bet · G701JuU24 · 1983-12-31 00:00:00 — Som framgått av redogörelsen i det föregående är detförenat med stora svårigheter att uppdaga och ulreda sådana överträdelser avIrafikbrotlsla-gen som innebär all föraren har varit påverkad av annat änalkohol; bl. a. är kunskaperna om vilka preparat som - ensamma eller ikombinationer -kan försämra körförmågan ofullständiga, och tillräckligtutvecklade analysmetoder för att praktiskt kunna bestämma koncentration avandra än ett fåtal ämnen i kroppen finns ännu inte. Problem som hänger sammanmed de nu behandlade frågorna rörande påverkade förare i trafiken är aktuellasåväl i som på många andra håll i världen, och de är fortlöpandeföremål för forskning och utvecklingsarbete. Mot denna bakgrund anserutskottet, som inte tar ställning till frågan om det är lämpligt all införa ensådan gräns som motionärerna förespråkar, att det saknas anledning förriksdagen alt ta sådana initiativ som begärs i motionerna. Utskottet avstyrker därför bifall till motionerna 760 och2179 såvitt nu är i fråga. Blodprovstagning m. m. I motion 601 kritiseras detförhållandet att blodprov i samband med misstanke om raltonykterhelsbrolt fårtas av endast läkare eller legitimerade sjuksköterskor. Motionärerna anser attprovlagning bör få ulföras även av laboratorieassistenter. JuU1983/84:24 II Enligt 28 kap. 12 §rättegångsbalken (RB) fär kroppsbesiklning företas på den som skäligen kanmisslänkas för brott vara fängelse kan följa. Enligt 4 § trafikbrottslagen(1951:649) kan på brotten rattfylleri och rattonykterhet följa fängelse. Vidkroppsbesiklning får del las blodprov och ulföras annan undersökning som kanske ulan nämnvärt men. 1 28 kap. 13 § RB föreskrivs att blodprov inle får lasav annan än läkare eller legilimerad sjuksköterska. Annan mer ingåendeundersökning får ulföras endast av läkare. 1 fråga om urinprov finns ingen behörighet särskiltföreskriven för endast vissa yrkeskategorier. har utfärdal föreskrifter om blod- ochurinprovstagning för alkoholbestämning m. m. (SOSFS (M) 1979: 106). Före fick blodprov enligt 28 kap. 13 §RB tas endast av läkare. Utvidgningen av behörigheten till all gälla ävenlegitimerade sjuksköterskor hade sin bakgrund i svårigheter alt i vissa fall fåtill stånd blodprovslagning på grund av brist på läkare och långa avstånd. 1den proposition som låg till grund för lagändringen framhöll departementschefen(prop. 1974: 154 s. 32) bl.a. att blodprovet i många fall haren avgörandebetydelse för prövningen av ansvarsfrågan i trafiknyklerhetsmål och all deldärför är angeläget alt blodprovet las av en väl kvalificerad person. Hanuttalade att en legilimerad sjuksköterska såväl genom sin utbildning som genomsin praktiska verksamhet generellt sett måsle anses ha väl så godaförulsältningar all utföra blodprovslagning på ett fullt betryggande sätt somen läkare. Med hänsyn härtill och lill all begränsningen av behörigheten tillläkare ansågs mindre rationell när det gällde all utnyttja de tillgängligaläkarresurserna på ett så ändamålsenligt sätt som möjligt föreslogs att ävenlegitimerade sjuksköterskor fortsättningsvis skulle få la blodprov. Någonerinran mot förslaget riktades inle vid riksdagsbehandlingen (JuU 1974: 37.rskr 352). 1 sammanhanget vill utskottet erinra om det arbete sompågår inom den i del föregående nämnda utredningen (Ju 1980:05) omalkoholulandnings-prov som bevismedel vid trafiknykterhetsbrolt. Enligt utskottets mening saknas del anledning alt tilläggaandra yrkesgrupper än läkare och legitimerade sjuksköterskor behörighet all lablodprov enligt 28 kap. 13 S RB. Ulskoltet avstyrker därför bifall lill motion601. Skydd för vittnen m.fl. i narkotikamål 1 motionerna 893 och 1522 tas uppfrågor om förstärkt skydd för vittnen m.fl. i narkotikamål. 1 motiveringen lill yrkandet i den förstnämnda motionen -i motion 891 - pekas pä att den som vittnar eller är medålalad i ettnarkotikamål riskerar all bli utsatt för repressalier, som också riktasmot anhöriga. 1 motion 1522 sägs alt hot och våld mot vittnen, målsägande ochåklagare JuU 1983/84:24 12 förekommeri en oroande utsträckning särskilt i narkotikamål. Motionärerna begär därfören höjning av straffsatserna för övergrepp i rättssak och jnened. Reglerför domstolarnas handläggning av brottmål ges i (RB). 1 § skall förhandling i ett mål vara offentlig, vilket innebär att åhörarehar rätt att vara närvarande. Av samma paragraf följer emellertid att domstoleni vissa angivna fall, bl. a. av sekretesskäl, får förordna att förhandlingenhelt eller delvis skall hållas inom stängda dörrar. Någon möjlighet att hållaförhandling inom slängda dörrar för att 1. ex. målsägande och vittnen skallkunna tala fritt utan att hämmas av åhörares närvaro finns inte. I 5 kap. 9 §finns emellertid en regel om att rättens ordförande får utvisa den som störförhandlingen eller på annat sätt uppträder otillböriigt. Vidare föreskrivs i36 kap. 18 § första stycket bl. a. att, om det finns anledning att anta att ettvittne i en parts närvaro av rädsla eller annan orsak inte fritt sägersanningen, rätten får besluta att parten inte får vara närvarande underförhöret. Vittnets berättelse skall läsas upp när parten åter är närvarande.Motsvarande gäller vid bl.a. förhör med part och målsägande i brottmål (46 kap.7 §). Vidarebör nämnas att rätten enligt 8 § lagen (1964: 167) med särskilda bestämmelserom unga lagöverträdare i mål mot en tilltalad som inte fyllt får förordnaom handläggning inom stängda dörrar, om rätten finner att förhandlingensoffentlighet är till uppenbar olägenhet till följd av den uppmärksamhet som dentilltalade kan antas bli utsatt för. Detbör påpekas att den omständigheten att en förhandling hålls inom stängda dörrarinte innebär att vad som därvid förekommit inle får röjas. Sekretessen bestårbara om domstolen i domen eller beslutet förordnat om det. Utskottetbehandlade ett motionsyrkande om vidgade möjligheter att förhöravittnen utan närvaro av åhörare (JuU 1980/81:5). Utskottet, som haderemissbehandlat motionen, fann att det fanns stöd för uppfattningen att åtgärderi den riktning som förespråkades i motionen var påkallade. Det hade sålundaframhållits att ett hårdnande klimat kommit att råda i huvudförhandlingar ivissa brottmål, särskilt i mål om ansvar för grövre brott, t. ex.narkotikabrottslighet, och det hade uppgetts inte sällan förekomma att vittnenhyser rädsla för tilltalads anhöriga och kamrater som är närvarande irättssalen. Det hade för utskottet också nämnts att vittnen iökande utsträckning visat obenägenhet att inställa sig inför rätta. - Vid sittställningstagande till molionsspörsmålet konstaterade utskottet att intressetbakom motionen svåriigen syntes kunna tillgodoses utan att principen omdomstolsförhandlingarnas offentlighet träds för när. Enligt utskottets meningborde en närmare undersökning i ämnet komma till stånd. Vad utskottet anförthärom gav som sin mening regeringen till känna (rskr 1980/81:31). Rätlegångsulredningen hari sill betänkande (SOU 1982: 26) Översyn av JuU 1983/84:24 13 Processen i tingsrätt tagit upp den av utskottet aktualiserade frågan.Utredningens förslag pä denna punkt innebär att åhörare jämställs med parternär det gäller rätten att ta del av vittnesförhör. 1 36 kap. 18 § RB föreslåssålunda bl. a. en ändring som innebär att, om det kan antas att vittne avrädsla eller annan orsak inle fritt berättar sanningen på grund av parts elleråhörares närvaro, rätten får förordna all parten eller åhörare inte får varanärvarande vid förhöret. förslag bereds f. n. iregeringskansliet. Närdet gäller frågan om behovet av skydd för vittnen m. fl. i narkotikamål motvåld eller hot från intagna i kriminalvärdsanstalt kan till en början sägas attdet i kriminalvårdslagsfiftningen finns regler som berör denna fråga. 1 lagen(1974:203) om kriminalvård i anstalt finns bestämmelser om hur de intagna skallfördelas mellan olika typer av anstalter. a. säkerhetsskäl avgör om enintagen skall placeras på öppen eller sluten anstalt (7 §). Som säkerhetsskälbeaktas bl. a. att det finns grundad anledning att misslänka att en intagenskall störa ordningen genom våld eller hot mot medintagna eller personal. Iproposition 1983/84: 148 om ändring i lagen om kriminalvård i anstalt m. m.,som f. n. bereds av utskottet', föreslås att det i 6 § nämnda lag uttryckligenanges att man också vid fördelningen av intagna mellan lokalanstalter ochriksanstalter beaktar bl. a. säkerhetsskäl av det angivna slaget. Vidarefinns i 20 § första stycket,1 och 4 samma lag bestämmelser som innebär att enintagen får hållas avskild från andra intagna, om det är nödvändigt med hänsyntill föreliggande fara för den intagnes eller annans säkerhet lill liv ellerhälsa eller för att hindra att den intagne allvarligt ofredar en annan intagen.Nämnas bör också att del 120 § lillämpningskun-görelsen lill lagen omkriminalvård i anstalt finns en föreskrift som innebär att en riksanstalt kanmotsätta sig placering där av en inlagen, om placeringen skulle medföra riskför att personer som av någon anledning kan anses fariiga för varandras liveller hälsa sammanförs. Riksåklagaren() har i ett cirkulär (RÅCI: 100) lämnat allmänna råd ominformation till kriminalvårdsmyndighelerna för anstalts-placering m.m. Icirkuläret rekommenderas åklagarna att underrätta kriminalvårdsmyndigheternaom sådana förhållanden som framkommit under förundersökningen eller rättegångenoch som bör beaktas vid beslut om anstaltsplacering m.m. av personer som dömtsfill fängelse. Vad som avses är bl. a. information i just narkotikamål om dendömdes relationer till medtilltalade eller anknytningar till andra personer somavtjänar straff. Narkofikakommissionenhar i en promemoria lagt fram förslag till åtgärder mot narkotikai fängelserna (PM nr 4). Delar av förslaget har legal till grund för dentidigare nämnda propositionen 1983/84:148. Kommissionen säger bl. (s. 26 f)all en inlagen för att få slippa genomgå 'JuU 198.1/84:26. JuU1983/84:24 14 en "ny rättegång" bland de intagna många gångerbegär alt få arbeta i enrum, något som kan ske med stöd av en bestämmelse ilagen om kriminalvård i anstalt (18 §). Kommissionens förslag beträffande placeringenav intagna innebär bl. a. en uppslramning av del nyssnämnda RÄ-cirkuläret.Förslaget riktar sig i detta hänseende lill RÅ och . RÅ har förklarat att han avser all låta utvärderatillämpningen av det aktuella cirkuläret och alt i samråd med kriminalvårdsstyrelsenöverväga om några ändringar är påkallade i delta. har i en skrivelse till samtligalänsstyrelser och polisstyrelser (dnr C-014-1278/83) betonatangelägenheten av alt polisen lämnar kriminalvårdsmyndigheterna information somkan underlätta beslut om anstaltsplacering m. m. av personer som har dömtslill fängelse. Skrivelsen har i allt väsentligt samma innehåll som del nyssnämnda RÅ-cirkuläret. Beträffande frågan om information från kriminalvårdsmyndigheternatill utomstående om intagnas permissioner m. m. kan nämnas all det i det s. k.anvisningscirkuläret från (nr 2/1974) finns vissaföreskrifter såvitt avser underrättelse frän kriminalvårdsanstalterna tillpolisen. Reglerna innebär att kriminalvården alltid skall underrätta polisennär intagna i sluten riksanslall som dömts för bl. a. grovt narkotikabrott fårpermission m. m. Underrättelsen skall lämnas i förväg. Inom kriminalvårdsverkel tillämpas vidare den ordningenall. om t.ex. en person som varit vittne eller målsägande vänder sig tillkriminalvården med begäran om att få reda på när den dömde fär permission m.m..kriminalvården slår till tjänst med sådana underrättelser i förväg. När del så gäller straffsatserna för övergrepp i rättssakoch mened kan följande sägas. skedde en lagändring som innebär attmaximistraffet för övergrepp i rättssak (17 kap. 10 § BrB) höjdes från tvåtill fängelse för fall dä grovt brott föreligger. Bakgrunden lillstraffskärpningen var all del i samband med ett flertalbroltmålsrätiegångar - ofta rörande narkotikabrott - funnits skäl all anta allvittnen och tilltalade av fruklan för repressalier inle vågat tala fritt (seJuU 1981/82:49 s. 24). - Straffet för mened (15 kap. I § BrB) är fängelse ihögst eller, om brottet är ringa, böter eller fängelse i högst sexmånader. Är brottet grovt döms lill fängelse i lägst två och högst . Utskottet behandlade frågan om skyddet förvittnen i rättegångar rörande mål om narkotikabrott med anledning av en motionom åtgärder för att förbättra detta skydd. 1 sill av godkända belänkande(JuU 1982/83:20 s. 27) uttalade utskottet att utskottet ansåg del angelägel så effektivt som möjligt söker förhindra all vittnen och andra som lämnaruppgifter i rättegångar blir utsatta för hotelser eller andra repressalier:detta inte bara av hänsyn lill enskilda personer ulan också för allrättskipningen skall fungera tillfredsställande. JuU1983/84:24 15 kade i sammanhanget på alt straffet för övergrepp irättssak i detta syfte då hade skärpts kraftigt och alt särskildaöverväganden i fråga om skydd för vittnen pågick inom regeringskansliet.Utskottet utgick från alt därvid också prövades frågan om någon form avunderrättelse till t. ex. polismyndighet om förestående permissioner i vissafall. Erfarenheterna av vilken betydelse straffskärpningen kan ha haft liksom resultatetav de nämnda övervägandena borde enligt utskottets mening avvaktas innanriksdagen tar något sådant initiativ som föreslagits i den då aktuellamotionen. Av redogörelsen i det föregående framgår att åtgärder ilinje med de nu aktuella motionsönskemålen redan har vidtagits eller övervägs iolika sammanhang. Med hänsyn härtill finner utskottet inte skäl att med anledningav motionerna göra någon annan bedömning i frågan om skydd för vittnen m.fi. inarkotikamål än den utskottet gjorde . Utskottet avstyrker därförbifall till motionerna 893 och 1522 i denna del. I motion 893 begärs en kartläggningav sambandet mellan häleri och narkotikabrott; motionärerna anför lill stödhärför - i motion 891 - att narkotikamissbrukare finansierar sitt missbrukgenom försäljning av stöldgods, och det förespråkas en skärpt kamp mothäleribroltslighelen. Såsom utskoUel tidigare ullalat (JuU 1982/83:20 s. 25 O ärdet ett väldokumenterat förhållande all narkotikamissbruket är en starkt bidragandeorsak lill kriminalitet. Narkotikamissbruket förorsakar i regel missbrukarenstora kostnader. Enligt gängse uppfattningar finansieras narkotikamissbruketframför allt genom all missbrukare själva säljer narkotika, genom prostitutioneller genom förmögenhetsbrottslighet, t. ex. tillgrepps-brott, bedrägerier ochhäleri. Straffansvaret enligt bestämmelser om häleriutvidgades genom lagstiftning som trädde i kraft (prop.1979/80:66, JuU 26, rskr 183). Ett syfte med skärpningen var att försvåraavsättningen av stöldgods. Som ett motiv för ändringen anfördes ilagstiftningsärendet det förhållandet att en betydande del av lillgreppsbrollentorde begås av missbrukare av beroendeframkallande medel, vilka genomförekomsten av häleriverksamheten får möjligheter alt fortsätta missbruket. Även i andra sammanhang har frågor om narkotikamissbrukoch förmö-genhelsbrott tagils upp. Saken belyses bl. a. i en rapport(Narkotikamarknad och förmögenhelsbrott, ) som utgör en del i enutredning om social ulslagning och ekonomisk brottslighet som kommunlåtit göra. Sambandet mellan narkotikamissbruk och olika slag av förmögenhelsbrottbelyses också i en undersökning rörande narkotikamissbruket i länsom publicerats i en rapport från brottsförebyggande rådet (BRÅRapport 1981:4). 1 en rapport om narkolikautveck-lingen som brottsförebygganderådet gav ul berörs saken också JuU 1983/84:24 16 (BRÅ Rapport 1982:2). Delsamma gäller motsvarande rapportför är 1983 (BRÅ Rapport 1983:6), där narkotikabrotlslingars belastning medannan brottslighet analyseras. enahanda motionsyrkande som det nu förevarande avslogsav fön-a året (JuU 1982/83: 20). Ulskoltet, som i och för sig delar motionärernas oro införutvecklingen av narkotikabrottsligheten, kan konstatera att molionsspörsmåletom sambandet mellan denna brottslighet och häleribroltslighelen under senareår har uppmärksammats i öch i det brottsförebyggande arbetet iövrigt. Enligt utskottets mening finns det inle skäl för att médanledning av molionsönskemålet la initiativ till någon åtgärd på området. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion 893i nu behandlad del. I motion 1148 begärs en skärpningäv straffet för brottet egenmäklighel med barn. Motionären föreslär enslraffskala Som omfattar fängelse i lägst och högst tvä år. Som ettsärskilt skäl härför framhåller motionären att en sådan lagändring skulle geökade möjligheter all få misstänkta gärningsmän som befinner sig i utlandetutlämnade till . 1 7 kap. 4 § BrB finns bestämmelser om egenmäklighel medbarn som innebär att del föreligger elt slraffsanktioneral förbud mot allskilja ett barn frän den som har vårdnaden om det eller värdar det med stöd avlagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Straffet förnormalbrottet är böter eller fängelse . Genom lagstiftningår infördes en särskild straffbestämmelse för grova brott (prop. 1982/83:165, LU 41, rskr 369); straffet är fängelse i högst . 1 dettalagstiftningsärende pekades på all det genom slraffskärpningen blir möjligt allenligt 1957.års europeiska utlämningskonvention begära utlämning lill Sverigeav den som har gjort sig skyldig lill egenmäklighel med barn som är alt ansesom grovt brott i de fall denne befinner sig i ell land som har anslutit siglill konventionen; motsvarande gäller enligt vissa av våra bilateralautlämningsavtal. Enligt utskottets mening har molionsönskemålet blivittillgodosett genom den straffskärpning beträffande egenmäktighet med barn somgenomfördes . Utskottet avstyrker därför bifall lill motion 1148. 1 motion 1522 förespråkas alt stöldgenom inbrott i bostad skall anses som grov stöld. Syftet är enligtmotionärerna all markera samhällets inställning lill den kränkning avhemfriden som ell inbrott innebär. Straffet för stöld är fängelse i högst (8 kap. 1 SBrB). Straffet för grov stöld är fängelse i lägst och högst (8 kap. 4 § första stycket BrB). 1 8 kap. 4 § andra stycket BrB föreskrivs altvid bedömande JuU1983/84:24 17 huruvida brottet är grovt skall särskilt beaktas om detavsett sak som någon bar på sig, om gärningsmannen varit försedd med vapen,sprängämne eller annat dylikt hjälpmedel eller om gärningen eljest varit avsärskilt farlig eller hänsynslös art, avsett betydande värde eller inneburitsynnerii-gen kännbar skada. Bestämmelsen i 8 kap. 4 § BrB om grov stöld fick sinnuvarande utformning (prop. 1975/76:42, JuU 16, rskr 111), föreskrevs i 8 kap. 4 §andra stycket BrB all vid bedömande huruvida brottet var grovt skulle särskiltbeaktas bl. a. om del förövats genom inbfotl. Lagändringen innebar all inbrottutgick bland de uppräknade omständigheter som särskilt skall beaktas vid dennabedömning. 1 stället tillfogades som en sådan omständighet att gärningen varitav särskilt hänsynslös art. Förmögenhetsbrollsulredningen lade frambetänkan-del (SOU 1983:50) Översyn av lagstiftningen om förmögenhelsbrott utomgäldenärsbrott. 1 betänkandet behandlas bl. a. frågan om slraffvärde och siraffskyddi fråga om inbrott och störning av hemfriden. Förmögenhelsbrottsuiredningens förslag harremissbehandlats och bereds f. n. i . Med hänsyn lill de överväganden som sålunda pågår i frågaom straffansvaret vid inbrottsstöld i bostad anser ulskoltet det inle varapåkallat all vidtar någon åtgärd med anledning äy motionen. Ulskoltetavstyrker därför bifall lill motion 1522 i denna del. 1 motion 2184 krävs lagstiftning såalt ockerränta jämställs med stöld. Bestämmelsen om ocker i 9 kap. 5 S BrB innebär att den somvid avtal eller annan rättshandling begagnar sig av någons trångmål, oförsiånd,lättsinne eller beroende ställning i förhållande lill honom till att bereda sigförmån, som står i uppenbart missförhållande till vederlaget eller för vilkenvederlag inte skall utgå. döms för ocker till böter eller fängelse i högst tvåår. Om brottet är grovt, är enligt andra stycket i paragrafen straffet fängelselägst och högst . har i det betänkande somnämnts i det föregående tagit upp frågan om straffansvaret för ocker (SOU 1983:50 s. 198-202). Utredningen föreslår en viss ändring i beskrivningen avockersi-lualionen liksom en höjning av straffskalan. Som redan nämnts har förmögenhelsbrottsuiredningensförslag remissbehandlats och bereds f. n. i . Med hänsyn lill de överväganden som sålunda pågårbeträffande kriminaliseringen i fråga om ocker saknas det enligt utskottetsmening skäl för att vidta någon åtgärd med anledning av motionen.Utskottet avstyrker därför bifall till motion 2184. JuU 1983/84:24 18 Utskottets hemställan Utskottet hemställer att tillKommittéer m.m. för /85 anvisar ett reservationsanslag av , 2. beträffandealkoholberusning i trafiken att avslårmotion 1983/84:760 i denna del (yrkande I), motion1983/84:2101 i denna del (yrkande 2), motion 1983/ 84:2179 i denna del (yrkande1) och motion 1983/84:2523, 3. beträffandenarkotikaberusning i trafiken att avslårmotion 1983/84:760 i denna del (yrkande 2) och motion 1983/84:2179 i denna del(yrkandena 2 och 3), 4. beträffandeblodprovslagning m. m. att avslårmotion 1983/84:601, 5. beträffandeskydd för narkotikavittnen m.fl. att avslårmotion 1983/84:893 i denna del (yrkandena 7 och 8) och motion 1983/84:1522 idenna del (yrkande 2 delvis), 6. beträffandesambandet hälerinarkotikabrott all avslårmotion 1983/84:893 i denna del (yrkande 5), 7. beträffandeegenmäklighel med barn att avslårmotion 1983/84: 1148, 8. beträffandegrov stöld att avslårmotion 1983/84: 1522 i denna del (yrkande I), att avslårmotion 1983/84: 2184, Utskottet tillstyrker regeringens förslag under punkt A 4 (s. 33) och hemställer att till Extra utgifter för budgetåret1984/85 anvisar ett reservationsanslag av , Utskottet tillstyrker regeringens för slag under punkt A 5 (s. 33) och hemställer att lill Information om lagstiftning m.m.för /85 anvisar ett reservationsanslag av . Stockholmden På justitieutskottets vägnar JuU1983/84:24 19 Närvarande: (), (), KarinSöder (c), (), i (s), (), (), (), (), SvenMunke (m), i (fp), (), (), () och (). I, Skydd för narkotikavittnen m.fl. (punkt 3, mom. 5) (), (), (), i Röstänga (fp) och () anser dels att den del av utskottetsyttrande pä s. 15 som börjar med "Av redogörelsen" och slutar med"denna del" bort ha följande lydelse: Som utskottet uttalade är det av vikt attsamhället så effektivt som möjligt söker förhindra att vittnen och andra somlämnar uppgifter i rättegångar blir utsatta för hotelser eller andrarepressalier; detta inte bara av hänsyn till enskilda utan också för allrättskipningen skall fungera lillfredsslällande. Av redogörelsen i delföregående framgår att vissa åtgärder i linje med önskemålen i motionerna 893och 1522 redan har vidtagits. Utskottet anser del angelägel alt också deöverväganden på området som f, n, pågår inom bl, a, snarastleder till åtgärder. Ytterligare insatser måsle emellertid göras. Utskottetvill i sammanhanget peka på bl. a. alt del borde övervägas all ge den som hotasersättning av allmänna medel för de ökade levnadskostnader som kan uppslå tillföljd av det skydd som denne måste ha. Även på andra sätt bör samhället tillmötesgåen hotad person. Vidare bör man enligt utskottets mening överväga frågan om enytterligare skärpning av straffet förövergrepp i rättssak; även beträffandemened bör en reglering övervägas i syfte all tillgodose intresset av atteffektiviteten i rättskipningen kan upprätlhållas. Vad utskottet nu med anledning av motionerna 893 och 1522i här behandlade delar anfört bör som sin mening ge regeringen tillkänna. dels att utskottets hemställanunder moment 5 bort ha följande lydelse: 5. beträffande skydd förnarkotikavittnen m.fl. allriksdagen med anledning av motion 1983/84:893 i denna del (yrkandena 7 och 8)och motion 1983/84: 1522 i denna del (yrkande 2 delvis) som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört i detta hänseende. JuU1983/84:24 20 Grov stöld (punkt 3, mom. 8) (), (), () och () anser