bet · G701JuU25 · 1983-12-31 00:00:00 — barnet att företa eller medverka i barnet att företa ellermedverka i någon handling med sexuell inne- någon handling med sexuell innebörd,döms för sexuellt ofredande börd, döms för sexuellt ofredande till böter ellerfängelse i högst . till böter eller fängelse i högst . Detsamma skall gälla, om någon blottar sig för annan påsätt som är ägnat att väcka anstöt eller eljest genom ord eller handling pä ettuppenbart sedlighetssårande sätt uppträder anstötligt mot annan. I motion 1983/84:2569 av Per-OlofStrindberg m.fl. (m) hemställs att beslutar att brott enligt 6 kap. 3§ skall omfatta två svårighetsgrader, sexuellt utnyttjande ochgrovt sexuellt utnyttjande. Sedlighetsbrotten, dvs. brott sompå olika sätt har anknytning till sexuallivet, regleras i 6 kap. (BrB). tillsattes en utredning, sexualbrottsulredningen,för att se över reglerna om sedlighetsbrott. Utredningen lade frambetänkandet (SOU 1976:9) Sexuella övergrepp. Regeringen beslöt om en förnyad översyn avsedlighetsbrotten. Den kommitté som tillkallades för uppdraget, 1977 årssexualbrottskommitté, avlämnade betänkandet (SOU 1982:61)Våldtäkt och andra sexuella övergrepp. Betänkandet har remissbehandlats. Propositionen grundas på sexualbrottskommilténs betänkandeoch remissbehandlingen av det. Propositionen innehåller förslagtill omfattande ändringar i 6 kap. BrB och till ändringar med anknytning tillsexualbrotten på andra häll i lagstiftningen. När det gäller begreppet våldtäkt sker en utvidgning bl.a. så lill vida att även övergrepp som innefattar sexualhandlingar jämförligamed samlag kan utgöra våldtäkt. Vidare görs reglerna om våldtäkt könsneutrala. Den nuvarande bestämmelsen om frihelskränkande otuktersätts med bestämmelser om sexuellt tvång och sexuellt utnyttjande. I fråga om sexuella övergrepp mot barn och ungdom ersättsden nuvarande bestämmelsen om otukt med ungdom med en regel om straff försexuellt utnyttjande av underårig. Förslaget innebär all del liksom f. n. ärstraffbart att ha sexuellt umgänge med barn . Till skillnad frånnuvarande regler bhr det emellertid straffbart, som sexuellt ofredande, att JuU 1983/84:25 14 förmåett barn att företa eller medverka i en handling med sexuellinnebörd även om det inle är fråga om sexuell beröring eller sexuellt umgänge. Dennya regleringen innebär en uppmjukning av den hittillsvarande generellakriminaliseringen av fall då någon har sexuellt umgänge med den som står underhans tillsyn vid skola eller motsvarande. Kriminaliseringenvid s.k. incest bibehålls. De nuvarande reglerna om olukt med avkomling och omotukt med syskon ersätts med i sak oförändrade regler om sexuellt umgänge medavkomling resp. sexuellt umgänge med syskon. En straffskärpning föreslåsemellertid för fall då någon har sexuellt umgänge med egen avkomling under 18år. Bestämmelsernaom straff för koppleri skärps. Det nuvarande kravet på att ett sådant brottskall ha skett vanemässigt eller för att bereda gärningsmannen slopas.Enligt förslaget blir det straffbart som koppleri om någon främjar eller på ettotillbörligt sätt ekonomiskt utnyttjar att någon annan har tillfälliga sexuellaförbindelser mot ersättning. Ett särskilt straffansvar införs förfastighetsägare med sikte på fall då en upplåten lägenhet helt eller tillväsentiig del används för prostitution och fastighetsägaren inte gör vad somskäligen kan begäras av honom för att få upplåtelsen att upphöra. Genomändringar i den civilrättsliga lagstiftningen får fastighetsägare ökademöjligheter att säga upp hyresgäster och bostadsrättshavare i fall då enlägenhet används på det nämnda sättet. Straffbarhetför sexualbrott på försöks-, förberedelse- och stämplings-stadiet utvidgas. Denuvarande särskilda reglerna om krav på angivelse och om preskription vidvåldtäkt och liknande brott tas bort. Propositioneninnehåller vidare förslag som rör frågan om stöd och hjälp till våldtäktsofferm. Den nya lagstiftningenföreslås träda i kraft . Efter ett långvarigt och omfattande utredningsarbete,som tilldragit sig stor uppmärksamhet i den allmänna debatten, föreligger nuför ställningstagande förslag till en revidering av bestämmelserna iBrB om sedlighetsbrotten. En reform på området har länge framstått som angelägen,bl. a. beroende på den prägel av en äldre tids moralföreställningar i sexuellafrågor som vidlåder den nuvarande regleringen. Utskottet,som finner att förslagen ligger väl i linje med strävandena att motverka våldoch att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män, vill redan här uttala sinanslutning i stort till den föreslagna regleringen. Utformningenav reglerna om våldtäkt, m. m. Enligt6 kap. 1 § första stycket BrB döms en man för våldtäkt till fängelse och högst , om han tvingar en kvinna lill samlag JuU 1983/84:25 15 genomvåld eller genom hot som innebär trängande fara; lika med våld anses attförsätta kvinnan i vanmakt eller annat sådant tillstånd. Om brottet med hänsyntill kvinnans förhållande till mannen eller eljest är att anse som mindregrovt, döms enligt andra stycket i sagda paragraf mannen för våldförande tillfängelse i högst . Enligtgällande rätt krävs sålunda för ansvar för våldtäkt eller våldförande att enman tvingar en kvinna till samlag och att det alltså är fråga om ett påtvingatheterosexuellt samlag. Endast en man kan således göra sig skyldig till våldtäkteller våldförande och endast en kvinna kan vara målsägande vid sådana brott.Det krävs däremot inle att samlaget är fullbordat; i rättstillämpningen hänförstill samlag situationer där parternas könsdelar har berört varandra. Somnyss har sagts rubriceras som våldförande en gärning som i och för siguppfyller rekvisiten för våldtäkt men där brottet med hänsyn till kvinnansförhållande till mannen eller eljest är att anse som mindre grovt. Bestämmelsenom våldförande skallses mot bakgrund av bl. a. att tilltving-at sexuelltumgänge inom äktenskapet blev straffbart i samband med att BrB infördes. Andraomständigheter än kvinnans förhållande till mannen som kan vara av betydelse ärenligt förarbetena till nuvarande regler att kvinnan har underlåtit atttillkalla hjälp när detta varit möjligt eller att hon föranlett eller tillåtitnärmanden från mannens sida. Rättstillämpningenkan i viss mån sägas ha skiftat beträffande bedömningen av om en gärning bortrubriceras som våldtäkt eller våldförande. I allmänhet har ett påtvingat samlagbedömts som våldförande, om mannen och kvinnan vid gärningstillfället hadeeller tidigare haft en stadigvarande sexuell relation till varandra. Även andraomständigheter, t. ex. att kvinnan följt med en man som hon endast varityfiigl bekant med till hans bostad eller alt hon följt med en s. k. raggarbil,har åtminstone tidigare inte sällan föranlett domstolen att välja denlindrigare brottsrubriceringen våldförande också i fall där våldet eller hotetvarit av mycket allvarligt slag. Övergrepp som föregåtts av vissa intimitetermellan parterna har domstolarna också oftast sett mildare på. Förslaget i propositionen innebär attgärningsbeskrivningen för våldtäktsbrottet utformas så att den kommer attomfatta - förutom samlag -även med samlag jämförligt sexuellt umgänge, som hartvingats fram genom våld eller hot som innebär eller för den hotade framstårsom trångande fara. Bestämmelserna om våldtäkt görs könsneutrala, vilketinnebär att brottet kan förövas av både. män och kvinnor och att övergreppetkan vara av såväl heterosexuell som homosexuell natur. Vidareinnebär regeringsförslaget vissa förändringar när det gäller straffskalor ochbrottsrubricering. För brottet våldtäkt blir minimistraffet liksom f. n. tvåårs fängelse. Maximistraffet som f. n. är fängelse blir JuU1983/84:25 16 emellertid enligt förslaget fängelse för dettabrott. För grova brott införs en ny brottsrubricering, grov våldtäkt, som haren straffskala på lägst fyra och högst fängelse. Den nuvarande regelnom våldförande upphävs. I stället införs en bestämmelse med lägre straffmaximum(fängelse i högst ) om våldtäkten med hänsyn till våldets eller hotetsart och omständigheterna i övrigt är att anse som mindre allvarlig. I motion 2558 anförs att ståndpunkten att offretshandlingssätt före övergreppet och relationen mellan offret och gärningsmannenalltid skall sakna rättslig betydelse strider mot hävdvunna rättsprinciper.Enligt motionären är det nödvändigt att det skapas klarhet huruvida brottenligt 6 kap. BrB skall bedömas efter andra och snävare rättsprinciper än vadsom eljest gäller. Motionären begär att uttalar alt mål som rör åtalför ett sexualbrott skall handläggas och prövas efter samma rättsprinciper somgäller i övrigt enligt vår rättsordning. I motion 2568 sägs att förslaget i propositionen om enlägre straffskala för våldtäkt som bedöms som mindre allvarlig kan innebära ensynnerligen mild straffpåföljd med nuvarande praxis, om kvinnans beteende o.d.före brottet bedöms som "otillbörligt". Motionärernas förslag innebäratt slraffminimum för våldtäkt bestäms till fängelse och att någonsärskild straffskala för brott som bedöms som mindre allvarligt inte skallfinnas. Enligt utskottets mening saknasanledning alt se mildare än på gärningar av den allvarliga karaktärsom våldläktsbrottet representerar. Snarare finns det fog för en skärpning avden allmänna synen på denna sorts brottslighet. Mot denna bakgrund bör man enligt utskottets meningbehålla del nuvarande minimistraffet fängelse för våldtäkt. Fördetta talar också de i propositionen angivna olägenheterna från sekretess- ochprocessrälts-hg synpunkt som skulle uppstå om minimistraffet sattes lägre än f.n. När det gäller den nuvarande bestämmelsen om våldförandedelar utskottet uppfattningen att denna bestämmelse bör upphävas; utskottetåterkommer strax till frågan om i vad mån kvinnans förhållande till mannen ochliknande onriständigheler bör tillmätas någon rättslig betydelse i elt våldtäklsmål.Det är emellertid tydligt all det finns behov av en regel som medger attstraffet för mindre allvariiga våldläklsbrott kan sättas lägre än fängelse . Den i propositionen föreslagna bestämmelsen i detta hänseende sominnebär att, om brottet med hänsyn till våldet eller hotets art ochomständigheterna i övrigt är att anse som mindre allvarligt, straffet kansättas fill fängelse i högst , tillgodoser enligt utskottets meningdetta syfte. Utskottet anser vidare att man inte kan avvara möjligheten alt vidgrova fall döma lill strängare straffan eljest och att den i propositionen JuU 1983/84:25 17 föreslagnaregeln om grov våldtäkt med en straffskala omfattande fängelse i lägst fyra åroch högst är lämpligt utformad. Närdet så gäller frågan om i vad mån kvinnans förhållande till mannen och liknandeomständigheter bör tillmätas betydelse vid det rättsliga förfarandetbeträffande våldtäktsbrott vill utskottet till en början betona del i och försig självklara i att sådana faktorer inte får inverka pä bedömningen avhuruvida kvinnan lämnat sitt samtycke till sexuellt umgänge. Somdepartementschefen framhåller skall kvinnans önskan att inte ha samlagovillkorligen respekteras. Om mannen inte respekterar kvinnans vilja utan genomt. ex. hot som för kvinnan framstår som en trängande fara tilllvingar sigsamlag, skall gärningen enligt utskottets mening bedömas som våldtäkt, oavsettparternas relationer och de omständigheter som har föregått övergreppet. Vidvåldtäkt, liksom vid andra brott enligt BrB där ej annat anges, krävsemellertid att gärningen skall ha begåtts uppsåtligen. Det innebär enligtutskottets mening att vad som inträffat före övergreppet kan fåbetydelse för bedömningen av uppsåtsfrågan. Med hänsyn till att gärningenbestår i att tvinga någon till något genom våld eller genom hot som innebäreller för den hotade framstår som en trängande fara kan emellertid endast iextrema undantagsfall sådana omständigheter tänkas få betydelse i dettahänseende. Närdet sedan gäller den speciella frågan att bedöma våldtäktsbroitets svårhetsgradmåste del vid våldtäkt liksom vid andra brott ske en helhetsbedömning avgärningen. Vad som här skall stå i centrum för den rättsliga bedömningenär, somdepartementschefen framhåller (s. 51), gärningsmannens handling och vad somföranlett honom att ulföra den. Avsikten med förslaget i propositionen är (ses. 24) att en bedömning av våldets och hotets art alltid skall vara detgrundläggande. Och naturligtvis måste en gärning där våldet eller hotet varitav allvarlig karaktär regelmässigt falla in under den strängare straffskalanoavsett omständigheterna i övrigt. Helhetsbedömningen innebär emellertid attsådana faktorer som förhållandet mellan offret och gärningsmannen liksom vadsom föregått övergreppet vid sidan av andra omständigheter inte kan frånkännasbetydelse. Mot denna bakgrund anser utskottet att departementschefens uttalande(se s. 24) att den omständigheten att ett övergrepp har föregåtts av samvaromellan kontrahenterna över huvud laget inte bör leda till en mildare bedömning,ett uttalande som torde ha avseende på frågan huruvida brottet skall hänförastill den lindrigare straffskalan, är något onyanserat. peka på att omständigheter av det nämnda slagetberoende på förhållandena också kan göra bedömningen strängare. Exempelvis kani ett fall där parterna varit bekanta med varandra gärningsmannen ha svikitett förtroende, något som bör påverka brottets svårhetsgrad i höjande riktning.Det förhållandel att man - här såsom eljest - måste göra en helhetsbedömninginnebär naturligtvis inte att man i JuU1983/84:25 18 det rättsliga förfarandet får dra in omständigheter somsaknar rättslig relevans. Som departementschefen säger (s. 24 och 51) gällergenerellt alt allmänna uppgifter om t. ex. kvinnans vandel och levnadssättsaknar betydelse för den rättsliga bedömningen. Utskottet vill här peka på altdet åligger rätten att se till alt man i målet inte drar in någontinjg som intehar betydelse (se 35 kap. 7 § och 46 kap. 4 § , RB). Vad som har sagts om bedömningen av brottetssvårhetsgrad kan i allt väsenfiigt föras över också på frågan om straffmälning.Och vad som har sagts om de omständigheter som har betydelse för denstraffrättsliga bedömningen vid domstolsprövningen har givetvis betydelse ocksåför brottsutredningen vid våldtäkt. Händelseförloppet måste få en så fullständigbelysning all åklagaren kan utforma sin gärningsbeskrivning och att domstolenkan rätt värdera bevisningen. Utskottet vill emellertid betona viklen av attförhören med offret vid brottsutredningen liksom under rättegången uppfylleranspråken på respekt för den personliga integriteten. Med dessa uttalanden - som delvis ligger i linje medtankarna bakom det här aktuella yrkandet i motion 2558 - avstyrker utskottetbifall till motionerna 2558 och 2568 i denna del samt tillstyrker bifall tillpropositionen i motsvarande del. Sexuellt umgänge mellan lärare och elever m.m. Gällanderätt I 6 kap. 4 § BrB finns eltslraffsanktioneral förbud för någon att ha sexuellt umgänge med den som ärunder och som står under hans tillsyn vid skola, anstalt eller annaninrättning. Detsamma gäller enligt paragrafen när någon har sexuellt umgängemed en person som står under hans övervakning, vård eller lydnad eller om detsexuella umgänget sker i något annat fall genom utnyttjande av att denunderårige har en beroende ställning till gärningsmannen. Brottet betecknas somotukt med ungdom och straffet är fängelse i högst . Av förarbetena (prop. 1962:10 del B s. 178) framgår attavsikten med bestämmelsen är att kriminalisera sådana handlingar som sker underutnyttjande av beroende ställning. I lagtexten har vissa typfall angetts därdet inte behöver särskilt styrkas all gärningen skett under utnyttjande avberoende ställning. Men då det gäller att i rättstillämpningen tolka de ilagtexten använda uttryckssätten för dessa fall bör enligt förarbetena riktmärketvara att det skall vara fråga om en situation då ett beroendeförhållande, sominverkar på ställningstagandet till ett sexuellt härmande, typiskt sett kanantas föreligga (prop. 1962:10 del B s. 178). Gärningsmannen skall sålundaenligt förarbetena ha sådan ställning och sådana arbetsuppgifter som är ägnadeatt skapa ett beroendeförhållande. När det gäller den personkrets som omfattas av detabsoluta förbudet enligt bestämmelsen om otukt med ungdom kan först sägas attföräldrar och andra vårdnadshavare räknas dit. Uttrycket "skola, anstalteller an- JuU1983/84:25 19 nan inrättning" kom att flyta in i lagtexten påförslag av lagrådet. Lagrådet uttalade därvid alt, eftersom det syntes tveksamthuruvida den i lagrådsre-. föreslagna lydelsen - som innehöll ordetanstalt - omfattade även förgripelser från lärares sida vid skolor och andrainrättningar som inte vanligen kallades anstalter, jämte anstalt torde böranämnas skola och annan inrättning (se prop. 1962:10 del B s. 435). Det fåralltså anses stå klart att lärare hör till den krets av personer medtillsynsfunktion som omfattas av det absoluta förbudet enligt paragrafen. Föratt undvika missförstånd bör här påpekas att kravet på alt läraren skall ha entillsynsfunktion självfallet innebär att förbudet inte avser sexuellt umgängemed andra elever än sådana som läraren verkligen har tillsyn över. Mer oklartär vilka andra funktionärer vid en skola som hör till den angivnapersonkretsen. Sägas bör också att begreppet "skola, anstalt eller annaninrättning" omfattar både offentliga och privata institutioner (se prop.1962: 10 del B s. 173) samt att en tillsynsfunktion kan föreligga även om dent. ex. inte grundas på en myndighets beslut. I 6 kap. 2 § BrB regleras brottet frihelskränkande otukt.Enligt denna paragraf skall den dömas för sådant brott som i annat fall än somavses i 6 kap. 1 § BrB (våldtäkt och våldförande) förmår någon annan tillsamlag eller annat sexuellt umgänge genom olaga tvång eller genom grovt missbrukav den andres beroende ställning. Detsamma gäller enligt paragrafen omgärningsmannen har sexuellt umgänge med någon annan under otillbörligtutnyttjande av att denne befinner sig i vanmakt eller annat hjälplöst,tillstånd eller är sinnessjuk eller sinnesslö. Straffet är fängelse i högstfyra Förslaget i propositionen innebäratt bestämmelsen i 6 kap. 4 § BrB om otukl med ungdom upphävs. I stället införssåsom ett nytt första stycke i samma paragraf en bestämmelse om sexuelltutnyttjande av underårig. Bestämmelsen gäller den som har sexuellt umgänge mednågon som är under 18 är och som är hans avkomling eller står under hansfostran eller för vars vård eller tillsyn han har alt svara på grund avmyndighets beslut. Straffet är fängelse i högst . Vidare införs i ettnytt andra stycke i paragrafen en särskild straffbestämmelse för grova fall;brottet betecknas grovt sexuellt utnyttjande av underårig. Det nuvarande kategoriska förbudet i regeln om otukt medungdom för lärare att ha sexuellt umgänge med elever i åldern saknardirekt motsvarighet i den nya regeln. Förslaget i propositionen innebär vidare att den nuvarandebestämmelsen i 6 kap. 2 § BrB om frihelskränkande otukt upphävs. I ställetföreslås att brottet frihelskränkande otukt delas upp på två brott. Det enabrottet tas enligt förslaget in i 2 § och betecknas sexuellt tvång. Brottetavser det fallet att någon genom olaga tvång förmår annan till sexuellt umgängeutan JuU1983/84:25 20 alt det är fråga om våldtäkt. Det andra brottet las enligtförslaget in i 3 § och betecknas sexuellt utnyttjande. Det avser grovt missbrukav annans beroende ställning eller otillbörligt utnyttjande av annans hjälplösatillstånd, psykiska sjukdom eller utvecklingsstörning. I specialmotiveringen ipropositionen (s. 52) uttalas att handlingar som innebär att någon har sexuelltumgänge med en person som står under hans tillsyn vid en skolaeller annan inrättning kan vara all hänföra under den föreslagna bestämmelsenom sexuellt utnyttjande, om fråga har varit om ett grovt missbruk av den andresberoende ställning. Även beträffande andra personer som f, n, omfattas avregeln om otukt med ungdom men som faller utanför den föreslagna regeln omsexuellt utnyttjande av underårig - t. ex, personal pä institutioner därungdomar tagils in på frivillig väg - avses enligt propositionen (se s, 26, 31,53 och 54) den föreslagna regeln om sexuellt utnyttjande kunna bli tillämplig, I motionerna 2557, 2558 och 2562 begärs att det nuvarandestraffsanktionerade förbudet för lärare alt ha sexuellt umgänge med elevermellan 15 och skall vara kvar även . I motion 2557 sägs att enelev fortfarande slår i visst beroendeförhållande till sin lärare och attunderåriga elever även i framliden behöver del skydd från samhället som detnuvarande förbudet innebär. Liknande skäl anförs i motionerna 2558 och 2562. 1 motion 2560 begärs att regeringens förslag all upphävaden nuvarande bestämmelsen om otukt med ungdom avslås. Motionären vänder sigmot att man avskaffar det nuvarande absoluta förbudet för lärare m.fl. att hasexuellt umgänge med elever i åldern som slår under deras tillsyn vidskolan. Motionären menar bl. a. att ett sexuellt förhållande mellan en lärareoch en elev är helt oförenligt med lärarens uppgift alt vara opartisk i sinbetygssättning och bedömning av eleverna och i sitt förhållande lill dem.Motionären vänder sig också mot alt förslaget innebär att förbudet upphävs förföreståndare, läkare och annan lillsynspersonal i auktoritativ ställning vidvårdinrättningar att ha sexuellt umgänge med ungdomar mellan somintagils för vård på ansökan. Slutligen menar motionären att det är oklokt attavskaffa det generella förbudet mot att förmå underåriga i åldern lillsexuellt umgänge genom att i andra fall utnyttja den underårigesberoendeställning. Motionären tänker här på sådana fall där en överordnad påen arbetsplats sexuellt utnyttjar en underårig anställd. I motion 2569 sägs att del finns anledning att hysa stortveksamhet mot att ta bort det absoluta förbudet för en lärare att ha sexuelltumgänge med en underårig elev. Det skydd som införs genom bestämmelsen omsexuellt utnyttjande är enligt motionärerna för svagt i de angivna fallen,genom att det enligt bestämmelsen krävs att läraren grovt missbrukar elevensberoende ställning. Motionärerna föreslår alt brottet sexuellt utnyttjande uppdelaspå två brott, sexuellt utnyttjande och grovt sexuellt utnyttjande, som skullegöra det möjligt att bestraffa en lärare som genom att utnyttja sin JuU 1983/84:25 21 ställningförmått en elev till sexuellt umgänge utan att detta utnyttjande kan betecknassom grovt. Departementschefen anger (s. 28 O vissa allmännaprinciper som bör gälla för det straffrättsliga skydd som barn och ungdomarunder behöver mot att utsättas för sexuella handlingar inom och utomfamiljen. Utskottet ställer sig bakom dessa principer. Närdet gäller den nuvarande bestämmelsen om otukt med ungdom anser utskottet även i fortsättningen bör uppställa ett absolut förbud för vissa personeratt ha sexuellt umgänge med underåriga som de har speciella relationer till.Ett sådant förbud innebär liksom f. n. att det i det särskilda fallet intebehöver visas att den underårige verkligen utnyttjats, något som självfallethar stora fördelar från tillämpningssynpunkt. mening ställer emellertid ett förbud av delta slag krav på attendast sådana fall fångas in där man pä förhand kan säga sig att en personsrelation till den underårige är sådan att del alltid är olämpligt att denne harsexuellt umgänge med den underårige. Utskottet anser att bestämmelsen omsexuellt utnyttjande i detta hänseende fått en väl avvägd utformning. Närdet gäller förhällandet mellan lärare och elever mellan anserutskottet liksom departementschefen alt det nuvarande generella straffansvaretgår för långt. Av redogörelsen för gällande rätt framgår alt utgångspunkten dåbestämmelsen om olukt med ungdom infördes var att lärare har en ställning somär ägnad att för elever skapa ett beroendeförhållande till lärare. Man kanenligt utskottets mening numera inte utgå från att del i alla skiftandeskolformer och i alla konkreta situationer finns ett sådant beroendeförhållandemellan lärare och elev att del är motiverat med ett straffsankfionerat, absolutförbud i del angivna hänseendet.