bet · G701SfU2 · 1983-12-31 00:00:00 — I motion 1982/83:383 av RuneTorwald (c) och () hemställs att som sin mening gerregeringen till känna behovet av möjlighet för lokal försäkringskassa att ivissa fall kräva läkarintyg utfärdat av viss föreskriven läkare redan frånförsta dagen vid kommande sjukdomsfall. I motionen anges att den föreslagna åtgärden skulle varaverkningsfull såväl för att komma till rätta med missbruk av sociala förmånersom att i förekommande fall snabbt ge en sjuk person adekvat behandling förbesvären. och haryttrat sig över motionen. Till Försäkringskasseförbundets yttrande har fogatsyttranden från de allmänna försäkringskassorna i , ,, , , , , , ,, , , , , ,och län samt , och allmännaförsäkringskassor. Enligt 3 kap. 7 § lagen om allmänförsäkring (AFL) utgår sjukpenning vid sjukdom som förorsakar nedsättning avarbetsförmågan med minst hälften. kan, när det finns skäldärtill påfordra att nedsättning av arbetsförmågan styrks med läkarintyg.Riksförsäkringsverket har i kungörelsen RFFS 1979:16 om kontroll isjukförsäkrings- och föräldraförsäkringsärenden föreskrivit att åläggande förförsäkrad att förete läkarintyg får gälla tidigast fr. o. m. den sjunde dagenefter sjukanmälningsdagen. Undantag härifrån gäller dock i de fall en försäkradunder en tolvmånadersperiod uppburit sjukpenning vid sammanlagt sex tillfällenför än och utan att förete intyg av läkare. Idessa fall får ålägga den försäkrade att vid framtida sjukdomsfallförete läkarintyg då sjukpenning kan utgå. har enligt bestämmelser i m. fl.författningar en skyldighet att i vissa situationer se till attrehabiliteringsåtgärder vidtas. Enligt 2 kap. 11 § AFL skall sålunda när ersättning försjukhusvård utgivits eller eljest skälig anledningföreligger försäkringskas- 1 1983184.11 saml. SfU1983/84:2 2 san, i den utsträckning såföreskriver, undersöka om sådan åtgärd som är ägnad att förkorta sjukdomstideneller att eljest helt eller delvis förebygga eller häva nedsättning av denförsäkrades arbetsförmåga behöver vidtas, och om så är fallet, se till attlämplig åtgärd vidtas. Enligt 3 kap. 13 § AFL äger nämnda bestämmelse motsvarandetillämpning i fråga om sjukpenning. I 20 kap. 3 § första stycket c) AFL stadgas attersättningen må indragas eller skäligen nedsättas om den försäkrade vägrar attunderkasta sig undersökning av läkare eller att följa läkares föreskriftereller eljest gör sig skyldig till grov ovarsainhet ur hälsosynpunkt. Ilagrummets sista stycke stadgas att sjukpenning helt eller delvis kan förvägrasförsäkrad om han utan giltig anledning vägrar att underkasta sig åtgärd avbeskaffenhet som anges i 2 kap. 11 § AFL. En förutsättning för att dra insjukpenningen är då att den försäkrade erinrats om denna påföljd. För att få ett bättre underlag för bedömningen av rättentill sjukpenning har i samråd med socialstyrelsenfastställt ett nytt läkarintyg. De viktigaste ändringarna är att sjukskrivningsperiodenkan förlängas högst två gånger. Även vid förlängning skall uppgift om diagnosenanges på intyget. Vidare skall patientens arbetsuppgifter anges. Vid förstapåskriften skall läkaren fråga om patienten har varit sjukskriven av annanläkare under den senaste månaden. Detta skall noteras på intyget. Vidare skallanges hur patienten styrkt sin identitet. Intyget får i regel endast utfärdas efter personligundersökning av eller kontakt med patienten. Intyget skall innehålla deuppgifter som efterfrågas på blanketten. Utelämnande av eller ofullständigauppgifter kan innebära att behöver kontakta läkaren. Såväl somFörsäkringskasseförbundet avstyrker bifall till motionen. I yttrande lämnas inledningsvis enredogörelse för resultatet av en styrning av patienter till viss läkare somskett vid allmänna försäkringskassa. Kassan har redovisat att man i samband med utredningar harkommit i kontakt med försäkrade med hög och ökande sjukskrivning. Denna sjukskrivningbestod av både långa och korta sjukfall. Det fanns åven en tendens att sjukskrivasig hos många olika läkare och med skiftande diagnoser. Kassan kunde utskilja tre olika huvudgrupper; delsmissbrukare, dels personer med sociala problem och med ett för dem olämpligtyrke och dels personer med sociala problem i samband med arbetslöshet. I rehabiliteringssyfte har hänvisat deförsäkrade till speciella läkare. Kassan anvisade missbrukare till"missbruksläkare", perso- SfU1983/84:2 3 ner med arbetsmässiga problem till företagsläkare ocharbetslösa med sociala problem till resp. vårdcentral eller socialläkare. Innanden försäkrade kom i kontakt med läkaren hade kassan informerat denne om denförsäkrades sjukhistorik m. m. Beslut om hänvisning till viss läkare innebärför den försäkrade att sjukpenning i regel inte utges utan utredning, om intyguppvisas från annan läkare än den till vilken hänvisning skett. Kassan har gjort en systematisk studie av effekter somkunnat uppnås genom styrning till viss läkare när det gäller försäkrade av deovan nämnda kategorierna. Enligt denna studie synes verksamheten ha genomgåendepositiva effekter. Man kunde konstatera en minskad sjukfrånvaro för dessaförsäkrade. Flera hade erhållit arbete, fått annat lämpligare arbete, påbörjatarbetsmarknadsutbildning eller fått specialistvård. Läkare som var medicinska rådgivare i undersökningen varpositiva till kassans handläggning. Dock påpekades att för ett bättre resultatmåste väntetiden till olika rehabiliteringsåtgärder - hjälp med bostad och arbetem. understryker fortsättningsvis i sittyttrande att det åligger att vid varje sjukdomsfall prövarätten till sjukpenning med hänsyn till uppgifter på läkarintyget och omuppgifterna inte är fullständiga eller i övrigt otillräckliga besluta attfortsättningsvis fr. o. m. viss tidpunkt inte längre utge sjukpenning. Isamband med beslutet kan kassan också kräva att försäkrad uppsöker en speciellläkare eller styrka arbetsoförmågan. Utöver denna prövningunder pågående sjukfall har, anför verket, försäkringskassorna ingetförfattningsenligt stöd för att kräva intyg från speciellt angiven läkare ellerinstitution vid eventuellt kommande sjukdomsfall. Verket erinrar om att denna bedömningdelats av justitieombudsmannen . i har ocksåunder senare tid modifierat sina rutiner för styrning av patienter och åläggernumera inte försäkrade att förete läkarintyg tidigare än vad som medges avsjukkontrollkungörelsen. Av betydelse är också att kassan inte ställer ettabsolut krav på att läkarintyg skall företes från den anvisade läkaren ellerkategorier av läkare. Det anges klart för den försäkrade att också intyg frånandra läkare kan godtas, men då efter särskild utredning - en utredning somöverensstämmer med sådana utredningar av sjukpenningrätten som skall kunnagöras i normalt förekommande ärenden. En förutsättning för denna typ avhandläggning är också att en noggrann och allsidig utredning företas i varjesärskilt fall. Enligt bedömning innebär detta att dethar varit möjligt att anpassa rutinerna till det gällande regelsystemet. Någotbehov av författningsändringar torde därför inte föreligga för den i Göteborgbedrivna verksamheten. Verket anser dock att frågan kan leda till en mera allmändiskussion och anför: SfU1983/84:2 4 I olika undersökningar har påvisatsatt personer med hög korttidsfrånvaro och långtidssjuka personer har en viss överdödlighetoch en förhöjd risk för att bli förtidspensionerade. Relativt ofta finns fördessa personer alkohol-och narkotikaproblem med i bilden. Vad som i ett kortareperspektiv verkar vara en serie av diffusa bagatellartade sjukdomar kan i ettlängre perspektiv vara en indikation på förändringar av sociala förhållandenoch psykisk hälsa. Alkohol- och narkotikamissbrukares sjukdomsbild torde oftaha en sammansatt bakgrund och det är inte bara medicinska bedömningar somerfordras. De torde ofta sakna motivation för adekvat behandling. finnsbehov av olika kompletterande och stödjande åtgärder från flera samhällsorgansamtidigt. Till försäkringskassornas lokalkontor finns lokalarehabiliteringsgrupper knutna. I dessa grupper är representanter för försäkringskassa,arbetsförtnedling, sjukvård, socialvård och frivård företrädda. Den lokala"rehagruppen" skall utgöra ett organ för samarbete mellan myndigheteri ärenden av mer komplicerad natur. Tanken är att man skall diskuterarehabiliteringsinsatser, komma överens om en plan för de åtgärder som ärnödvändiga och besluta om ansvarsfördelning av planerade åtgärder. När detgäller missbrukare torde det ofta vara viktigt att den medicinskarehabiliteringen knyts till en bestämd läkare eller klinik. När det gälleralkohol- och narkotikamissbrukare torde det samarbete och de samordningsmöjligheterde lokala rehagrupperna erbjuder vara mycket ändamålsenliga. Vad som sagts härgäller givetvis också flera andra sjukdomsgrupper. I dessa fall är det kassorna som har denstörsta möjligheten att uppmärksamma stödbehovet på ett tidigt stadium. Dettorde också få anses att det ligger väl i linje med kassornas uppgifter enligt2 kap. 11 § AFL och de lokala rehagruppernas roll att medverka till åtgärder somsyftar till en konstruktiv och ändamålsenlig vårdgivarkontakt för försäkradesom har särskilda medicinska och sociala stödbehov och som, om de inte fårsådana kontakter, sannolikt får ett försämrat hälsotillstånd och störreframtida behov av ersättning från socialförsäkringen. Om man därvid finner attdet skulle vara lämpligt att medverka till en ändamålsenlig läkarkontakt måstesjälvfallet den läkare som den försäkrade hänvisas till ges tillfälle tillinflytande på kassans bedömning och informeras om den försäkrades sjukhistorikm. Detta är alltså en helt annan åtgärd med klartrehabiliterande syfte än en sådan kontrollåtgärd som motionen aktualiserar. Detbör också uppmärksammas att det ofta är avgörande förrehabiliteringsresultatet att den försäkrade i fråga själv är motiverad för deåtgärder som planeras och att han är införstådd med vad dessa innebär. på området får åtgärder av det här aktuella slaget vidtas avförsäkringskassan först efter samråd med den försäkrade. Blir den försäkrade efter en åtgärd enligt ovansjukskriven, får kassan på vanligt sätt pröva rätten till sjukpenning medhänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Uppgifter av betydelse ärexempelvis sjukdomens art och om den försäkrade deltar i de eventuellarehabiliteringsåtgärder som överenskommits. Också vid akut somatisk sjukdom ärdet ofta lämpligt att den försäkrade fortfarande besöker den"anvisningsläkare" som behandlar den ursprungliga sjukdomen. Omsjukskrivning sker av anvisningsläkaren torde kassans bedömning avsjukpenningrätt m. m. kunna göras utan någon särskild utredning. Omsjukskrivning däremot sker av annan läkare får detta inte föranleda att denförsäkrade automatiskt utesluts från rätt till sjukpenning, men det torde iallmänhet vara erforderligt med en särskild utredning. Denna utredning kan t.ex. leda till beslut att med stöd av 3:7 AFL inte utge SfU1983/84:2 5 sjukpenning eller att med stöd av 20:3 dra in eller sättaned sjukpenningen eller att hänvisa den försäkrade till annan läkare förmedbedömning. Utredningen kan naturligtvis också leda till att man finnerrätten till sjukpenning styrkt trots att intyg utfärdats av annan läkare änanvisningsläkaren. Det kan här erinras om att det nya läkarintyg som håller påatt tas i bruk är utformat så att detta slags utredning och kontakten medintygsutfärdande läkare skall kunna underlättas. Möjlighet finns förförsäkringskassorna att i pågående sjukfall föreskriva att försäkrade skallvisa läkarintyg från viss läkare eller viss kategori av läkare. Detta kan skeom kassan exempelvis finner att en specialistundersökning eller medbedömning avannan läkare behövs som underlag för bedömning av sjukpenningrätten. Som framgår av det föregående kan kassorna vidare undervissa förutsättningar föreskriva att den försäkrade skall förete läkarintygredan fr. o. m. den första sjukpenningdagen. Det administrativa förfarandet föratt få impulser till prövning av detta slags ärenden har efter en översyn inomverket ändrats . Verket avser också att se övertillämpningskungörelsens bestämmelser om under vilka förutsättningar intyg fårbegäras tidigare än fr. o. m. sjunde dagen efter insjuknandedagen. Enligt motionen borde det skapas formella möjligheter förlokal försäkringskassa att i vissa fall kräva läkarintyg utfärdat av vissföreskriven läkare vid kommande sjukdomsfall. Somtidigare anförts behövs någon sådan åtgärd inte för att det i motionen åsyftadekontrollbehovet skall uppnås vad gäller den i bedrivna verksamheten.Visar också en fortsatt utvärdering att åtgärderna är ändamålsenliga och hargoda effekter i olika avseenden bör det övervägas om generella rekommendationerrörande detta slags verksamhet - efter visst utvecklingsarbete - skall införasför försäkringskassorna. Det kan därvid bl. a. bli aktuellt att rekommenderaatt lokal rehagrupp alltid skall behandla denna typ av ärenden. Även Försäkringskasseförbundetanser att nuvarande regler är tillräckliga för att uppnå den målsättning somframförts i motionen. En förutsättning är framhåller förbundet att tillräckligaresurser kan avsättas för bevaknings- och kontrollfunktionerna. Det nyaläkarintyget ger också, enligt förbundets mening, kassan och läkaren bättremöjligheter än tidigare att observera fall där försäkrade missbrukarförsäkringen genom byte av läkare. Förbundet anser att det finns anledning attavvakta såväl effekterna av det nya läkarintygsformuläret somriksförsäkringsverkets behandling av frågan om läkarintygsföreläggande förbehandling innan andra åtgärder vidtas. Krav på att den försäkrade skallförete läkarintyg för att styrka rätten till sjukpenning inträder i regel förstfr. o. m. den sjunde dagen efter sjukanmälningsdagen. kan dock i de fall en försäkrad under entolvmånaders-period uppburit sjukpenning vid sammanlagt sex tillfällen förkortare tid än och utan att förete läkarintyg ålägga denförsäkrade att vid SfU1983/84:2 6 framtida sjukdomsfall förete läkarintyg från den förstadagen då sjukpenning kan utgå. Vidare har möjlighet att under pågåendesjukfall kräva att den försäkrade skall låta sig undersökas av en avförsäkringskassan angiven läkare. Bestämmelserna om läkarintyg vid sjukskrivning hartidigare från försäkringskassehåll i vissa fall tillämpats så attförsäkringskassan föreskrivit att läkarintyg från en av kassan angiven läkarevid framtida sjukdomsfall skall företes fr. o. m. första sjukpenningdagen.Förfarandet har emellertid av justitieombudsmannen ansetts sakna stöd igällande lagstiftning, en bedömning som delats av . I den förevarande motionen 1982/83:383 av ochElving framhålls att den verksamhet som tidigare bedrivits vid ettlokalkontor i med krav på läkarintyg utfärdade av speciella läkareredan från första sjukpenningdagen visat att de föreslagna åtgärderna varitmotiverade och ändamålsenliga. Motionärerna anser att försäkringskassorna bordefå möjlighet att vidta åtgärder av angivet slag för att komma till rätta medmissbruk av försäkringen och för att kunna se till att en sjuk person snabbtfår adekvat behandling för sina besvär. De begär ett tillkännagivande häromtill regeringen. Såsom framgår av den inledningsvis lämnade redogörelsenhar och avstyrkt bifall tillmotionen med hänvisning till att man inom nu gällande regelsystem bör kunnauppnå motionens målsättning. Utskottet delar denna bedömning. Såsom framhållitsfrån remissinstanserna kommer det nya formuläret för läkarintyg vidsjukskrivning, som används fr. o. m. innevarande höst, att förbättra underlagetför bedömning av rätten till sjukpenning. Därmed får försäkringskassorna ochläkarna bättre möjligheter inte bara att förhindra ett eventuellt missbruk avförsäkringen utan också att sätta in adekvata behandlings-ochrehabiliteringsåtgärder. Av riksförsäkringsverkels yttrande framgår också atten modifierad verksamhet med läkarintygsföreläggande utan ett absolut krav påatt intyget skall företes från den anvisade läkaren eller kategorier av läkarenumera tillämpas vid i . Därmed har det varit möjligtatt anpassa rutinerna till gällande regelsystem. Om en fortsatt utvärdering avåtgärderna visar att dessa varit ändamålsenliga och har goda effekter i olikaavseenden anser verket att man bör överväga att införa generella rekommendationeri frågan till försäkringskassorna. Verket har också för avsikt att se övertillämpningskungörelsens bestämmelser om under vilka förutsättningar intyg fårbegäras tidigare än fr. o. m. sjunde dagen efter insjuknandedagen. Med hänsyntill det anförda och till vad framhållit i sin allmännadiskussion (s. 4 och 5 ovan) om möjligheter att inom ramenför nuvarande lagstiftning akfivt medverka till att en rehabilitering av enförsäkrad kommer till stånd SfU1983/84:2 7 anser utskottet att någon åtgärd med anledning av motion383 inte är påkallad. attriksdagen avslår motion 1982/83:383. Närvarande: (), (), DorisHåvik (s), (), (), (), Lars-ÅkeLarsson (s), (), (), (), SiriHäggmark (m), (), Margö (vpk), () och (). minab/gotab 1983 77069