bet · G701NU17 · 1983-12-31 00:00:00 — om nylagstiftning på kärnenergiområdet (prop. 1983/84:60) I proposition 1983/84:60 (industridepartementet) harregeringen - efter föredragning av statsrådet - föreslagitriksdagen att antaga deb förslag till lag om kärnteknisk verksamhet, delsförslag till vissa följdändringar i andra lagar. Tre motioner har väckts med anledning av propositionen. Propositionen och motionerna redovisas i det följande. I propositionen läggs fram förslagtill en ny lag om kärnteknisk verksamhet. Lagen syftar till att främjasäkerheten vid kärnverksamhet och att möjliggöra att de förpliktelser uppfyllssom följer av överenskommelser i syfte att förhindra spridning avkärnvapen. Bland nyheterna i lagen är särskilt att varjereaktorinnehavare åläggs att upprätta eller låta upprätta ett program för denallsidiga forsknings- och utvecklingsverksamhet och de övriga åtgärder sombehövs för att det kärnavfair som uppkommer i verksamheten skall kunna hanterasoch slutförvaras på ett säkert sätt och att anläggningen skall kunna avvecklasoch rivas på ett säkert sätt. Forskningsprogrammet skall avse en period avminst och skall med början granskas ochutvärderas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Vidarebemyndigas regeringen att uppställa krav på tillstånd för utförsel avprodukter som utan att vara direkt avsedda för framställning av kärnladdningarär av väsentlig betydelse för sådan framställning. Också s. k.teknologiöverföring, dvs. upplåtelse eller överlåtelse av rätt att utomlands tillverkaviss utrustning eller visst material, föreslås bli omfattad av tillståndsplikti den utsträckning regeringen föreskriver. I fråga om de krav som gäller förett s. k. laddningstillstånd föreslås vissa ändringar. Tillstånd till laddningskall lämnas endast om reaktorns innehavare har visat att det för hantering ochslutlig förvaring av använt kärnbränsle m. m. finns en metod som kan godtas medhänsyn till säkerhet och strålskydd. Reaktorinnehavaren skall dessutom haföretett ett program för den forsknings- och utvecklingsverksamhet som behövsför att i reaktorn använt kärnbränsle och radioaktivt avfall som härrör fråndetta skall kunna hanteras och slutförvaras på ett säkert sätt. 1 1983/84. NU1983/84:17 2 övergångsbestämmelse anges att dessa krav skall gällakärnkraftsreaktorerna och 3. De lokalasäkerhetsnämndernas insyn i kärnkraftverkens verksamhet vidgas till att omfattaalla förekommande säkerhets- och strålskyddsfrågor samt beredskapsplaneringenkring kärnkraftverken. Lokala säkerhetsnämnder föreslås bli inrättade också ikommuner där det byggs anläggningar för hantering, lagring eller slutligförvaring av kärnavfall eller av kärnämnen som inte skall användas på nytt. Den nya lagen ersätter atomenergilagen (1956:306), lagen(1977:140) om särskilt tillstånd att tillföra kärnreaktor kärnbränsle, m. (villkorslagen), lagen (1980:1123) om offentlig insyn i säkerhetsarbetet vidkärnkraftverken samt de delar av lagen (1981:669) om finansiering av framtidautgifter för använt kärnbränsle m. m. som reglerar en reaktorinnehavares ansvarför avfallshantering m. m. Frågor om skydd mot strålning skall liksom f. n.regleras med stöd av strålskyddslagen (1958:110). På grund av den nya lagen om kärnteknisk verksamhetföreslås vissa redaktionella ändringar i strålskyddslagen, lagen omfinansiering av framtida utgifter för använt kärnbränsle m. m., lagen(1974:890) om vissa mineralfyndigheter, sekretesslagen (1980:100) och lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. Lagstiftningenföreslås träda i kraft . Regeringen föreslår att antaga förslag till 1. lag omkärnteknisk verksamhet, 2. lag om ändringi strålskyddslagen (1958:110), 3. lag om ändringi lagen (1981:669) om finansiering av framtida utgifter för använt kärnbränslem. 4. lag om ändringi lagen (1974:890) om vissa mineralfyndigheter, 5. lag om ändringi sekretesslagen (1980:100), [6]. lag om ändring i lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar. Lagförslagen finns på s. 3-15 ipropositionen. Förslagen under 1-5 har granskats av lagrådet. Demotioner som har väckts med anledning av propositionen är 1983/84:227 av Lennärt () ochPer (), vari hemställs att beslutar att komplettera 15 § iden föreslagna lagen om kärnteknisk verksamhet på sätt sorn anges i motionen. NU1983/84:17 3 1983/84:228 av m. fl. (c), varihemställs att 1. hos regeringen begär förslag till ändring ochkomplettering av den i proposition 1983/84:60 föreslagna lagstiftningen på kärnenergiområdet avse ende a) antal reaktoreroch tidpunkt när kärnkraftsprogrammet skall vara avvecklat - dvs. att tolvreaktorer får byggas och användas och en successiv avveckling sker med syftetatt samtliga reaktorer skall vara tagna ur drift , b) uranbrytning, c) slutförvaringav det utbrända kärnbränslet, d) export av kärnkraftsreaktorer, reaktorkomponenter,kärnteknisk ut rustning och kärnkraftsteknologi, e) forsknings- och utvecklingsverksamhet kringslutförvaringen av det utbrända kärnbränslet, finansiering av avveckling m. m., f) delokala säkerhetsnämnderna, 2. hos regeringenbegär att förslag till övergångsbestämmelser för hanteringen av redan ingångnaupparbetningsavtal och en plan för återtagande av redan utskeppat, ejupparbetat avfall upprättas, , 3. som sin meninguttalar att den kommunala vetorätten skall gälla hela kärnbränslecykeln meddess olika led i enlighet med vad som anförts i motionen, 1983/84:229 av m. fl. (vpk), vari hemställsatt 1. uttalarsig för a) att laddning avreaktorerna och 3 inte bör medges samt b) attkärnvärmereaktorn eller andra typer av reaktorer inte bör införas i detsvenska energisystemet, 2. avslår proposition 1983/84:60 och hos regeringenhemställer om ett nytt lagförslag med skärpta och mera precisa bestämmelser innefattande: a) bestämmelser omsamordning av information och prövning vid tillkomst av kärntekniskanläggning, b) förbud mot upparbetning och exportav använt kärnbränsle, c) förbud motslutförvar under havsytan, d) totalförbud mot export av utrustning och teknologi påkärnkraftsom rådet, e) reglering av antalet reaktorer till högst 12 och, tidför sista avstängning , f) förbudmot uranprospektering och uranbrytning. I detta avsnitt refereras allmännasynpunkter i motionerna 1983/84:228 (c) och. 1983/84:229 (vpk). I övrigtredovisas resonemangen i de tre motionerna i anslutning till utskottetsställningstaganden under rubriken . Rättelse: S. 4, rad 20 Står: 229 (c) Rättat till: 229(vpk) NU1983/84:17 4 Politiken borde, anförs det imotion 1983/84:228 (c), av miljö- och säkerhetsskäl ha inriktats på attkärnkraften skulle avvecklas . Många av de problem somomfattas av den föreslagna lagstiftningen borde ha varit lösta redan innan manhade bestämt sig för att utnyttja kärnkraft. har emellertidförklarat sig berett att respektera det utslag som folkomröstningen år 1980gav, dvs. att kärnkraftsprogrammet skall omfatta tolv reaktorer och varaavvecklat . En ny lagstiftning på kärnenergiomrädet måste, sägermotionärerna,-innehålla stränga krav och regler för alla led ikärnbränslecykeln. Även verksamheter som inte direkt är led i denna utan meraen konsekvens av att kärnkraft utnyttjas måste regleras av lagstiftningen.Utformningen av lagstiftningen måste överensstämma med innebörden avfolkomröstningens resultat. Lagstiftningen måste vidare utgå från sambandetmellan civil och militär användning av kärnenergi och från de särskilda riskerför miljö och människor som är förenade rned kärnkraftsproduktionen ochhanteringen av avfallet från denna. Motionärerna finner med dessautgångspunkter att regeringens förslag till lagstiftning har klara brister ochär ofullständigt. Mycket mera bestämda och preciserade regler för denfortsatta kärnkraftsdriften måste komma till uttryck i lagstiftningen, sägsdet i motion 1983/ 84:229 (vpk). Mot bakgrund av folkomröstningens resultat ochriksdagens beslut borde 1980-talets lagstiftning syfta till att hålla tillbakavidare kärnkraftsutbyggnad och underlätta avveckling av kärnkraften. Ingentingav detta tillgodoses i det framlagda lagförslaget. Detta medför ingen skärpningpå viktiga områden utan innebär endast en samordning och strukturering av dennuvarande lagstiftningen. I atomlagstiftningskommittén har det inte gått att fågehör för strängare och mera långtgående krav, konstaterar motionärerna. Deciterar med instämmande vissa kritiska omdömen om kommitténs förslag.Vänsterpartiet kommunisternas mening är, säger motionärerna, att kärnkraftensnarast bör avvecklas i . Verksamheten på kärnenergiområdetregleras av en omfattande lagstiftning, betingad av de särskilda risker somsådan verksamhet är förknippad med. Lagarna på området kompletteras av ettstort antal förordningar. Grundläggande är lagen (1956:306) om rätt att utvinnaatomenergi m. m. (atomenergilagen), som kom till när en fredlig användning avkärnkraften började bli aktuell i vårt land. Atomenergilagen hänför sig till den första av trehuvudgrupper i vilka man kan dela in bestämmelserna på kärnenergiområdet. Dennagrupp innefattar regler rörande anläggningar på kärnenergiområdet och klyvbartmaterial m. m. len andra grupp ingårbestämmelseravseendeolycksberedskapm. NU1983/84:17 5 och i en tredje bestämmelser om skadeståndsansvar.Därutöver har åtskillig annan lagstiftning - om mineralfyndigheter, byggande,miljöskydd, transport av farligt gods osv. - betydelse för verksamhet påkärnenergiområdet. , som tillkallades , harhaft i uppdrag att utreda möjligheterna att samordna den hittillsvarande lagstiftningenpå kärnenergiområdet. Kommitténs förslag (SOU 1983:9) har i allt väsentligtgodtagits av regeringen som underlag för den föreliggande propositionen. Dettainnebär att samordningen inte drivs så långt som utredningsdirektivenförebådade. Den nya lag om kärnteknisk verksamhet som föreslås upptaruteslutande bestämmelser tillhörande den första av de nämnda grupperna.Bestämmelserna om strålskydd vid kärnteknisk verksamhet får emellertid kvarståi strålskyddslagen (1958:110), som i övrigt gäller för radiologiskt arbete.Även lagen (1981:669) om finansiering av framtida utgifter för använtkärnbränsle m. m. blir i huvudsak bestående. Vissa bestämmelser i denna försdock över till den nya lagen, som i övrigt hämtar sitt innehåll från atomenergilagen,lagen (1977:140) om särskilt tillstånd att tillföra kärnreaktor kärnbränsle m.m. (villkorslagen) och lagen (1980:1123) om offentlig insyn i säkerhetsarbetetvid kärnkraftverken. Av de fyra nu nämnda lagar som helt eller delvis ersättsav den nya lagen var en, villkorslagen, vid sin tillkomst högst kontroversiell(NU 1976/77:23). Detta gällde särskilt kravet att en reaktorinnehavare skullevisa att det gick att åstadkomma en "helt säker slutlig förvaring" avej upparbetat använt kärnbränsle eller av högaktivt avfall som erhållits vidupparbetning. Från den dåvarande oppositionens sida (s) hävdades att frågan omhur det angivna uttrycket skulle tolkas stod helt öppen och att lagen alltsåresulterade i stor rättsosäkerhet för de berörda. Lagen var över huvud taget,anförde kritikerna, dels obehövlig för de syften som uppgavs, dels olämpligtutformad, dels skadlig därigenom att den kunde föranleda till förhastade beslutrörande hantering av använt kärnbränsle. Lagens förespråkare (m, c, fp) menadetvärtom att "helt säker" var ett adekvat uttryck för den mycket högasäkerhetsnivå som erfordrades. Sammanfattningsvis betecknade de lagen som bådenödvändig och lämplig och som en förutsättning för att önskvärda nya villkorför kärnkraftsproducenterna skulle kunna göras gällande på ett från rättsligsynpunkt tillfredsställande sätt. Det förslag till ny lagstiftning på kärnenergiområdet somnu föreligger är ett uttryck för att de tidigare motsättningarna i betydandemån har dämpats. Inom atomlagstiftningskommittén, där de fem riksdagspartiernavar representerade, har det rått enighet om att begreppet "helt säkerslutlig förvaring" inte skulle överföras till den nya lagen.Fortsättningsvis skall i stället krävas en från säkerhets- ochstrålskyddssynpunkt godtagbar avfallshanteringsmetod. har också råttenighet om att den nya lagen skulle innefatta det väsentliga av villkorslagensinnehåll i övrigt. Ingen har hävdat uppfattningen att bestämmelser iatomenergilagen skulle vara till fyllest som reglering av säkerhetsfrågorna. 1* 1983/84.17saml. NU1983/84:17 6 Det sagda innebärinte att det harsaknats motsättningar inom atomlagstiftningskommittén. Centerpartietsrepresentant har i en reservation framfört krav dels på flera bestämmelserutöver dem som kommittén har varit enig om att förorda, dels på den ändringen ikommitténs förslag att upparbetning av använt kärnbränsle skulle förbjudas. Detsistnämnda kravet finns också i den reservation som vänsterpartietkommunisternas företrädare har avgivit. Även i övrigt är dessa bådareservationer delvis samstämmiga, men den senare innehåller fler kompletterandeönskemål och har som utgångspunkt att lagstiftaren måste åstadkomma"mycket mera bestämda och preciserade regler för den fortsattakärnkraftsdriften i vårt land". En reservation av moderatasamlingspartiets representant gäller lagstadgad rätt till ersättning åtreaktorinnehavare i vissa fall. Vad som i jämförelse med nu gällande bestämmelser är nytt iden av regeringen föreslagna lagen om kärnteknisk verksamhet framgår i huvudsakav den inledande redogörelsen för propositionens innehåll (s. 1). Kraven för s.k. laddningstillstånd överensstämmer med kommitténs förslag och har sålundaredan berörts. Ett par andra punkter kan särskilt framhållas. Ansvar föromhändertagande av radioaktiva avfallsprodukter åläggs inte endast innehavareav kärnkraftsreaktorer utan envar som har tillstånd att bedriva verksamhet påkärnenergiområdet. Ansvaret skall gälla inte bara använt kärnbränsle ochdärifrån härrörande avfall utan allt det radioaktiva avfall som uppkommer iverksamheten. För utförsel skall tillstånd kunna krävas inte bara när detgäller utrustning och material utan också när det gäller teknologiöverföring, dvs.upplåtelse av tillverkningsrätt. De tre motioner som har väckts med anledning avpropositionen anknyter till de nämnda reservationerna iatomlagstiftningskommitténs betänkande. och vänsterpartietkommunisterna har dock inte begränsat sina yrkanden till sådant som harunderbyggts genom reservationerna i kommittébetänkandet utan för fram en delkrav därutöver. Det sistnämnda partiet begär i sin motion 1983/84:229 attriksdagen skall avslå propositionen och hos regeringen begära ett nytt lagförslagmed skärpta och mera precisa bestämmelser i vissa angivna avseenden. Icenterpartiets motion 1983/84:228 hemställs att skall hos regeringenbegära "förslag till ändring och komplettering av den i propositionen1983/84:60 föreslagna lagstiftningen", likaledes i närmare angivnaavseenden. Inom utskottet har klargjorts att även detta yrkande är att betraktasom ett yrkande om avslag på propositionen. Motiveringen är då att en del avde erforderliga ändringsförslagen är av den arten att de inte gärna kanutarbetas inom ramen för utskottsbehandlingen av ärendet. De önskemål om ändringar i och kompletteringar tillregeringens lagförslag som framförs i de båda sistnämnda motionerna tarutskottet i det följande upp ett efter ett. Därefter ställs frågan omlagförslagen i propositionen skall antas, eventuellt - beroende på riksdagensbeslut beträffande enskilda punkter - såsom ett provisorium i avvaktan påändrings- och NU1983/84:17 7 kompletteringsförslag från regeringen. Härvid fårriksdagen också ta ställning till det yrkande på ett specifikt tillägg tillregeringens lagförslag som förekommer i motion 1983/84:227 (m). Slutligenbehandlar utskottet motionsyrkanden som går ut på programmatiska - och förregeringen direktivgi-vande - uttalanden av utanför den aktuellalagstiftningens ram. Återkallelse av tillstånd att bedriva kärntekniskverksamhet För att få utnyttja ett erhålletdriftstillstånd måste en reaktorinnehavare uppfylla vissa skyldigheter i frågaom forsknings- och utvecklingsverksamhet. Det kan emellertid, anförs det ipropositionen, vara svårt att avgöra om en underlåtenhet i ett långsiktigtforskningsperspektiv är av sådan art och svårighetsgrad att möjligheten attåterkalla tillståndet bör tillgripas. Påföljden för en reaktorinnehavaresunderlåtenhet vad gäller forsknings- och utvecklingsskyldigheten ellerunderlåtenhet att iaktta uppställda föreskrifter bör därför, heter det (s. 43),i första hand vara ett vitesföreläggande (enligt 22 §). En utväg är också atttillsynsmyndigheten övertar viss forskning på reaktorinnehavarens bekostnad.Mera påtagliga försummelser från säkerhets- eller strålskyddssynpunkt ellerupprepade försummelser bör däremot kunna föranleda återkallelse avdriftstillståndet. Föredraganden lämnar ett exempel på fall då återkallelseskulle kunna bli aktuell. 15 §, som gäller återkallelse av tillstånd, har - medviss ändring av kommitténs förslag till lagtext men i överensstämmelse med dessmotivering- utformats i enlighet med den angivna principen. Försummad forskningskall sålunda kunna föranleda återkallelse endast om det föreligger synnerligaskäl från säkerhetssynpunkt. Mot detta riktas invändning i motion 1983/84:228 (c). Enförutsättning för att driftstillstånd inte skall återkallas bör vara attreaktorinnehavaren bedriver nödvändig forsknings- och utvecklingsverksamhet ochavsätter tillräckliga medel för kärnkraftens avveckling, säger motionärerna. Debegär därför att 15 § skall utformas enligt kommitténs förslag. Utskottet ansluter sig till regeringens förslag på dennapunkt. Den nyansering av sanktionssystemet som förespråkas i propositionen ärenligt utskottets mening välmotiverad och fullt förenlig med de höga krav somlagen i en rad avseenden ställer på reaktorinnehavarna. Det system förfastställande av forsknings- och utvecklingsprogram som regeringen föreslårsynes också innebära att riskerna för påtalbara försummelser från deras sidaytterligare minskar. Utskottet avstyrker således det yrkande i motion1983/84:228 (c) som går ut på vidgad tillämpning av återkallelseinstitutet. Hantering och slutförvaring av använt kärnbränsle Villkorslagen anger två olikametoder som en reaktorinnehavare kan välja mellan när det gäller atttillgodose lagens krav på hur det använda NU1983/84:17 8 kärnbränslet skall tas om hand. Den ena är upparbetningmed åtföljande slutlig förvaring av det högaktiva avfall som erhålls därvid.Den andra är en slutlig förvaring av kärnbränslet utan att detta förstupparbetas. De laddningstillstånd som har lämnats enligt villkorslagen grundasalla på upparbetningsavtal. har emellertid uppståtttvivel om att den metod som innefattar upparbetning är lämplig. Enligt atomlagstiftningskommitténtalar olika skäl, främst hänsyn till riskerna för spridning av kärnvapen, fören slutförvaring av använt kärnbränsle utan föregående upparbetning.Föredragande statsrådet deklarerar också i propositionen (s. 45) att hon ärkritisk mot upparbetningsalternativet. I propositionen föreslås emellertidvarken att ett fullföljande av de redan ingångna upparbet-ningsavtalen skallförbjudas eller att upparbetningsmetoden på förhand skall uteslutas när detgäller laddningstillstånd för de två reaktorer i kärnkraftsprogrammet.Forsmark 3 och 3, som alltjämt är under byggnad. Ännu har, påpekasdet i propositionen, inte visats att en från alla synpunkter tillfredsställandelösning på avfallsproblemet kan uppnås genom direkt slutförvaring. Ett slutligtställningstagande till vilken metod som bör användas skall baseras pålångsiktig forskning i och andra länder. I nuvarande läge skall ingadefinitiva beslut fattas. Metoden med direkt slutförvaring föreslås få myckethög prioritet i forsknings- och utvecklingsarbetet. Den föreslagna nya lagentalar till skillnad från villkorslagen inte om en upparbetnings- och endirektförvaringsmetod utan endast om att det för hantering och slutligförvaring av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall som härrör från dettaskall finnas en metod som kan godtas med hänsyn till säkerhet och strålskydd. Såväl i motion 1983/84:228 (c) som i motion 1983/84:229(vpk) påyrkas förbud mot upparbetning av använt kärnbränsle. Ett alltmeruppenbart samband mellan civilt och militärt utnyttjande av kärnkraft kräverdetta, sägs det i den förra motionen. Samma uppfattning uttrycks mera utförligti den senare motionen, där det också pekas på risker som är förknippade med detransporter som upparbetningen kräver. Enligt denna motion bör förbudet motupparbetning kombineras med ett förbud mot export av använt kärnbränsle ochalla redan ingångna upparbetningsavtal sägas upp. Ett motsvarande yrkande imotion 1983/84:228 (c) går ut på att regeringen skall lägga fram förslag tillövergångsbestämmelser om hur det skall förfaras med redan ingångnaupparbetningsavtal och dessutom en plan för återtagande av använt kärnbränslesom har skeppats ut men ännu inte hunnit upparbetas. Som framgår av den redogörelse som har lämnats gerregeringen i nuvarande läge klart företräde åt direktförvaringsmetoden.Eftersom det emellertid krävs ytterligare forskning kring och utveckling avdenna metod och eftersom det f. n. inte finns behov av något slutgiltigt besluti frågan finner utskottet liksom regeringen att det inte är lämpligt att ettförbud mot upparbetning tas in i lagen. De båda motionsyrkanden som syftar tillett sådant förbud avstyrks alltså. I konsekvens härmed avstyrks också de NU1983/84:17 9 yrkanden som gäller återtagande till av använtkärnbränsle som har utskeppats för upparbetning och förbud mot ytterligareutförsel av använt kärnbränsle. Slutförvaring av låg- och medelaktivt avfall harnyligen fått tillstånd att under havsbottnen utanför Forsmark anlägga ettslutförvar för låg- och medelaktivt avfall. Tillståndet har lämnats avregeringen efter tillstyrkan av bl. a. ,och kommun. Vänsterpartietkommunisternas representant i atomlagstiftningskommittén har i sin reservationkrävt "ett klart förbud mot slutförvaring av kärnavfall underhavsbotten" - att placera avfall i den planerade anläggningen skulleenligt reservanten vara att likställa med dumpning av avfall i havet. Sammasynpunkt och krav återkommer i motion 1983/84:229 (vpk). En motion av dennämnde reservanten om att projektet skulle stoppas avstyrkte utskottet - medreservation av denne såsom representant för kommunisterna - iapril , och den avslogs därefter av . Reservationen ikommittébetänkandet berörs i propositionen (s. 48 f.) av föredragandestatsrådet som förklarar att det i detta fall icke rör sig om dumpning enligtlagen (1971:1154) om förbud mot dumpning av avfall i vatten. Det finns, sägerföredraganden, inga skäl att företa någon ändring i den lagen. Hon betecknardet som närmast givet att prövningen av ett ärende om tillstånd för en sådananläggning i särskilt hög grad kommer att inriktas på bedömningen av risken förradioaktiva läckage till vattnet. Dessa risker har, tillägger föredraganden,ingående prövats i det avgjorda tillståndsärendet. Kritiken mot slutförvaret vid Forsmark fullföljs i motion1983/84:229 (vpk). Lokaliseringen under havsbottnen strider, hävdarmotionärerna, såväl mot internationell rätt som mot den nya lagens formuleringom slutförvaring på ett säkert sätt. Motionärerna vidhåller alltså kravet på enlagbestämmelse om förbud mot slutförvar under havsbottnen. Motionsyrkandet avstyrks av utskottet med hänvisning tillvad som anförs i propositionen. Utförsel av utrustning och teknologi på kärnenergiområdet Med stöd av en bestämmelse iatomenergilagen har regeringen genom en förordning föreskrivit att utrustningoch material för utvinning av atomenergi inte får föras ut ur landet utantillstånd av regeringen. Vilka produkter som omfattas av förbudet finnsspecificerat i en bilaga till förordningen. "Icke-spridningshänsyntillmäts en avgörande betydelse i den ingående prövning från fall till fall somsker när regeringen överväger frågor om tillstånd för svensk export påkärnkraftens område", uttalade den dåvarande utrikesmi- NU1983/84:17 10 nistern i utrikesdebatt . Senareregeringsskiften har inte inneburit någon ändring härvidlag.