bet · G701SoU8 · 1983-12-31 00:00:00 — om kost och hälsa I motion 1982/83:1310 av Maj BrittTheorin m. fl. (s) hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna att inrättandet av ett centralt statligt organ för kostrådgivning börövervägas. I motion 1982/83:1829 av StinaGustavsson m. fl. (c) hemställs att som sin mening ger regeringentill känna vad som anförts i motionen beträffande behovet av ett samhälleligthandlingsprogram för kostrådgivning och utveckling av dietisternas funktioninom och utom sjukvården. I motion 1982/83:1839 av BörjeStensson (fp) hemställs att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen sägs om vikten av att ett vetenskapligt råd startas, varilivsmedelsverket och ingår. verksamhet m. m. startade dåvarandemedicinalstyrelsen hälsovårdsupplysning i mer organiserade former. I förstahand gällde informationen veneriska sjukdomar, tbc-profylax och tandhälsovård.År 1958 tillkom hälsovårdsupplysningsdelegationen (HVUD) inom styrelsen.Delegationen ersattes av (h-nämnden). Nämndens verksamhet, som upphörde , finansierades över ettsärskilt anslag for hälsovårdsupplysning. hade till uppgift att planera, leda och samordnasocialstyrelsens hälsoupplysningsverksamhet samt att verka för regional ochlokal verksamhet på detta område. Nämnden hade 11 ledamöter som representeradesocialstyrelsen, livsmedelsverket, landstingskommunerna, kommunerna,skolväsendet, den medicinska forskningen, ideella organisationer och massmedia.Nämnden skulle uppmärksamt följa utvecklingen inom hälso-och sjukvården så atthälsoupplysning i första hand skulle kunna bedrivas inom de områden, som frånsamhällets synpunkter ansågs som de viktigaste. Denna h-nämndens centralahälsoupplysningsverksamhet kompletterades av en regional verksamhet knuten tilllandstingen. Samordningen av hälsoupplysningsverksamheten på länsplanet skeddei regel inom speciella kommittéer med företrädare för landstingen, kommunernaoch länsläkaror- SöU 1983/84:8 SoU1983/84:8 2 Några landsting hade knutit sitthälsoupplysningsansvar direkt till sjukvårdsstyrelsen. Hälsoupplysningen inriktades främst på kost och motion,tandhälsovård, bekämpning av beroendeframkallande medel, mödra- ochbarnhälsovård, mentalhygien samt förebyggande av smittsamma sjukdomar.Hälsoupplysningen spreds i stor utsträckning genom tryckt material, genomfilmer och liknande hjälpmedel. Kurser, konferenser och utställningararrangerades i stor omfattning. Samverkan skedde ofta med massmedia via radio,TV och tidningar. Den upplysningsverksamhet om kost och motion som h-nämndenbedrev startades med målsättningen att den pågående utvecklingenmot försämrade kost- och motionsvanor skulle brytas. Aktiviteten beräknadesbehöva för att få effekt, i första hand en tioårsperiod. Förupplysningsverksamheten fanns en särskild ledningsgrupp, i vilken ingick bl. a.företrädare för , , livsmedelsverket,. (), TCO, LO, () samt idrottsrörelsen. Vidare var fill aktiviteten knutna olikaexpert-, projekt- och referensgrupper, bl. a. den s. k. MEK-gruppen(medicinska expertgrupp för kost och motion). MEK-gruppen tillsattes med uppgift att utarbetabasmaterial till då planerade aktivitet "Kost och motion".Materialet skulle utgöra underlag för aktiviteter att förbättra kost- ochmotionssituationen i . Tanken var att MEK-gruppen skulle fungera underhela aktiviteten samt i fortsättningen ha till uppgift att arbeta framytterligare material i både kost- och motionsfrågor. Beträffande utarbetatkunskapsmaterial kan nämnas Kost och motion (redovisar1971:19) och Kost och fysisk aktivitet i barnaåldern (redovisar1973:33) samt skriften Kost och motion (1975). Som redogjorts för i det föregående hade h-nämnden filluppgift att planera, leda och samordna socialstyrelsenshälsoupplysningsverksamhet samt verka för regional och lokal verksamhet påområdet. I praktiken anförtroddes emellertid nämnden betydligt mer begränsade uppgifterinom huvudsakligen tre områden, nämligen kost och motion, beroendeframkallandemedel samt sex och samlevnad. Med anledning härav kom krav att framställas påatt hälsoupplysning borde ges ett betydligt vidareinnehåll, varvid hälsoupplysningens roll som en del av hälso-ochsjukvårdspolitiken borde komma till klarare uttryck. Man kom därvid fram tillatt verksamheten borde utgöra en integrerad del av socialstyrelsensmyndighetsfunktion och att verksamhetens innehåll och inriktning borde utformasav verksledningen och ytterst av verkstyrelsen. Konstruktionen med h-nämnd ochundergrupper föreslogs därför att upphöra. I enlighet med ett vid 1979/fattat beslut(SoU 1979/80:45, rskr 386) med anledning av proposition 1979/80:6 omsocialstyrelsens SoU1983/84:8 3 uppgifter och organisation upphörde h-nämndens verksamhet1981. ombildades till en byrå inom (byrån förhälsoupplysning). Som skäl för denna förändring anfördes sammanfattningsvis ipropositionen (s. 78 och 79) att hälsoupplysningen primärt borde vara enuppgift för sjukvårdshuvudmännen och att upplysningsarbetet i första hand bordeske genom de organisatoriska resurser som sjukvårdshuvudmännen förfogar över.Det framhölls att kommunerna också hade viktiga funktioner bl. a. när detgäller fysisk aktivitet. Det ansågs vidare att uppgifter bordevara att på grundval av styrelsens verksamhet samt nafionella ochinternationella rön om hälsorisker och hälsobefrämjande åtgärder prioriteraviktiga områden för hälsoupplysningsarbetet och förse huvudmännen med underlagför deras hälsoupplysning. skulle vidare stimulera huvudmännensupplysningsverksamhet och verka för att innehållet uppfyller sakliga krav.Detta kunde ske, framhölls det, genom det material styrelsen tillhandahållermen också t. ex. genom inledande rikskampanjer, som följs upp av huvudmännen.Styrelsen borde också svara för en samlad uppföljning av hälsoupplysningensomfattning och inriktning samt medverka fill att insatser på området i görligmån utvärderas. Genom den nya hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), somträdde i kraft , har sjukvårdshuvudmännen fått ett vidgatansvar för befolkningens hälsa. De åläggs, förutom att erbjuda sjukvård, attförebygga ohälsa hos befolkningen (1 §). Det påpekades i propositionen (prop.1981/82:97) bl. a. att hälsoupplysning främst bör vara en uppgift förprimärvården och att hälsoupplysning borde kunna integreras i aktiviteter avtypen friskvård. Dit hör enligt vad som framhålls i propositionen bl. a.upplysning om lämplig kost. Föredragande statsrådet pekade även på defrivilliga organisationernas betydelse när det gällde hälsoupplysning ochuttalade att de frivilliga organisationernas arbete inom den förebyggandeverksamheten är av utomordentligt stort värde. Beträffande statens roll ihälsoupplysningen anfördes bl. (s. 38): I likhet med HSU anser jag attstaten även i fortsättningen bör ha en kompletterande och samordnande roll närdet gäller hälsoupplysningen i landet. Staten - och därvid i första handsocialstyrelsen - har att inom området medverka i kunskapsförmedlingen till bl.a. andra berörda samhällssektorer, såsom skola, arbetsmarknad och massmedia(press, radio och TV). har därjämte enligt propositionen1979/80:6 att ge underiag till landstingskommunerna samt bistå och stödja dem ideras informations- och hälsoupplysningsverksamhet. Som redogjorts för ovan (s. 1) harh-nämndens verksamhet upphört 1981 och nämndens kansli ombildats till en byråinom (byrån för hälsoupplysning). Denhälsoupplysningsverksamhet som bedrivs är främst inriktad på olikastrategiska insatser av skilda slag, såsom att hos bl. a. sjukvårdshuvudmänneninitiera hälsoupplysning inom olika områden och ge stöd till påbörjadverksamhet. Det anses framför allt angeläget att initiera V 1983/84. SoU1983/84:8 4 hälsoupplysning inom olika samhällssektorer och att satsapå utvecklingsarbete. Stöd och stimulans till sjukvårdshuvudmännen har därvidhög prioritet, liksom tillhandahållande av aktuella kunskapsunderlag.Innehållsmässigt koncentreras verksamheten f. n. till abortförebyggandeinsatser och tobaksupplysning. Att på olika sätt föra ut och visa på möjligatillämpningar av de reviderade kostrekommendationer som beräknas ligga färdigaunder 1984 betraktas också som en angelägen uppgift. De revideradekostrekommendationerna skall därefter genom insatser till olika nyckelgrupperföras vidare. Eftersom allmänhetens intresse för frågor som rör kost och hälsade ökat markant anser styrelsen att det är angeläget att nu ocksåkunna nå ut direkt till allmänheten med saklig upplysning i dessa frågor. Utredningar m. m. Socialdepartementetssjukvårdsdelegation (S 1966:39) avgav inom ramen för projektet om"Hälso- och sjukvård inför 90-talet" (HS 90) hl. a. enkunskapssammanställning om hälsorisker (SOU 1981:1). 1 anslutning till fråganom kost, motion och hälsa anförde delegationen i fråga om behovet avövergripande samhällssyn bl. a. följande (s. 270 och 271). Bristen på en övergripandesamhällssyn och samordning av åtgärder från samhällets sida är hinder försnabbt förbättrade kost- och motionsvanor. Tillräckligt politiskt intressesaknas för att skapa förutsättningar för bättre kostvanor. Däremot harmotionsområdet - om man häri inbegriper idrott och friluftsliv - varitbetydligt mer intressant. Detta innebär emellertid inte att möjligheterna tillenkel vardagsmotion för alla är tillfredsställande. Ett flertal myndigheter har ansvarsområden som rörlivsmedel. De överlappar delvis varandra och kan ha motstridiga strävanden, dåde i vissa fall företräder olika samhällsintressen. livsmedelsverket ärnormerande och kontrollerande myndighet med bl. a. inriktning på livsmedlenstjänlighet n /KO företräderkonsumenternas intressen och svarar för ekonomiska och praktiska aspekter påkost, ej näringsaspekter D svarar förupplysning om kost (och motion) som betingelser för hälsan n statenspris- och kartellnämnd utövar priskontroll etc. D jordbruksnämnden sysslar medförsörjningsfrågorna och kostnadsfördelning mellan producenter, stat ochkonsumenter. Livsmedelspolitiken beaktarhälsoaspekter främst med avseende på livsmedlens tjänlighet från toxikologiskoch hygienisk synpunkt. Livsmedelslagen omfattar även lokaler, utrustning ochpersonal. Beträffande livsmedlens tjänlighet och kosthållets sammansättningfrån näringsfysiologisk synpunkt finns dock endast rekommendationer. T. ex.för storhushåll finns rekommendationer om näringsinnehållet per energienhet.Några föreskrifter om hantering av livsmedel så att t. ex, näringsämnenabevaras förekommer inte. Livsmedelspolitiken måste ta hänsyn till flera olikaaspekter: konsumentpolitiska, beredskapsmässiga, sysselsättnings- ochregionalpolitiska. SoU1983/84:8 5 intressegrupper kräver inflytande. Ett exempel på intressekonflikter är sockerpolitiken:Sockerkonsumtionen bör av hälsoskäl minskas. En minskning skulle bl. a. ledatill väsentliga kostnadsbesparingar främst inom tandhälsovården. förvi en nationell sockerpolitik som vanligen innebär subventioner till svensksockerbetsodling. En stor del av denna sockerproduktion bedrivs inom områdenmed goda alternativa odlingsmöjligheter. Det är angeläget att klarlägga möjligheternaatt förena hälsopolitiska och jordbrukspolitiska mål. Ytterligare exempel på bristande överensstämmelse mellanolika myndigheters åtgärder är rekommendationer om kostensnäringsinnehåll och den styrning av konsumtionen som sker viajordbruksregleringen. Medan subventionerna har verkat för en högreköttproduktion är kostrekommendationerna inriktade på en högre grönsaks- ochspannmålskonsumtion. Även här föreligger en intressekonflikt där deekonomiska, jordbrukspolitiska intressena väger tyngre än de hälsopolitiska. Genom beslut harriksdagen bl. a. biträtt regeringens förslag rörande bl. a. vissa övergripandeprioriteringar inom forskningen. Därvid har livsmedelsforskningen fastställtssom ett högt prioriterat forskningsområde (prop. 1981/82:106, UbU 1981/82:37,JoU 1981/82:40, rskr 1981/82:397 och 399). Mot bakgrund härav har utredningen(Jo 1982:08) om översyn av livsmedelsforskning m. m. tillsatts. Utredningenskall enligt sina direktiv (Dir. 1982:73) utreda forskning ochforskarutbildning på livsmedelsområdet, innefattande bl. a. områdetnäringslära. Utredningen behandlar f. n. frågorna om finansiering ochprioritering av olika områden av livsmedelsforskningen inkl. den medicinskanäringsläran. Utredningen behandlar också frågan om forskningsansvar, där olikaalternativ övervägs för näringsforskning och för andra delar avlivsmedelsforskningen. Enligt vad utskottet erfarit kommer förslag vad gällerbehov av forskning, forskningsinriktning, finansiering och resursfördelningatt läggas fram . (Jo1983:01) har uppdraget att utreda utformningen av en livsmedelspolifik. Ävenhälsoaspekterna skall därvid tas upp. I utredningsdirekfiven (Dir. 1982:103)anförs i sistnämnda hänseende följande (s. 5 och 6). Förutom de ekonomiska sambandenmellan livsmedelskedjans olika delar har vi alltmer blivit uppmärksammade påden roll som födan har för vår hälsa. Konsumenterna bör givetvis ha tillgångtill från närings- och hälsosynpunkt tillfredsställande livsmedel till rimligapriser men de bör också fritt kunna välja dessa livsmedel efter tycke och smak. Inom de olika delarna av livsmedelskedjan används i ökadutsträckning kemikalier av olika slag i form av handelsgödsel ochbekämpningsmedel i jordbruket samt tillsatser i fodermedel och livsmedel. Dennautveckling har bl. a. lett fill ökad avkastning och effektivitet inomjordbruket och livsmedelsindustrin samt underlättat distributionen avlivsmedel. har denna utveckling medfört en oro hos många konsumenterför hälsorisker. För att begränsa riskerna för konsumenterna har åtgärdervidtagits, bl. a. i form av en livsmedelslagstiftning som möjliggör en kontrollav våra livsmedel. SoU1983/84:8 6 Av vad jag nu har redovisat framgåratt jordbruksnäringen är grunden för den största delen av vårt landslivsmedelsförsörjning. Förädlingen av råvaran och distributionen av färdigalivsmedel är viktiga led i självförsörjningen. Ett ökat internationelltberoende gör sig gällande inom livsmedelsindustrin. Denna omständighet påverkarvår livsmedelsförsörjning och dess sårbarhet. En ytterligare faktor avbetydelse för ett vidgat livsmedelspolitiskt perspektiv är den ökandemedvetenheten om betydelsen av att konsumenterna får tillgång till livsmedelsom främjar folkhälsan. Det finns således flera skäl för en samladlivsmedelspolitisk utredning. För detta ändamål bör en särskild kommittéfillkallas. finns beredningenför livsmedels- och näringsfrågor (Jo 1978:A) som är knuten tilljordbruksdepartementet. I beredningen diskuteras frågor som berör helalivsmedels- och näringsområdet. Beredningen har bl. a. diskuterat frågan omkost- och hälsoinformafion. Statsrådet en interpellation av (vpk) angåendekostinformation m. m. Hon anförde där efter en redogörelse för de olikaansvariga myndigheternas uppgifter på området - följande. En särskild referensgrupp som tillsattsav och livsmedelsverket håller f. n. på med en översyn avrekommendationer bl. a. mot bakgrund av de nya forskningsrön som kommit fram omsamband mellan kosten och vissa sjukdomar. Verken överväger f. n. att inrätta en permanent rådgivandeexpertgrupp i kost- och näringsfrågor med obundna vetenskapliga företrädåre. I frågor som rör produkternas kvalitet, märkning m. m. harsocialstyrelsen också ett fortlöpande samråd med livsmedelsverket ochkonsumentverket samt livsmedelsindustrin m. fl. anordnar ofta konferenser i olika frågorsom berör hälsoupplysning. har också gett ut en sammanfattningav kunskapsläget om kost och cancer i serien H-rapport. finns en särskild beredning för livsmedels-och näringsfrågor som är knuten till . -I beredningendiskuteras frågor som berör hela livsmedels- och näringsområdet. Vidare harchefen för med regeringens bemyndigande tillsatten kommitté med uppgift att utreda utformningen av en livsmedelspolitik.Kommittén skall bl. a. beakta frågor som rör åtgärder för att förbättrafolkhälsan. Av vad jag har sagt framgår att såväl regeringen som deansvariga ämbetsverken ägnar stor uppmärksamhet åt kostfrågor. För egen delanser jag att det ur hälsosynpunkt är utomordentligt viktigt att konsumenternafår en allsidig och objektiv kostinformation. I motion 1982/83:1310 av Maj BrittTheorin m. fl. (s) hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna att inrättandet av ett centralt statligt organ för kostrådgivning undersenaste åren bör övervägas. Motionärerna framhåller bl. a. att intresset förkostfrågor ökat starkt bland allmänheten och att dettatill stor del är en följd av nya forskningsresultat som pekat på ett starktsamband mellan felaktiga kostvanor och uppkomsten av cancersjukdom.Bröstcancer och tjocktarmscancer utgör två vanligt förekommande cancerformersom i speciellt hög grad tycks vara relaterade till kostvanorna. Samhället äremellerfid enligt motionärerna i många avseenden dåligt rustat för att på ettadekvat sätt kunna ge allmänheten fasta råd avseende konsumtion av livsmedel.En modell för att åstadkomma en bättre avvägd kostrådgivning med högre grad avkontinuitet vore att inrätta ett centralt kostråd sammansatt av kostkunnigaforskare i landet. Ett sådant kostråd måste enligt motionärerna vara sammansattav experter som i stor utsträckning rekryteras från forskningsinstitutioner vidde medicinska fakulteterna i landet. Mofionärerna framhåller vidare att ettfristående centralt kostråd konfinuerligt bör bevaka forskningsfronten inom detnäringsfysiologiska området och på ett adekvat sätt förmedla dessa kunskapertill allmänheten. Det är väsentligt att kostrådets verksamhet får en mycketstark forskningsanknytning. Det är enligt motionärerna vidare uppenbart attkraftiga stimulansåtgärder krävs för att det inom rimlig tid skall vara möjligtatt bygga upp en sådan kvalificerad medicinsk näringsforskning i landet att dennationella näringsexpertisen skall ha en möjlighet att svara mot samhälletsallt större krav på aktuell, välunderbyggd och balanserad information ochrådgivning i kostfrågor. En modell som förefaller rimlig att pröva är enligtmofionärerna att inrätta en ny staflig fond för medicinsk näringsforskning. Ensådan fond skulle kunna utgöra en bas för det av mofionärerna föreslagnacentrala kostrådet. En väg skulle, framhåller motionärerna, kunna vara att denstatliga näringsforskningsfonden finansieras enligt samma principer somarbetarskyddsfonden. Överfört till livsmedelssidan skulle detta innebära att endel av mervärdeskatten på mat används till att bygga uppnäringsforskningsfonden. Motionärerna anför vidare att det centrala kostrådetbör ha kopplingar fill , livsmedelsverket och konsumentverketoch att det också är väsentligt att andra kosfintresserade än enbart denmedicinska expertisen blir representerade i kostrådet. Ett lekmannainflytandei rådet skulle enhgt motionärerna utgöra en väg att uppnå en bättre utformadoch målinriktad kosfinformafion fill allmänheten. I motion 1982/83:1829 av m. fl. (c)hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad somanförts i motionen beträffande behovet av ett samhälleligt handlingsprogram förkostrådgivning och utveckling av dietisternas funktion inom och utom SoU1983/84:8 8 Motionärerna anför att kostens betydelse förhälsan är väl känd och att kostrådgivning har varit avcentral betydelse vid behandling och rehabilitering av exempelvis diabetes ochnjursjukdomar. har också många samband blivit kända mellan kostoch flera av våra vanligaste folksjukdomar, såsom hjärt- och kärlsjukdomar samtcancer. Mofionärerna pekar vidare på att den nya hälso- och sjukvårdslagenbetonar nödvändigheten att arbeta förebyggande såväl inom som utom sjukvården.Kostrådgivningen är här av oerhörd central betydelse särskilt mot bakgrund avatt de vetenskapliga erfarenheterna mellan kost och hälsa utvecklats starktunder senare år. Mot denna bakgrund finns enligt motionärerna anledning attutveckla ett handlingsprogram för kostrådgivning, utveckling av dietisternasfunktion inom och utom sjukvården och av att i den förebyggande hälsovården tabättre vara på de vetenskapliga erfarenheterna av olika samband mellan kost ochhälsa. I motion 1982/83:1839 av () hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen fill känna vad i motionen sägs omvikten av att ett vetenskapligt råd startas, vari livsmedelsverket ochsocialstyrelsen ingår. Motionären anför bl. a. att livsmedelsverket ochsocialstyrelsen bör starta ett vetenskapligt råd med uppgift att samla inuppgifter om kosten. Ett vetenskapligt kostråd skulle också kunna bringa vissordning i den förvirrade kostdebatten. Rådet bör vidare samla in vetenskapligkunskap och nya rön som livsmedelsindustrin och massmedia kan ha nytta av. Detvetenskapliga rådet bör arbeta som den numera nedlagda MEK-gruppen gjorde. Detkan enligt motionären inte finnas någon tvekan om att det föreslagna rådet kanha en viktig uppgift att fylla. , statenslivsmedelsverk, . , Svenska läkaresällskapetoch universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) har yttrat sig över motionerna. UHÄhar bifogat yttranden från och universiteten i ,, , och . konstaterar att intresset för kostfrågorökat starkt hos allmänheten och hos massmedierna samt att kostens betydelse förhälsan blir alltmer uppenbar. Styrelsen instämmer i uppfattningen attresurserna för human näringsforskning är blygsamma i förhållande till vad somsatsas på forskning på andra områden inom miljömedicinen. Den näringsforskningsom förekommer är enligt styrelsen i stor utsträckning s. k. uppdragsforskningför livsmedelsindustrin eller sker inom denna. Detta betyder att det i förstahand är producenternas behov som tillgodoses, varför risk föreligger för attden nödvändiga grundforskningen eftersatts. anser vidare attökade resurser måste tillföras den humana näringsforskningen. Detta tordedelvis kunna ske genom en omfördelning av nu SoU1983/84:8 9 En sådan omfördelningmotverkas dock enligt styrelsen av svårigheter för den humana näringsläran attgöra sig gällande i bl. a. forskningsråden, där intressebevakningen fråntraditionellt etablerade områden är mycket stark. Styrelsen finner därförstarka skäl tala för att det inrättas en fristående fond för näringsforskning.Härigenom blir det bl. a. möjligt att stimulera forskning och underlättaforskarrekrytering. Den nya fonden kan enligt styrelsen lämpligen finansierasgenom avgifter från livsmedelssektorn på samma sätt som arbetarskyddsfondenfinansieras av arbetsgivaravgifter. Med anledning av att kunskaperna om sambandet mellan kostoch hälsa ständigt förbättras har beslutat att tillsammans medlivsmedelsverket se över den s. k. MEK-gruppens rekommendationer, som senastreviderades 1978. Styrelsen har filisatt en referensgrupp för ändamålet.Gruppen består till större delen av tidigare MEK-ledamöter. Även andra experterhar knutits till gruppen. Rekommendationerna beräknas kunna presenteras ibörjan av . En viktig effekt av översynen kommer enligt styrelsen attbli ett vetenskapligt säkrare underlag för de givna rekommendationerna, liksomen fördjupning av dessa. Gruppens funktion motsvarar i stort sett den tidigareMEK-gruppens. Styrelsen framhåller vidare i sitt remissvar att det stårhelt klart att styrelsen på har behov av en permanent expertgruppför kost, eventuellt också motion. har ett stort ansvar att tafram kunskapsunderlag när det gäller förebyggande och hälsofrämjande åtgärder.Styrelsen måste därför fortlöpande följa utvecklingen, samla in och spridafakta och kunskaper och svara för utvecklingen av bl. a. kostupplysning.Socialstyrelsen och livsmedelsverket utreder därför f. n. behovet av ettvetenskapligt expertråd för kost- och näringsfrågor. framhållervidare att den förfogar över ett omfattande kontaktnät och en struktur förspridning av kostupplysning på olika nivåer och i olika sammanhang. Inte minstbetydelsefulla är de kontakter som sker med huvudmännen för utbildning ochundervisning. Även hälso- och sjukvården och är vikfiga kanalerför kostupplysning. Styrelsen avser att under kommande budgetår i samråd medsjukvårdshuvudmännen utarbeta allmänna råd för vägledning om kosten inomhälso- och sjukvården. I detta sammanhang är det enligt styrelsen naturligt attockså diskutera dietistfunktionen.