bet · G701JoU5 · 1983-12-31 00:00:00 — omstrukturrationaliseringen inom jordbruket och skogsbruket I motion 1982/83:476 av UllaEkelund (c) yrkas att hos regeringen begär att berörda parter fårrätt att hos lantbruksstyrelsen anföra besvär även mot av lantbruksnämndfattade eniga beslut. I motion 1982/83:999 av () yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadsom i motionen anförts rörande avvägningar mellan jordförvärvslagen ochsamägandelagen. I motion 1982/83:1439 av ArneAndersson i m. fl. (m) yrkas, såvitt nu är i fråga (yrkande 2), attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsbeträffande lägsta areal för att vid omarronde-ring få bilda självständigfastighet. I motion 1982/83:1563 av BjörnKörlof och (båda m) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna behovet av särskilda bestämmelser och åtgärder i enlighetmed vad som i motionen anförs för den fortsatta omarronderingsverksamheten iKopparbergs län. I fyra motioner, väckta underallmänna motionstiden , behandlas strukturrationaliseringen inom jordbruketoch skogsbruket. Yrkandena gäller jordförvärvslagens (JFL) regler ombesvärsrätt, avvägningen mellan JFL och samäganderättslagen i vissa fall samtvillkoren för fastighetsbildning i samband med pågående omarronderingsverksamhetinom vissa delar av och . I motion 1982/83:476 anförs att enenig lantbruksnämnd likaväl som en tingsrätt kan göra en felbedömning. Dennabör i båda fallen kunna ändras. Det skall alltså vara möjligt att hoslantbruksstyrelsen överklaga ett beslut, som någondera parten i ett jord- ochskogsförvärvsfall anser oriktigt, även om vederbörande lantbruksnämnd varitenig. Enligt motionären saknas f. n. sådan möjlighet. Motionensynes närmast avse det fall då en enhällig lantbruksnämnd 1 Riksdagenl983/84. JoU1983/84:5 2 beslutat meddela någon tillstånd enligt JFL att förvärvaen jordbruksfastighet. De lagregler om besvärsrätt som är tillämpliga i dettasammanhang återfinns dels i 11 § förvaltningslagen (1971:290), dels i 18 § JFL. Enligt 18 § JFL får talan mot lantbruksnämnds beslut förashos lantbruksstyrelsen genom besvär. Mot lantbruksstyrelsens beslut förs talanhos regeringen genom besvär. Lagen innehåller således ingen precisering av debesvärsberättigades krets. I 11 § förvaltningslagen stadgas att talan motsådant beslut av myndighet som kan överklagas genom besvär får föras av den sombeslutet angår, om beslutet gått honom emot. Av förarbetena till förvaltningslagen (bl. a. SOU 1964:27,prop. 1971:30 s. 390 f.) framgår att den närmare avgränsningen av debesvärsberättigades krets överlämnats åt rättstillämpningen, frånsett de falldå en specialförfattning innehåller en precisering av denna. Frågan i vilken utsträckning besvärsrätt föreligger motbeslut enligt JFL avgörs således med utgångspunkt främst i deförvaltningsrättsliga principer som angetts i förarbetena tillförvaltningslagen. En av dessa principer är att endast personer med ettintresse, vilket är av den naturen att myndigheten får beakta det vid ärendetsavgörande, är besvärsberättigade. Den som företräder ett intresse, vilketframstår som främmande för prövningen av det aktuella ärendet, är inte behörigatt föra talan i ärendet. Enligt 37 § förordning med instruktion förlantbruksstyrelsen och lantbruksnämnderna (SFS 1978:289) får styrelsenföreskriva att ärende skall överlämnas till styrelsen för avgörande om nämndanmält att den anser att prövningen bör ankomma på styrelsen. Enligt 8 §jordförvärvsförordningen (1979:231) kan lantbruksstyrelsen överlämnatillståndsärende till regeringen för prövning, om särskilda skäl föranlederdet. Utskottet vill erinra om att våren 1982behandlade en motion med förslag att JFL borde ändras så att besvärsrätt medgesäven för presumtiva köpare som varit föremål för behandling i lantbruksnämndeneller som nämnden varit i kontakt med under ärendets handläggning. Motionenavslogs med bl. a. den motiveringen att en utvidgning av sakägarkretsen enligtmotionsförslaget skulle innebära att sakägarbegreppet i åsyftade fall kom attomfatta en alltför obestämd personkrets, något som föreföll mindre lämpligtfrån både praktiska och principiella synpunkter. a. skulle den föreslagnaordningen innebära ett klart avsteg från allmänna förvaltningsrättsligaprinciper (JoU 1981/82:29). Vid samma tillfälle konstaterades att regeringen somhögsta besvärsinstans i hithörande frågor tillämpat en praxis av innebörd attsäljaren saknar besvärsrätt i ett ärende där köparen förvägratsförvärvstillstånd med tillämpning av prisprövningsregeln i 4 § första.stycket 1JFL. Detta motiverades med att säljarens intresse att få ut högsta möjligapris för en jordbruksfastighet inte ingick bland de intressen som skallbeaktas enligt JFL. Samma ståndpunkt intogs av lantbruksstyrelsen. JoU1983/84:5 3 Utskottet hade i och för sigförståelse för de synpunkter som anförts till stöd för en självständigbesvärsrätt för säljaren i nu aktuella jordförvärvsärenden. a. intressetav en enhetlig rättstillämpning talade till förmån för att värderingsfrågor kanbli föremål för prövning i flera instanser än i lantbruksnämnden. Emellertidförekom det, enligt vad utskottet erfarit, i mycket stor utsträckning attköparen utnyttjar sin besvärsrätt i dessa fall. a. med hänsyn till det nuanförda fann utskottet inte skäl att föreslå ändring av JFL i syfte att införaen självständig besvärsrätt för säljaren i angivna fall. Enligt vad utskottet sedermera erfarit har regeringsrättenbeviljat resning i ett jordförvärvsärende där lantbruksstyrelsen avvisade avsäljaren anförda besvär över ett avslagsbeslut grundat på för hög köpeskilling.Med anledning härav tillämpas numera av lantbruksstyrelsen och regeringen enpraxis som innebär att säljaren i angivna fall anses ha en självständigbesvärsrätt. Mot nu angiven bakgrund anser utskottet motion 1982/83:476inte böra påkalla någon ytterligare åtgärd. Motionen avstyrks således. I motion 1982/83:999 erinras om attlagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt innehåller bestämmelser om att delägare ivissa fall kan påfordra att samfällt gods för gemensam räkning utbjuds tillförsäljning på offentlig auktion. Det anförs i motionen att fastigheter i ettflertal fall utbjudits till försäljning genom sådan auktion, men att köparensbud ej kunnat antas, då förvärvstillstånd ej meddelats på grund av attköpeskillingen varit för hög. Enligt motionärens mening hämmas en från flerasynpunkter önskvärd rationalisering syftande till ändamålsenligaägandeförhållanden och förbättrad fastighetsstruktur av jord- ochskogsfastigheter av detta förhållande. Då frågan om strukturförhållandena inomjord- och skogsbruket är föremål för utredning är det enligt motionen angelägetatt de ovan påtalade förhållandena blir föremål för överväganden. Utskottet fårmed anledning härav anföra följande. Genom ett regeringsbemyndigande den 9 april 1981tillkallades en parlamentariskt sammansatt kommitté (Jo 1981:05) med uppgiftatt förutsättningslöst pröva olika vägar att förbättra ägo- och ägarstrukturenför jordbruks- och skogsfastigheter. Utgångspunkten för kommitténs arbete är att landetsjordbruks- och skogsmark skall utnyttjas aktivt och på ett ändamålsenligt sätt.Härigenom tryggas också sysselsättningen för de yrkesverksamma inom jordbruketoch skogsbruket samt inom den industri söm sysslar med förädling av dessanäringars produkter. För att få till stånd förbättringar är det enligtdirektiven nödvändigt med mera brett anlagda insatser. Markägare av allakategorier bör göras mer benägna att medverka till strukturförbättringar elleratt avyttra sina fastighe- JoU1983/84:5 4 ter eller sina andelar i fastigheter. Därför är detnödvändigt med både sådana åtgärder som underlättar önskvärda förändringar ochsådana som försvårar det passiva ägandet eller förhindrar att det ökar. pröva olika möjligheter att genom ekonomiska åtgärder främjastrukturförbättringar. Strävan bör också vara att åstadkomma sådana ändringari reglerna om fastighetsbildningsförrättningar att myndigheternas kostnader ochtidsåtgång kan minskas. I samband med behandling av förslaget till jordförvärvslaguttalades att möjligheterna att begränsa dödsbos innehav av jordbruks- ochskogsmark borde prövas. Vidare skulle prövas möjligheterna att förhindra attdödsbon vid upplösning ersätts av samägande. Regeringen uppdrog i februari 1979åt utredningen (Ju 1977:07) om ställföreträdare för dödsbo i vissa fall, m. m.att pröva bl. a. nämnda fråga (Dir. 1979:11). Samägande av jordbruksfastighetersom inte har samband med den tidigare ägarens dödsfall faller utanför det häraktuella utredningsuppdraget. Som framhålls i motionen skall, efter att enjordbruksfastighet förvärvats på offentlig auktion enligt lagen omsamäganderätt, tillståndsprövning enligt JFL ske i vanlig ordning. Det görssålunda inte något undantag vid tillståndsprövning på grund av att egendomenropats in på sådan auktion. Det är därvid obestridligt att det vidtillämpningen av nuvarande lagregler i vissa fall kan uppstå problem som läggerhinder i vägen för en ändamålsenlig strukturrationalisering. Detta är givetvisinte tillfredsställande. Den i motionen väckta frågan om avvägningar mellan JFL ochlagen om samäganderätt är emellertid, som framgår av det föregående, näraförknippad med de spörsmål som behandlas av förut redovisade båda utredningarpå fastighetsrättens område och bör prövas i nämnda sammanhang. Strukturutredningenbefinner sig i slutfasen av sitt arbete och utredningen om ställföreträdare fördödsbo i vissa fall torde komma att slutföra sitt uppdrag inom det närmasteåret. Hithörande frågor torde därför bli föremål förprövning inom . I avvaktan härpå föreslår utskottet att motion 1982/83:999nu lämnas utan ytterligare åtgärd från sida. I motionerna 1982/83:1439 yrkande 2och 1982/83:1563 behandlas den omarronderingsverksamhet som pågår i Kopparbergsoch inom vissa områden som f. n. kännetecknas av betydandeägosplittring och komplicerade äganderättsförhållanden. Motionärerna har i ochför sig inte något att invända mot ifrågavarande strukturrationalisering menanser att myndigheterna fastställt alltför höga krav när det gäller minstaareal för nybildade självständiga fastigheter, ca 40-50 ha. De krav somuppställts vad gäller slutresultatet av t. ex. omarronderingen i grundassålunda på vad som från renodlat skogsekonomiska utgångspunkter är enlångsiktigt JoU1983/84:5 5 ekonomiskt rationell brukningsenhet. Kravet innebär enavverkning om vilket motsvarar ca 4,0 ha skogsmark.Markägare som inte når upp till 40 ha kan köpa tillskottsmark eller gå ihop medandra för att nå upp till minimikravet eller få andel i gemensamhetsskog.Enligt motion 1439 bör vid det fortsatta arbetet med omarrondering betydligt lägregräns tillåtas för självständig fastighetsbildning. I motion 1563 påpekas attgemensamhetsskog från såväl skattesynpunkt som andra synpunkter blivit ett ickeattraktivt sätt att lösa ut mycket små rättsinnehav videnarronde-ringsförrättning. Särskilda åtgärder är därför nödvändiga att vidtaför att göra gemensamhetsskog till ett godtagbart alternativ för ett störreantal rättsinnehavai-e med små ägoinnehav. De frågor som berörs i motionerna faller inom ramen förden i det föregående omnämnda utredningen om förbättrad fastighetsstruktur inomjordbruket och skogsbruket. Kommittén (Jo 1981:05) skall enligt sina direktivbl. a. undersöka om strukturförbättringar kan främjas genom ändringar iskattelagstiftningen. Kommittén bör särskilt överväga frågan om ändrade reglerför beskattning av gemensamhetsskogar. Om kommittén anser att dessa regler börändras, bör kommittén ta ställning till om skattereglerna även i fortsättningenbör vara likartade för å ena sidan gemensamhetsskogar och å andra sidan andramarksamfälligheter. Kommitténs förslag kan som anförts i det föregående väntasföreligga . I avvaktan härpå bör nu ifrågavarande motionsyrkanden inteföranleda någon ytterligare åtgärd. 1. beträffandejordförvärvslagens besvärsregler att avslår motion 1982/83:476, 2. beträffandeavvägningar mellan jordförvärvslagen och lagen om samäganderätt attriksdagen lämnar motion 1982/83:999 utan ytterligare åtgärd, 3. beträffandevissa omarronderingsfrågor attriksdagen lämnar motionerna 1982/83:1439 yrkande 2 och 1982/83:1563 utanytterligare åtgärd. JoU1983/84:5 6 Närvarande: (), (), ArneAndersson i (), (), (), (), (), (), . (), MargaretaWinberg (s), (), (), (), BoArvidson (m) och (vpk). Vissa omarronderingsfrågor (mom. 3) i , , och (alla m) anför: Från äganderättsliga utgångspunkter anser vi ,det vara ensynnerligen viktig principiell fråga att inte högre gräns för att bjldasjälvständig enhet sätts än vad som från enbart rationella synpunkter betingas.Således anser vi det fullt legitimt att vara ägare till en fastighet som påintet sätt utgör fullt försörjningsunderlag för sin ägare. Skulle sådanagränser eftersträvas skulle betydligt högre gränser än vad som varitaktuellt erfordras. Med hänsyn till att vi inte känner till innehållet iutredningen om en förbättrad fastighetsstruktur inom jordbruket som inom kortär att vänta, avstår vi från att reservera oss men har ändåmed detta särskilda yttrande önskat markera den vikt vi fäster, vid dennafråga.