bet · G701KU30 · 1983-12-31 00:00:00 — Det har hävdats att de inledningsvis i detta avsnittangivna regeringsbesluten angående register för direktreklam inte står iöverensstämmelse med vad uttalat om vikten av restriktivitet när detgäller att använda uppgifter ur dataregister för andra ändamål än vaduppgifterna ursprungligen samlats in för. Det har även gjorts gällande att densamköming med vissa uppgifter ur SPAR med uppgifter ur skatteregistret somtillåtits innebär en fördjupning av SPAR som inte är förenlig med ändamålet meddetta register. Vidare har hävdats att uttrycket "särskilda skäl" i 3a § datalagen getts en alltför vid tolkning genom beslutet den 10 november 1983angående registret för administration av gruppsakförsäkringar. har understrukit attrestriktivitet skall iakttas när det gäller tUlstånd över huvud taget till attinrätta personregister som förs med hjälp av ADB. För att personregister av häraktuellt slag skall få inrättas och föras krävs enligt 3 a § datalagen attsärskilda skäl föreligger. Syftet med detta stadgande har bl. a. varit attmotverka att personregister av större omfattning inrättas fördirektreklamändamål. Direktreklamens behov skall i stället tillgodoses medadressuppgifter ur SPAR. Regeringen har i de nämnda besluten angåendepersonregistren för direktreklam medgivit samkörningar av omfattandekundregister med uppgifter ur SPAR om bl. a. inkomstförhållanden. Ett avregeringsbesluten innebär vidare att ytterligare uppgifter om personer somsökts fram ur SPAR inhämtats från skatteregistret genom samköming. Vilkauppgifter som får ingå i SPAR har bestämts efter ingående överväganden, varvidbl. a. integritetsaspekter beaktats. Enligt utskottets mening kan den samkömingsom tillåtits i sistnämnda beslut ses som en icke avsedd fördjupning av SPAR.Regeringsbesluten vad avser direktreklamregistren är enligt utskottet medhänsyn till det anförda betänkliga från integritetssynpunkt. Beträffande registret för administration avgruppsakförsäkringar föreligger enligt utskottets mening emellertid avgörandeskillnader i förhållande till de tidigare berörda registren. Det var här intefråga om ett register för direktreklam utan ett register som hade till syfteatt underlätta administrationen av en kollektiv hemförsäkring. Denna hade enfacklig organisation tecknat för att tillgodose sina medlemmars behov avegendomsskydd. Den som inte önskade bli registrerad kunde undvika detta genomatt meddela att KU1983/84:30 28 han ej medgav registrering. Mot bakgrund av dessaomständigheter delar utskottet regeringens bedömning att särskilda skäl atttillåta registret förelåg. Frågan om tillstånd för försöksverksamhet medpersonregister har aktualiserats i bl. a. ett beslut av regeringen den 30 juni1983. I detta ärende avslog regeringen efter besvär av JK en ansökan fråntullverket om försöksverksamhet med ett personregister. Vid utfrågningen inför utskottet har DLs företrädareanfört bl. a. att det föreligger motstridiga regeringsbeslut beträffandeförsöksverksamhet. 1 vissa fall, såsom det nu aktuella, har regeringenföreskrivit att försöksverksamhet inte skall bedrivas på sådanamyndighetsområden där regeringen senare skall fatta beslut om det definitivaärendet. 1 andra fall däremot har regeringen menat att försöksverksamhet skallföregå ett definitivt beslut för att man på så sätt skall få erfarenhet. Dl harända varit relativt generös med att acceptera försöksverksamhet. Enligt vad som anförts i expeditionschefens promemoria harregeringen ansett att den omständigheten att ett personregister skall användasförsöksvis kan vara ett skäl som talar för att tillåta registret, men att dettainte betyder att man alltid kan tillåta ett personregister som inrättasförsöksvis. En bedömning av alla omständigheter måste göras. Beträffande detaktuella ärendet angående register var det enligt promemorian frågaom att ta ställning till en del av ett större problemkomplex, nämligen fråganom tullens och polisens registersamarbete, och det var angeläget att inteföregripa den kommande totallösningen genom en provisorisk dellösning. Vid granskningen har framkommit atl försöksverksamhet medpersonregister i några fall bedrivits under åtskilliga år. Enligt utskottetsmening kan det i vissa fall vara värdefullt att ett definitivtställningstagande till ett register föregås av en försöksverksamhet. I sambandmed att tillstånd ges i ett sådant fall torde det i allmänhet vara lämpligt attförsöksperiodens längd fastställs. Denna måste bli beroende av bl, a. vilketslag av register försöket avser och syftet med försöksverksamheten. ligger det i sakens natur att erfarenheterna av försöksverksamhetennoga prövas innan man avgör om registret fortsättningsvis får föras.Försöksperioden bör inte utsträckas utöver vad som angetts från början, såvidadel inte med hänsyn till vad som framkommit vid utvärderingen eller eljestfinns särskilda skäl härför. Utskottet anser det inte lämpligt att enförsöksverksamhet pågår utan att någon utvärdering sker, såsom varitfallet med t. ex. polisens allmänna spaningsregister, . Utöver vad utskottet ovan anfört föranleder granskningeninget yttrande från utskottet. KU1983/84:30 29 Regeringen bemyndigade den 21oktober 1982 chefen för försvarsdepartementet att tillkalla en parlamentarisktsammansatt kommission med uppdrag att undersöka ubåtskränkningarna av svensktsjöterritorium. Ordförande i var förre utrikesministernSven . Moderata samlingspartiet företräddes i kommissionen av sinexpert i försvars-och utrikespolitiska frågor, riksdagsledamoten ,Kommissionens undersökningar avslutades . Resultatet av arbetetoffentliggjordes vid en presskonferens . Kommissionens rapportföranledde en skarp protestnot från den sida till densovjetiska. Under liden den 29 april-den 6 maj 1983 vistades Bildt iUSA, bl. a. i , och hade därvid en rad samtal och kontakter iutrikespolitiska frågor med företrädare för bl. a. den amerikanskaförsvarsadministrafionen. I skriftliga rapporter från densvenska ambassaden i till i Stockholmredovisades vad som förekommit vid Bildts besök. Vid sammanträde med utrikesnämnden den 20 maj 1983uttalade statsminister en erinran mot Bildts resa, som företagits idirekt anslutning till avlämnandet av . Bildtdeltog i sin egenskap av ledamot i utrikesnämnden i sammanträdet. Efteråtförekom i några tidningar uppgifter om det inträffade vilket föranledde en raduttalanden och kommentarer i massmedierna. Så t, ex. uttryckte Bildt självmissnöje över statsministerns agerande i utrikesnämnden. Frågan diskuterades vid allmän beredning den 25 och 26 majoch föranledde ett kritiskt uttalande från regeringens sida. Uttalandet i sinhelhet har tagits in som bilaga B13. Statsminister och har framträtt införutskottet och lämnat upplysningar i saken (se bilagorna A 8 och A 16). Vidarehar utskottet erhållit en redogörelse från statsrådsberedningen samt tagit delav ett antal sekretessbelagda UD-rapporter m. m. (se bilaga B14). Härutöver harBildt lämnat utskottet en skriftlig redovisning för sin resa och sin syn pä detinträffade (bilaga B15). Utskottet har granskat regeringens handläggning av frågan.Enligt utskottets mening kan från konstitutionella synpunkter någon erinraninte riktas mot regeringens uttalanden. Någon skyldighet för regeringen att taupp frågan i regeringsprolokoll e. d. föreligger inte. Det har under skildaregeringar förekommit att regeringen gör uttalanden i ett stort antal frågorutan att något formellt regeringsbeslut fattas. Det i detta sammanhang aktuella uttalandet har avutskottet uppfattats som en politisk markering från regeringens sida av desssyn på det olämpliga i att en ledamot av i ett känsligtutrikespolitiskt läge i förhållande till i omedelbar anslutningtill kommissio- KU1983/84:30 30 nens redovisning av sitt arbete deltar i samtal med bl.a. den andra supermaktens militära säkerhetstjänst. Granskningen föranlederhärutöver inte något utskottets uttalande. Som nämnts i det förra avsnittet avdetta betänkande offentliggjordes den 26 april1983 och föranledde en protestnot från den till densovjetiska. I en skriftlig rapport dagtecknad ställdtill statsminister lämnade den svenske uppgifter om samtal han efter instruktioner från statsministern haft iNew med bl. a. , ledamot av det sovjetiska kommunistpartietscentralkommitté och medlem av den s. k. . Samtalen rörde desvensk-sovjetiska relationerna mot bakgrund av bl. a. ubåtsskyddskommissionensrapport. Enligt uppgifter som erhållits från statsrådsberedningenanlände rapporten med s. k. kurirpost till ochvidarebefordrades till statsministern. Den diariefördes den 8 december 1983och förvaras i ett kassaskåp på statsministerns kansU. I mitten av september1983 lämnade statsministern i utrikesnämnden information om bl. a. sovjetiskareaktioner på regeringens protestnot . förekom i massmedierna uppgifter omFerms kontakter med Arbatov. a. hävdades att fått statsministernsuppdrag att mildra den kritik som den officiellt gettuttryck för i sin protestnot till . framträddestatsministern i programmet Magasinet i TV. I anslutning härtill meddelade hanatt han avsåg att överväga frågan om offentliggörande av Fermrapporten. beslöt efter samrådmed bl. a. utrikesministern och sedan chargé d'affairesunderrättats att offentliggöra vissa delar av innehållet i rapporten, vilketskedde i Magasinet . Utskottet har under sin granskning tagit del av den nämndaFermrapporten (bilaga B16 till detta betänkande) jämte ett antalsekretessbelagda UD-handlingar m. m. Vidare har statsminister ,utrikesminister och ambassadör inför utskottet lämnat uppgifteri saken (se bilagorna A 8 d, A 13 och A 10). Som utskottet i tidigare sammanhang uttalat är det av viktatt diarieföringen av allmänna handlingar, även sekretessbelagda sådana, skerutan dröjsmål. Utskottet noterar att utrikesnämnden hållits informerad omutvecklingen beträffande de svensk-sovjetiska relationerna mot bakgrund betänkande. Offentliggörandet av FN-ambassadörens rapport,vilken tillkommit på statsministerns uppdrag, var enligt utskottet KU 1983/84:30 31 nödvändigtför att göra klart för den svenska allmänheten att regeringen inte, som detförekommit påståenden om, kommit med dubbla budskap i fråga om att hävdasvenska nationella intressen i en utrikespolitiskt känslig situation. I övrigthar utskottet inte funnit anledning till något särskilt uttalande med anledningav granskningen i förevarande del. Utskottet har till granskning tagit upp regeringenshandläggning av förhandlingarna om avgränsningen av kontinentalsockeln mellanSverige och . I samband med ärendets behandling har statsminister företrätt inför utskottet och lämnat upplysningar i saken (bilaga A 8a).Utskottet har även tagit del av promemorior i ämnet som utarbetats inomutrikesdepartementet (UD) (bilagorna B 17a och B 17b). Den följanderedogörelsen bygger på innehållet i dessa promemorior samt på statsministernsredogörelse. BådeSverige och är anslutna till Genévekonvention omkontinentalsockeln. Enligt konventionen skall avgränsningen ske genom avtalmellan parterna. I avsaknad av avtal skall gränsen utgöras av en mittHnje ominte särskilda omständigheter föranleder annat. Sverigeoch förde förhandlingar i avgränsningsfrågor 1974 och 1978 utanresultat. Oenighet rådde dels om hur vissa mindre öar, däribland Hesselö,skulle påverka gränsdragningen, dels om vissa s.k. baslinjer som dragitpå ett sätt som på svensk sida bedöms som oförenliga med folkrätten. Under åren1978-1983 berördes de svensk-danska gränsfrågorna vid informella kontakter påtjänstemannanivå. Uttalanden som därvid gjordes från dansk sida kunde tydas somen önskan att på nytt ta upp förhandlingarna. Någon formell begäran gjordesdock inte. Den7 underrättades UD:s rättschef per telefon av sin danske kollega omatt den danska regeringen beslutat att ge ett danskt företag tillstånd attprovborra efter olja på en plats inom omtvistat område i närheten av Hesselö.Enligt svensk uppfattning tillåter folkrättsliga principer inte attprovborrningar företas i ett sådant område, såvida inte de berörda länderna ärense härom. överlämnades därför av den svenska ambassaden iKöpenhamn till det danska utrikesministeriet en skrivelse, vari framhölls attden fann det angeläget att beslutet att inledaprovborrningar inte verkställdes i avvaktan på förnyade förhandlingar mellanSverige och . Från dansk sida svarades att tillståndet att företaprovborrningen hade givits på administrativ väg och inte kunde tas tillbaka. Vidtelefonkontakt mellan UD och det danska utrikesministerietkom man överens om att en första förberedande förhand-Ungskontakt i gränsfråganskulle äga mm mellan båda rättscheferna . De svenskapartiledarna informerades om läget i brev den 22 KU1983/84:30 32 Sedan det visat sig att man på dansk sida inteavsåg att vidta några åtgärder för att uppskjuta de planerade provborrningarna,tillskrev statsminister den 22 juU 1983 den danske statsministernSchliiter och upprepade den svenska framställningen om att provborrningarnaskulle uppskjutas i avvaktan på förhandlingar. Texten till brevet sändes pertelex till ambassaden i och överlämnades i statsministernskansli till den danske statsministerns utrikespolitiske rådgivare av densvenske ambassadören. överlämnades av ambassaden den 3 augusti1983. På brevet kom ett avböjande svar. Danska "Statstidende" av den 8 juli 1983innehöll en kungörelse om en ny "udbudsrunde", varigenom intresseradeföretag inbjöds att ansöka om koncession för eftersökning och utvinning av oljaoch gas inom vissa danska områden. 1 anslutning härtill pubUcerades också enkarta, som visade att de utbjudna områdena innefattade vissa delar avkontinentalsockeln, vars tillhörighet till svenskt eller danskt sockelområdeenligt svensk uppfattning var oklar. Utdrag ur Statstidende översändes till UDfrån ambassaden i i rapporter daterade ,varvid påpekades de problem som uppkom genom att anbudsförfarandet omfattadeomstridda områden. Sedan provborrningar inletts i början av augusti 1983överlämnades en note till det danska utrikesministeriet, i vilkenden "missnöje och besvikelse" över de inleddaprovborrningarna uttrycktes. Vidare hävdades att det danska förfarandet stredmot folkrättens principer. Efter ett inledande möte mellan de svenska och danskastatsministrarna i fördes under den följandemånaden intensiva överläggningar på tjänstemannanivå. 1 ett brev av den 16augusti 1983 från den svenske kabinettssekreteraren till hans danske kollegapåtalades att den danska koncessionsutlysningen omfattade också omtvistadeområden. Denna fråga togs också upp från svensk sida under samtalen medDanmark. I en gemensam kommuniké av uttalades att parternaöverenskommit att sträva efter att nå fram till en förhandlingsuppgörelsesenast . Grunden för förhandlingarna skulle bl. a. vara de"preciseringar och klarlägganden" av resp. positioner som gjortsunder de dittills förda utredande samtalen. Det konstaterades bl. a. attingendera parten hade för avsikt alt ge nya tillstånd till provborrning igränsområdena . fram till fördes intensivaförhandlingar mellan svenska och danska delegationer, först på rättschefsnivåoch i slutskedet på kabinettssekreterarnivå. Från svensk sida aktualiseradesunder förhandlingarna också frågan om avgränsning av de båda ländernas fiskezoner.Fiskezonsgränsen borde enligt svensk uppfattning helst sammanfalla medsockelgränsen och det vore en fördel att i ett och samma sammanhang kommaöverens om båda gränserna. På dansk sida var man tveksam till KU 1983/84:30 33 önskemåletatt söka nå fram till en överenskommelse också om fiskegränsen. Iförhandlingarnas slutskede rådde alltjämt oenighet om vissa områden. Dessutomvar det oklart om ett avtal också skulle gälla fiskegränsen. En kompromissnåddes slutligen genom en uppgörelse som träffades . Granskningen föranlederinte något yttrande från utskottets sida. 15.Språkgranskning av vissa UD-dokument förekom uppgifter i pressen som tyddepå att vissa tidningar erhållit hemliga uppgifter från (). Som närmare framgår av en av utrikesminister lämnadskriftlig redogörelse, bilaga B18, till detta betänkande, och en utfrågning avutrikesministern inför utskottet (bilaga A 13 b) beslötutrikesministern att söka utröna om hemliga handlingar utlämnats eller omuppgifterna i pressen baserade sig på muntliga uppgifter. För detta ändamålanlitade han , som är professor i språkvetenskaplig databehandling,och som han känner personligen. Utrikesministern och beslöt att de skuUepresentera sina iakttagelser i var sin tidningsartikel. De handlingar somanvänts för artiklarna är: 1) "Svaren på den svenskakorridorsonderingen" - en sammanställning från , 2) Sammanfattning av läget i de svensk-danskagränsförhandlingarna (PM ), 3) Utrikesministerns och rättschefens föredragningarvid utrikesnämn-dens sammanträde . Alléns granskning ledde enligt utrikesministerntill slutsatsen att artikelförfattaren med största sannolikhet haft tillgångtill hemligstämplade material. En jämförelse mellan deuppgifter som lämnats till utrikesnämndens ledamöter och innehållet i de inomUD upprättade handlingarna gav nämUgen vid handen att artikeln innehöll ettstort antal uppgifter i fråga om detaljer som inte redovisats vid den muntligaföredragningen i utrikesnämnden. Rättslägeti vad gäller utrikessekretessen och meddelarfriheten redovisas i tvåpromemorior upprättade inom och UD. Utskottet hänvisartill dessa, som är intagna som bilagorna B19 och 20 till detta betänkande. Granskningsärendet föranlederutskottet att göra följande uttalande. Konstitutionsutskottethar i olika sammanhang understrukit betydelsen av meddelarfriheten. Ett viktigtled i denna är det likaså i tryckfrihetsförordningen förankradeefterforskningsförbudet, dvs. det principiella förbudet för myndigheter att,när meddelarfrihet råder, undersöka vem som har lämnat uppgifterna. 3Riksdagen 1983/84. KU1983/84:30 34 Vad beträffar utrikessekretessen gälleri princip meddelarfrihet för muntliga uppgifter. Meddelarfriheten är härinskränkt endast för sådana uppgifter som om de röjs kan medföra risk förlandets säkerhet eller på annat sätt skada landet allvariigt. Bedömningen ommeddelarfrihet råder eller ej måste således göras från fall till fall, vilketgivetvis är en grannlaga uppgift. Det bör i sammanhanget erinras om attutlämnande av allmän sekretesskyd-dad handling aldrig är tillåtet.Utrikesministern har inför utskottet förklarat sig anse att meddelarskyddet påområdet är väl utformat och att någon lagändring inte är behövlig. Ett åsidosättande av tystnadsplikten kan när det gällerutrikessekretessen utan tvivel få negativa konsekvenser för vårt förhållandetill andra länder. Som utrikesministern uttalat ingår det självfallet i hansuppgifter att värna om utrikesförvaltningens trovärdighet. Mot denna bakgrundkan enligt utskottets mening inga invändningar riktas mot att utrikesministern,som här skett, inom ramen för gällande regelsystem försökt skaffa sig enuppfattning om arten av de "läckor" som förekommit. Att han därvidanlitat viss experthjälp är enligt utskottets mening helt förenligt medsekretesslagstiftningen. Utskottet vill i sammanhanget erinra om att sekretesslagenär tillämplig också pä personer som en myndighet knyter till sig som uppdragstagare(1 kap. 6 §). Beträffande utrikesnämndens protokoll vill utskottetframhålla att dessa, liksom de stenografiska upptagningarna av anföranden inämnden, enligt stadgan (1953:511) angående protokollföring i utrikesnämndenskall förvaras hos UD. Härav följer att prövningen i UD av frågan omutlämnande av sådana handlingar liksom av andra handlingar hos UD ytterstankommer på utrikesministern. Med det anförda finner utskottet att utrikesministernsåtgärd att låta språkgranska vissa UD-dokument inte strider mot gällandelagstiftning. Utnämning av statsråd till visst ämbete Utskottet har fill granskning tagitupp regeringens handläggning av frågan om utnämning av förre jusfitieministernOve till justitieråd. Inför utskottet har statsminister ochstatsrådet lämnat vissa upplysningar i saken (se bilagornaA8c och A 14). Vidare har utskottet erhållit en skriftlig redovisning förfrågans handläggning från statsrådsberedningen (bilaga B 21). Fråganbehandlades i en interpellations-debatt . förekom i massmedierna en rad uppgifterom ekonomiska transaktioner i skatteplaneringssyfte som skulle ha företagit.Utredningar har sedermera gjorts av bl. a. bankinspektionen ochjustitiekanslern. Den 9november 1983 avgick på egen begäran som justitieminister. KU1983/84:30 35 Avgången tillkännagavs vid en presskonferens i vilkenförutom även statsministern deltog (bilaga B 21). Dagen därpå eller utnämndes Rainertill justitieråd fr. o. m. . Föredragande i ärendet varstatsrådet som är ersättare vid förfall förjustitieministern. begärde och erhöll avsked frånjustitierådsämbetet (se bilaga B 21). 1 sammanhanget skall nämnas att sökteen tjänst som hovrättsråd i och erhöll bland andra sökande förordi första rummet till denna tjänst av har sedermera hos regeringen återkallat sin ansökan till denna tjänst. Statsminister har inför utskottet som skäl förutnämningen uppgett att var väl lämpad för tjänsten som ledamot avhögsta domstolen med hänsyn till hans dokumenterade skicklighet ocherfarenheter från , domstolsväsendet ochadministrationen. Tidpunkten för utnämningen dagen efter avgång somjustitieminister motiverades med mänskliga hänsyn till en vid tillfället hårtpressad person, för vilken regeringens förtroende var obrutet. harstatsministern inför utskottet uttalat att om regeringen haft kunskap om allade omständigheter som sedermera framkommit om ekonomiska transaktioner,vilka denne underlåtit att ge övriga regeringsmedlemmar en fullständigredogörelse för, hade skälen för snabbheten i utnämningen bortfallit. har inför utskottet uppgett att hon påmorgonen före regeringssammanträdet genomjustitiedepartementets expeditionschef blivit orienterad om ärendet. Även honansåg det obestridligt att var väl meriterad som justitieråd. Utskottet har beträffande förfarandet vid tillsättning avtjänst som justitieråd inhämtat att praxis sedan gammalt har varit att högstadomstolen före utnämningen beretts tillfälle att framföra synpunkter i frågan.Detta har skett i samband med att justitieministern anmält regeringens förslagvid plenum i domstolen. Denna handläggning är inte föreskriven i lag men harmed något undantag följts som praxis vid utnämningar till högsta domstolen. 1det nu aktueUa fallet kontaktade på statsministerns uppdrag HD:sordförande före regeringssammanträdet för att lämna meddelande omden förestående utnämningen. Utskottet vill med anledning av sin granskning anföraföljande. Det råder inget tvivel om att är synnerligen väl kompetentför att inneha befattningen som justitieråd. Personliga hänsyn låg bakomregeringens beslut att göra en så snabb utnämning. Det måste dock enligtutskottet bedömas som en nackdel att de normala rutinerna vid utnämning avjustitieråd kom att frångås på grund av de särskilda omständigheterna i fallet. Utskottettar i sammanhanget fasta på vad som upplysts under utfrågning- KU 1983/84:30 36 enom att statsministern i efterhand försäkrat ordföranden i högsta domstolen attregeringen vid utnämning av justitieråd kommer att återgå till vad som tidigaregällt beträffande beredning av sådana ärenden. Granskningen föranleder i övrigtinget uttalande från utskottets sida. Utskottetåterkommer i nästa avsnitt till vissa frågor om redovisning av statsrådsförmögenhetsinnehav, jäv för statsråd m.m. 17.Praxis beträffande redovisning av statsråds förmögenhetsinnehav, m. m. Som nämnts har utskottet till granskning tagit uppvissa frågor om redovisning av statsråds förmögenhetsinnehav, jäv för statsrådm.m. promemoria som utskottet erhållit från statsrådsberedningen (bilaga B22) harredovisats ett uttalande om statsråds innehav av aktier, som statsminister gjorde i samband med regeringsskiftet somstatsrådens aktieinnehav redovisades. Vidare har utskottet som tidigareframgått fått en redogörelse för de förhållanden som ledde till att hos statsministern begärde och beviljades avsked som chefför (se bilaga B22).