bet · G701FiU15 · 1983-12-31 00:00:00 — I motion 91 (m) framhålls att under regeringensförsta år vid makten har skillnaderna blivit allt större mellan den politiksocialdemokraterna gick till val på och den som kommit att föras iregeringsställning. Löften om sänkt arbetslöshet, värdesäkrade pensioner, fartpå bostadsbyggandet etc. har brutits när de ställts mot den krassa ekonomiskaverkligheten. Deninledda konjunkturuppgången kommer i lika liten utsträckning som uppgången1979/80 att kunna bryta den trendmässiga nedgången i den svenska ekonomin. Sålänge de offentliga utgifterna, skattetrycket, budgetunderskottet,regleringarna m. m. fortsätter att öka kommer en konjunkturuppgång bara attleda till en tillfällig förbättring av ekonomiska läge. Behovet avslruklurpåverkande insatser växer oavsett den konjunkturellautvecklingen. Grundfeleti regeringens ekonomisk-politiska strategi är att de strukturella bristernanegligeras. Med hjälp av en låg löne- och prisslegringstakt skall vi enligtregeringen häva oss ur den ekonomiska krisen. FiU1983/84:15 11 och prisstegringar är visserligen nödvändiga menlångtifrån tillräckliga. Därutöver krävs för del första en myckel kraftigbantning av de offentliga utgifterna och en neddragning av budgetunderskottet. För det andra krävs en sänkning av skattetrycket så alldrivkrafterna bakom arbete, investeringar, sparande och risktagande stimuleras. För det tredje krävs ordentliga systemförändringar somsyftar till en omstrukturering av den offentliga sektorn. I motionenunderstryks att en ökad privatisering, konkurrens, avgiftsfinansiering ochavreglering är nödvändig för att tillväxttakten i vår ekonomi varaktigt skallåterställas. Trots det kraftigt ökade skattetrycket klarar interegeringen att hålla budgetunderskottet för nästa budgetår kvar på den redanalltför höga nivån. Den av regeringen föreslagna politiken går rakt emot densom behöver för alt lösa de strukturella balansbrislerna. Därmed raserasockså förutsättningarna för att uppnå målen sänkt arbetslöshet och låginflation. Regeringen saknar en trovärdig politik för alt bekämpainflationen, trots att den prioriterar just denna sak. Anti-inflationspolitikenbestår endast av myckel begränsade förslag till utgiftsnedskärningar samt ettinflationstak på för en liten del av de utgifter som påverkas avinflationen. Den centrala delen av anti-inflationspolitiken tycks vara altregeringen "hoppas" på låga avtalsmässiga löneökningar. Mot bakgrundav att LO:s lönekrav innebär en lönekostnadsökning pä ca 10 %framstår regeringens förhoppningar som ogrundade. Dessa "insatser"räcker inte. Budgetunderskottet dras inte ned, i praktiken görs ingenting åtmarknadens bristande flexibilitet och den föreslagna avindexeringen av vissautgifter är otillräcklig för att bryta de rådande inflationsförväntningarna. För att komma till rätta med inflationsdrivande ocharbetslöshetsska-pande lönehöjningar förordas i motionen en politik som innebäratt arbetsmarknadens parter tar ansvar för sysselsättningen. Regeringen kaninte ta ansvar för någonting som den inte själv kan kontrollera. Den friaförhandlingsrätten är en frihet under ansvar. har regeringen genomfört skattehöjningar mednästan . Det motsvarar skattehöjningar på i genomsnitt 3500kr. Moderata samlingspartiet har avvisat nästan samtliga dessaskattehöjningar och föreslagit att de rivs upp från det kommande årsskiftet. Oförmågan att spara har lett till att regeringen nuföreslår skattehöjningar för på ytterligare ca 11 miljarder kronor.Motionärerna avvisar alla dessa nya förslag till skattehöjningar utom höjningenav vin-, sprit-och tobaksskatten. Nästan alla de skattehöjningar som regeringen genomförtoch ämnar genomföra kommer att innebära en minskad stimulans att arbeta,investera och spara. Det privata näringslivets tillväxtkraft försvagasytterligare. Moderata samlingspartiet förordar en skattepolitik som går imotsatt rikt- FiU1983/84:15 12 Sålunda har föreslagils att marginalskattesänkningengörs varaktig genom återinförandet av en fullständig indexreglering och altavdragsbegränsningen och den 2-procentiga löneskatten slopas fr. o. m. 1984.Samtliga skatteförslag innebär jämfört med regeringens förslag enskattesänkning för /85 med ca . Regeringens förslag till utgiftsnedskärningar /85uppgår till ca . Drygt hälften av förslagen har en långsiktigeffekt och resten är av tillfällig natur. med förslagen till besparingar föreslårregeringen ökade AMS-ulgifter och nya utgifter inom det s.k. ROT-programmet.Nettobesparingarna uppgår därför endast till ca . Enligt motionen är denna regeringens oförmåga att brytaden offentliga utgiflsexpansionen - trots all viljan tycks finnas inom delar avregeringen - den allvarligaste bristen i den ekonomiska politik som nuföreslås. Regeringen har tidigare missat tre tåg. Varken i oktoberpropositionenfrån i Qol, budgetpropositionen från ellerkomplelteringspropositionen fanns det några besparingsförslag.Tvärtom har i statliga utgiftsökningar genomförts. Derelativt obetydliga besparingar regeringen nu föreslår innebär att den missaräven det fjärde tåget. Denna tempoföriust som i praktiken uppgår till tvåtredjedelar av regeringens mandatperiod kan mycket väl visa sig vara ödesdigerför våra möjligheter att få bukt med den annalkande statsfinansiella krisen. Moderata samlingspartiet föreslog besparingar på20,och skattesänkningar på ca . I motionengodtas huvuddelen av regeringens förslag till ulgiftsnedskärningar. ämnar moderata samlingspartiet återkomma medtidigare presenterade besparingsförslag som regeringen, inte nu accepterar.Till detta kommer förslag på ytterligare besparingsyrkanden pä ca 78 miljarderkronor för /85. Ca hälften av dessa besparingar kommer attinnebära en neddragning av statsbidragen till kommunerna. Förslagen tillulgiftsnedskärningar /85 kommer därmed tillsammans med förslagen tillskattesänkningar all innebära en neddragning av budgetunderskottet med ca 15miljarder kronor jämfört med det budgetunderskott som regeringen kommer attpresentera, förutsatt att regeringen inte föreslår ytterligare åtgärder påutgifts- och inkomstsidan i januaripropositionen. Motion 100 (c) inleds med en allmänbedömning av den ekonomiska utvecklingen. Det framhålls att med hänsyn till attförbättringen i handelsbalansen väntas fortsätta och en viss uppgång ske iindustriproduktionen, finns det all anledning att ta tillfället i akt underkonjunkturuppgången och strama åt de offentliga utgifterna. Det gigantiska budgetunderskottet utgör f. n. detallvarligaste hotet mot den svenska ekonomin. Budgetunderskottet ökarinflationsrisken, driver upp räntenivån (se t. ex. de emitteradestatsskuldväxlarna med räntor på ) och minskar utrymmet påkapitalmarknaden för FiU 1983/84:15 13 Det senaste kan bli ett direkt akut problem om den nuvarandehögkonjunkturen leder till att industriinvesteringarna börjar öka. Motdenna bakgrund är det ett nödvändigt inslag i en realistisk ekonomisk politikall kraftigt minska de offentliga utgifterna. Att använda skaltehöjningar föratt fylla igen budgetunderskottet är däremot ingen realistisk väg. En sådanpolitik skulle bara ge negativa resultat för den allmänna ekonomiskautvecklingen. En rejäl begränsning av statsutgifterna kan emellertid inte skeutan att statens transfereringar berörs. Dessa utgör avstatsutgifterna eller . Besparingarna måste gällasåväl transfereringar till hushållen som till kommunerna och företagen. Pålängre sikt måste de offentliga utgifterna anpassas så alt del offentligafinansnettot elimineras. För innevarande budgetår har presenterat sittbudgetalternativ i sin ekonomiska partimotion . Regeringensproposition nu föranleder inte ändring i budgetförslag på någonväsentlig punkt. förslag för /85 kommer i vanligordning att presenteras i den ekonomiska partimotionen . Utgångspunktenför skattepolitik är att skatt skall betalas efter bärkraft. Det ärenligt motionärernas uppfattning nödvändigt all den som har storaförutsättningar att bidra till den offentliga servicens finansiering också fårgöra del i större utsträckning än den som har små ekonomiska resurser. Målsättningenom skatt efter bärkraft uppnås inte i önskvärd omfattning . De som har deallra största inkomsterna och förmögenheterna har också de störstamöjligheterna att genom skatteplanering kraftigt minska sin skattebelastning. Dethårda skattetryck som vi har i gör alt de snedvridningseffekter somalla skatteformer i sig själva medför blir oacceptabelt stora. För attnågoriunda klara dessa följder måste många olika skatteformer finnas för attdärigenom undgå att skattesatserna inom var och en blir för höga. 1motionen konstateras att vårt nuvarande inkomstskattesystem inte ärtillfredsställande från fördelningspolifiska utgångspunkter. Den fråga man härkan ställa är om del överhuvudlaget är möjligt att inom ramen för det nuvarandesystemel uppnå ökad jämlikhet. Därför bör från denna utgångspunkt ett störreansvar för fördelningspolitiken än vad som är fallet tas avarbetsmarknadens parter. Vidare bör det sociala trygghetssystemet i ökadomfattning formas efter fördelningspolitiska målsättningar. Attförsöka höja del totala skattetrycket kommer inte, anser motionärerna, attlösa några problem ulan endast att skapa nya. Motionärerna säger därför nejtill samtliga regeringens förslag i den mån de innebär en höjning av det totalaskattetrycket. I fallet med förändringen av reavinstbeskatt- FiU 1983/84:15 14 ningenpå aktier, som motionärerna bifaller, anser de att del nuvarande förslaget inteinnebär någon skattehöjning jämfört med hur det ursprungligen var tänkt attschablonregeln skulle fungera. Detär tveksamt om de föreslagna höjningarna annat än kortsiktigt kommer att genågra inkomstförstärkningar till statskassan. Det är väl känt attskattehöjningar krymper skattebasen och därigenom inte ger de inkomster somrent teoretiskt kan förväntas. De fungerar dessutom så alt en höjning av enskall kan krympa skattebasen för en annan skatt. Därigenom är ingenting vunnetstatsfinansiellt sett. Skattehöjningar kan ej accepteras annat än möjligen föratt omfördela skattetrycket genom att sänka andra skatter, främstinkomstskatten. nuvarande ekonomiska situationen måste också kommuner och landsting varaberedda all spara. Detta bör ske genom ompriorileringar, effektiviseringar ochbättre hushålliiing med tillgängliga resurser. Med hänsyn till den kraftigaexpansionen bör det rimligen finnas ett gott utrymme försådana åtgärder. Utan en sådan omprövning sprängs desamhällsekonomiska ramarna. Attskapa förutsättningar för arbete åt alla människor är, framhålls det imotionen, den mest centrala uppgiften för den ekonomiska politiken. Det gälleratt se till att människors kunnande och engagemang liksom kapital och andramateriella resurser utnyttjas. Det gäller att utifrån en socialt ochmiljömässigt reglerad marknadsekonomi bedriva en aktiv näringspolitik. En sådanpolitisk inriktning bör förenas med en minskning av de direktaföretagssubventionerna. Särskiltviktigt är att de små och medelstora förelagen arbetar under godaförutsättningar. Det finns klara belägg också från andra länder att ökadsysselsättning inom den privata sektorn främst uppkommer i små och medelstoraförelag. Detta kräver emellertid en medvetet inriktad politik för att stimuleraoch främja den mindre företagsamheten. Vidaremåste ungdomen ges en säkrare väg in på arbetsmarknaden än . Ettövergripande ansvar för vår ekonomi kan och måste förenas med omsorg om demänniskor i vårt land, som har det ekonomiskt svårast. Enligtmotionärerna bör med anledning av regeringens nu redovisadesparförslag fatta beslut om en ytterligare förstärkning av statsbudgeten, menmed förbättrad fördelningspolitisk profil i enlighet med följande: - En ökad självrisk isjukförsäkringen med 2 dagars karenstid, maximalt /år och rättatt räkna in fridagar i karenstiden bör införas (besparing ca1,). - Motionärerna accepterar inteminskade livsmedelssubvenlioner (850 milj. kf. i huvudsak till barnfamiljerna). - Det av motionärerna förordadestatsbidragssystemet till barnomsorgen ger ekonomiskt utrymme att införa enbeskattad vårdnadsersätlning till FiU 1983/84:15 15 densom helt eller delvis förkortar sin arbetstid för vård av barn upp till 18månader i hemmet. Ersättningen skall vara /dag. Reformen träder i kraftvid årsskiftet. bör ersättningen utsträckas till dess barnet fyllt 3år. I motion 141 (vpk) anförs att en politik som villtjäna övergången till ett socialistiskt samhällssystem tar sin utgångspunkt iatt produktionen i ett utvecklat kapitalistiskt samhälle är en angelägenhet förhela folkel. Produktionen måste därför samordnas, styras demokratiskt ochmöjliggöra för var och en att efter sin förmåga bidra till det gemensammabästa. De mål man från denna utgångspunkt måste ställa är ett samhälle somtryggar allas rätt till arbete, där näringsliv, offentlig förvaltning ochenskilda arbetsplatser vägleds av och styrs efter demokratiska principer, ochdär produktionen syftar till att ge folket ett gott liv och en god livsmiljö,där produktionsresultatet fördelas rättvist och ger en social trygghet. Ettsådant samhälle måste också bidra till en rättvis värld i fred. Ävenom dessa mål icke kan bli förverkligade förrän efter en grundläggandesamhällsomvandling, där kapitalismen ersatts med socialism, kan redan i dagpolitiken inriktas efter dessa mål. Kampenför allas rätt till arbete är ett grundelement i kampen mot klassamhället.Kampen mot arbetslösheten måste föras efter tvä samverkande huvudvägar. Densamhälleliga industrikapacitelen måste byggas ut på ett alltmera planmässigtsätt, vilket bara kan ske genom ett nationellt industriprogram. Ettstatligt industriprogram måste gå hand i hand med en planmässig utbyggnad avden offentliga sektorn. En utbyggd samhällsservice och genomförande av storasamhälleliga investeringsprojekt inom t. ex. energiförsörjningen,kollektivtrafiken och miljöskyddet är nödvändiga såväl för landets utvecklingsom för kampen mot arbetslösheten. En planmässig utbyggnad av offentlig sektorär icke liktydig med en okontrollerad ökning av det statligabudgetunderskottet. Denna utbyggnad kan och bör ske somansträngningar görs för att få ner delta underskott även om bekämpandet avunderskottet i sig inte är huvudmålet för politiken. En politik för enplanmässig tillväxt av ekonomin skapar förutsättningar för ett minskatunderskott, även om det kan krävas vissa initialutgifter som kan öka detta. Återbetalningenav de lån staten har tagit är inget primärt mål för den ekonomiska politiken iett läge när det finns en mycket stor outnyttjad kapacitet inom den svenskaekonomin. Vihar en situation med ett stort statligt budgetunderskott som under flera årfått motivera reformstopp och nedskärningar av samhällsnyttig verksamhet bådefrån stat och kommun, vilket drabbat främst de många med medel- eller lågainkomster. har mäktiga finansgrupper haft en period med en oerhördförmögenhetsökning. FiU1983/84:15 16 Om det statliga budgelunderskollelskall minskas behövs alltså inte i första hand åtgärder som skär ner för desämst ställda och som ökar klyftorna i samhället. Vad som behövs är i ställeten ordentlig utjämningspolitik med en i verklig mening skärpt skatt på storaförmögenheter. Den stora delen av statens verksamheter betalas av delönarbetande och dessa har rätt att fordra att utgifterna underställs kritiskprövning. Det finns alltså möjligheter att begränsa statliga utgifter för altminska budgetunderskottet, men sådana minskningar får inte drabba socialarättigheter, socialt nyttig eller för samhället nyttig arbetsskapandeverksamhet. Regeringen satsar inte på en långsiktig och medvetenarbetsskapande politik. I samband med propositionen om särskildasysselsättningsåtgärder har motionärerna kritiserat och ställt alternativ tillregeringens perspektiv-lösa och kortsiktiga politik gentemot arbetslösheten. I en särskild proposition föreslår regeringen enfortsättning av marginalskattereformen. Delta förslag måste enligt motionärernatillbakavisas på fördelningspolitiska grunder. I en annan proposition föreslås vissa skärpningar ibeskattningen av handeln med börsaktier. Men inte minst med tanke på den mycketkraftiga ökningen av aklievärdena, börshandeln och spekulationen är dessaförslag till sin storlek otillräckliga. Förslagen inom olika departements verksamhetsområdenrymmer en del nedskärningar som kan anses motiverade, nedskärningar som inteberör sysselsättningen eller angelägna verksamheter. Propositionen rymmer ocksåen del förslag till inkomstförstärkningar som är i linje med vad vänsterpartietkommunisterna länge förordat, men som i något fall är alltför blygsamma steg idenna riktning. Trots delta är emellertid propositionen som helhet ett ullryckför en politik som missgynnar de arbetande. Utgående från sin felaktiga teori om lönernas roll förinflationen och den ekonomiska krisen i landet kommer regeringen med direktapekpinnar för avtalsrörelsen. Detta kan inte accepteras. Propositionen innehåller också flera enligt motionärernaoacceptabla konkreta förslag. För pensionärerna innebär förslagen attregeringen frångår sina vallöften, att man ger pensionärerna en otillräckligkompensation för kostnadsstegringarna och därmed bidrar till att pensionernareellt försämras. På del sociala området ställs också förslag som innebärhöjda avgifter inom sjukvården. På skolans område ställs flera förslag som kommeratt försämra verksamheten i skolorna, tunna ut högskoleväsendet och förvärraden socio-ekonomiska situationen för de studerande. Man ställer förslag inomtrafiken som går emot en förbättring av järnvägsnätet och strider mot enförnuftig folkhushållning. Dessutom föreslås att livsmedelssubventionerna tas bortfrån alla subventionerade baslivsmedel utom mjölk. Denna nedskärning kommeratt innebära ytterligare höjda matpriser. Detta framstår som särskilt utmanande. Det kan inte accepteras att densvenska regeringen vill minska det svenska biståndet med 368 milj. kr. ochdärigenom frångå det symboliskt viktiga 1-procentsmålet. Däremot är besparingarna inom t. ex. försvarsområdetotillräckliga. är ett militärt upprustningsprojekt som stridermot en svensk avspänningspolitik och som dessutom strider mot den alliansfriapolitiken; Dessa skäl - och det statsfinansiella läget därtill - motiverar attJAS-projektet avbryts, vilket innebär en besparing för statsbudgeten om 750milj. Regeringens tanke att ta ut en tillfällig höjning avförmögenhetsskatten är riktig. Men förslaget är alltför blygsamt. En tillfälligförmögenhetsskatt bör vara väsentligt skärpt i de allra högstaförmögenhetslägena. I motion 141 föreslås en sådan skärpt tillfälligförmögenhetsskatt som skulle ge ca mer till statskassan änregeringens förslag. De av regeringen föreslagna skatteskalorna kan vara enlämplig nivå på förmögenhetsskatten års taxering. Motionärernas förslag på budgetpolitikens område ianslutning till proposition 40 och vissa andra propositioner framgår av tabell1. Sammanställning av kommunisternasförslag på budgetpolitikens område A.Förstärkta inkomster utöver regeringens förslag: Realisationsvinstbeskattning pä aktier Höjdomsättningsskatt på börshandeln Skärpt engångsskatt på stora förmögenheterOförändrade inkomstskatteskalor 3 000 6000 1700 3000 13 700 Besparingarutöver regeringens förslag: Avbrytande av Avslag pånedskärningsförslag: U-landsbistånd Uppfyllandeav vallöften till pensionärer patientavgifter och försämringav tandvård för barn och ungdom Järnvägarna Utbildningsdepartementetsområde Livsmedelssubventioner områdeBostadsdepartementets område 634 200 420 850 115 50 Återställande av kommunernas fullabeskattningsrätt av juridiska personer Totaleffekt på statsbudgeten:(A-hB) - (C + D) 2 1983/84. FiU1983/84:15 18 Den kommunala sektorn, kommuner ochlandsting, har en central roll att spela i kampen mot arbetslösheten. En störreexpansion av kommunerna krävs för att de skall kunna förbättra sin service ochordna flera fasta arbeten. kommunisterna har tidigare framfört all denkommunala beskattningsrätten fullt ut måste återställas. Detta förslag upprepasnu. Denna beskattningsrätt bör tills vidare utövas så att 60%av de inflytande medlen går till kommunerna enligt det förut gällandesystemet, medan av de inflytande medlen fördelas till särskilt utsattakommuner. Efterkrigstidens djupaste ochlängsta konjunkturnedgång nådde sin lägsta nivå /83. Ävenom konjunkturbilden är splittrad kan nu konstateras att länderna inomOECD-området, främst Iörenta staterna och , är inne i enkonjunkturuppgång. Efter det att produktionen för OECD-området helt stagneradeunder 1980-talets första år kan fill växten i bruttonafionalprodukten (BNP) förår 1983 uppskattas till 2,. förväntas tillväxten öka till drygt3%. med denna utveckling av produktionen har inflationen dämpats.Särskilt markerad har nedgången i prisstegringstaklen varit i de storaindustriländerna med undantag för . Även om tendensen till en vissökning av inflationen under nu pågående konjunkturuppgång kan förväntas ifrämst torde prisstegringstaklen i stort för totalt kommaatt ligga kvar nivå. Medan produktionstillväxten ökat och inflationen dämpats ide flesta har emellertid inneburit att arbetslöshetenökat ytterligare från en redan hög nivå. För är arbetslösheten nudrygt vilket innebär att nära 20 miljoner människor går utan arbete. År1984 förväntas arbetslösheten i ytterligare stiga till något . Utskottets bedömning av den internationella utvecklingensammanfattas i följande tre tabeller. Bruttonationalproduktens utveckling i OECD-området -1,9 3,0 -1,1 0,4 -0,4 3,3 3,3 1,2 1 FiU1983/84:15 19 Förentastaterna 5,8 4 5 FörbundsrepublikenTyskland 5,3 3 3,3 -9,5 10.6 11,5 - totalt 8,4 9,1 9,3 I utskottels bedömning av världsekonominsutveckling i anslutning till behandlingen av årets reviderade finansplan (FiU1982/83:50) framhöll utskottet att osäkerhetsmomenten i bedömningen främstkunde hänföras till - utformningen avden ekonomiska politiken i de stora , - ränteutvecklingeni , där ränteläget kan pressas uppåt till följd av en kraftig ökning av delfederala budgetunderskottet, - protektionistiskatendenser i världsekonomin orsakade av stigande arbetslöshet, - akutabetalningsproblem för skuldtyngda som kan medföra svåra störningar iväridshandeln, - minskad handelmed OPEC-länderna, eftersom ett bestående lågt oljepris medför attOPEC-ländernas importbenägenhel minskar, - växandeekonomiska problem i slatshandelsländerna innebärande minskad handel medOECD-länderna. Enligt utskottets mening utgör dessa faktorer alltjämt demest svårbedömda inslagen vad gäller varaktigheten och styrkan i nuvarandekonjunkturuppgång. Knappast på någon punkt har det skett en utveckling mot ökad stabilitet. Det kan nämnasatt när det gäller den internationella skuldkrisen kommer med stor sannolikhetden begärda förstärkningen av internationella valutafondens (IMF) likviditetatt godkännas av och övriga medlemsländer i fonden. Men deltainnebär endast en kortsiktig lösning av skuldproblemen. Den internationellaskuldkrisen kommer att bestå, och de finansiella problemen för de storaländerna i kan komma att ytteriigare förvärras. Den ekonomiska polifik som kommer att föras i de storaindustriländerna blir den avgörande faktorn för en fortsatt konjunkturuppgång.I har finans- och penningpolitiken varit expansiv sedan hösten1982. bedöms den ekonomiska politiken fortfarande förbli FiU1983/84:15 ' 20 Det snabbt växande bytesbalansunderskottet ochen tendens till högre inflation kan emellertid medföra alt den ekonomiskapolitiken återigen blir restriktiv. I de västeuropeiska länderna har emellertidfinanspolitiken förblivit restriktiv. Produktionsutvecklingen förutses bliväsentligt svagare och än i och . har efterfrågan hållils uppe genom en ökad privat konsumtion.Sparkvoterna har emellertid dragits ned till låga nivåer, och för återstoden avår 1983 och in på 1984 kan därför inte den privata konsumtionen förväntas gesamma bidrag till eflerfrågefillväxfen. Det är sannolikt att också den totala inhemskaefterfrågan som följd härav försvagas.