bet · G701FiU25 · 1983-12-31 00:00:00 — Många av besparingsförslagen ärdesamma som dessa motionärer tidigare förordat och behöver därför inte närmarebeskrivas. Övriga förslag redovisas närmare i respektive utskottsbetänkande. Effekten på budgetsaldot under /85 blir cahälften av helårseffekten, dvs ca , därför all fiera avförslagen måsle träda i kraft vid etl kalenderårsskifle. Utskottet beklagar atlförslagen inte kunnat realiseras tidigare, vilket i nuvarande konjunkturlägehade varit en fördel. Ansvaret härför faller på regeringen, vars ryckigafinanspolitik försvårat ell planmässigt besparingsarbele. Moderata samlingspartiet föreslår en budgetpolitik som ärsammansatt av så stora besparingar och skattesänkningar att konsekvensernalorde bli negativa för samhällsekonomin. Därtill kommer all man synes okänsligför förslagens fördelningspolitiska verkningar. Förslagen i molion 2031 (m)yrkande 2 avstyrks därför. kommunisterna föreslår i motion 2455 bådenya utgiftsökningar och nya skattehöjningar. Som framgått av vad utskottettidigare anfört skulle detta leda till lägre ekonomisk tillväxt och ökadarbelslöshet. Det skulle dessutom medföra ett ännu högre budgetunderskott.Utskottet avstyrker därför dessa molionskrav. Sammanfattningsvis anser utskottet att de budgetpoliliskariktlinjer som föreslås i motion 2088 (fp) är väl avvägda. FiU 1983/84:25 83 bättringenbör enligt utskottets uppfattning utnyttjas så som motionärerna föreslår,nämligen till att ta krafttag för att komma till rätta med landets ekonomiskaobalanser. Meddet anförda tillstyrker utskottet de riktlinjer för budgetregleringen som angesi motion 2088 yrkande 2. Utskottet avstyrker därmed motsvarande förslag tillriktlinjer i propositionen och i motionerna 2031 (m) yrkande 2, 2524 (c)yrkande 2 samt 2455 (vpk) yrkande 2. delsutskottets hemställan under 5 bort ha följande lydelse: 5. beträffande de allmänna riktlinjerna förbudgetregleringen att med avslag på regeringens förslag i proposifion1983/84:100 bilaga 1 moment 2 och motionerna 1983/84:2031 yrkande 2,1983/84:2455 yrkande 2 och 1983/84:2524 yrkande 2 godkänner vad som förordats imotion 1983/84:2088 yrkande 2 och som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört, 10.De allmänna riktlinjerna för budgetregleringen (vpk) anser att dels den del av utskottets yttrande som på s. 36börjar med "Underskottet i" och på s. 39 slutar med "budgetåret1984/85" bort ha följande lydelse; Regeringens budgetpolitik ställer minskning avbudgetunderskottet som ett huvudmål. Resultatet blir nedskärning och en fillstora delar kontraktiv (tillväxlhämmande) politik. Enligt finansplanen skulle"statsbudgeten 1984 direkt och indirekt ha en efterfrågedämpande effektsom kan beräknas till 2,av BNP". Omräknat i årsarbeten innebär dettaatt arbetslösheten 1984 är ca 80000 personer större än vad den skulle vara omregeringen inte hängav sig åt nedskärningar. Delhar förts mycket propaganda kring den offentliga sektorns budgetunderskott.Denna har syftat till att skapa argument för en nedskärning av den offentligasektorn, nedskärningar som drabbar dem i första hand som har behov av denoffentliga sektorn. Underskottet har till stor del uppstått genom krisen, genombristande tillväxt och därmed försämrade statsinkomster. Den samladeoffenfiiga sektorns underskott beräknas 1984 bh oräknatden över statsbudgeten finansierade utlåningen. Detta kan jämföras med deoffenfiiga investeringarna som 1984 beräknas uppgå till 40,5 miljarder kronor.Dessa fakta bör något dämpa dem som bara propagerar att vi lånar tillkonsumtion. Statensränteskuld är dock ett problem. Statsskuldräntorna är i sig den störstabudgetposten. Dessa räntor innebär i sig ett förmögenhetstillskott för dem somhaft råd att placera stora tillgångar i statspapper. FiU 1983/84:25 84 När ett budgetunderskott - som del i -framför allt uppstått genom minskade inkomsler är det svårt alt hävda atl delhafl en särskilt aktiverande inverkan på ekonomin. Naturligtvis hade verkandock varit direkt kontraktiv om utgifterna minskals i takt med inkomsterna. Dettabetyder inte all etl växande underskoll är en förutsättning för all denoffentliga budgeten skall spela en aktiverande roll i ekonomin. Del gällerockså varifrån pengarna dras in fill den oflenlliga sektorn och hur dennasektor använder sina pengar. Det vikliga är emellertid att den offentligaverksamheten inte krymps. Delta drabbar inte bara socialt och ekonomiskt desvagaste i samhällel, del drabbar också den ekonomiska utvecklingen. dels den del av utskottets yttrande som på s. 43börjar med "1 molion 2455" och på s. 44 slutar med "successivabudgetförstärkningar" bort ha följande lydelse: I motion 2455 (vpk) redovisas ett budgetalternativsom innehåller förslag för atl skapa arbete och bättre förhållanden för utsattagrupper som barnfamiljer och pensionärer. Förslagen finansieras lill enhuvuddel dels genom förslag om skärpta skatter på kapital och sloraförmögenheler och dels genom en höjd arbetsgivaravgift för barnomsorgen ochminskade försvars-utgifter. Förslagen innebär all budgelunderskollel kan kommaatl öka med . Utskottet finner all de förordadeåtgärderna är välmotiverade för alt ge de utsatta grupperna bättre förhållandenoch för att bryta de alll orimligare och tilltagande klyftorna i fördelningenav produktionens resultat. Förslagen innebär också att förutsättningar skapasför en förbättrad och av samhälleliga målsäiiningar mera styrd ekonomisktillväxt. Utskottet tillstyrker därför den inriktning av budgetpolitiken somföreslås i motion 2455 (vpk). SammanfaUningsvisvill utskottet understryka att den politik som utgår från olika"nyliberala" teorier icke har skapat reda i ekonomin i något land ochatt den främst medfört kraftiga försämringar för de arbelande. Dessvärre kansådana teoretiska ansatser spåras också bakom den polifik regeringen förordar.Detta banar väg för en utveckling i enlighet med borgerliga klassintressen. Deborgerliga partiernas förslag till inriktning av den ekonomiska politikenskulle leda till än mer förödande konsekvenser i form ay ökad arbetslöshet ochoutnyttjade resurser. En ökad planmässighet är en nödvändighet för framliden.Samhällsekonomin är hela folkets angelägenhet. delsutskottets hemställan under 5 bort ha följande lydelse; 5. beträffande de allmänna riktlinjerna för budgelregleringenatt med avslag på regeringens förslag i proposition 1983/84:100bilaga 1 moment 2 och motionerna 1983/84:2031 FiU1983/84:25 85 yrkande 2, 1983/84:2088 yrkande 2 och 1983/84:2524 yrkande2 godkänner vad som förordals i motion 1983/84:2455 yrkande 2 och som sinmening ger regeringen lill känna vad utskottet anfört, Översyn av nnansieringsformerna försocialförsäkringssystemen () anser all dels den del av ulskoltels yllrandepå s. 44 som börjar med "Ulskoltet får" och slutar med "yrkande4" bort ha följande lydelse: 1 motion 2088 (fp) yrkande 4 begärsen översyn av finansieringsformerna för socialförsäkringssystemen. Uiskolleldelar motionärernas uppfallning all en sådan översyn är en logisk följd av dennuvarande obalansen mellan en ulgiflsandel på och en skalle- ochavgifisandel på av BNP. En sådan omprövning av de offentliga utgifternasfinansiering behöver inle betyda atl de tjänster som är offentligt produceradeförsvinner. Del är emellertid viktigt al! sambandet mellan individernasförmåner och utgifter stärks. I många fall är del annars svårt all vela ommedborgarna värderar ijänslen lika hög! som den resursförbrukning som krävs föralt producera den. Uiskollel inslämmer i motionärernas uppfattning att sambandetmellan individernas förmån och utgift även här behöver förstärkas.Konsekvenserna blir annars oacceptabla för samhällsekonomin. Etl exempel på detta är ATP-systemet. Vid sin konstruktionanpassades det lill en ekonomi med låg inflation och hög tillväxt. F. n. gårdet fyra förvärvsarbetande på en ATP-pensionär. har siffran sjunkitlill tre förvärvsarbetande och den forlsäller att sjunka även därefter. Utskottet anser all finansieringen av flera av de nuexisterande försäkringssystemen måste ses över för alt de skall stå iöverensstämmelse med vår långsikliga samhällsekonomiska utveckling. sjukförsäkringssystemet och arbelslöshelsförsäkringssystemet liksompensionssystemet. Det är därför nödvändigt all regeringen påbörjar en sådanöversyn av finansieringsproblemen för socialförsäkringssystemen. Därvid måstediskuteras såväl en tänkbar framtida finansieringsmodell som hur erforderiigaförändringar skall genomföras. Om man underiåter att göra detta blir resultatetpå sikl förödande för just de medborgargrupper som man främst vill skydda. här anfört bör med bifall till motion 2088 yrkande 4 ges regeringenlill känna. FiU1983/84:25 86 dels utskottets hemställan under 6 bort ha följandelydelse; 6. beträffande översyn avfinansieringsformerna för socialförsäkringssystemen attriksdagen med bifall till motion 1983/84:2088 yrkande 4 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört. (), (), (), () och () anser att dels den del av utskottets yttrandepå s. 45 som börjar med "Utskottet anser" och slutar med"yrkande 6" bort ha följande lydelse; Utskottet delar motionärernasuppfattning att en ökad avgiftsfinansiering kan vara ett led i ambitionen attåstadkomma ett närmare och för alla tydligt samband mellan nyttan av en visstjänst och kostnaden för denna. En sådan polifik ger också i många fall enbättre indikation på om medborgarna värderar olika tjänster lika högt somkostnaden att producera dem än den nuvarande finansieringsmetoden. En ökad avgiftsfinansiering kan också vara ett led i denomfördelning av den totala konsumtionen från offentlig till privat konsumtionsom utskottet menar är en ofrånkomlig del i den ekonomiska politik som krävsför att komma till rätta med landets brist på balans. Med det anförda tillstyrker utskottet yrkande 6 i motion2088 att regeringen ges i uppdrag att återkomma till med förslag idetta syfte. dels utskottets hemställan under 7 bort ha följandelydelse: 7. beträffande avgiftssättning attriksdagen med bifall till motion 1983/84: 2088 yrkande 6 begär att regeringenredovisar förslag i fråga om avgiftssäitning i enlighet med vad som anförts imotionen. , , och (alla m) anser att dels den del av utskottets yttrandesom på s. 45 börjar med "Finansieringen av" och på s. 48 slutar med"motion 2031 (m)" bort ha följande lydelse: Regeringens finansplan uppehållersig mest vid reala faktorer. Som så ofta i svensk ekonomisk debatt-kommer definansiella aspekterna i skym- FiU1983/84:25 87 Men som framhålls i motion 2031 (m) är den snabbiväxande statsskulden och de krav den slora statsupplåningen ställer utan tvivelde mest dramatiska inslagen i den nuvarande ekonomiska utvecklingen i Sverige.Dessa problem förtjänar därför större uppmärksamhet i den ekonomiskapolitiken. Även om ökningen av budgetunderskottet har hejdats medtillfälliga medel, fortsätter statsskulden atl växa i snabb takt. Om deslalliga ullands-lånen värderas efter aktuella valutakurser, kan den samladestatsskulden beräknas öka från nära vid det till bortåt 600 miljarder eller med . Sverigehar redan bland den näst största statsskulden i förhållande lillBNP. Relaiionslalet närmar sig snabbt . Den farligaste delen av statsskulden är den som ärplacerad utomlands. Vid del senaste var den statliga utlandsskuldenbokförd till ca . Riskerna med utlandsupplåning illustrerasav all till aktuella valutakurser var den ca 30 miljarder slörre. Skuldkrisen i andra lånlagarländer har gjort att ,som i den jämförelsen framstår som mer kredit värdigt, fått nästan alltför lättatl låna utomlands. Men del är ofrånkomligt atl en slor utlandsskuld avsevärtbegränsar vår ekonomisk-poliliska handlingsfrihet för framliden. gäller principen att staten skalllåna så myckel utomlands som motsvarar underskottet i bytesbalansen. Under 1983uppgick dock den utländska nettoupplåningen till ca 25 miljarder, medanbytesunderskotlet stannade vid ca 6 miljarder. Den slora skillnaden förklarasbl. a. av atl staten med egen utlandsupplåning täckt ett privat kapitalul-flödeoch att valutareserven ansetts behöva utökas. förutses på motsvarande sätt att 10-15 miljarderskall lånas utomlands, trots all underskottet i bytesbalansen l.o. m. väntas gåned till ca 5 miljarder. Om inte inställningen lill utlandsupplåningen ändrasser utskottet stora risker för atl finansplanens bedömning kommer atl visa sigför låg. I en situation, där näringslivet har god likviditet ochlåg investeringsbenägenhet, lorde dess neltoamorlering av utlandslånfortsätta. Förelagens erfarenheter från tidigare devalveringar av den svenskakronan manar dessutom till försiktighet. Som det nu är kan hela valutareserven sägas bestå avlånade medel. Det kan då förefalla klokt att låta den vara låg och i övrigtlita till odragna krediter. Men vid internationella jämförelser tillmätsvalutareservens storlek viss betydelse. Den uttrycks då i dollar, vilkettillsammans med uppgången i utrikeshandel betyder, att valutareservenbehöver höjas rätt avsevärt. Alt omsättning av utlandslån till följd av kursförlusterframkommer som ökad utlandsupplåning är närmast en bokföringsteknisk brist.Från många synpunkter är det önskvärt atl redovisningen av statens utlandsskuldsker FiU 1983/84:25 88 Den nuvarande ordningen kan verka avhållande påbenägenheten att förtidsinlösa äldre lån och ersätta dem med nyupplå-ning tilllägre ränta, trots att en sådan åtgärd naturligtvis är ekonomiskt riktig. Medhänsyn till ovan nämnda tre faktorer bedömer utskottet att den av regeringenförda ekonomiska politiken kommer alt föranleda en statlig utlandsupplåning päca även . Omfattningenav statens upplåning utomlands är givetvis en viktig fråga för den ekonomiskapolitiken. I vissa andra små välfärdsländer med ekonomiska problem (t. ex.Nederländerna) förekommer ingen statlig utlandsupplåning alls. Motiveringen äratt sådan upplåning går till konsumtion och därmed sänker levnadsnivån iframtiden. Om utlandsupplåningen överlåts åt företagen, kan man vara säkrare påatt den används till ränlabla investeringar. I andra fall anges en norm förstatens utlandsupplåning, som inle får överskridas. Att upplåningen skallmotsvara underskottet i bytesbalansen kan sägas vara en sådan norm. Ipraktiken har emellertid den svenska staten övergett sin målsättning alt dessnettoupplåning utomlands skall stanna vid bytesunderskotlels storlek. Det ärenligt utskottets mening oroande att utlandsdelen av statsskulden tenderar attväxa trots att den goda exportkonjunkturen just nu håller nere underskottet ibytesbalansen. Denna utveckling betyder att staten ökar sin riskexponering, bl.a. genom att företagens utlandslån "förstatligas". Enligt utskottetsmening kan inte staten fortsätta att ackommodera en negativ privatkapitalbalans. Denna aspekt måste tillmätas stor betydelse vid avvägningen avden svenska räntepolitiken. Huvuddelenav statsupplåningen sker dock inom landet. Det viktigaste läneinstrumentet varlänge fastförräntade statsobligationer med förhållandevis långa löptider. Isyfte att hålla ned den inhemska räntenivån prissattes de under marknadsräntanoch påtvingades med hjälp av regleringsåtgärder banker, försäkringsbolag ochandra kapitalmarknadsinslilut. Detkraftigt ökade upplåningsöehovet har gjort en omläggning av statsskuldfinansieringenofrånkomlig. För alt undvika en inflationsdrivande ökning av likviditeten iekonomin har det varit nödvändigt att så långt möjligt föriägga upplåningenutanför bankväsendet. Eftersom hushållens sparkvot är utomordentligt låg ochreallöneutvecklingen fallande, har den främsta kapitalkällan blivit företagen,som hafl en stigande lönsamhet utan att behovet av utbyggdkapacitet uppfattats som påträngande. Medsikte på denna marknad introducerades redan under den borgeriiga regeringstidenstatsskuldväxlar till marknadsmässig ränta. Ijer staten dessutomtill företagen riksobligationer med längre löptider. Även i deras fall ärräntan marknadsmässig. Genomdenna omläggning av statsskuldpolitiken har räntenivån höjts och lånens löplidförkortats. Finansplanen försöker framställa detta som FiU1983/84:25 89 en medveten nyorienlering från de penningvårdandemyndigheternas sida. Sanningen är snarare, att förändringen framtvingats av atlsialsupplåningens omfattning vuxit så snabbt. De krafter som därvid utvecklatshar inte gått atl bemästra med fortsatta och skärpta regleringar. Enligt utskottets mening är det egendomligt och oroandeför framliden att det svenska näringslivet i stor utsträckning tvingas ägna sigät att köpa statspapper i stället för att satsa på sin egen verksamhel. Det harkunnat gå sä länge som det inte har varit aktuellt med någon utbyggnad avkapaciteten. Men det är ofrånkomligt att den höga avkastningen på finansiellaplaceringar verkar återhållande på investeringsaktiviteten i näringslivet. Regeringen anför nu i finansplanen alt industrins totalaräntabilitet (inkl. avkastning på finansiellt kapital) är på väg alt överträffaräntan på statspapper. Men den relevanta jämförelsen är med avkastningen pånyinvesteringar i realkapital och inle på befintligt totalkapital. Det äroundvikligt och ovedersägligt att den omfattande uppläningsverksamhet inäringslivet som staten tvingas till medför utträngningseffekter förinvesteringsverksamheten inom den enskilda sektorn. Enda sättet att komma tillrätta med detta problem är att minska upplåningsbehovet genom att reducerabudgetunderskottet, vilket med nuvarande skattetryck förutsätter au statsutgifternasänks. Den senaste tidens utveckling på den inhemskastatsupplåningens område gör frågan om de prioriterade obligationernasfortsatta existens akut. Efter introduktionen av särskilt riksobligationerna ärdet svårare än någonsin atl motivera varför försäkringsbolag och AP-fondenskall kunna åläggas atl köpa lågavkastande statspapper lill förfång förförsäkringstagare och pensionärer. Kapitalmarknaden kan ju numera tillgodosesitt föreskrivna behov genom köp på andrahandsmarknaden från bankerna, vilkainte längre behöver inneha prioriterade obligationer för all uppfylla någralikviditetskvoter. Enligt utskottets mening bör ytterligare emissioner av statsobligationerlill konstlat låg ränta ej genomföras. Stalsskuldräntorna är den snabbast växande posten istatsbudgeten. Det framstod som en chockerande kraftig höjning, när räntepostenför etl år sedan förutsågs bli ca 55 miljarder innevarande budgetår. Prognosenhar emellertid stadigt behövt revideras uppåt för att nu ligga på ca 61miljarder. Förklaringen är övergången till kortare upplåning med snabbareränle-genomslag och lillkomslen av valutakursförluster vid omsättning av utlandslån.Bedömningen i årets finansplan att statsskuldräntorna nästa budgetår skall ökamed endast 4 miljarder fill ca 65 miljarder förefaller alltför optimistisk. Dentorde baseras på förväntningar om en större övergång till längre upplåning änvad som kan förverkligas samt antaganden om en lägre dollarkurs och räntenivåän vad som förefaller realistiskt. Del bör också noteras att. om denutländska räntenivån faller, motverkas detta vid redovisning avränteutgifterna av atl förtida amorteringar åtföljda av nyupplå-ning till lägreräntenivå framkallar slörre realiserade kursförluster än vad FiU 1983/84:25 90 somkan förutses med utgångspunkt från utlandslånens återstående löptider. Efteratt länge ha varit ett lågränteland har successivt utvecklats fill etthögränteland. Orsaken är naturligtvis den växande statsskulden och statensupplåningsbehov. Realräntan är nu positiv och torde så förbli under avsevärdtid framöver. För att inte alldeles kullkasta trovärdigheten i regeringensinflationsmål på ger finansplanen nu ullryck ål ambitionen att i årbegränsa penningmängdens ökning till . Denna monela-ristiska ansats liggerbakom "rekommendation" till bankerna och förordnandentill finansbolagen att inte öka utlåningen med mer än 4 resp. 5%.När regeringen inle klarar att strama ål finanspolitiken mer medutgiftsminskningar, faller bördan i stället tungt på penningpolitiken. Trotsatt i andra avseenden ersatt regleringar med mer marknadskonformastyrmedel, väljer man här en metod, som i realiteten är en påtvingadrestriktion. Risken är stor att kreditgivningen föriäggs utanför den reglerademarknaden och att särskilt storföretagen aktiverar sig på detta område. Förutomen desorganisation av kreditmarknaden innebär detta att räntenivån drivs ihöjden, något som regleringen är avsedd atl förhindra. Särskilt småföretagenfår svårt med sin kreditförsörjning, vilket medför negativa effekter för denekonomiska återhämtningen och den nödvändiga utbyggnaden av näringslivet. Detär enligt utskottets mening välkommet, om regeringen och fästerstörre avseende än vid atl hålla tillbaka penningmängdens ökning. Delbör emellertid inle ske med fysiska regleringar ulan med marknadskonformamedel. Dessutom förtjänar definitionen av penningmängden att diskuteras. De påsenare tid introducerade statspapperen med korta löptider är så likvida atl deväl kan jämföras med medel pä checkräkning etc. Denav statens stora uppläningsbehov framtvingade liberaliseringen avkreditpolitiken bör enligt utskottets mening fullföljas. Det är angeläget attkreditmarknaden skyndsamt avregleras i enlighet med kredilpolitiska utredningensförslag. I detta sammanhang framstår det också som angelägel att valutakommitténsnarast avslutar sitt arbete. Våra grannländer och har nyligeninfört avsevärt ökad frihet för kapitalrörelser över gränserna. Det är såledesinte bara vad gäller utländska bankers etableringsrätt som framstår somisolationistiskt vid en internationell jämförelse. Det ligger i vårt egetintresse att genomföra en liberalisering av kredit- och valutapolitiken. ovan anfört bör med bifall till motion 198.3/84:2031 yrkande 3 gesregeringen till känna. FiU1983/84:25 91 dels utskottets hemställan under 8 bort ha följandelydelse; 8. beträffande kredit- och statsskuldpolitiken attriksdagen med bifall fill motion 1983/84:2031 yrkande 3 som sin mening gerregeringen lill känna vad utskottet anfört. (vpk) anser att dels den del av utskottets yttrandepå s. 48 som börjar med "I motion 2455" och slutar med "yrkande3" bort ha följande lydelse; I motion 2455 (vpk) anförs att detsåväl för statsfinanserna som för den allmänna ekonomiska utvecklingen ärbefogal med en kraftig räntesänkning. Enligt motionärerna bör denna inteunderstiga . En lägre räntenivå i än i omvärlden innebär i enkapitalistisk ekonomi en risk för ett valutautflöde. Kapitalägarnas intresse ärden egna vinningens, icke samhällets väl. Men detta kan med en skärptvalutakontroll. Utskottet delar motionärernas uppfattning om önskvärdhetenav en betydande räntesänkning. Då det ankommer på riksbanksfullmäktige att besluta omändringar i räntenivån bör enligt utskottet i ett uttalande som sinmening ge till känna vad utskottet anfört. Härigenomlillslyrkes motion 2455 (vpk) yrkande 3. dels utskottets hemställan under 9 bort ha följandelydelse; 9. beträffande sänkning av räntan attriksdagen med bifall till motion 1983/84:2455 yrkande 3 som sin mening gerfullmäktige i lill känna vad utskottet anfört, Konstitutionella begränsningar i den ekonomiskapolitiken , , och (alla m) anser att dels den del av utskottets yttrandesom på s. 48 börjar med "I motion 370" och på s. 49 slutar med"avstyrks därför" bort ha följande lydelse; I motion 370 av iVärmdö (m) yrkas all finansutskottet och vid behandlingen av åretsbudget och finansplan överväger möjligheteri alt införa konslilulionellabegränsningar i den ekonomiska politiken speciellt betingade av ansvaretgentemot kommande generatio- FiU1983/84:2$ 92 Utskottet delar motionärensuppfattning att budgetunderskott, slalsupp-låning utomlands och devalveringarbildar en ond cirkel, som ännu inte har brutits. Det är utan tvivel angeläget,att den ekonomiska politiken präglas av de i motionen, angivna kriteriernalångsiktighet, realism och konsekvens. Hitfills har det i ansetts, att riksdag ochregering bör kunna klara den ekonomiska politiken utan några konstitutionellabegränsningar.