bet · G701AU7 · 1983-12-31 00:00:00 — Blir manerbjuden ett arbete och avvisar det på grund av att man inte kan AU1983/84:7 37 ordna barntillsynen, blir man som beskrivs i motionen avstängd från ersättning. Formellt kan kassan dessutom återkräva redan utbetaldersättning, om det efter ett avvisat arbetserbjudande framkommer att man intetillräckligt förberett barntillsynen. Även detta blir enbedömningsfråga, eftersom det inte finns någon automatisk koppling mellanförberedandet av och faktiskt erhållande av barnfillsyn. Utöver de argument somframförs i motionen kan /SR således framhålla att nuvarande system bäddarför trassel. 1 motionen föreslås attvärnpliktiga bör få tillgodoräkna sig samtliga tjänstgöringsmånader vid ansökanom KAS. I detta sammanhang vill /SR peka på att det också är problem för denyutbildade från högskolan att klara sin försörjning . Såsom framgår av /SR:s arbetsmarknadspolitiska programfrån 1982 anser organisafionen att detta kan lösas genom att man medger attdenna kvalifikationstid får fullgöras innan studierna avslutas. Mot utbildningstidensslut skulle alltså individen kunna anmäla hos arbetsförmedlingen att han om tvåmånader kommer att stå till arbetsmarknadens förfogande. Arbetsförmedlingen kandå redan på detta stadium vidta åtgärder för att hjälpa honom till ett arbete.Om detta inte lyckas skulle rätten till arbetslöshetsförsäkring föreliggadirekt efter utbildningens slut. Detta system skulle även kunna användas för devärnpliktiga. Motionerna 503 och 1520 /SR fillstyrker motionenssyften. För flera av /SR:s medlemsgrupper, t. ex. arkitekter, är nuvaranderegler ett stort problem. Många arkitekter tar egna mindre uppdrag. Dettagäller både som bisyssla till anställning och under arbetslöshet. Tretypfall kan urskiljas: Den somvarakfigt (minst 5 mån) haft eget företag vid sidan av heltidsanställning ( 35tim/vecka) får vid arbetslöshet räkna företagandet som bisyssla och fårfortsätta det så länge verksamheten inte utökas. Den som hafteget företag vid sidan av deltidsanställning (< /vecka) måsteavregistrera företaget för att kunna få ersättning vid förlust av anställning. Den som underarbetslöshet inregistrerar enskild firma för att därigenom lättare kunnaerhålla småuppdrag förlorar rätten till arbetslöshetsersättning. De som tillhör kategori 2 och 3 har givetvis svårt attförstå varför inte de får ha egen verksamhet i samma omfattning som de somfaller under kategori 1. /SR anser att problemet kan lösas med endast en mindreändring av nuvarande regelsystem. Detta sker genom att man för den som förloraten anställning tillämpar samma regler för delfidsarbete i eget företag som idaggäller för deltidsanställning. Det skulle innebära att arbetslöshetsersättningutgår för den arbetslösa tiden, att ersättningen begränsas till 50 ersättningsdagarmed möjlighet till föriängning i vissa fall samt att man måstevara beredd att anta ett heltidsarbete om man blir erbjuden ett sådant. När de50 (alt. 150) ersättningsdagarna förbrukats får man - på motsvarande AU1983/84:7 38 sätt som vid delfidsanställning - välja mellan attavregistrera företaget och vara helt arbetslös eller fortsätta företaget och dåi fortsättningen räknas som företagare med de regler som gäller för företagaresarbetslöshetsförsäkring. Motionerna 261 och 728 /SR anser att det finnsanledning att före organisafionens ställningstagande ytterligare utreda fråganom ändrade bestämmelser för personer som pensionerats , så attsjukpenning respektive arbetslöshetsersättning ej kan utgå med heltjänstepension. När det gäller den andra att-satsen i motion 261 kanSACO/SR instämma i behovet av en översyn av reglerna. kan organisationenkonstatera att möjligheten att säga upp en individ vid 58,3 års ålder medarbetslöshetsersättning och därefter förfidspension är ett sättatt underlätta bl. a. omstruktureringen av näringslivet. /SR avstyrker mofionen. Införandetav en allmän arbetslöshetsförsäkring som skall stå i nära kontakt med defackliga organisationerna är ett gammalt /SR-krav. /SR:s principiellauppfattning är att alla som står fill arbetsmarknadens förfogande men utan egetförvållande saknar arbete bör vara berättigade till någon form av kontant stöd.Ett förslag om införande av en allmän arbetslöshetsförsäkring presenteradesockså men har av statsfinansiella skäl ännu inte kunnat genomföras. /SR instämmer med motionärernaom att arbetslöshet för många är så förödande att individernasarbetslöshetsperioder bör fyllas med något meningsfullt. Ett bra exempel pådetta är arbetsförmedlingarnas och arbetsmarknadsinstitutens satsningar kring"jobbklubbar", dvs. att lära de arbetslösa att självständigt ochaktivt på heltid söka arbete. Filosofin bakom inrättandet av praktikslussar ärtilltalande. I motionen framställs dock dessa så att de har stora likheter medberedskapsarbeten. Införs ett nytt arbetsmarknadspolitiskt medel måste dettakomplettera tidigare åtgärder och inte konkurrera med dessa. Mot den bakgrundenkrävs därför förmodligen mer än en snabb utredning för att belysakonsekvenserna av införandet av praktikslussar. Vi har tidigare i olika sammanhanguttalat att en allmän arbetslöshetsförsäkring bör införas. Vi har fortfarandedenna principiella inställning, men är medvetna om att nuvarandestatsfinansiella läge för avsevärd fid omöjliggör en sådan reform. Detta gälleri vart fall om ersättningsnivån inom en allmän arbetslöshetsförsäkring skallligga i nivå med vad som gäller inom nuvarande försäkring, administrerad averkända arbetslöshetskassor. Med hänsyn till att nuvarande friviUigaarbetslöshetsförsäkring fill finansieras AU1983/84:7 39 genom statsbidrag och endast till genommedlemsavgifter framstår skillnaden i ersättningsnivå mellan högstaa-kasseersättning (. per dag dock max av tidigare arbetsinkomst)och kontant arbetsmarknadsstöd (. per dag) som i hög grad oberätfigad. Iavvaktan på en allmän försäkring bör en utjämning av ersättningsnivån äga rumför dem som uppfyller arbetsvillkoret. Att a-kassorna och de fackligaorganisationerna sällan eller aldrig upplyser om möjligheten att tillhöraa-kassan utan att vara med i den fackliga organisationen är ett beklagligt mennotoriskt faktum. Enligt vår mening bör inga ändringar i nuvarandeersättningssystem vid arbetslöshet göras, som försvårar ett införande av enallmän arbetslöshetsförsäkring. Mot bakgrund av dessa mera allmänna synpunkter påproblemområdet lämnar vi nedan följande synpunkter på vissa av de remitterademotionerna. I mofion 1982/83:2053 hemställs "att somsin mening ger regeringen till känna att arbetssökande som för övrigt ärberättigad till erkänd arbetslöshetskassa eller kontant arbetsmarknadsstöd börerhålla denna ersättning även om barnomsorg inte kan erbjudas".Enligt motionärerna bör i detta avseende som enda krav på en arbetssökandeställas att denne anmält sitt behov av barnomsorg till kommunen och kan visaintyg på detta. En grundförutsättning för rätt fill arbetslöshetsersättning äratt en arbetssökande skall vara oförhindrad att antaga erbjudet lämpligtarbete. I vårt remissyttrande till överALF-utredningens förslag om allmän arbetslöshetsförsäkring (SOU 1978:45)uttalade vi att vi i likhet med ansåg att denna princip fårolyckliga konsekvenser i de fall då en förälder som blivit arbetslös enligtnuvarande regler förlorar sin barnomsorgsplats under arbetslösheten och därmedockså mister rätten till ersättning så länge barntillsynen inte ordnas på annatsätt. Vi tillstyrkte därför ett av föreslaget tillägg tilllagen om barnomsorg som innebar att den som på grund av arbetslöshet gått misteom barnomsorgsplats skall före annan anvisas sådan plats som blir fillgängligefter det att föräldern har erhållit erbjudande om lämpligt arbete, om ejbarnets behov av tillsyn tillgodoses på annat sätt. Vi anser fortfarande att ensådan åtgärd bör föredras framför den av mofionärerna förordade. Vi ansersålunda att motionen bör avslås. I mofion nr 503 begärs ändrade regler förarbetslöshetsersättning så att startandet av nya företag underlättas. Ettliknande yrkande framställs i mofion nr 1520. I den förstnämnda mofionenframhålls att det förekommit att ersättningen dragits in för "företagsammamänniskor som i stället för att vänta på jobb har börjat skapa sina egna".Detta har - framhåller mofionärerna - medfört att lovande nya företag har lagtsned och människor med egna idéer har tvingats till passivitet. De i motionerna behandlade frågorna rymmer svåraavvägningsproblem. Å ena sidan är det angeläget att den som själv försöker lösasin arbetslöshetssituation känner att han har samhällets stöd i dessasträvanden. Å andra sidan är det viktigt - med tanke på de företag somefterfrågar arbetskraft - att den som får ett konkret arbetserbjudandeverkligen står till arbetsmarknadens förfogande. Med hänsyn till att de imotionerna behandlade frågorna kan väntas få ökad aktualitet ställer vi osspositiva till att de blir föremål för utredning. I motion nr 261 yrkas under punkt 1 "ändradebestämmelser för personer som pensionerats , så attsjukpenning resp. arbetslöshetsersättning ej kan utgå med heltjänstepension". Motionärerna påstår att den som avgåttmed tjänstepension eller uppbär hel AU1983/84:7 40 förtidspension kan få ersättning från arbetslöshetskassan"utöver en pension, som vanligtvis är av den tidigarelönen". Denna beskrivning av gällande regler är inte helt korrekt. Den somuppbär hel förtidspension kan inte anses arbetsför och uppfyller inte deallmänna villkoren för rätt till ersättning vid arbetslöshet. Enligt 21 § andrastycket lagen om arbetslöshetsförsäkring upphör rätten till ersättning när denförsäkrade börjar uppbära ålderspension med entjänstetidsfaktor som uppgår till eller mer och när pensionen utgår pågrund av förvärvsarbete. I övriga fall skall enligt första stycket nämndaparagraf dagpenningen nedsättas med ålderspensionens belopp. Mot bakgrund häravsynes anledning saknas att bifalla ifrågavarande motionsyrkande. I samma motion yrkas under punkt 2 "en översyn avreglerna rörande äldre arbetslösa i syfte att förhindra systematisktutnyttjande av den sociala och arbetsmarknadspolitiska lagstiftningen".Motionärerna tar upp den mycket omdiskuterade företeelsen attvid personalinskränkningar lokala uppgörelser träffas som innebär att personersom är lägst 3 månader får lämna företaget för att efter utförsäkring frånarbetslöshetskassan bli förtidspensionerade av arbetsmarknadsskäl. Vi kanförstå de farhågor som framförs i motionen. Incitamentet till fortsatt arbetekan bortfalla vid en hög kompensationsnivå för arbetslösa. Kärnpunkten är dockatt om ett företag har övertalig arbetskraft och driften med framgång skallkunna fortsätta och utvecklas, så måste företaget ha möjlighet att behållayngre arbetskraft. Ett sådant företag kan ofta behöva införa nyaproduktionsmetoder och nya arbetsrutiner för att med framgång hävda sig. Yngrearbetskraft har större förmåga att verkningsfullt medverka i nödvändigaförändringar. Den s. k. lagturordningen kan inte frångås utan attsärskilda överenskommelser träffas. De äldre, vilkas anställningar avses skolaupphöra, är i den situafionen att de då kan kräva en hög kompensationsnivå. Ensådan leder i sin tur till att incitamentet till fortsatt arbete kan komma attminska. De nämnda överenskommelserna om ändrad turordning och kompensationhärför är dock nödvändiga för de företag som måste göra personalinskränkningarför att kunna fortleva. Det torde för utskottet vara känt att regeringen haruppmärksammat dessa frågor och att överväganden pågår inom arbetsmarknads- ochsocialdepartementen. Då frågorna sålunda redan är vederbörligen uppmärksammadeoch då motionsyrkandet är oprecist anser vi att någon åtgärd förnärvarande inte är påkallad. Vad nu sagts gäller även motion nr 728. I mofion nr 2076 begärs att "frågan om en allmänarbetslöshetsersättning baserad på egenavgifter utreds". Vi harinledningsvis under avsnittet Allmänna synpunkter framhållit att vi stödertanken på en allmän arbetslöshetsförsäkring. Att en sådan till stor del kanvara baserad på avgifter som erläggs av de försäkrade själva är för oss ennaturlig tanke. Vi anser för övrigt att det finns starka skäl att återinföraegenavgifter inom andra delar av socialförsäkringssystemet. minab/gotab 1983 77169