bet · G701KrU7 · 1983-12-31 00:00:00 — omkompetenskrav för arkitekter inom byggnadskulturvården I motion 1982/83:1860 av ToreNilsson m. fl. (m, c, fp) yrkas att hos regeringen anhåller om attdirektiv utfärdas med preciserade höga kompetenskrav för arkitekter verksammainom byggnadskulturvården. Motionärerna hävdar att de personersom är förordnade till slottsarkitekter enligt kungörelsen (1920:744) medföreskrifter rörande det offentliga byggnadsväsendet har högst varierandekompetens. Det förhållandet att det inte finns högt ställda minimikrav påslottsarkitekternas kompetens medför, menar de, att man inte kan förvänta sigatt högre krav ställs på arkitekter som anförtros uppgiften att projektera ochleda restaureringar av statliga byggnadsminnesmärken, kyrkobyggnader ochbyggnadsminnen, dvs. Motionärerna anför vidare bl.a. följande. Avsaknaden av höga kompetenskrav påbyggnadskulturområdet vad beträffar arkitektuppgifter bidrar till att hållaverksamheten på en nivå som innebär att icke på ett godtagbart sätt kanförvalta sin del av det europeiska kulturarvet. I praktiken betyder detta att den kompetens som finns ivårt land i form av högt kvalificerade arkitekter inombyggnadskulturvårdsområdet ofta icke utnyttjas. Det rör sig sålunda om enmisshushållning med samhällets resurser, vilket menligt inverkar på dels vårbyggnadskulturvård, dels får en direkt negativ inverkan på utbildningen ochFoU-verksamheten inom detta område liksom i den allmänna byggnadsvården. Enhögt kvalificerad utbildning som icke utgör en merit inom det område där den äravsedd att tillgodose ett behov är dessutom svår att motivera. Sammanfattningsvis ansermotionärerna att det är nödvändigt att för arkitektuppdrag ocharkitektbefattningar gällande i lag skyddade kulturbyggnader skall krävasteoretisk och praktisk kompetens innefattande examen från såvälarkitekturlinjen vid teknisk högskola som arkitektskola jämteflerårig väl vitsordad praktik i berörda område. Vissa uppgifter i anslutning tiii motionen Kungörelsen (] 920:744) medföreskrifter rörande det offentliga byggnadsväsendet innehåller bl. a.anvisningar för vården av byggnader under "statens eller menighets ellerallmän institutions eller inrättnings" förvaltning. För byggnader som pågrund av kulturhistoriskt eller konstnärligt värde är att betrakta somminnesmärke anges bara allmänt att särskild hänsyn skall , KrU1983/84:7 2 tas till denna egenskap. En särställning intas dock av debyggnadsminnesmärken som ägs av staten. De som upptas på en särskildförteckning skall vårdas enligt noggrant angivna regler. Alla åtgärder kräver iprincip tillstånd av och i vissa fall av regeringen. Kungörelsen innehåller också bestämmelser rörande vårdenav kyrkobyggnader m. m. tillhöriga . Föreskrifterna medför attalla kyrkobyggnader oberoende av ålder och värde blir skyddade genom attförändringar kräver tillstånd från . Byggnader på begravningsplats, som kapell, klockstaplar,murar o. d. skyddas genom begravningskungörelsen (1963:540). Ändringar skallhär godkännas av . kungörelse lämnas vissa bestämmelser rörandeslottsarkitekters kompetens och arbetsuppgifter. Enligt 23 § kan den omedelbaravården av statens historiska slott och andra statens byggnadsminnesmärken avsynnerligen högt kulturhistoriskt eller konstnärligt värde uppdras åt. "för dylikt uppdrag kompetenta och särskilt intresserade, arkitektutbildadepersoner. Dessa handhava i egenskap av slottsarkitekter vården av ifrågavarandebyggnader under närmaste inseende av de myndigheter, som förvaltadesamma". I 26 § föreskrivs att slottsarkilekt skall för varjebyggnad, som står under hans vård, upprätta dels en underhållsplan, gällandeför , dels ock i den ordning, som gällerbeträffande byggnadens förvaltning i allmänhet, förslag till underhållsåtgärderför det nästkommande året. Underhållsplanen skall efter hand justeras och i sinhelhet renoveras . Planen och däri vidtagna ändringar skallomedelbart delgivas . har i remissyttrande tillbudgetdepartementet med anledning av överklagande av slottsarkitektförordnandeför och bl. a. anfört att befattning somslottsarkitekt är ett deltidsuppdrag. Tillsättandet av befattningen sker inteefter formell ansökan. har att i en ganska begränsad,kretsav fackmän inom ett särpräglat ämnesområde och för en bestämd tid välja en föruppgiften lämplig person med hänsyn tagen till vederbörandes ådagalagdakunskaper och intressen samt särskilda meriter. Slottsarkitekt förordnas för viss eller vissa byggnader avden byggnadsansvariga myndigheten efter samråd med riksantikvarien.Förordnandet gäller . Det finns f. n. 12 tjänstgörande slottsarkitekter. Föruppdragets fullgörande finns utöver kungörelsens föreskrifter en av verketupprättad instruktion. Uppdraget som slottsarkitekt uppehålls i regel vid sidanav egen arkitektverksamhet eller i anslutning till statlig eller kommunaltjänst. Arkitektutbildning omfattar 160 poäng () samtpraktisk verksamhet och leder fram till arkitektexamen.Utbildningen finns vid KrU1983/84:7 3 i , tekniska högskolanvid i och tekniska högskolan i . Inom arkitektutbildningen får man kunskaper om byggnadersfunktion, konstruktionsprinciper, byggnadselement och byggnadsmaterial,installationer och inredningselement, byggnadsekonomi ochbyggnadsorganisation. En omfattande träning ges i att gestalta byggnader ochbyggd miljö och i att lösa problem inom detta område. har arkitekterna mest varit inriktade mot nybyggnad,men de har alltmer kommit att arbeta med samhällsplanering, sammansatta ochkomplexa strukturer, förvaltning och drift av befintlig bebyggelse ochmiljöer. Denna vidgning av yrkesuppgifterna har medfört en vidgning avutbildningen inom de beteendevetenskapliga och samhällsvetenskapligaämnesområdena. F. n. antas 150 nya arkitektelever/år vid Lunds tekniskahögskola, tekniska högskolan i och . I finns ca 4 000 högskoleutbildade arkitekter.Användandet av titeln arkitekt är i helt fri. Den enda form av"legitimation" som finns är medlemskap i (). För att få medlemskap i krävs arkitektutbildning frånsvensk teknisk högskola eller på annat sätt förvärvad motsvarande kompetens. Det finns ca 600 konsulterande arkitektföretag medSAR-medlemmar, dvs. små eller stora företag med arkitekter med minst tekniskhögskoleexamen eller motsvarande kompetens. På marknaden finns totalt ca 1 800företag som erbjuder sig att utföra motsvarande "arkitekttjänster". Imånga av dessa kallar sig yrkesutövarna arkitekter, utan att de har utbildatstill sådana. Vidareutbildning för arkitekter lämnas vid konsthögskolansarkitekturskola och för samhällsplanering (Nordplan).Nordplan anordnar vidare utbildning för yrkesutövare inom samhällsplaneringsamt driver och främjar forskarutbildning och forskning på området. arkitekturskola grundades , ochundervisning har bedrivits oavbrutet . Skolan ärdärmed en av de äldsta i sitt slag i världen. Huvudman för verksamheten varfram till 1978 för de fria konsterna, därefter har konsthögskolanbildat en egen högskola och jämställts med annan högre utbildning.Försöksverksamhet med undervisning i restaureringskonst har sedan budgetåret1981/82 bedrivits vid arkitekturskola. Denna verksamhet harmöjliggjorts genom att byggforskningsrådet har beviljat ett treårigt anslagför forskning i ämnet och genom att universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) harlämnat bidrag till undervisningskostnader. UHÄ har föreslagit att en personligprofessur i ämnet restaureringskonst inrättas vid arkitekturskolan. Därutöver finns kortare kurser vid de tekniskahögskolorna, t. ex. vid centrum för byggnadskultur vid . En lokal vidareutbildningslinje i ombyggnad för arkitekter ochcivilingenjörer planeras . KrU1983/84:7 4 tillsatteUHÄ en referensgrupp för utbildning och forskning inom arkitekturområdet.Referensgruppen har haft till uppgift att behandla såväl den grundläggandeutbildningen som vidareutbildningen och forskningen inom arkitekturområdet. Gruppens förslag har presenterats i rapporten och forskning (1983:7) som remissbehandlats. I rapporten konstateras bl. a. att arkitekturskolan är,vid sidan av Nordplan och forskarutbildningen vid högskolan, den som landets arkitekter har. Beträffande utbildningen konstateras i rapporten attundervisning i restaurering har haft plats på arkitekturskolan tidigare i formav skissuppgifter som behandlat restaureringsproblem. harstudiet tagits upp igen i arkitekturskolans strävan att fördjupa studiernaockså med teknikhistoriska och materialtekniska frågor. Dessa har knappastbehandlats i grundutbildningen, och undervisningsuppgiften röranderestaureringsproblemen har därmed vuxit i betydelse. Försöksvis har skolan prövat, med stöd av statens råd förbyggnadsforskning och UHÄ, att ge denna undervisning särskilt utrymme inom denordinarie utbildningen. Beträffande efterutbildning för arkitekter föreslårreferensgruppen bl. a. att arkitekturskola bör bredda sinverksamhet till att omfatta de tre i stort sett lika angelägna områdena:bebyggelsevård, restaurering och byggnadsgestaltning (nybebyggelse).Omorienteringen bör ske inom den begränsade storlek skolan har . Enförsöksverksamhet bör kunna arrangeras med i stort sett tillgängliga resursermedan den permanenta organisationen utreds. har i skrivelse till kulturutskottetframfört följande synpunkter på motion 1982/83:1860. Motionen utgår från ett aktuelltärende beträffande tillsättning av slottsarkitekt. Både den tillsattearkitekten och den som överklagat tillsättningen är medlemmar av . För medlemskap i krävs arkitektexamen från svenskteknisk högskola eller på annat sätt förvärvad motsvarande kompetens. Densistnämnda kategorin utgör av förbundets medlemmar. Samtliga dessahar beviljats medlemskap efter en fastställd form av noggrann prövning avkompetensen. En av de här aktuella arkitekterna har ej avlagtarkitektexamen. Han har däremot genomfört arkitektstudier vid () i som s. k. specialelev. Dessa var då ej berättigadeatt examineras, men kunde för övrigt genomföra hela eller delar avarkitektutbildningen. Vederbörande är dessutom fil. kand. och professor iarkitektur vid KTH. delar motionärernas åsikt att det är synnerligenviktigt att kompetenskraven på arkitekter ställs höga när det gäller arbetemed kulturbyggnader som skyddas av lag. Men anser det också generelltviktigt att höga kompetenskrav ställs på alla de som deltar i den ständigtpågående process som påverkar och förändrar vår bebyggelse. KrU1983/84:7 5 Beträffande kompetenskraven generellt anför följande. Vårt byggnadskulturella arv bestårav de enskilda byggnader och de hela bebyggelsemiljöer som ej är skyddade sombyggnadsminnesmärken eller på annat sätt. Nybyggnader, ombyggnader ochreparationer påverkar och förändrar detta arv, på gott. Betydelsen avatt kompetenta och ansvarsmedvetna yrkesutövare deltar i denna process kan inteöverskattas. Genom att i stort sett vem som helst kan benämna sigarkitekt och genom en rad omständigheter i planerings-, upphandlings- ochbyggprocesserna uppstår en rad byggnadskulturella missförhållanden. Mycket aktuella är de problem som finns i samband med detväxande antalet om- och tillbyggnader i våra städer och tätorter. Endast enmindre del av den projektering som utförs i dessa fall görs av utbildade ochkompetenta arkitekter. har i många sammanhang påpekat att en ombyggnad somgörs Utan byggnadshistorisk kunskap och ingående kännedom om.husetsfunktionella, tekniska och estetiska förutsättningar, i värsta fall dömerobjektet till rivning vid nästa ombyggnadstillfälle, förutom de olägenheter detkan förorsaka , tekniska brister och dålig miljö. Den som direktdrabbas är konsumenten i form av hyresgäst eller skattebetalare. Frågan är omsamhället har råd med denna resursförstöring av en stor del av rikets kapitaloch kulturarv. De orsakervi kan se till den nuvarande situationen är huvudsakligen Bristandeintresse och förståelse hos beställaren/husägaren för betydelsen av enkompetent och samlad syn på justderas bit av vår byggnadskultur. Detta gällerdessvärre även ofta samhället i form av stat, landsting och kommun.FoU-insatser inom området är man ofta direkt ointresserad av. Kraven påarkitekters kunskap och förmåga och under vilka villkor arkitektyrket fårutövas är för lågt ställda. Vem som helst kan kalla sig arkitekt. Samhälletkräver ingen legitimation. Många som även yrkesmässigt kallar sig arkitekter,har ingen utbildning eller annan kompetens. Förhållandena kan ytterligareförsämras när den nya plan-och bygglagen träder i kraft. Där krävs nämligeninte ens arkitektkompetens hos stadsarkitekten, vilket vi anser innebär enallvarlig risk för svåra problem i vår byggnadskultur. De statliga ochkommunala upphandlingsförordningarna motverkar i praktiken att arkitekteranlitas på grund av kompetens. Den kortsiktigt billigaste projektoren anlitasofta. Oseriöst beteende premieras och seriöst agerande från arkitektermissgynnas. Det skall i sammanhanget påpekas, att en kompetent arkitektinsatsnästan alltid leder till lägre totalkostnader. Vårkultursituation präglas i hög grad av en fragmenterad syn på byggandet. Vidombyggnader förutsätts ofta olika delar av en byggnad urskillningslöstutbytbara. Byggnader förändras på grundval av anbudskonkurrens mellanleverantörer av komponenter, i stället för utifrån en kulturhistorisktförankrad helhetssyn. Men även nybyggnader som uppförs t. ex. i form avtotalentreprenader, garanterar inte en kompetent arkitektinsats. De övriga synpunkter som framförts är i tillämpliga delarockså aktuella beträffande nybyggnader. ser det som synnerligen angeläget att se överkompetensförhållandena och legitimationsmöjligheterna för arkitekter, så attmisshushållningen med vår byggnadskulturs alla olika delar ej fortskrider.Viktigt är också att undersöka vad upphandlingsförhållandena inom byggsektorn KrU1983/84:7 6 innebär för kvaliteten på slutresultatet och möjlighetenför arkitekter och andra konsulter att bibehålla professionell integritet ochhög kunskapsnivå. Vård och bevarande av det beståendebyggnadsbeståndet kommer framöver att i ökad omfattning vara en viktig uppgiftför. alla kategorier av fackmän inom byggnadsområdet - arkitekter,stadsplanerare, byggnadsingenjörer. I det program för förbättring avbostadsbeståndet som föreslås i proposition 1983/84:40 (bilaga 9) och sombostadsutskottet behandlar i betänkandet BoU 1983/84:11 anges som ettbostadssocialt mål att förbättringar i bostadsbeståndet bör inriktas så att defrämjar ett jämlikt och integrerat boende och ett varsamt omhändertagande avkvaliteterna i den befintliga boendemiljön. Bostadsförbättringsprogrammetinnebär alltså att renoveringar, underhåll och förbättringar av den befintligabebyggelsen kommer att öka. Det är angeläget att de som ansvarar förombyggnadsarbeten är medvetna om och har förmåga att handha de speciellaproblem som är förknippade med ingrepp i gamla byggnader och miljöer.Utvecklingen skapar behov av en vidgad kompetens på olika områden hos dem sonimedverkar i ombyggnads- och renoveringsarbeten. Detta accentuerar behovet avvidareutbildning på området. I propositionen påpekas också att det inomregeringskansliet har bildats en arbetsgrupp med uppgift att följa och samordnauppkommande frågor som berör byggutbildningen i vid mening. Det är alltså ettviktigt problem som berörs i motion 1982/83:1860. I viss utsträckning harutbildningsfrågorna också uppmärksammats genom bl. a. förslag om byggnadshyttapå och den försöksverksamhet med undervisning i restaureringskonst somsedan budgetåret 1981/82 bedrivits vid arkitekturskola. I denrapport - utbildning och forskning (1983:7) som enreferensgrupp inom universitets-och högskoleämbetet lagt fram föreslås bl. a.att denna undervisning skall bli permanent och att en professur i ämnetrestaureringskonst skall inrättas vid arkitekturskolan. I fråga om det konkreta yrkandet i motionen anserutskottet dock att det inte är lämpligt att uppställa särskilda formellakompetenskrav för arkitekter som är verksamma inom byggnadskulturvården. attriksdagen avslår motion 1982/83:1860. KrU1983/84:7 7 Närvarande: (), (),(), (), (), StinaGustavsson (c), (), (m), (), (vpk), (), (), (), () och (). minab/gotab 1983 77299