog motionen. I betänkandet framhöll utskottet attmönsterskyddet är ett rent utseendeskydd och således inte direkt syftar lillatt skydda mönster "som fått sin utformning av konstruktionsmässiga ellerandra praktiska skäl. Någon skyddsform liknande patent för enklare konstruktionerav typen nyttighetsmodeller - s. k. Gebrauchsmuster - finns inle i menförekommer bl, a, i , I likhet med vad somframhållits i flera av de remissyttranden som inhämtats över motionen ansågutskottet att motionären närmast syntes förorda införandet av ett sådantidé-eller funktionsskydd vid sidan av mönster- och patenträtten. Utskottet hänvisade till att man under förarbetena till denordiska lagarna på mönsterrättens område ingående övervägde frågan om enskyddsform av typen Gebrauchsmuster skulle införas. De skäl som därvid anfördesmot skyddsformen gjorde sig enligt utskottets mening alltjämt gällande. Ocksåintresset av nordisk rättslikhet på området talade mot att man borde övervägaen utvidgning av mönsterskyddet, Härfill kom, enligt vad palenlverket ochpatenlbesvärsrälten uppgivit, att erfarenheterna från länder som har enskyddsform av typ Gebrauchsmuster inte varit odelat gynnsamma. Med hänsyn till det anförda kunde utskottet inte ställa sigbakom motionärens önkskemål. Utskottet underströk emellertid betydelsen av altgod och kvalificerad formgivning ges ett tillfredsställande mönsterskydd. Medhänsyn till vad patentverket anfört i sitt remissyttrande utgick utskottet frånatt verket vid tillämpningen av mönsterskyddslagen beaktar tnönsterskaparnasintressen och utnyttjar deras erfarenheter. I mofion 231 hänvisar motionärenfill sin tidigare mofion i ämnet vari hon påpekat en egendomlighet somutvecklats i administrativ praxis, när det gäller tolkningen av begreppet"väsentligen skiljer sig" från tidigare kända mönster, 11981 årsmotion framhölls att praxis blivit sådan, att bedömningen vilar helt påsynsinnet. En skillnad anses alltså inte väsentlig även om den t, ex, medföratt den. nya produkten rent praktiskt är mycket bättre, om skillnaden, sombevisligen finns, inte är tillräckligt påfallande för den oinformeradebetraktaren. Sedan 1981 års motion behandlades i har enligtmotionären de allmänna domstolarna och de administrativa domstolarna hamnat imotsatta positioner, när det gäller tolkningen av ordet "väsentligen"i lagen, Stockholmstingsrätt uttalade sålunda i dom (DT LU1983/84:12 7 71) gällande intrång i mönsterskydd att man vid bedömningav om etl påstått inirångsföremål väsentligen skiljer sig från etl mönster somär skyddat eller ej måste ta stor hänsyn till funktionen. Trots all myckettydliga skillnader förelåg fann intrång föreligga.Funktionen var identisk. fastställde den 1 oktober 1982tingsrättens dom. Enligt dessa domstolar bör man alltså fästa stor vikt viddet funktionella vid s. k. bruksmönsler, när det gäller att avgöra om väsentligskillnad föreligger. Mofionären anför vidare att regeringsrätten den 23september 1982 prövat frågan om registrerbarheten av en jacka avsedd försnickeri och byggverksamhet och försedd med ulanpåliggande fickor avsedda förarbetsredskap. 1 beslutet uttalade regeringsrätten följande. "i målet framgår icke att dessa fickor anbragts och utformats isyfte att ge jackan etl karaktärisfiskt utseende. Fastmera synes jackansutformning vara i allt väsentligt befingad av dess funktion som arbelsplagg. Vidangivna förhållanden saknas förutsättningar att meddela mönslerskydd förjackan." Beslutet är enligt motionären utomordentligt tydligt. Mankan inte få mönsterskydd för en produkt som formgivils med syftet att göra denbra och funkfionell. Av del gynnande av god formgivning som mönsterskyddslagenenligt lagmoliven skulle ge återstår således bara möjlighet till skydd föronyttigheter. Motionären anser att förarbetena fill mönsterskyddslagenger stöd för att skillnadskravet bör tolkas så alt man skall ta hänsyn tillförslåndsresonemang och inle bara fill yttre, klart urskiljbara avvikelser.Enligt motionären har praxis när det gäller skillnadskravet för mönsterutvecklats så att det motiverar ett ingripande från sida. Att deallmänna domstolarna och regeringsrätten synes vara på motsatta linjer gör ettdylikt ingripande så mycket nödvändigare. I betänkandet behandlas en motionom översyn av mönsterskyddslagen (1970:485). Mönsterskyddslagen trädde i kraftden . Lagen överensstämmer i väsentlig mån ined motsvarande lagari , och . Mönsterskyddslagen är tillämplig på såväl prydnadsmönslersom nyllomönsler. Med mönster förslås enligt lagen förebilden för en varasutseende eller etl ornament. Genom registrering hos patent- ochregistreringsverket kan mönsterskaparen få ensamrätt att yrkesmässigt utnyttjamönstret. beslut i registreringsärende kan överklagas tillpatenlbesvärsrälten, mot vars utslag talan kan föras i regeringsrätten.Skyddstiden för etl mönster är men registreringen kan förnyas förytleriigare två femårsperioder. Uppsåtligt intrång i mönsterrätlen ärstraffbelagt. Vidare gäller alt intrång i mönsterrätten medför skadeståndsskyldighetäven om intrånget skett ulan uppsåt eller oaktsamhet. LU1983/84:12 8 intrång i mönsterrätl handläggs av de allmännadomstolarna. En förutsättning för all ett mönster skall registreras äratt mönstret är helt nytt och väsentligt skiljer sig från vad soiri redan ärkänt (2S). Mönsterskyddet är elt rent utseendeskydd och skillnadskravel är inteavsett att vara elt kvalitetskrav. Som en grundläggande regel gäller, att detär mönstrets helhetsulseende som skall betraktas och jämföras med vad som redanblivit allmänt tillgängligt. Man får alltså i princip inle bedöma likheter ochavvikelser blott i detaljer. I fråga om graden av skillnad gäller att man skall få ettnytt helhetsintryck av mönslervaran. Den visuella bedömningen grundasemellertid inte bara på rent kvantitativa jämförelser. Även små yttreförändringar kan i vissa fall medföra en sådan skillnad all del nya mönstretbör tillerkännas skydd. Omvänt kan även en kvantitativt betydande förändringvara så banal att del nya mönstret inte förtjänar skydd. 1 motion 1982/83:231 kritiseras den praxis som utvecklatsi palenlverket och förvaltningsdomstolarna när det gäller tolkningen avskillnadskravel. Enligt motionären är praxis numera sådan alt bedömningen heltvilar på synsinnel. Elt mönster anses sålunda inle väsentligt skilja sig frånelt annat om skillnaden - trots att den innebär att varan faktiskt är bättre änden andra - inte är utseendemässigt tillräckligt påfallande. Motionärenframhåller vidare att de allmänna domstolarna tillmäter varans funktion storbetydelse vid bedömningen av om skillnadskravel är uppfyllt. Regeringsrättendäremot har i ett avgörande gjort uttalanden som tyder på attmönslerskydd inte kan erhållas för produkter som formgivils i syfte att deskall vara bra och funktionella. Enligt motionen ger förarbetena tillmönsterskyddslagen stöd för alt skillnadskravet skall tolkas så att man skallla hänsyn inte bara till yttre, klart urskiljbara avvikelser ulan också tillsyftet med en formgivning. Den praxis som utvecklats och i synnerhet denomständigheten att de allmänna domstolarna och regeringsrätten har intagitolika ståndpunkter motiverar därför en lagändring. Motionären yrkar alt 2 §mönsterskyddslagen kompletteras med en bestämmelse av innehåll att väsentlig skillnadskall anses föreligga om mönstret jämfört med det tidigare kända antingen gerett nytt helhetsintryck eller eljest uppvisar en synlig och urfunktionssynpunkt väsentlig skillnad. Ulskoltet vill framhålla att både palenlverket ochpalentbesvärsrälten i remissyttranden över den nu aktuella motionen uttalat attmotionären dragit alltför långtgående slutsatser av de föreliggandedomstolsavgörandena. Såväl avgörandena i de allmänna domstolarna som iregeringsrätten ligger enligt remissyttrandena i linje med uttalandena underlagstiftningens förarbeten och ger inle uttryck för några principiellaolikheter i bedömningen. Utskottet saknar anledning att ifrågasätta riktighetenav vad palenlverket och patenlbesvärsrälten sålunda anfört. Tillämpningen avmönsierskyddslagen i de allmänna domstolarna och regeringsrätten motiverarsåledes inte i och för sig någon lagändring. LU1983/84:12 9 Vad härefter gäller motionärensuppfattning att skillnadskravet bör anses uppfyllt när en avvikelse som ärmindre framträdande har betingats av funktionella skäl vill utskottet framhållaföljande. Som ovan berörts är mönsterskyddet ett rent ulseendeskydd och syftarsåledes inte direkt lill att skydda mönster som fått sin utformning av konstruktionsmässigaeller andra praktiska skäl. 1 likhet med samtliga de instanser som yttrat sigöver mofionen anser utskottet att motionärens förslag till ändring i mönsterskyddslageninte står i överensstämmelse med uppbyggnaden av mönsterskyddel. Om man ilikhet med motionären önskar ge etl visst skydd också för idén som ligger bakomutformningen av ett mönster torde man därför böra överväga en ny skyddsform somliknar patent. En sådan skyddsform för enklare konstruktioner av typennyttighetsrnodeller - s. k. Gebrauchsmuster - finns inle i menförekommer bl. a. i . Som ulskoltet framhöll (LU 1981/82:5) vid behandlingen av en motion med i allt väsentligt samma syftesom den nu aktuella gör sig de skäl som under förarbetena lillmönsterskyddslagen anfördes mot införandet av en skyddsform av typenGebrauchsmuster alltjämt gällande.