bet · G701KU30 · 1983-12-31 00:00:00 — Denna frihet upphör därför bara i de fall då röjande kan medförasärskilt allvarliga effekter. Som exempel kan nämnas att det uppstår risk attlandet hamnar i KU1983/84:30 416 underläge vid en för landets förhållanden betydelsefullförhandling eller risk för en påtaglig försämring av landets relationer med enstat, med vilken landet i övrigt har betydelsefulla förbindelser". Meddelarfriheten kompletteras i TF med regler omanonymitetsskydd för den som lämnat ett meddelande till pressen. Enligt 3:4 TFfår myndighet eller annat allmänt organ inte efterforska vem som lämnat sådantmeddelande annat än när detta erfordras för åtal eller annat ingripande mothonom som inte står i strid med TF. Detta betyder alltså att en utredning kanigångsättas om det förefaller sannolikt att en tjänsteman lämnat ut ensekretessbelagd handling eller gjort sig skyldig till annat brott som avses i7:3 TF. Det bör emellertid framhållas att det - även i fall då entidning publicerar mycket detaljrika uppgifter ur en hemlig handling - ofta kanvara svårt att påvisa att själva handlingen har utlämnats. Det kan ju i ställetvara så, att en tjänsteman muntligt har lämnat detaljerade uppgifter till entidning om vad handUngen innehåller, vilket i allmänhet inte är straffbart. b) Pressens frihet Även om uppgifter som publiceras ipressen är sekretessbelagda, skyddas publiceringen i allmänhet avtryckfriheten. Undantagsvis kan dock sådan publicering komma i strid med 7:4TF, som i tolv punkter anger vilka brott som kan straffas även när de begåsgenom framställning i tryckt skrift. Av större intresse i detta sammanhang är emellertid 7:5TF, som har följande lydelse: "Såsom otillåtet offentliggörande i tryckt skriftskall anses sådan enligt lag straffbar gärning som innefattar: 1. offentliggörande av uppgifter rörande förhållanden, vilkas röjande skulle enligt lag innefatta brott mot riketssäkerhet; 2. uppsåtligtoffentliggörande av allmän handling, som ej är tillgänglig för envar; 3. röjande avuppgift, varigenom den som enligt 8 kap. svarar för skriften uppsåtUgenåsidosätter tystnadsplikt som avses i den i 3 § första stycket 3 angivnasärskilda lagen." I punkt 1 åsyftas brott mot rikets säkerhet vilka närmareanges i 19 kap. (högförräderi, krigsanstiftan etc). I fråga om punkt 2 framgår av ovannämnda lagkommentar attdenna punkt inte är tillämplig på det fallet att en tidning publicerar enhemlig handling som har kommit i tidningens besittning. Följande uttalande(lagkommentaren s. 367) är belysande: "Gärningsman kan endast den vara som har ålagts ettförbud att offentliggöra handlingen. Liksom enligt TF 7:4 gäller enligt 7:5 ettkrav på dubbel straffbarhet: gärningen skall vara kriminaliserad i vanlig lagutöver det att TF medger att gärningen bestraffas. När det är fråga om ettoffentiiggörande av en hemlig handling kan det därför vara fråga om KU 1983/84:30 417 antingenen offentlig funktionär som åsidosätter någon av de sekretessbestämmelser isekretesslagen som han skall iaktta eller en enskild person som bryter mot ettförbehåll som har meddelats honom enligt SekrL 14:9 eller 10 när handlingenlämnades ut till honon. I båda fallen är gärningen kriminaliserad i BrB 20:3st. Är det däremot t. ex. en utgivare av en tidning som publicerar en hemlighandling som har kommit i tidningens besittning, finns det ingen bestämmelse ivanlig lag som innebär att gärningen är straffbar. Tanken på en sådankriminalisering har visserligen diskuterats men har awisats (se prop.1975/76:204 s. 173 och prop. 1979/80:2 del A s. 403). Utgivaren kan emellertidbli bestraffad med stöd av någon annan bestämmelse i TF 7:4 eller 5, t. ex. omdet är fråga om ett otillåtet yttrande som innefattar förtal (7:4 p. 9) ellerett otillåtet offentliggörande som innefattar obehörig befattning med hemliguppgift (7:5 p. 1)." Punkt 3 saknar intresse i nu förevarande sammanhang. När det gäller publiceringen i en tidning av olikaländers reaktioner på det s. k. korridorförslaget kan alltså rättslägetsammanfattas på följande sätt. Om det finns anledning tro att någon tjänsteman hartill tidningen överlämnat en hemlig handUng (och inte bara uppgifter ur denna),finns inget lagligt hinder mot efterforskningar av vem den skyldige är. Det kandock komma att visa sig utomordenligt svårt att bevisa att det verkligen är enhandling som överlämnats och inte bara uppgifter ur en sådan handling. I detsenare fallet är det nämligen knappast fråga om en straffbar handling. Någon möjlighet att med framgång ingripa mottidningen torde inte finnas. 27 1983/84 4 saml. KU1983/84:30 418 PM angående avgång som justitieminister ochutnämning till justitieråd m. m. innehöll artiklar omatt inkomst (ca 2,4 milj. betalat endast iskatt. lämnade i samband härmed vissa uppgifter tillExpressen, AB och TT om sina ekonomiska förhållanden. Statsministern bad statssekreteraren ta reda på de närmare omständigheterna kring uppgifterna i AB-artikeln.Larsson redovisade senare denna dag följande från ett samtal med , varvidäven statssekreteraren och informationssekreteraren deltog (enligt uppteckning). hade fått ett större innehav av börsnoterade aktiergenom arv i två omgångar, först genom fadern, därefter genom en annan släkting.Antalet arvingar upplevdes av UL vara rätt få. OR ville inte, med hänsyn tillsin ställning som postchef, inneha dessa aktier utan sålde dem. Då uppstod enskattepUktig reavinst på 2 miljoner; reellt kan vinsten ha varit högre. Värdetpå de sålda aktierna uppges av OR till 12 milj. kr. OR köpteräntebärande statsobligationer för 14-15 milj. kr. Beloppets storlekförklarades av OR så att han då trodde sig skola få mer pengar genomytterligare arv. Förvärvet finansierades genom vinstmedel på aktieförsäljningenoch lån i . OR fick då betala upplupen ränta på obUgationerna, ettbelopp som utgjorde ca 2 milj. kr. Detta drogs av i deklarafionen för 1981.Numera hade OR sålt statsobligationerna och övergått till premieobligationer.Denna förändring förklarade OR med att premiemarknaden punkterades hösten 81(80?) men senare repade sig; avkastningen på premierna angavs tUl . I1982 års deklaration redovisades lön -I- reavinst men inga underskottsavdrag,däremot 54 000 i underhållsbidrag till f. d. hustru. Totala inkomster 903 000,varav 350-400 000 från posten; skaU 720 000. reste till Gotiand och vistades därt. o. m. . redovisade att såltett företag vid namn samtal hade ,och fått intryck att försäljningen avsåg "lösa"börsnoterade aktier. ringde statsministern till för attbl. a. överenskomma om överläggning . Vid denna närvarade ocksårättschefen i KU 1983/84:30 419 Vid fillfället lämnade en muntlig redovisning av sinaskatteaffärer m. m. Statsministern bad honom att göra en skriftligsammanställning av sina skatteaffärer för att redovisa offentligt, vilketRainer lovade att göra. Sentpå överlämnade via sininformationssekreterare sammanställning fill statsministern och offentliggjordeden något . a. hade haft tillfälle att granskaett utkast. Påföljandedag () äger samtal rum vid ett par fillfällen, mellanstatsministern och . Dennameddelar vid det andra tillfället sin avsikt att begära avsked som justitieminister,vilket statsministern beviljar. Vid den presskonferens som äger rum senare påkvällen uttalar statsministern följande: är en lysande skicklig justitieminister.Genom sina gedigna kunskaper och sin varma personlighet betyder han mycket förregeringsarbetet som helhet. Mitt förtroende för honom som justitieministeroch som en rejäl och hederlig människa är obrutet. Jagförstår de personliga skäl som förmått honom att inlämna sin ansökan om avsked.Med stort beklagande kommer denna ansökan att beviljas. kan varaförvissad om sina regeringskamraters bestående vänskap och förtroende. Rainersutnämning till och avgång från posten som justitieråd Dåvarande justitieministern utnämndestill justitieråd vid regeringssammanträdet . Enligtunderprotokollet för var föredragandenär utnämningsärendet föredrogs. Huvudprotokollet för regeringssammanträdetupprättas inte förrän statsrådsberedningen har fått in samtliga departementsunderprotokoll. Det kan dröja . Av huvudprotokollet framgår attOve inte deltod i beslutet om utnämningen. Inom statsrådsberedningen harefter valet upprättats en Usta över det statsråd som i första hand skaUförordnas som ersättare när ett "ordinarie" statsråd har förfall. Avden listan framgår att är ersättare för . Beredningenav ett ärende om utnämning till justitieråd inleds normalt med att frågandiskuteras inom . Diskussionen äger vanUgtvis rum mellanjustitieministern, statssekreteraren, expeditionschefen och rättscheferna. Närjustitieministern kommit fram till vilken kandidat han ämnar föra framredovisar han ärendet och sitt förslag för regeringen. Därefter tillfrågas dentilltänkte. Sedan han eller hon tackat ja anmäls ärendet för högsta domstolen iplenum innan regeringen vid ett regeringssammanträde fattar beslut omutnämningen. Det föreligger inte någon informations- eller förhandlingsskyldighetom det tilltänkta beslutet gentemot de fackliga organisationerna. I fråga om handläggningenav utnämning till justitieråd anförde KU 1983/84:30 420 statsministerni ett interpellationssvar i () följande: har frågat mig om jag är villig att geriksdagen en redogörelse för vilka överväganden som gjordes vid utnämningen avförutvarande justitieministern till justitieråd och ledamot av högsta domstolenoch hur beredningen av detta ärende skedde. Likalydande frågor har ställts avThorbjörn och . Detvar klart att justitieministern vid sin avgång skulle återgå tillämbetsmannabanan. Regeringen ansåg att han, med hänsyn till hans väl dokumenteradeskicklighet och erfarenhet från , domstolsväsendet ochadministrationen, var väl lämpad för tjänsten som ledamot av högsta domstolen.Regeringen bestämde sig på dessa grunder för att utnämna tilljustitieråd. Med hänsyn tiU pressade personliga situation togsutnämningsbeslutet redan vid regeringssammanträdet . Ivanliga fall brukar ett ärende av detta slag även anmälas för högsta domstoleni plenum, innan regeringens beslut fattas. I detta fall underrättadesdomstolens ordförande före regeringssammanträdet. Med hänsyn till vad jag nyssanfört om behovet att ta ett snabbt beslut ansåg jag att det inte varnödvändigt att följa den sedvanliga beredningsordningen. Vid ett samtal någradagar efter beslutet förklarade jag för domstolens ordförande därvid desärskilda omständigheterna i det aktuella fallet. Jag omtalade även attregeringen avser att tillämpa tidigare praxis att före en utnämninganmäla ärendet för domstolen i plenum. Detta meddelande har vidarebefordratstill domstolens övriga ledamöter. publicerades en rapport avbankinspektionen rörande hantering av de lån som erhållit.Samma dag pubUcerade och uppgifter om att genomförvärv av aktier från en schweizisk stiftelse fick full kontroll överföretaget vilket möjliggjorde försäljningen till Aritmos.Samma dag erhåller finansministern uppgift om att i samband med ochefter inträdet i regeringen upptagit lån dels i , dels genom dessnotariatavdelnings försorg. Uppgiften delges bl. a. statsministern. Rainermeddelar att han avser att avsäga sig posten som justitieråd. Ianledning av att inför massmedia bl. a.hävdade att han för statsministern redovisat de nyssnämnda uppgifterna om detschweiziska aktieförvärvet före sin avgång från justitieministerpostenuttalade statsministern följande vid en presskonferens : Regeringen kände inte till aktieaffärerna iSchweiz, inte fortsatta låneverksamhet , elleratt han tagit emot pengar från en okänd givare. Regeringenanser fortfarande att är en skicklig ämbetsman, klart kompetent förarbetet som jusfifieråd och att han såvitt känt inte brutit mot lagen. Palmeoch var överens om att skulle ge en fullständig redogörelse försina skatteaffärer, både för regeringen och allmänheten. KU 1983/84:30 421 Palmelitade på att den redogörelse lämnade var fullständig. I det lägettyckte han inte att bankinspektionens granskning av affären hade med Rainersframtid att göra, utan enbart gällde agerande. NärOve avgick som justitieminister var han hårt pressad. Han önskade själventräget att bli snabbt utsedd fill justitieråd, för att komma undanoffentligheten. Då beslöt regeringen att ta mänsklig hänsyn och gå tillmötes. Min privata ekonomi har ådragit sig storuppmärksamhet i massmedia. Trots att jag tidigare hävdat att min ekonomitillhör mitt privatliv vill jag ändock offentligt lämna en redovisning för minaprivata ekonomiska förhåUanden. Bakgrunden är i korthetföljande. År1973 dog min far och jag ärvde vissa aktieposter. Akfiema har stigiti värde. År1981 ärvde jag efter en släkting en post aktier i , ettförvaltningsbolag med i huvudsak börsnoterade aktier som tillgångar. I detsammanhanget förvärvade jag också återstoden av aktierna i bolaget. Viddenna tidpunkt var jag generaldirektör i . Jag ansåg det intelämpligt att vara en betydande aktieägare i flera stora företag.Därförmeddeläde jag , som skött minkapitalförvaltning, att de skulle sälja såväl aktierna i somövriga aktier. Mina tillgångar skulle i stället placeras i statsobligationer. Enomplacering av detta slag bör helst planeras och genomföras under relativt långtid. Det visade sig emellertid att försäljningen av Kjellbergaktiernaförutsatte en uppgörelse före utgången av 1981. Avtal träffades i november1981. Iawaktan på en mera långsiktig placering av mina tillgångar förvärvade PK-bankenföre årets slut för min räkning räntebärande statsobligationer. Vid förvärv avsådana obUgationer betalas upplupen ränta till säljaren. En sådan ränteutgiftär avdragsgill vid taxeringen. Till det sagda vill jagfoga följande beloppsmässiga redovisning. Denskattepliktiga realisationsvinsten på mina aktieförsäljningar var ca 2 milj.kr., vilket vid en omedelbar beskattning skulle ha medfört en skatt på 1,7milj. Köpetav räntebärande statsobligationer omfattade ca 19 milj. kr., varav merpartenlånades i bank. Jag hade förväntningar om ett ytterligare stort tillskott tillmin förmögenhet som jag avsåg att placera i sådana obligationer. Räntekostnadernaför förvärvet var ca 2 milj. kr. Som nämnts får vid beskattningen en sådanutgift dras av från inkomsterna. När räntan på obUgationerna - ca 2 milj. kr. -förföll till betalning året därpå togs dessa upp som inkomst. Under1982 byttes de räntebärande obligationerna ut mot premieobligationer. 28 1983/84. KU 1983/84:30 422 När jag inträdde i regeringen träffadejag avtal med i vilken jag helt överlät förvaltningen av mina medeltill utan möjlighet för mig att påverka besluten. Sammanfattningsvis villjag säga följande. Mina tillgångar har förvaltats av enligt deprinciper och metoder som är vedertagna och allmänt tillämpade av bankerna viddetta slag av förvaltning. har beskrivit min situation på följande sätt. "Hade denav själv beordrade försäljningen av aktierna i ejskett hade hans sammanlagda skatteinbetalning blivit väsentligt mindresamtidigt som hans förmögenhet varit avsevärt större än vad som blivitfallet." Det kritiserade avdraget på 2 milj. kr. i min deklaration harinneburit en uppskjuten beskattning, som är en konsekvens av de regler somgäller i fråga om räntebärande statsobligationer. Sålunda har jag för åren 1981och 1982 betalat sammanlagt 1 milj. kr. Att låna till förvärv av statsobligationer är allmänt förekommande ochtorde vara en viktig förutsättning för att sådana obligationer skall kunnaemitteras i den omfattning som sker. Åtgärderna med mina kapitaltillgångar har på intet sätt påverkatbeskattningen av mina tjänsteinkomster. KU 1983/84:30 423 Granskningav praxis och eventuellt behov av åtgärder beträffande redovisning avtillträdande statsrådsförmögenhetsinnehav I anledning av att frågan om statsråds innehav avaktier hade diskuterats i fråga om tidigare regeringsledamöter begärdestatsministern vid den överläggning som den nya regeringen höll på Bommersvikden att regeringens ledamöter skulle redovisa sitt innehavav aktier. gjorde statsministern följande uttalande: Isamband med regeringsskiftet har det efterlysts en redovisning av de nyaregeringsledamöternas aktieinnehav. Regeringen har diskuterat denna fråga, ochdess ledamöter har beslutat att meddela offentligt om de äger några aktier, ochi så fall i vilken omfattning. Redovisningen återfinns i bifogade uppställning. Förmin egen del gäller följande. Vid min fars död utföll en livförsäkring.För den köptes aktier åt mig. Denna aktiepost har i principförblivit oförändrad. En del aktier har lösts in (t. ex. ), i andrafall har man utgivit emissioner, några har tillkommit genom arv. Men jag harunder dessa varken köpt eller sålt en enda aktie. Jagskulle självfallet aldrig låta innehavet av aktier påverka mitt politiskahandlande. Misstankar därom är enligt min uppfattning kränkande. Men ävensådana misstankar är obehagliga, och det obehaget vill jag inte utsätta migför. Därför har jag givit säljuppdrag för samtUga mina aktier. Ianledning av en fråga av () vari denne begärde en redovisning avstatsrådens aktieinnehav, hänvisade statsministern i sitt svar (den 26 oktober1982) till det ovan nämnda uttalandet. Någrauppgifter utöver de om aktieinnehav begärdes ej av regeringens ledamöter. OlofPalme Inga aktier. KU 1983/84:30 72 st Hufvudstaden och 47st till ett sammanlagt värde av . 22 aktier ä . Aktierna kommer att överlämnas som gåva till Sörmlandssocialdemokratiska partidistrikt. Aktier till ettungefärligt värde av , cirka 40-50 aktier fördelade på 7 eller 8bolag. KU 1983/84:30 425 PM angående gällanderegler för utländska förvärv av fast egendom Enligt i lagen (1982:618) om utländska förvärv avfast egendom m. m. får utiändska medborgare och andra utländska rättssubjektinte utan tillstånd för varje särskilt fall förvärva fast egendom i Sverige.Från denna regel görs undantag beträffande bl. a. vissa familjerättsliga fång(2 §). Frågor om förvärvstillstånd prövas av regeringen eller den myndighetregeringen bestämmer (3 §). Förvärvstillstånd skall sökas fråndet förvärvet skedde (4 §). Om ansökan inte görs inom föreskriven tid och påföreskrivet sätt eller om tillstånd vägras blir förvärvet i regel ogiltigt (7§). Förvärvstillståndskall meddelas, om det inte möter hinder med hänsyn till landets försvar ellersäkerhet, egendomens lämpUghet för avsett ändamål eller andra allmännaintressen eller med hänsyn tUl förvärvarens förhållanden (8 § första stycket). Iproposition 1981/82:135 har departementschefen beträffande sistnämnda stadgandei specialmotiveringen uttalat bl. a. följande: När det gäller rekvisitet landets försvar ellersäkerhet är avsikten i första hand att förebygga att egendom som är känslig urförsvars- eller säkerhetssynpunkt kommer i utländsk ägo. Hinder mot ettförvärv enligt det ifrågavarande rekvisitet kan i vissa fall också föreligga avdet skälet att förvärvet är olämpligt ur säkerhetssynpunkt med tanke på t. ex.att egendomen ligger i anslutning till ett militärt skyddsområde. Ett förvärv som skall prövas enligt förevarande lagkan avse ett område av en fastighet. Förvärvet är då för sin giltighet beroendeav att erforderlig fastighetsbildning kommer till stånd (se 4 kap. 7 §jordabalken). Rekvisitet egendomens lämplighet för avseti ändamål tar sikte påsådana förvärv. Genom rekvisitet andra allmänna intressentillgodoses i första hand det grundläggande syftet med lag att skyddavåra värdefullaste naturtillgångar mot utländsk exploatering. Ett utländsktförvärv av sådana naturtillgångar får i princip anses strida mot allmännaintressen. Skyddet omfattar emellertid inte bara renanaturtillgångar utan all fast egendom. Det är alltså möjligt att vägra ettkontrollsubjekt tillstånd att förvärva t. ex. en industrifastighet, omförvärvet är oförenligt med väsentliga inhemska intressen (jfr avsnitt 2.7.2).En annan sak är att så sällan torde vara fallet. Meddet ifrågavarande rekvisitet markeras också att ett förvärv inte kan tillåtasom det har ett syfte som inte är godtagbart ur allmän synpunkt. Jag tänker häri första hand på förvärv som kan antas ske i spekulationssyfte. Jagövergår nu till att behandla rekvisitet förvärvarens förhållanden. Enligt1916 års lag gäller beträffande de ärenden där får meddelaförvärvstillstånd bl. a. att sådant tillstånd inte får meddelas om hinder mötermed hänsyn till förvärvarens "personliga förhållanden". (får endast meddela förvärvstillstånd beträffande fysiska KU 1983/84:30 426 )Något motivuttalande om vad som med hänsyn till förvärvarens personligaförhållanden skall anses utgöra hinder mot att lämna tillstånd finns inte. Ipraxis synes beaktas främst kriminalitet men även ekonomiska förhållanden såsomobenägenhet att betala skatt samt erhållen socialhjälp (se prop. Enligt1916 års lag krävs vidare beträffande flertalet förvärv att en utländskmedborgare har särskild anknytning till , t. ex. i form av viss tidshemvist här i landet, för att skall få meddela förvärvstillstånd. Rekvisitetförvärvarens förhållanden i den nya lagen åsyftar båda de nu nämnda typerna avomständigheter. Dekrav som den nya lagen ställer på förvärvarens förhållanden varierar givetvismed hänsyn till den förvärvade egendomens art och syftet med förvärvet. Rentallmänt gäller att man får ställa större krav på förvärvaren i ifrågavarandehänseenden ju mer betydelsefull den förvärvade egendomen är ursamhällsekonomisk synpunkt. Enligt 1 § i förordningen (1982:879) om utiändskaförvärv av fast egendom m. m. skall som regel frågor om förvärvstillståndprövas av . Prövningen skall emellertid ankomma på regeringen 1. om egendomens värde uppenbarligen överstiger . och bolag,stiftelse eller annan förening än sambruksförening är förvärvare eller omförvärv eller överlåtelse av jordbruksfastighet enligt andra föreskrifter skallprövas av regeringen, 2. om ärendet har samband med ett ärende enligt lagen (1982:617) omutländska förvärv av svenskt företag m. m. och detta ärende skall prövas avregeringen, 3. om ärendet i annat fall kan anses särskilt betydelsefullt från aUmänsynpunkt. Omärendet skall prövas av regeringen skall med eget yttrandeöverlämna handUngarna till regeringen. Ärendenom förvärvstillstånd som skall avgöras av regeringen handläggs inombostadsdepartementet. Enligtuppgifter från UD (protokollet) brukar utländska beskickningars köp avfastigheter handläggas på följande sätt. Vederbörande lands ambassad lämnartiU UD en kopia av köpeavtalet eller en kopia av en preliminär uppgörelse omköp och vissa andra handlingar samt gör i en note en anhållan om tillstånd attfå förvärva fastigheten. Om UD inte anser att några hinder föreligger förförvärvet överlämnas ärendet tillsammans med ett yttrande från UD tilllänsstyrelsen som fattar beslutet om förvärvstillstånd. UD:s yttrandeundertecknas normalt av protokollchefen. KU1983/84:30 427 PMangående ändrad departementstillhörighet för , m. m. (U 1972:7)tillkallades av statsrådet , som var föredragande ikyrkofrågor i . I direktiven erinrades bl. a. om att1968 års beredning om stat och kyrka i sitt slutbetänkande (SOU 1972:36)Samhälle och trossamfund framhållit att spörsmålet om en bibelöversättning inteenbart kan anses vara en inomkyrk-Ug angelägenhet och att staten har - frånallmänkulturella utgångspunkter -ett intresse av att tillse att en användbarbibelöversättning finns tillgängUg. Föredragande statsrådet uttalade att hon delade denuppfattning som sålunda uttalats av beredningen och förordade att ennyöversättning av skulle komma till stånd. I enlighet meddirektiven fick kommissionen en särskild styrelse med företrädare förpolitiska partier, kristna trossamfund och kultursektorn samt skolväsendet.Kommittén har genom tilläggsdirektiv och 1977 erhållit uppdrag attnyöversätta även och apokryfer.Kommissionen har avgett två betänkanden, nämligen Att översättaapokryferna (DsU 1977:3) och (SOU 1981:56).Utredningsarbetet pågår i ytterligare . Departementstillhörighet m. m. Enligt RF 7 kap. 1 § fördelarregeringen ärendena mellan departementen. Fördelningen mellan departementenbeslutas genom departementsförordningen SFS 1963:214, ändrad senast 1982:1177. Inom finns en kyrkoenhet.