bet · G701FiU20 · 1983-12-31 00:00:00 — De skall, med andra ord,främja sådana tekniska lösningar som gynnar en humanistisk syn på människan ocharbetet. Fonderna skall ingå i en politik, som syftar till attupphäva skillnaderna mellan landets olika regioner och som bryter den kolonialakaraktär ekonomin fåll i de s. k. skogslänen. Fonderna skall också kunnasällas in för alt rehabilitera och utveckla krisdrabbade industrier saml iförekommande fall investera i nya på orter, där de gamla industrierna faller. De lokala fackliga organisationerna skall kunna användamedel ur samhällsfonderna för att bygga upp lokala investeringsfonder. Dessaskall ha lill syfte att i såväl samhällsägda som privata förelag garanteravikliga insalser på den lokala arbelsplatsen. Fonderna skall byggas upp med en central fond - främstavsedd för större, övergripande satsningar på nationell nivå och 24länsfonder. Lokala fackliga investeringsfonder förutsätts få disponera medel urlänsfonderna. Fondsystemet enligt av motionärerna skisserad modellförutsätts på alla nivåer styras av representanter som är demokratiskt valdaoch som har redovisningsskyldighet inför dem som valt dem. FiU1983/84:20 46 Regeringens beredning av förslaget till löntagarfonder Löntagarfondsfrågan har varitföremål för omfattande utredningar och deball under det senaste decenniet.Såväl arbetslagar- som näringslivsorganisationer har gjort utredningar ochutarbetat egna förslag till fond-syslem. Organisationerna liksom de politiskapartierna har på olika sätt - i flertalet fall i organisationernas beslutandeförsamlingar - tagit ställning till de frågor som löntagarfondernaaktualiserar. Åven en statlig lönlagar-fondsutredning har arbetat under fleraår. Man kunde emellertid inte enas om något förslag. Det torde finnas få frågordär medborgarna, organisationerna och de politiska partierna hafl så storamöjligheter att analysera, debattera och ta ställning som just löntagartondsfrågan.Utskottet har därför mycket liten förståelse för den kritik som riktats motregeringen för all man drivit frågan med alltför stor skyndsamhet. Man kan möjligen hävda att debatten fortgått för längeulan att del funnits ell konkret förslag alt ta ställning till. Detla kan habidragit lill alt man i många fall tagit ställning i frågan utan att riktigtveta vilket förslag, vilken utformning av ett löniagarfondsyslem man tagitställning lill. Detta medförde måhända alt när förslag förelåg på försommaren1983 var opinionerna i stor utsträckning redan låsta. Det var inte längremöjligt att få till stånd en fri och saklig debatt grundad på del framlagdaförslaget. Debatten kom mer att kretsa kring andra frågor än själva förslaget. Utskottet beklagar att utvecklingen gått därhän att ennyanserad och saklig debatt kring del nu framlagda förslaget inte har kunnatföras. 1 del myckel svåra ekonomiska läge som landet sedan några år tillbakabefinner sig behövs samarbete mellan olika intressen och en gemensam satsningpå de möjligheter vi har. Den besvärliga ekonomiska situationen kräver genomgripandeåtgärder och en stark vilja alt försöka klara landet ur krisen. som utskottet beklagar all debattklimatetutvecklats på det sätt som-skett, gör utskottet bedömningen att en längreremisstid, bättre lid för remissbedömning inom eller längretid för behandling av regeringsförslagel i lagrådet eller i inteskulle ha medfört någon förändring härvidlag. Denna bedömning styrks av denattityd flera näringslivsorganisationer visat vid de överläggningar regeringeninbjöd till . I motion 204 (m) yrkande 2 anförsalt regeringens förslag om kollekliva löntagarfonder inte beretts på ettgodtagbart sätt. Bristerna i handläggningen är enligt motionärernaanmärkningsvärda, eftersom den åsyftade förändringen är av djupgåendekaraktär. Frågan gäller om skall byta ekonomiskt - och därmed iförlängningen även politiskt system. Utformningen av förslaget har enligtmotionärerna inte penetrerats i detalj, och dess följder har inte tillräckligtanalyserats. FiU1983/84:20 47 departementspromemorior och den korta remisstiden har,anser man vidare, inte gett berörda instanser de möjligheter man kan kräva föratt bedöma den föreslagna förändringens innebörd. Proposilionen har utformatsutan rimligt hänsynstagande till remissinstansernas synpunkter. Dennagrundläggande kritik mot regeringens förfaringssätt bör enligt moderatasamhngspartiel ges regeringen lill känna. Alt utredningsarbetet under senaredelen av och av praktiska skäl bedrevs i tre skildaarbetsgrupper och remissbehandlades i olika delar torde ha betytt mycket litetför remissinstansernas ställningstagande. Vid remissbehandlingen förelågfullständiga och i detalj utformade lagförslag. Det framgår också av fleraremissvar, bl. a. från LO och SAF, att man tagit ställning lill förslaget tilllöntagarfonder som helhet. Beträffanderemisstidens längd, , vill uiskollel anföra följande.Regeringen ser förslaget till löntagarfonder som en nödvändig del av en politikför alt återföra ekonomi till en balans som präglas av rättvisa ochstabilitet. Arbetet att föra ur den ekonomiska krisen kommer enligtregeringen att ta större delen av 1980-lalet i anspråk, och det är därförangeläget att de åtgärder som krävs vidtas . Förslaget tilllöntagarfonder är av sådan karaktär att det endast kan genomföras i samband medett årsskifte. En ytterligare föriängning av remisstiden, propositionsarbeteteller riksdagsarbetet skulle därför oundvikligen leda lill att åtgärderna inteskulle kunna träda i kraft förrän . Utskottet kommer längre fram idetta betänkande att redovisa sitt ställningstagande till själva förslaget tilllöntagarfonder men delar regeringens uppfattning alt de åtgärder som måslevidtas för att föra ekonomi mot balans bör genomföras så snart sommöjligt. Utskottet finner del därför naturligt att arbetet bedrivits i denordning.som skett. Utskottet avstyrker motion 204 (m) yrkande 2. Del påslås i några motioner attförslaget lill löntagarfonder arbetats fram på ett sätt som inneburit att vissakonstitutionella aspekter åsidosatts. I motion 164 av ()anförs att löntagarfondsförslagel i korthet innebär att medel tvångsvisöverförs från våra svenska företag till löniagarfondslyrelser, medel som dessafondstyrelser därefter skall använda för inköp av aktier i samma förelag.Förelagen tvingas alltså all finansiera sin egen socialisering. Fondernaställs således enligt motionären under facklig hegemoni och kan med sinaföretagsförvärv föra en egen regionalpolitik, industripolitik ellerarbetsmarknadspolitik helt vid sidan av regering och riksdag. Fonderna blir påså sätt en stal i staten eftersom de icke blir beroende av särskildabudgetbeslut från sida. Offentlig makt kommer därmed att kunnautövas korporativt i i strid med grundsatsen om en effektivparlamentarisk kontroll, anför motionären. Det är ivarje fall icke visat, anser motionären, att propositionen står i FiU1983/84:20 48 överensstämmelse med vår konstitution, tolkad med ledningav . Någon bedömning av förslagets förenlighet medfolkrättens grundsatser har för övrigi icke företagits av lagrådet. Redan avdenna anledning bör förslaget avvisas, anser motionären. I motionen anförs vidare att lönlagarfondstyrelserna.liksom övriga fondstyrelser, ingår i den statliga förvaltningsorganisationen.Behörighetsreglerna i 11 kap. 9S regeringsformen gäller i och med delta,innebärande att endast svensk medborgare får inneha uppdrag såsom styrelseledamot.Propositionen upptar i lagen med reglemente för allmänna pensionsfondenemellertid icke någon motsvarande inskränkning för utlänning. Proposilionen ärdärmed enligt motionären icke heller här förenlig med regeringsformen. I motion 219 av m.fl.(fp, m, c) anförs med samma argumentation som i motion 164 att förslaget omlöntagarfonder har utretts på ett hasligt och splittrat sätt. Förslaget harlångtgående principiella konsekvenser för landets ekonomi och konstitutionellaförhållanden. Förslaget innebär i korthet alt medel tvångsvis överförs frånvåra svenska förelag lill statsägda löntagarfonder, medel som dessa fonderdärefter skall använda för inköp av aktier i olika bolag. i ett störresammanhang tvingas förelagen att finansiera sin egen socialisering. Motionärerna anför vidare att nationaliseringar iVästeuropa brukar betraktas som expropriation och ske under rättslig kontroll.Ingenting av detta återfinns i den svenska modellen för socialisering avföretagen. Fonderna ställs under facklig hegemoni och kan föra en egenregionalpolitik, industripolitik eller arbetsmarknadspolitik med de företag deövertar. Fonderna blir på så sätt en stat i staten. Offentlig makt kommerdärmed att kunna utövas korporativt i i strid med tankarna bakomregeringsformen. Vidare anförs i motionen all någon konstitutionellberedning över huvud laget inte har skett av löntagarfondsproblematiken iSverige. Med tanke på frågans ekonomiska räckvidd och utomordentligt vittgåendekonstitutionella konsekvenser måsle från sida krävas att eninträngande analys kommer till stånd. Motionärerna begär därför enförutsättningslös, grundlig utredning av de konslilulionella frågor somlöntagarfondsförslaget reser innan förslaget behandlas av . Den del av yrkandet som innebär atten utredning skall företas iniuin propositionen behandlas av villutskottet avstyrka. Enligt regeringsformen (RF 4:3) skall ärende som väcks avregeringen före avgörandet beredas av utskott (beredningstvångel).Enligtriksdagsordningen skall proposition hänvisas till utskott för beredning (RO4:1). Utskottet har att avge betänkande i det ärende som hänvisats lillutskottet (behandlings-tvånget RO 4:8). Efter del all utskottets belänkandebordlagts vid två sammanträden i kammaren skall ärendet avgöras (RO 5:1). FiU1983/84:20 49 enligt riksdagsordningen inte möjligt för altbesluta alt visst ärende inte får behandlas förrän efter del alt vissa avmotionärerna uppställda villkor uppfyllts. Genom särskilt beslut kan riksdagenuppskjuta behandlingen av ett ärende till närmast följande lagtima (RO.5:10). Något sådant yrkande har emellertid inte framförts. Beträffande frågan om enförutsättningslös, grundlig utredning av de konstitutionella frågor förslagetlill löntagarfonder reser vill utskottet redovisa vad lagrådet anfört i deltahänseende. Medlen tas ut av företagen genom statliga skatterfastställda i den ordning regeringsformen föreskriver, dvs. genom lag; äventilläggspensionsavgifterna torde få anses vara skatter. Skatterna ärspecialdestinerade till den allmänna pensionsfonden. Regeringsformen innehålleringa bestämmelser om begränsning av de ändamål för vilka statlig skatt får tasut. Om användningen av statens medel bestämmer , och huvudregeln äratt delta sker genom budgetreglering. Enligt lagrådet föreligger inte någothinder att statens medel ställs lill förfogande för organ, i vilka en vissgrupp av medborgare har tillförsäkrats ett avgörande inflyiande. mening kan sålunda någon erinran mot del föreslagnalöntagar-fondsystemel inte göras från grundlagsenlig synpunkt. Likaså finnerlagrådet att förslaget inte strider mot våra internationella åtaganden. Kravetall ell ingripande måsle ha sin grund i "det allmännas intresse" fåranses uppfyllt i och med alt medlen tillfaller den allmänna pensionsfonden ochförvaltas av offeniligräiisligt reglerade organ. Del förhållandet att lagförslagenäven har andra syften, såsom all slärka löntagarinflytandet i näringslivet,synes inte böra leda till en annan bedömning, anför lagrådet. Konslitutionsutskoitet delar i sitt yttrande tillfinansutskottet (KU 1983/84:2 y) lagrådets uppfattning all förslaget intestrider mot våra internationella åtaganden och all någon erinran inle kangöras från grundlagsenlig synpunkt. vill med anledningav motionerna 164 och 219 därutöver anföra följande. I motionerna hävdas att företagen får finansiera sin egensocialisering och att förslaget i propositionen innebären expropriation ulanatt kompensation lämnas av statskassan. Lönlagarfondstyrelserna finansieras både avvinstdelningsskatl och en höjning av lilläggspensionsavgifien. De köp av aktiersom löntagarfond-styrelserna skall få göra är av samma slag som Ijärdefondstyrelsen gjort . Köpen sker alltså på aktiemarknaden. Detfinns inte något tvång all sälja aklier eller att emittera aktier till fjärdefondstyrelsen eller löntagartondsiyrelserna. Alt använda ordet expropriation,som innebär en tvångsvis överföring av egendom, är således oriktigt. Beträffande påståendena att förslaget står i strid medinternationella åtaganden finner utskottet ingen anledning att ifrågasätta deklarlägganden 4 1983/84. FiU1983/84:20 50 och konstateranden som lagrådet och konslitutionsutskoitetgör. Lagrådet ger inte någon som helst anledning förmoda, vilket motionärernapåstår, alt en längre beredningstid skulle kunnat innebära alt lagrådet skullegjort en annortuiida bedömning. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 219 och 164i här berörd del. Till frågan om utländskamedborgares deltagande i löntagartondsiyrelserna återkommer utskottet längrefram. Bakgrund och allmänna överväganden Den internationella ekonomiskasituationen har under slutet av 1960-ta-let och försämrats i fleraavseenden. Arbetslösheten för steg från ett genomsnitt på ca 3%till en nivå som ligger på . Tillväxttakten i produktionen ochden internationella handeln har under senare delen av 1970- talet och början av1980-talei minskat markant. För många länder inom och då främst de mindreländerna med ett starkt exportberoende har inneburit storaunderskott i bytesbalansen, lågt kapacitetsutnyttjande och i flera fall storaunderskott i statsfinanserna. Den industrialiserade väriden är inne i enkonjunkturuppgång, men detta har för endast inneburit en relativt svagproduktionsökning med fortsatt stor arbetslöshet. En stor osäkerhet råderalltjämt angående stabiliteten i uppgången. All under dessa yttreförutsättningar i ett litet land med stor ulrikeshandelsandel åter nå balans iekonomin ställer stora krav på utformningen av slabiliseringspoliliken. En återställd balans i den svenska ekonomin förutsätter enbetydande tillväxt i industrisektorn och en hög vinstnivå i företagen. Härtillkommer att kraven på höjd lönsamhet i industrin har förstärkts av attsparandeun-derskotl och inflation har höjt lönsamheten i finansiellaplaceringar. För alt investeringarnas andel av produktionen skall öka måstetillväxten i konsumtionen hållas tillbaka. Uiskollel måsle därför konstateraatt slabiliseringspoliliken står inför väsentligt mer komplicerade ochkonflikifyllda uppgifter än . Dettabetyder att den traditionella konjunkturpolitiska medelsarsenalen måste byggasut med nya medel. Kraven på slabiliseringspoliliken blir främst alt förena enstigande vinstnivå, som bildar utgångspunkten för en successiv höjning avinvesteringsnivån, med en rättvis fördelning av produktionsresultatet, en lugnpris- och kostnadsutveckling och en låg arbetslöshet. Det ekonomiska rekonstruktionsarbetet inleddes hösten 1982med devalveringen och med del av beslutade investeringsprogrammetsom omfattade energi-, byggnads- och transportsektorn. Riktlinjerna för denfortsatta ekonomiska politiken slogs fast av i böljan av mars FiU1983/84:20 51 I enlighet härmed vidtogs flera åtgärder som syftarlill att bryta senare års alltför höga inflation. Ytterligare åtgärder meddenna inriktning är emellertid nödvändiga för att nå de primära målen envaraktig tillväxt av sysselsättning, produktion och export. Två förutsättningar måste enligt utskottet vara uppfylldaför alt en varaktig industriell tillväxt skall kunna säkerställas. Den ena äratt såväl bördorna och uppoffringarna som de positiva resultaten av gjordasatsningar måsle fördelas rättvist mellan olika medborgargrupper. koret är att en varaktig industriell tillväxt förutsätter en godlönsamhet och ett stabilt utbud av riskvilligt kapital. Del ligger naturligtvis en fördelningspolitisk motsättningi dessa villkor. Det finns många exempel i vår omvärld på all regeringar imotsvarande situation kapitulerat och valt antingen den ena eller den andravägen. Antingen satsar man på att främja förelagande och förstärka marknadskrafternaför att få till stånd en ökad ekonomisk tillväxt. Det sker då lill priset avökad arbetslöshet och försvagad ekonomisk grundtrygghet för medborgarna genomuppluckring av socialförsäkringssystemet. Eller väljer man en expansionistisklinje med bortseende från de pmstrukture-ringsproblem som finns, vilket fårkatastrofala följder för produktionen, de offentliga budgetunderskotten ochbytesbalanserna. Del är för svensk politik, med de värderingar varom ivarje fall stor enighet rått, främmande att ensidigt välja endera avdessa två vägar. Vi bör utnyttja och stärka den grundläggande intressegemenskapsom länge funnits i vårt land, när det gäller synen på arbete, produktion och sparande.Detta bör enligt utskottets uppfattning vara utgångspunkten föransträngningarna att i en svår lid finna nya fördelningspoliliska och slabiliseringspolitiskaansatser för att möta problemen och bygga vidare på välfärdssamhället. Det ärmot den bakgrunden som uiskollel nu lar ställning lill regeringens förslaglill löntagarfonder. Förslaget i propositionen innebär att företagens vinsteröver en viss nivå beskattas med en särskild vinstdelningsskatl och alt dessamedel tillsammans med bidrag från löntagarna genom en höjning avtilläggspensionsavgiften används för alt köpa aklier i svenska förelag. Därmedberäknas aktiemarknaden tillföras räknat i 1983 årspriser. Aktieköpen skall göras av fem varandra oberoende fondstyrelser, somknyts till allmänna pensionsfonden. 1 dessa styrelser skall flertalet företrädalönlagarna. Därigenom tillförsäkras löntagarna ett väsentligt inflyiande på hurvinsterna över en viss nivå i företagen används. Tillsammans med de bidrag manskjuter till genom ATP-avgifter får löntagarfondstyrelserna ett kapital, somkan användas för att förse näringslivet med riskkapital. Del ligger ilönlagarnas iniresse all detla styrs till förelag med produktions-karaktär.Lönlagarna blir genom lönlagarfondstyrelserna delägare i företagen, de fårinsyn i och inflytande över hur företagen sköts. De får del i ansvaret förföretagets ekonomi och lönsamhet. FiU1983/84:20 52 Utskottet ser positivt på att ettsystem skapas för att långsiktigt förse näringslivet med stabil tillförsel avriskvilligt kapital. Därigenom motverkas att eftertVågan på kapital driver uppavkastningskraven, vilket skulle hämma investeringsviljan. Del är också, somutskottet ser det, viktigt att detta kapitaltillskott sker i former, över vilkade anställda i företagen har inflytande. Därigenom kan privatförmögenhetskonceniration motverkas och den ekonomiska demokratin stärkas. Delär också nödvändigt att åtgärder vidtas, som kan underlätta möjligheterna attförena god lönsamhet med låg kostnadsutveckling. Del är således utskottets uppfattning att del ärnödvändigt att åtgärder vidtas för att åstadkomma en utveckling i den riktningsom utskottet här angett. Härom har tidigare också stor enighet rått. Man har,vilket utförligt redovisas i propositionen, inom såväl de politiska partiernasom näringslivs- och arbetstagarorganisationerna arbetat med alt ta fram olikaförslag till löntagarfonder. Det är därför beklagligt att det i motionerna intediskuteras några alternativ till regeringens förslag. 1 vänsterpartietkommunisternas motion anges riktlinjer för hur man anser att ett fondsystembör se ut. Det sker emellertid från andra utgångspunkter och med andra syftenän de utskottet här beskrivit. I de borgerliga motionerna yrkas genomgåendeavslag på propositionen. Moderata samlingspartiet och uppreparnågra yrkanden, som man framfört och som syftartill alt stimulera enskilt ägande av aktier. Utskottet konstaterar all del omfattande arbete sombedrivits på olika håll inom de politiska partierna ochhäringslivsorganisationerna inte resulterat i ett förslagtill alternativ till löntagarfonderna. Del hade enligt utskottets uppfattningkunnat vara utgångspunkten för en konstruktiv debatt. Utskottet övergår till att redovisaoch ta ställning till de olika invändningar mot regeringens förslag somframförts i motionerna. I pariimotionerna 204 (m), 213 (c)och 224 (fp) framförs en kritik med innebörden all införandel av lönlagarfonderleder lill omfattande syslem-förändringar i vårt land. Följden antas bli engradvis övergång till ett socialistiskt samhälle och marknadsekonomin med dessmångfald, dynamik och valfrihet skulle därvid försvinna. Även i motion 214 avMargit () hävdas att ett införande av ett löntagartondsysiem medförobotliga skador på det marknadsekonomiska systemel, vilket antas innebära allen fortsatt välfärdstillväxl omöjliggörs. I motion 223 (vpk) framförs én motsatt uppfattning. 1motionen sägs nämligen alt, om fonderna som föreslås i propositionenväsentligen blir delägare med minoriletsposter och om de bedriver enplaceringspoliiik helt på den kapitalistiska aktiemarknadens villkor, kan deinle förändra utvecklingen i de arbetandes intresse. I stället kan fondernabli ett medel all ytterligare underordna de breda lönlagarskikten systemetshårdnande krav, siorföreiagens styrmetoder saml en borgeriigt inspireradkrispolitik. FiU 1983/84:20 53 vill med anledninghärav redovisa vad som anförs i arbetsmarknadsutskottets yttrande (AU 1983/84:1y). I det sägs all ett ekonomiskt syslem som inte inbegriper de grundläggandemarknadsekonomiska funktionerna är inte förenligt med en politisk demokrati avvår typ. Det är uppenbart att en väl fungerande marknadsekonomi är väsentlig,om man ser lill möjligheterna alt uppnå en stabil tillväxt i såväl produktionsom sysselsättning. Det är emellertid nödvändigt att genom ett ständigt pågåendereformarbete mildra de negativa effekter som skulle uppstå i en ekonomi somdomineras av otyglade marknadskrafter, så att de strukturförändringar som ärofrånkomliga inslag i marknadsekonomin kan ske i socialt acceptabla former.Löntagarfonderna kan ses som en del av detta reformarbete i en lid då ökadeansträngningar måsle göras för att lösa de stora sysselsättningsproblemen. delar arbelsmarknadsutskotlels uppfattningatt en väl fungerande marknadsekonomi är nödvändig för att åstadkomma en stabiltillväxt i såväl produktion som sysselsättning. Utskottet kan inte heller seatt inrättandet av lönlagaifondstyrelser skulle innebära ett hot mot marknadsekonomin.Tvärtom förutsätter löntagarfondstyrelserna en marknadsekonomi. Det föreslagnalöntagarfondsystemel kan också genom alt del medverkar lill att minska defördelningspolitiska konflikterna bidra lill alt stärka det marknadsekonomiskasystemets ställning. I partimotionerna 204 (m), 213 (c)och 224 (fp) hävdas vidare all ell genomdrivande av löntagarfondsförslagelleder till en konfrontation som kommer att få utomordentligt allvartigaeffekter på näringslivet och därför också på sysselsättningen. Det är, menarman, dessutom orealistiskt att tro att ett genomförande av fondförslagel ledertill en dämpad löneutveckling och ett stöd för den solidariska lönepolitiken. Idetla sammanhang hänvisas lill de lönebud som hillinlills lagts i den pågåendeavtalsrörelsen. Ej heller finns det, sägs det vidare i motionerna, någonbrist på riskkapital vilket enligt proposilionen utgör ett viktigt motiv förinförande av löntagarfonder. 1 motion 223 (vpk) framhållsdäremot att det föreslagna löntagarfondsystemet inle kommer att få någonpåvisbar betydelse för den ekonomiska utvecklingen. Även i denna motionframhålls att någon brist på riskkapital inle föreligger. Motionärerna avvisarockså tanken att löntagarfonderna bör fungera som instrument för att åstadkommaåterhållsamhet i avtalsrörelsen. Som utskottet understrukit i samband med behandlingen avproposition 1983/84:40 om vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m. m. (FiU1983/84:15) är en lugn pris- och kostnadsutveckling ett nödvändigt villkor föratt nå balans i den svenska ekonomin. Detta är i sin tur en förutsättning fören stabil tillväxt i produktion och sysselsättning. Utskottet vill här ocksåerinra om alt motivet för all i lönlagarfondsystemet inbegripa en löneba- FiU1983/84:20 54