bet · G701SoU1 · 1983-12-31 00:00:00 — betänkande 1983/84:1 I motion 1982/83:573 av GullanLindblad (m) och () föreslås 1. att hos regeringenhemställer om åtgärder i enlighet med motionen i syfte att nedbringasocialbidragsbehovet, 2. att hos regeringenhemställer att socialtjänstlagen kompletteras med en paragraf om"frivillig socialhjälp" med återbetalningskrav gentemot den enskildehjälptagaren, 3. att hos regeringen hemställer attvistelsebegreppet blir föremål för vidare utredning och åtgärder i syfte att undvika särskilt stor belastning på vissa kommuner, t. ex. turistorter. I motion 1982/83:929 av LenaÖhrsvik (s) föreslås att hos regeringen begär förslag om bestämmelserom verkställighet av beslut i förvaltningsdomstol. I motion 1982/83:1082 av förstevice talmannen m. fl. (m) hemställs att hosregeringen begär skyndsamt förslag till lag där kommunerna åläggs att prövaäven andra alternativ än med kommunalt huvudmannaskap när det gäller service,vård och omvårdnad i enlighet med vad i motionen anförts. Motiveringentill motionsyrkandet finns i motion 1982/83:1081. I motion 1982/83:1298 av MargaretaGärd (m) och () yrkas att begär att regeringen låterutreda frågan om socialtjänstlagen skall förses med en regel som tydligt angeri vilken omfattning kommuner och landstingskommuner får lämna stöd till depolitiska ungdomsorganisationerna. I motion 1982/83:1830 av GunnarHökmark (m) och Per () hemställs att som sin mening gerregeringen till känna att barn- och arbete skall ges deninriktning som angivits i motionen under avsnittet Frigör ungdomars vitalitet. I motion 1982/83:1840 av LarsWerner m. fl. (vpk) föreslås, såvitt nu är i fråga, (yrkande 2), att riksdagenhos regeringen hemställer om tillsättande av en parlamentariskt sammansattsocialdelegation med uppdrag att följa 1 1983/84. SoU1983/84:1 2 förverkligandet av socialtjänstlagen i enlighet med vad som anförs i motionen. Yrkande 1 i motionen har behandlats i betänkandeSoU 1982/83:26. I mofion 1982/83:1865 av MargaretaWinberg m. fl. (s) hemställs att hos regeringen begär sådan ändring igällande lagstiftning att etableringskontroll och vetorätt i de i motionennämnda avseendena möjliggörs. Imotion 1982/83:2111 av NilsCarlshamre m. fl, (m) hemställs, såvitt nu är i fråga, (yrkande 1), attriksdagen som sin mening uttalar vad i motionen anförts om nödvändigheten avatt av polisen omhändertagen drogpåverkad ungdom regelmässigt och snabbt kommeri kontakt med . Övriga yrkanden i motionen har behandlats av utskottet ibetänkandena SoU 1982/83:26 (yrkande 2) och SoU 1982/83:.37 (yrkandena 3-9). träddesocialtjänstlagen (1980:620) (SoL) i kraft, varvid bl. a. barnavårdslagen(1960:97), lagen oin nykterhetsvård (1954:579) och lagen om socialhjälp(1956:2) upphörde att gälla. För handläggning av individuella ärenden enligtSoL gäller bl. a. att inga åtgärder rörande vuxna kan beslutas eller genomförasmot den enskildes vilja. Rätt till bistånd enligt 6 § SoL inträder när denenskilde behöver insatser för sin försörjning eller livsföringi övrigt och behovet inte kan tillgodoses på annat sätt. Härmed avses inteenbart situationer när någon behöver ekonomisk hjälp utan också exempelvissituationer när äldre eller handikappade i sitt dagliga liv är beroende avandras insatser, när barn som far illa behöver tas om hand eller när den sommissbrukar alkohol eller narkotika behöver vård och behandling genomsocialnämndens försorg. SoL kompletteras av dels lagen (1980:621) med särskildabestämmelser om vård av unga (LVU), dels lagen (1981:1243) om vård avmissbrukare i vissa fall (LVM). LVU ger möjlighet att bereda underårigaerforderlig vård när sådan inte kan åstadkommas på frivillig väg. LVM ger enmotsvarande möjlighet när det gäller vuxna missbrukare av alkohol ellernarkotika. Socialberedningen (S 1980:07) haruppdraget att följa och utvärdera socialtjänstreformen. Beredningen har idecember 1982 erhållit nya direktiv (Dir. 1982:106) som ersätter de tidigareutfärdade direktiven. Utgångspunkten för beredningens utvärdering är att den nyalagstiftningen skall ligga fast i sina grunddrag. Beredningen skall främstkoncentrera arbetet till bestämda områden. Beredningen har dock frihet att taupp de frågor som aktualiseras under den allmänna uppföljningen. Beredningensarbete skall enligt direktiven inriktas på ett delbetänkande ochett slutbetänkande . SoU1983/84:1 3 Imotion 1982/83:573 av GullanLindblad (m) och () yrkas att hos regeringenhemställer om åtgärder i enlighet med motionen i syfte att nedbringasocialbidragsbehovet (yrkande 1). Motionärerna anför bl. a. att i en kartläggning av socialbidragens utveckling angivit socialtjänstlagensom en av orsakerna till ökade socialhjälpskostnader, men att någonredovisning av varför inte har givits. Enligt motionärernas bedömning bör detifrågasättas om inte socialtjänstlagens biståndsparagraf (6 §) bär en del avskulden eftersom lagstiftningen är kravlös. Utvecklingen vad gällersocialhjälpskostnaderna måste enligt motionärerna följas noggrant. a. särskilt utvecklingen på arbetsmarknaden följas för att i så storutsträckning som möjligt antalet utförsäkrade skall kunna minskas. Gällande bestämmelser m. m. Den enskildes behov av vård, stödoch annan hjälp tillgodosågs tidigare genom olika bestämmelser ibarnavårdslagen, nykterhetsvårdslagen och socialhjälpslagen. Den enskildesrättigheter beskrevs då inom varje vårdområde för sig. Detta följde av denfunktionella indelning som präglade den dåvarande socialvårdslagstiftningen. Enligt socialtjänstlagen har kommunen det ytterstaansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som debehöver. Detta ansvar innebär ingen inskränkning i det ansvar som vilar påandra huvudmän (3 §). Till socialnämndens uppgifter hör bl. a. att genomuppsökande verksamhet och på annat sätt främja förutsättningarna för godalevnadsförhållanden, svara för omsorg och service, upplysningar, råd, stöd ochvård, ekonomisk hjälp och annat bistånd till familjer och enskilda som behöverdet (5 §). Den enskilde har rätt till bistånd av sin livsföring i övrigt, om hans behov inte kan tillgodo.ses påannat sätt. Den enskilde skall genom biståndet tillförsäkras en skäliglevnadsnivå. Biståndet skall utformas så att det stärker hans resurser att levaett självständigt liv (6 §). Rätten till vård, omvårdnad, ekonomisk hjälp eller stödförutsätts genom socialtjänstreformen bli bestämd med utgångspunkt i enhelhetssyn (prop. 1979/80:1 del A s. 181 och 182). Rätten till bistånd skallinträda så snart den enskilde behöver insatser för sinförsörjning eller livsföring i övrigt. Det framhålls särskilt att rätten tillbistånd förutsätter att det föreligger ett hjälpbehov (del A s. 183). Närrätten till bistånd skall bedömas skall alltså vägas in i vilken omfattning denenskilde själv genom egna åtgärder kan tillgodose det föreliggande behovet. Genombiståndet skall den enskilde enligt socialtjänstlagen tillförsäkras en 1* D.)-.. /0Ä?/Ä4 l-><:nml Nrl SoU1983/84:1 4 skälig levnadsnivå (6 §). De insatser som ges skall intebara syfta till att avhjälpa det föreliggande vårdbehovet utan även underlättaför den enskilde att själv klara sin försörjning och sin livsföringi övrigt. Det ekonomiska biståndet enligt socialtjänstlagen motsvarar dentidigare obligatoriska socialhjälpen och i viss utsträckning även denfrivilliga socialhjälpen. Det har överlämnats åt kommunerna att fastställa vilkenlevnadsnivå som skall anses som skälig. Det är vidare förutsatt attsocialstyrelsen skall utfärda allmänna råd om normer för socialbidrag (jfrprop. 1979/80:1 del A s. 204 och SoU 1979/80:44 s. 26). Enligt vad utskottet inhämtat kommer socialstyrelsensallmänna råd om normer för socialbidrag att ges ut . Som ett led iförberedelsearbetet att utforma sådana vägledande rekommendationer harsocialstyrelsen samlat in uppgifter om samtliga kommuners socialbidragsnormersom de såg ut . Detta har gjorts för att undersöka om det skettnågra förändringar med anledning av socialtjänstlagens ikraftträdande så attnormernas konstruktion och nivå stämmer överens med den nya lagens bestämmelseroch intentioner. En sammanställning av kommunernas vägledandesocialbidragsnormer har publicerats i meddelandeblad nr 39182.Här må också hänvisas till meddelandeblad nr 12/82, 29/82 och32/82 samt till Statistiska meddelanden S 1983:8.Sistnämnda normsammanställning avser de vägledande socialbidragsnormerna den 1oktober 1982. I socialtjänstlagen stadgas vidare, som redogjorts för idet föregående, att biståndet utformas så att det stärker den enskildesresurser att leva ett självständigt liv. I propositionen (prop. 1979/80:1 del As. 199) framhålls i anslutning härtill att rätten till arbete hör till degrundläggande sociala värdena. Det sägs vidare i propositionen (del A s. 526)att den som är arbetsför och som kan beredas lämpligt arbete endast tillfälligtoch till dess han själv kan klara sin försörjning är berättigad till biståndenligt socialtjänstlagens biståndsparagraf. I propositionen pekas ocksåsärskilt på att det i fråga om personer med svårigheter på arbetsmarknaden ärnödvändigt att och arbetsmarknadsorganen samarbetar. Utskottet anförde i betänkande SoU 1979/80:44 omsocialtjänsten beträffande arbete bl. a. följande (s. 26 och 27). Rätten till arbete hör till degrundläggande sociala värden som enligt propositionen (del A s.199) skall bidra till att förverkliga. Arbetet har inte bara grundläggandebetydelse för människors försörjning utan kan också berika den enskildes livoch positivt påverka hans självkänsla och sociala idenfitet. Socialtjänstenskall i samverkan med arbetsmarknadsorganen försöka bistå den enskilde för atthan skall få ett arbete. Detta är särskilt betydelsefullt när det gäller attfölja upp arbetshandikappades, socialt handikappades, äldre personers ochungdomars behov av stöd för att finna och behålla lämpligt arbete. Den enskildes rätt till arbete hänger nära samman med denarbetsföres skyldighet att försöka försörja sig genom ett lämpligt arbete, 1propositionen SoU1983/84:1 5 om betonas att inte fåruppfattas som kravlös. Det sägs (del A s. 212) att skall räknamed människans ansvar för vad hon gör av sitt liv. Det är socialtjänstensuppgift att såväl påverka den yttre situationen som att söka skapa motivationhos den enskilde. Rätten fill bistånd förutsätter att det finns ett behov sominte kan tillgodoses på annat sätt. Utskottet, som i allt väsentligtanslöt sig till det anförda, tillade bl. a. att socialbidraget är avsett attsom en sista resurs trygga den enskildes försörjning när hans behov inte kantillgodoses genom arbete eller på annat sätt. Pågående utredningsarbete m. m. I socialberedningens direktiv (Dir.1982:106 s. 3) konstateras att socialbidragen har ökat iomfattning samt att detta gäller både antalet personer som erhåller dettabistånd och kostnaderna. Det framhålls vidare att omfattningen av de behovsprövadebidragen har ett direkt samband med människors ekonomiska och socialasvårigheter, inte minst de som förorsakas av arbetslöshet. I direktiven anförsvidare. Det är vikfigt att densocialpolifiska planeringen får ett väl fungerande statistiskt underlag omsocialbidragets utveckling. Här måste krav ställas på att denna information äraktuell och att den visar på förändringar i detta ekonomiska beroende hos olikagrupper i samhället, t. ex. barnfamiljer, arbetslösa och olika åldersgrupper.Genom en sådan väl fungerande information kan socialbidraget tjäna somindikator på försörjningssvårigheter för olika grupper i samhället. Socialberedningen bör i samråd med bl. a. statisfiskacentralbyrån närmare överväga hur en sådan rapportering kan utformas. () hari pressmeddelande (nr 1983:257; aug. 1983) redovisat att socialbidraget 1982var högre än socialbidraget året innan. I meddelandet anförs vidare bl. utgick socialbidrag tillett belopp av enligt en preliminär sammanställning av SCB.Detta är en ökning om man jämför med utbetald socialhjälp för1981 och inte tar hänsyn till penningvärdeförändringen. Räknat i fastpenningvärde, dvs. då hänsyn tagits till den allmänna inflationen, betyder deten ökning med . Utbetald socialhjälp har i fast penningvärdevarierat mycket litet . Det lämnade socialbidraget per bidragshushåll var igenomsnitt . Detta är en ökning med () från åretinnan. Räknat i fast penningvärde innebär detta en ökning med perbidragshushåll. Det lämnade bidraget per bidragshushåll var i ca9 , i ca , i ca och i övrigariket ca . SoU1983/84:1 6 Antalet bidragstagare ökade med21,1982 jämfört med antalet hjälptagare . För tiden mellan1980 och ökade antalet hjälptagare och för tiden mellan1979 och 1980 redovisades en minskning . Antalet hushåll medsocialbidrag ökade jämfört med antalet hjälpfall föregåendeår. ökadeantalet och redovisades en minskning av antalet hjälpfall. Antalet bidragstagare i ökade med 20procent jämfört med antalet hjälptagare 1981. På motsvarande sätt ökade antaletbidragstagare i , i samti övriga riket . Andelen bidragstagare utgjorde 5,1procent av befolkningen. Denna siffra har inte varit så hög . Vidjämförelse kommunvis varierade andelen bidragstagare mellan och 11procent. Vid jämförelse med tidigare socialhjälpsstatistik måstebeaktas att: - Till skillnadfrån den tidigare socialhjälpen är socialbidraget inte knutet till vissa kravsåsom ålderdom, sjukdom eller minderårighet (12 § socialhjälpslagen) ellertill speciella krav som varje kommuns fullmäkfige/social nämnd fastställt (13 §socialhjälpslagen). Socialbidraget är en rättighet som skall utgå vid behov. - Gränsen för"hemmavarande barn" är höjd från 16 till . - I begreppet"bidragstagare" ingår även "övriga bidragstagare" (t. ex.hemmavarande barn sorn ingår i hushållsgemenskapen). Denna uppgifthar tidigare inte redovisats och innebär en kvalitetsförbättring i statistikenjämfört med föregående år. Övriga bidragstagare utgjorde avsamtliga bidragstagare. Uppgifter för län och kommuner harpublicerats i serien Statistbka meddelanden S 1983:16 "Socialbidrag under1982, Kommunvis fördelning". har i en särskild upprättadpromemoria (PM KE 1 32/1983) redovisat socialbidragens utveckling . I promemorian anförs att kostnaderna i förhållande tillmotsvarande period 1982 sammantagetför de tre storstadskommunerna ökat med , i fasta priser . För övriga kommuner i stickprovsundersökningen - 23 kommuner som fått representera landets övriga kommuner - har den genomsnittliga kostnadsökningen varit , i fasta priser . Det påpekas särskilt att utvecklingen varierar kraftigt mellan enskilda kommuner från i stort sett samma nivå som fill en fördubbling av utbetalda socialbidrag. Promeiriorian innehåller också en redogörelse för de faktorer som påverkar socialbidragens utveck ling. I promemorian anförs. Den fortsatt allvarliga situafionenpå arbetsmarknaden framförs som främsta anledning till ökningen avsocialbidragskostnaderna. Ungdomar som inte kommer in på arbetsmarknaden ochdärmed inte är berättigade till ersättning från arbetslöshetskassa ellerkontant arbetsmarknadsstöd. Allt fler blir utför- SoU1983/84:1 7 säkrade och alltfler koinmer i riskzonen för utförsäkringpå grund av de långa arbetslöshetsperioderna. Behov, av kompletterandesocialbidrag till familjer med kontant arbetsmarknadsstöd (KAS). Dessa faktoreruppges i stor utsträckning förklara den hittillsvarande utvecklingen. Enligt Arbetslöshetskassornas ()utförsäkrades under 6 432 kassamedlemmar. Motsvarande underl:a var 8 384, dvs. De kassamedlemmar somuppnått 200 dagars ersättning och därmed ligger i riskzonen för att bliutförsäkrade uppgick enligt SO:s redovisning iaugusti till drygt 55 000. Några av urvalskommunerna har bedömt att mellan 350 ochupp till av bidragsärendena beror på arbetsmarknadssituationen. En annan dominerande orsak till ökningen av utbetaldabidrag uppges vara de ökade levnadsomkostnaderna i kombinafion med minskadereallöner. Det kan i detta sammanhang nämnasatt frågan om avstängning från socialbidrag på grund av vägran att ta anvisatarbete m. m, berörs av i meddelandeblad nr 24/83 ()med anledning av ett av JO avgjort ärende (dnr 1668-1982). I övrigt fårhänvisas till innehållet i meddelandebladet. Vad beträffar aktuellaarbetsmarknadspolitiska åtgärder m. m. gäller fr. o. m. den 1 oktober 1983vissa nya bestämmelser i arbetsmarknadskungörelsen (1966:368). Det gjordatillägget (SFS 1983:765) innebär att långtidsarbetslösa under som avnågon anledning inte fått något erbjudande från arbetsförmedlingen innanersättningstiden går ut, och som därför riskerar att bli utförsäkrade, fårerbjudande om beredskapsarbete. Det ankommer på den enskilde som närmar sigutförsäkring att själv begära ett beredskapsarbete. Någon skyldighet tilluppsökande verksamhet har inte lagts på arbetsförmedlingen. Vissa undantag kangöras från förmedlingens skyldighet att anvisa ett beredskapsarbete, men dåskall synnerliga skäl finnas. har behandlat riktlinjerna förarbetsmarknadspolitiken och åtgärder mot ungdomsarbetslösheten senast i det avriksdagen godkända betänkandet AU 1982/83:21. Regeringen har lagt fram propositionen (prop.1983/84:26) om särskilda sysselsättningsåtgärder för /84. Enutgångspunkt för de förslag som därvid läggs fram är att alla unga under 20 årskall få meningsfull sysselsättning. har (aug. 1983) givit utrapporten mot ungdomsarbetslöshet. I rapportenredovisas dels åtgärdssystemet och kommunernas legala förutsättningar attsysselsätta arbetslösa ungdomar i åldern , dels konkreta exempel påinsatser ute i kommunerna. Stor vikt har därvid lagts vid att presenteraverksamheter i mindre och medelstora kommuner. ochföretagsutbildning (KAFU) behandlar i betänkandet Utbildning för arbetslivet(SOU 1983:22) bl. SoU1983/84:1 8 inriktningen av den framfida arbetsmarknadsutbildningenmed utgångspunkt från de av antagna målen förarbetsmarknadsutbildningen. I betänkandet berörs bl. a. sådana frågor somutvecklingen på arbetsmarknaden vad gäller sysselsättning och arbetslöshetsamt avgränsningen av arbetsmarknadsutbildningens uppgifter i förhållande tillde sociala myndigheterna. Sistnämnda fråga tas även upp i tilläggsdirektiven(Dir. 1983:16) till utredningen (A 1981:02) om arbetsmarknadsverketsansvarsområde och organisation. I direktiven anförs att utredningen bl. a.skall belysa avgränsningen mot vårdinstitutioner och sociala myndigheter. (A 1981:03) har lagt frambetänkandet Arbetsfönnedlingskontrakt (Ds A 1983:4). Utredningens uppgift harvarit att lägga förslag till ett arbetsmarknadspolitiskt medel som underlättarinträdet på den reguljära arbetsmarknaden. I betänkandet föreslås bl. a. attarbetsförmedlingen skall kunna sluta överenskommelser med arbetsgivare om atten viss del av deras rekrytering skall bestå av svårplacerade arbetssökande. Deplatser som tillsätts genom sådant förfarande (arbetsförmedlingskontrakt)benämns garantiplatser. Det kan också i detta sammanhang nämnas att regeringenbeviljar medel för forsknings- och utvecklingsarbete inom den sociala sektorngenom delegation för social forskning (S 1974:05). Till devikfigaste bidragsprojekten hör studier av arbetslöshetens individuellaeffekter på hälsa och välfärd, både på kort och på lång sikt samt dekonsekvenser dessa får för den sociala sektorns verksamheter. Bland projektenuppmärksammas särskilt ungdomarnas sysselsättningssituation från olikautgångspunkter. S. k. frivillig socialhjälp I motion 1982183:573 av GullanLindblad (m) och () föreslås att hos regeringenhemställer att socialtjänstlagen kompletteras med en paragraf om"frivillig socialhjälp" med återbetalningskrav gentemot den enskildehjälptagaren (yrkande 2). Motionärerna anför bl. a. att socialtjänstlagen ärkravlös och att den enskildes ansvarstagande, t. ex. genom återbetalning avtidigare erhållen socialhjälp, inte alls har betonats. Lika självklart som detär att den som behöver hjälp också får det, lika självklart borde det enligtmotionärernas mening vara att man "gör rätt för sig" när man harmöjlighet därtill. Socialhjälpslagen (1956:2) innebari huvudsak följande. Socialhjälp skulle lämnas minderåriga, äldre ochhandikappade m. fl. som inte själva kunde försörja sig och som saknade medelfill sitt uppehälle eller till erforderlig vård SoU1983/84:1 9 (12 §) (obligatorisk socialhjälp). Vuxna och friskapersoner var i princip inte berättigade till obligatorisk socialhjälp. Enytterligare förutsättning var att behovet inte kunde tillgodoses på något annatsätt. Den obligatoriska socialhjälpen var inte återbetalningspliktig annat äni vissa särskilt angivna fall (33 §). Om den enskilde inte var berättigad tillobligatorisk socialhjälp kunde kommunen ändå utge s. k. frivillig socialhjälp.Sådan hjälp kunde ges enligt grunder som kommunfullmäktige bestämde eller eftervad socialnämnden prövade erforderligt (13 §). Förfrivilligsocialhjälp varhjälptagaren i princip återbetalningsskyldig (34 §). I socialtjänstlagen saknas särskild bestämmelse om s. k.frivilligt bistånd. I propositionen (prop. 1979/80:1 del A s. 187 och 189 samt199) anförde departementschefen bl. a. följande. Uppdelningen i obligatorisk resp.frivillig hjälp går tillbaka på bestämmelser som infördes i 1871 årsfattigvårdsförordning. Den särskilda bestämmelsen om frivillig socialhjälptjänar endast syftet att ge kommunen kompetens att lämna ut annan hjälpän den obligatoriska som den enskilde alltid har rätt till. Enligt min meningvore det av principiella skäl tilltalande att i den nya socialtjänstlagen avståfrån en fortsatt uppdelning på detta sätt. Jag har i det föregående tillstyrkt att den enskildes rätttill bistånd skall ges en större räckvidd än den obligatoriska socialhjälpenhar . Rätten till bistånd skall inte längre knyta an till sådana särskildaomständigheter som anges t. ex. i 12 § ShjL. Oavsett bakgrunden till oförmåganskall den vars behov inte kan tillgodoses på annat sätt ges bistånd försörjning och sin livsföring i övrigt. Föreskriften attden enskilde genom biståndet skall tillförsäkras en skälig levnadsnivå ger, iförening med de möjligheter som ramlagstiftningen innehåller, stort utrymme försocialtjänsten att variera hjälpinsatserna. De förhållanden som jag har pekatpå nu minskar enligt min uppfattning i avsevärd grad behovet av en bestämmelseom s. k. frivilligt bistånd. Enligt de regler som jag har förordattidigare skall kommunen ansvara för att den som vistas i kommunen får detbistånd som han behöver. Vidare kommer det i lagen att anges att socialnämndensom en av flera viktiga uppgifter har att lämna bl. a. ekonomisk hjälp ochannat bistånd åt familjer och enskilda som behöver det. Genom dessa regler iden nya lagstiftningen ges enligt min mening kommunen otvetydigt nödvändigkompetens att ge den enskilde stöd och hjälp även i andra situationer än demsom omfattas av rätten till bistånd. Jag anser följaktligen att det därutöverinte finns behov av en särskild bestämmelse om s. k. frivilligt bistånd inomsocialtjänsten. Som socialutredningen harframhållit kommer den kommunala behovsprövade hjälpen att ha kvar uppgiftermed förebyggande och rehabiliterande inriktning. Det kan här vara fråga omkompletterande stöd till insatser från andra delar av ellerandra verksamheter på , landstingskommunal eller statlig nivå. I dennuvarande socialhjälpsverksamheten tillgodoses rehabiliteringsbehov inom ramenför den frivilliga socialhjälpen enligt 13 § ShjL. Jag delar socialutredningensuppfattning att det är angelä- SoU1983/84:1 10 get att bidrag till rehabiliteringsändamål liksom iviss utsträckning och i vissa former skall kunna utgå under de förutsättningarsom anges för rätten till bistånd. Dessa insatser inom socialbidragets ram börutgöra en grund för en mer långsiktig uppbyggnad av den bidragsberättigades möjligheteratt helt' eller delvis försörja sig och till en aktiv hvsföring. Biståndetskall med andra ord ges en förebyggande inriktning. I allmänna råd1981:1 Rätten till biståndsägsb\. a. följande angående bistånd utöverskyldigheten i 6 § socialtjänstlagen (s. 31 och 32). En person kan emellerfid behövastöd och hjälp från samhället även om det inte direkt behövs för hansförsörjning eller livsföring i övrigt i den situation han befinner sig.