bet · G701SfU4 · 1983-12-31 00:00:00 — Problemen med dessa anknytningsfall fortsatte dock ochantalet fall i vilka det fanns anledning att misstänka att det rörde sig om enkonstruktion ökade snabbt. införde invandrarverket enordning som generellt innebär en uppskjuten invandringsprövning för de s. k.snabba anknytningarna, dvs. sådana anknytningar som har uppkommit omedelbartföre eller efter inresan. Även om förhållandet från början varit seriöst skalldetta inte längre medföra rätt till fortsatt tillstånd, om förhållandet sedanupphör. Har förhållandet varat endast anses sökanden därigenom inte haförvärvat så stark anknytning till att denna anknytning skall utgöragrund för fortsatt tillstånd. beräknades ca 4 000 personer ha erhållittillstånd på grund av äktenskap eller sammanboende. Mot denna bakgrund beslötinvandrarverket att den som beviljats tillstånd på grund av en snabbanknytning inte skulle accepteras som invandrare förrän efter två årstillstånd. Frågans tidigare behandling i I sitt betänkande 1979/80:27 om enny utlänningslag behandlade arbetsmarknadsutskottet flera motioner som tog uppproblemen med skenäktenskap och uppskjuten invandringsprövning. a. att ordningen med uppskjuten invandrarstatus inneburitproblem i vissa fall. Oin en seriös relation upplöstes inom tvåårsperiodenkunde detta medföra att den utländska parten inte fick förlängtuppehållstillstånd. Detta innebar enligt utskottets mening problem t. ex. förkvinnor som tvingades återvända till länder där skilsmässor inte accepteras ochdär frånskilda har låg status. Utskottet fortsatte (s. 41): SfU1983/84:4 11 Principen med uppskjuteninvandrarstatus har som sagts tillkommit för att stävja det missbruksom förekommer genom att en utlänning under skydd av ett tillfälligt äktenskapeller samboende söker få rätt att bosätta sig här i landet. Enligt utskottetsuppfattning kan man inte avstå från att behålla systemet med att under deförsta åren ge uppehållstillstånd för endast , men självfallet börtillämpningen vara sådan att enskilda personer såvitt möjligt inte kommerikläm. Utskottet godtar vad som anförs om principen att uppehållstillstånd skallbeviljas före inresan även när det gäller fall av äktenskap eller samboende. Utskottet strök under vikten av envarsam tillämpning och anförde (s. 41 f.): Reglerna bör alltså inte få verkaautomatiskt utan myndigheterna måste från en humanitär utgångspunkt beaktaomständigheterna i de enskilda fallen. En sådan tillämpning ligger i linje medvad statsrådet deklarerat i en interpellationsdebatt förraåret. Utskottet räknar med att regeringen noga följer utvecklingen och vidbehov vidtar åtgärder. Frågan om fortsattuppehållstillstånd för kvinnor från upplösta relationer var föremål för en nyinterpellationsdebatt (RD prot. 1981/82:80). Dåvarandeinvandrarministern uttryckte därvid stor förståelse för dessakvinnors problem och uttalade att större hänsyn skulle tas till bl. a. deproblem som kan uppkomma om de frånskilda kvinnorna tvingas återvända tillhemlandet. Vidare skulle större hänsyn tas till orsakerna till att dessakvinnor vill bryta upp ur äktenskapet. Dessa uttalanden har sedermera följts upp med enrekommendation till polismyndigheterna från invandrarverket beträffandeutredningarna i ärenden där det är fråga om upplösta anknytningar. Med anledning av tre motioner behandladearbetsmarknadsutskottet i betänkandet AU 1982/83:3 ånyo frågan om uppehållstillståndför frånskilda invandrarkvinnor. Utskottet hyste stor förståelse för de problem som togsupp i motionerna och noterade med stor tillfredsställelse att en annan ochmjukare praxis tillämpas i dessa situationer. erinrade utskottet om attde frågor som tagits upp i motionerna behandlades inom invandrarpolitiskakommittén. Motionerna borde därför enligt utskottets enhälliga mening inteföranleda någon åtgärd. Invandrarpolitiska kommitténbehandlar i sitt betänkande (SOU 1983:29), Invandringspolitiken - Förslag,principerna för tillståndsgivningen vid snabba anknytningar. att det inte är möjligt att avstå från den ordning som i daggäller. Frågan om längden av prövotiden och därmed den uppskjutnainvandringsprövningen bör enligt kommittén bestämmas av regeringen ochkommittén menar att en så som gäller i normalfallet, dvs. tvåår, bör uppfattas som en maximitid. SfU1983/84:4 12 Den normaltid som sålunda kan komma att fastställas börenligt kommittén kunna frångås med hänsyn till omständigheterna i det enskildafallet. Om förhållandet upphör bör enligt kommitténs uppfattningtiden för vistelsen inte ensam avgöra ärendets utgång. Hänsyn bör tas tillsamtliga omständigheter i varje enskilt fall, främst om det finns gemensamtbarn i förhållandet. Situationen i hemlandet för den som är utvisningshotadsamt i vilken utsträckning vederbörande funnit sig till rätta i arbetslivet ochi det svenska samhället i övrigt bör beaktas. Invandrarpolitiska kommitténs betänkande bereds som nämntsf. n. inom (). I betänkandet behandlas fyramotioner som väckts under den allmänna motionstiden vid /83 ochdärefter remitterats till arbetsmarknadsutskottet. Sedan den 18 maj1983 beslutat att överflytta handläggningen av bl. a. utlänningsfrågorna frånarbetsmarknadsutskottet till socialförsäkringutskottet (KU 1982/83:31) har motionerna,som alla har anknytning till utlänningslagen, överlämnats tillsocialförsäkringsutskottet. Utvisning på grund av brott En utlänning kan enligtutlänningslagen (40-42 §§) utvisas ur riket om han har begått ett brott påvilket kan följa fängelse . Som ytterligare förutsättning gälleratt det skall föreligga risk för fortsatt brottslig verksamhet eller attbrottet är så allvarligt att han inte bör få stanna kvar. Utvisning på grund avbrott beslutas av den domstol som handlägger brottmålet. När domstolenöverväger utvisning skall den ta hänsyn till utlänningens levnads-ochfamiljeförhållanden samt till hur länge han har vistats i . En utlänning som hade permanent uppehållstillstånd sedanminst när åtalet väcktes eller som då var bosatt i riket sedan minst treår får utvisas bara om det föreligger synnerliga skäl. För medborgare i ettannat nordiskt land har vistelsetidens längd satts till innan denbegränsning inträder som ligger i synnerliga skäl. Ett sådant skäl kan vara attbrottsligheten är särskilt allvarlig. m. fl. yrkar i motion 1982/83:180 att enutlänning som har begått ett allvarligt brott skall utvisas om inte särskildaskäl talar för att han likväl skall få stanna kvar. Motionärerna anser att nuvaranderegler är alltför restriktiva när det gäller möjligheterna att utvisa personersom har begått allvarliga brott. I motionen påtalas att utlänningar begår brotti förhållandevis stor utsträckning. Dessutom hänvisas i motionen till tvåutslag från högsta domstolen där rekvisitet"synnerliga skäl" och betydelsen av vistelsetidens längd prövats.Inte i något av dessa fall beslöt högsta domstolen om utvisning. SfU1983/84:4 13 Nuvarande utlänningslag trädde ikraft . Av förarbetena till lagen framgår att en strävan bakomreformarbetet var att ge invandrarna en bättre status och så långt möjligtlikställighet med den inhemska befolkningen. Som ett led i denna strävan skullemöjligheterna att utvisa utlänningar som etablerat sig i begränsas.Samtidigt betonades att det svenska samhället måste kunna skydda sig motpersoner som missbrukar rätten att vistas här genom att begå allvarliga brott.Sådana personer skulle inte ha någon självklar rätt att få vara kvar i landet. De nya utvisningsbestämmelserna innebar främst attmöjligheterna att utvisa utlänningar på grund av brott inskränktes beträffandeden som fått en fastare anknytning hit. betonades att den praktiskabetydelsen av en ändrad tidsgräns inte skulle överdrivas. Vid den slutligasaminanvägning-en av de omständigheter som avgör om en utvisning skall ske harde som har vistats i landet en svagare ställning än de som bott häri . Avgörande för frågan om sänkningen av tidsgränserna vardet allmänna invandrarpolitiska skälet att särregler för invandrare i störstamöjliga utsträckning borde undvikas. Utskottet anser att de invandrarpolitiska skälen motsärregler för invandrare alltjämt har stor bärkraft i förevarande hänseende.Det är emellertid såsom arbetsmarknadsutskottet också uttalat (AU 1979/80:27och AU 1981/82:3) viktigt att regeringen följer utvecklingen av praxis på oinrådet. finns endast ett fåtal avgöranden i högstainstans. Eftersom det i varje mål där domstolen överväger utvisning sker enprövning av många omständigheter som kan påverka utvisningsfrågan anserutskottet att man inte kan dra några generella slutsatser av denhittillsvarande tillämpningen av lagstiftningen. Utskottet avstyrker på grundav det anförda bifall till motion 180. Handläggningen av vissa utvisningsärenden Ett beslut om utvisning på grund avbrott kan upphävas under vissa omständigheter. Enligt 71 § utlänningslagen kanett sådant beslut upphävas av regeringen om den finner att beslutet inte kanverkställas eller att det annars finns skäl för att beslutet inte längre skallgälla. I stället för att upphäva beslutet kan regeringen medge att utlänningenfår uppehålla sig här i riket trots beslutet om utvisning. Möjligheten attupphäva beslutet eller medge att utlänningen får vara kvar trots beslutetgäller antingen beslutet har verkställts eller inte. Skäl för att upphäva ett utvisningsbeslut kan varaverkställighetshinder eller att utlänningen har stark anknytning till . och påtalar i motion1982/83:824 olägenheterna för den enskilde när regeringsbeslutet inteföreligger för frigivningen. För den som drabbas av en sådansituation innebär väntandet inte bara en psykisk press. Om beslutet blirpositivt för SfU1983/84:4 14 sökanden finns ingenting förberett för att utlänningenskall kunna återgå till ett normalt liv i . Även om det rörsigomettfåtal ärenden måste ärenden av detta slag prioriteras, framhållermotionärerna. De hemställer därför att som sin mening ger regeringentill känna vad som anförts i motionen om handläggningen av nämnda ärenden. Ärenden om upphävande av utvisningsbeslut bereds iflertalet fall inom ochmedborgarskapsärenden. När ett ärende inte kommer under regeringens prövning somett verkställighetsärende överlämnat från invandrarverket prövas det efter enansökan från utlänningen själv. Den vanligaste grunden som åberopas för ett upphävande avett utvisningsbeslut är att utlänningen uppger sig ha stark anknytning tillSverige. Utskottet har erfarit att det inte sällan händer attansökningar ges in till departementet före den aktuellafrigivningsdagen. Sådana ansökningar behandlas alltid med förtur inom denhandläggande enheten. Det kan t. ex. bli nödvändigt att fatta ettinterimistiskt beslut enligt 75 § utlänningslagen, vilket innebär attverkställigheten inte skall ske förrän regeringen har avgjortärendet..Beredningen av ärendet kan av naturliga skäl inte alltid avslutas inomkort tid. måste nämligen ansökningen kompletteras med en utredning omutlänningens aktuella levnadsförhållanden och kontakter tas med den uppgivnaanknytningen. Dessa ansökningar remitteras normalt till invandrarverket medbegäran om utredning och yttrande. Enligt utskottets mening är det självfallet angeläget attansökningar från utlänningar om upphävande av utvisningsbeslut eller tillståndatt vistas här i riket trots ett utvisningsbeslut behandlas skyndsamt så attbesked kan lämnas före frigivningen. Om utlänningen skall vara kvarhär är det viktigt att kunna påbörja planeringen för atterhålla arbete och eventuellt bostad efter frigivningen. När ansökningen ges ini rimlig tid före frigivningen torde det heller inte vara några störresvårigheter att få fram ett beslut . Problem uppkommer först dåansökningen ges in före frigivningen. Trots den förtursbehandling somsker i departementet av sådana ansökningar kan av tidsskäl ett beslut iutvisningsfrågan inte alltid föreligga vid frigivningen. Eftersom det är utlänningen själv som ansöker omupphävande av utvisningsbeslutet synes problemet enligt utskottets meningnärmast bottna i att utlänningen inte har tillräcklig kännedom om ordningen förhandläggningen av ansökningen. Utskottet förutsätter att regeringen uppmärksammardetta problem och verkar för att berörda instanser - i de fall det kan bliaktuellt med en ansökan om upphävande - ser till att information lämnas i godtid före frigivningen till den intagne om möjligheten att få utvisningsbeslutetprövat av regeringen. Någon särskild åtgärd utöver det anförda är enligtutskottets mening inte erforderlig med anledning av motion 824. SfU1983/84:4 15 Avvisning av utlänningar, m. m. Avvisning kan enligt utlänningslagenske på antingen formell grund (28 §), dvs. att utlänningen saknar pass ellertillstånd till inresa och vistelse i landet, eller materiell grund (29 §). Enmateriell avvisningsgrund kan vara brist på medel för vistelsen här. Avvisning på formell grund kan endast ske vid utlänningensankomst hit eller inom därefter. Om utlänningen inte harinresebehandlats kan avvisning även ske vid den första kontakten medpolismyndigheten eller inom därefter. Avvisning på materiell grund kan alltid ske inom tremånader från ankomsten oberoende av när utlänningen haft kontakt medpolismyndigheten. Avvisning på formell eller materiell grund får aldrig skesenare än efter ankomsten. Ett avvisningsbeslut som fattats vidutlänningens ankomst hit eller inom därefter skall enligt 83 §verkställas oberoende av om besvär anförs. Detsamma gäller avvisningsbeslut somhar meddelats när en utlänning, vars rätt att resa in i landet inte har prövatsvid ankomsten hit, första gången kommer i kontakt med polismyndigheten ellerinom därefter. Den nuvarande möjligheten att besluta om avvisning och attverkställa ett sådant beslut tillkom . kunde avvisning påformell grund ske endast vid ankomsten eller "därefter".Ändringen föranleddes av en framställning från invandrarverket som framhöll attutlänningar som kom till utan tillstånd undvek att ta kontakt medpolismyndigheten för att på så sätt undgå riskenför att ett eventuellt avvisningsbeslut skulle verkställas. I motion 1536 av och i yrkande 1 att tremånadersgränsen skall slopas helt. Motionärernaframhåller att erfarenheten pekar på att överskridandet av tremånadersgränsennästan alltid görs medvetet. Rättssäkerheten torde enligt motionärerna varatryggad inom ramen för de bestämmelser som gällerom polismyndighetens skyldighetatt överlämna ärendet till invandrarverket när politiska skäl åberopas. Motionsyrkanden av liknande slag har tidigare behandlatsav arbetsmarknadsutskottet (AU 1979/80:27 och 1982/83:3). I sistnämndabetänkande framhöll arbetsmarknadsutskottet att det fanns skäl att avvaktainvandrarpolitiska kommitténs överväganden i frågan. föreslår i betänkandet SOU1983:29, Invandringspolitiken - Förslag, ett upphävande av de tidsgränser somi dag gäller för polismyndighetens möjligheter att meddela och verkställa avvisningsbeslut.Har sökanden vistats i än skall polisen kunnabesluta om utvisning. Utvisningsbeslutet skall verkställas utan hinder avanförda besvär. Kommitténs förslag bereds f. n. inom . Utskottetanser att resultatet av pågående beredningsarbete bör avvaktas SfU1983/84:4 16 och att motion 1536 i nu berörd del därför inte börföranleda någon åtgärd. Påföljd vid förhindrande av verkställighet Den som försöker hindraverkställigheten av ett beslut om avvisning eller utvisning kan enligt 96 §utlänningslagen dömas till fängelse i högst , eller, när omständigheternaär mildrande, till böter. Gärningen är straffbelagd om den har förövats ivinningssyfte. Bestämmelsen trädde i kraft (prop.1981/82:146, AU 1982/83:3, rskr 43). hade föreslagit att åtgärder somavsåg att förhindra verkställigheten av avlägsnandebeslut generellt bordestraffbeläggas. Från straffansvar skulle undantag göras för rnake, barn, föräldraroch syskon. I propositionen framhölls bl. a. att kunskaperna omproblemets omfattning och om orsakerna var begränsade. Det ansågs emellertidangeläget att kunna ingripa mot vissa yttringar som döljandet av avvisade ellerutvisade personer kunde komma att ta sig. Förslaget begränsades tillkriminalisering av sådana åtgärder för att hindra verkställigheten som vidtas ivinningssyfte. I motion 1536 av och i yrkande 2 att den som genom att dölja en utlänning eller på annatsätt försöker hindra verkställigheten av ett avlägsnandebeslut skall kunnadömas till böter eller fängelse, dock med undantag för anhöriga. Motionärernaanser att den nuvarande påföljdsbestämmelsen innebär ett betydande avsteg frånvad utlänningslagkommittén föreslagit och de menar att bestämmelsen kan bidratill att undergräva respekten för gällande lagar. Ett motionsyrkande av liknande slag behandlades avarbetsmarknadsutskottet (AU 1982/83:3) i samband med behandlingen avproposition 1981/82:146. I betänkandet framhöll utskottet att det varbeklagligt att i landet boende personer aktivt medverkar till att utlänningarhåller sig gömda för att undgå ett eventuellt avlägsnandebeslut eller för atthindra verkställigheten av ett sådant beslut. Vid överväganden omstraffpåföljder i detta sammanhang ansåg utskottet att man borde beakta att detfinns stora variationer beträffande motiven för ett aktivt ingripande i syfteatt hindra verkställigheten. I de fall en person ingriper av tvingande medmänskligabevekelsegrunder ansåg utskottet att andra medel än straffpåföljd bordetillgripas, främst informationsåtgärder. Den framtida utvecklingen fick visa omsådana åtgärder var tillräckligt effektiva, framhöll arbetsmarknadsutskottet. Den nu aktuella bestämmelsen har varit i kraft mindre änett år. Enligt utskottets mening måste därför erfarenheterna av den nyalagstiftningen avvaktas. Utskottet kan sålunda inte tillstyrka någon lagändringi enlighet med vad som föreslagits i motion 1536 i nu berörd del. SfU1983/84:4 17 Uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning Make/maka till den som är bosatt iSverige beviljas regelmässigt uppehålls-och - om så erfordras -arbetstillstånd. Denna ordning gäller oavsett om den make som bor här i riketär svensk medborgare eller inte. Sammanboende under äktenskapsliknande formerjämställs med äktenskap. Om emellertid äktenskapet eller sammanboendet haruppkommit före eller efter inresan tillämpas en ordningmed s. k. uppskjuten invandrarstatus. För de senare fallen gäller att tillståndet skall varaklart innan utlänningen reser hit för bosättning. Om äktenskapet har ingåttseller sammanboendet etablerats här i landet får utlänningen normalt resa ut urSverige och göra sin ansökan från hemlandet. En förutsättning för att få tillstånd är att parterna kangöra sannolikt att det rör sig om ett seriöst förhållande och inte ettskenförhållande som har tillkommit för att hjälpa någon att få uppehållstillstånd.Ordningen med uppskjuten invandrarstatus innebär att sökanden vanligen beviljasfyra tillstånd om vartdera han erhåller status sominvandrare. uppkom problemen medskenförhållanden i syfte att kringgå bestämmelserna för invandring. På grundhärav började invandrarverket att ge korta tillstånd när en s. k. snabbanknytning åberopades. infördes ordningen med uppskjuteninvandrarstatus för de snabba anknytningarna. Denna ordning innebär att även omförhållandet från början varit seriöst skall detta inte utan vidare medförarätt till fortsatt tillstånd om förhållandet sedan upphör. m. fl. kritiserar i motion 1982/83:683(yrkande 3 d) tillämpningen av tvåårsregeln när det gäller invandrarkvinnorsom skiljer sig. Motionärerna anför att tillämpningen i vissa fall inte skettenligt intentionerna. De anser att frånskilda invandrarkvinnor behöver ettförstärkt rättsskydd och begär ett tillkännagivande härom till regeringen. Ordningen med uppskjuten invandrarstatus har vid fleratillfällen behandlats i mot bakgrund av de problem det kan innebäraatt den utländska parten inte får förlängt uppehållstillstånd när enförbindelse upplöses inom tvåårsperioden. behandlade ibetänkandet AU 1979/80:27 flera motioner som tog upp problemen medskenäktenskap och uppskjuten invandringsprövning. Utskottet underströk viktenav en varsam tillämpning av de uppställda reglerna och framhöll att de intefick verka automatiskt utan myndigheterna måste beakta omständigheterna i deenskilda fallen från en humanitär utgångspunkt. Utskottet räknade med att regeringen noga följdeutvecklingen och vid behov vidtog åtgärder. Frågan om fortsattuppehållstillstånd för kvinnor från upplösta relationer har därefter varitföremål för en interpellationsdebatt . Dåvarandeinvandrarministern uttalade därvid att större hänsyn skulle tastill bl. a. de problem som kan SfU 1983/84:4 18 uppkomma när de frånskilda kvinnorna tvingas återvändatill hemlandet. Vidare skulle större hänsyn tas till orsakerna till attkvinnorna i fråga vill bryta upp ur äktenskapet. I arbetsmarknadsutskottets betänkande AU 1982/83:3behandlades ånyo ett antal motioner som rörde frågan om fortsattuppehållstillstånd för frånskilda invandrarkvinnor. Utskottet noterade därvidmed tillfredsställelse att en annan och mjukare praxis tillämpades. Samtidigterinrade utskottet om att de frågor som tagits upp i motionerna behandlades avinvandrarpolitiska kommittén. Motionerna borde därför inte föranleda någonåtgärd. behandlar i sitt betänkandeSOU 1983:29, Invandringspolitiken - Förslag, även principerna förtillståndsgivningen vid snabba anknytningar. Sammanfattningsvis anser kommitténatt det inte är möjligt att avstå från den ordning som gäller . Frågan omlängden bör bestämmas av regeringen. En så som f. n.gäller, dvs. , bör uppfattas som en maximitid. Den normaltid som kankomma att fastställas bör kunna frångås med hänsyn till omständigheterna i detenskilda fallet. Om förhållandet upphör bör enligt kommittén tiden förvistelsen inte ensam avgöra ärendets utgång. Hänsyn bör tas till samtligaomständigheter i varje enskilt fall, främst om det finns gemensamt barn iförhållandet. Situationen i hemlandet för den utvisningshotade samt i vilkenutsträckning vederbörande har funnit sig till rätta i arbetslivet och i detsvenska samhället i övrigt bör beaktas. Invandrarpolitiska kommitténs betänkande bereds som nämntsf. n. inom . Med hänsyn till det anförda är utskottet inte berett attnu göra något annat uttalande med anledning av motionsyrkandet än att utskottetunderstryker nödvändigheten av speciell varsamhet vid behandlingen avifrågavarande ärenden. 1. beträffandeutvisning på grund av brott att avslår motion 1982/83:180, 2. beträffandehandläggningen av vissa utvisningsärenden att avslår motion1982/83:824, 3. beträffandeavvisning av utlänningar, m. m. attriksdagen avslår motion 1982/83:1536 yrkande 1, 4. beträffande påföljd vidförhindrande av verkställighet att avslår motion 1982/83:1536 yrkande 2, SfU1983/84:4 19 5. beträffandeuppehållstillstånd på grund av familjeanknylning att avslår motion1982/83:683 yrkande 3 d. Närvarande: (), (), BörjeNilsson (s), (), (), (),(), (), (), (), Margö (vpk), (), (), IngerHestvik (s) och (). minab/gotab 1983 77129