bet · G701KU24 · 1983-12-31 00:00:00 — Det antas ipropositionen att man sannolikt också i flera fall kan uppnå en snabbare ochbilligare handläggning exempelvis genom att beslut kan fattas direkt av organsom genom sitt yttrande spelar en avgörande roll för länsstyrelsenshandläggning av ett enskilt ärende. De uppgifter som skall åvila bör enligtpropositionen sammanfattningsvis i första hand vara sådana, där behov avregional avvägning föreligger. Andra uppgifter bör tilldelas länsstyrelsenendast om mer rationella alternativ saknas. Frågan om vidgad länsdemokrati har,som framgått tidigare, senast övervägts av länsdemokratikommittén. Ibetänkandet (SOU 1982:24) Vidgad länsdemokrati lämnar kommittén förslag isyfte att åstadkomma en ökad slagkraft i länspolitiken och ett ökat inflytandevia de politiska partierna. Kommittén har lagt fast vissa allmännautgångspunkter för sina överväganden och förslag till förändringar: väsentlig förstärkning av länsintressena, i första handgenom de politiska partierna, bättre samordning av de olika sektorernas verksamhet ocheffektivare gemensamt utnyttjande av resurserna i länet, stärkt kommunalt självstyre genom fortsatt decentraliseringoch avveckling av statlig délaljkontroll. Kommitténs förslag innefattar inte förslag om förändringari den nuvarande uppgiftsfördelningen pä länsplanet eller av den regionalasamhällsförvaltningens organisation. Kommittén framhåller emellertid som vä- KU1983/84:24 30 sentligt atl den statliga länsförvaltningen samordnas påett bättre sätt än vad som är fallet. Kommittén förordar därför ett antalåtgärder för att öka möjligheter att i större utsträckningsamordna den statliga sektorverksamheten. En annan betydelsefull punkt ikommitténs förslag är att vissa länsorgan ställs under ett starktlekmannainflytande. Kommittén föreslår således att utser samtligaledamöter inkl. ordföranden i länsnämnderna. Vidare föreslås ändringar iadministrativa förfaranden som enligt kommittén är ägande att gagna ett reelltmedborgarinflytande. För att vidga möjligheterna till en allmän debatt ilandstinget över utvecklingen i länet m. m. föreslår kommittén att enårsredogörelse bör tas fram genom försorg. budgetproposition (bil. 15, s. 39 ff.) uttalarcivilministern att han konstaterar att politisk enighet har nåtts ihuvudfrågan, nämligen att man skall undvika rent organisatoriska förändringarmellan statlig förvaltning och självstyrelse samt att man inom denstatliga förvaltningen skall öka samordningen och därvid stärka länsstyrelsensroll. Skillnaderna mellan majoritetslinjen i utredningen och reservanterna ärdärför enligt ministerns uppfattning förhållandevis små i förhållande till detidigare motsättningarna. Han konstaterar vidare att remissmyndigheternasinställning till detta principiella ställningstagande också är genomgåendepositiv men att han i likhet med flertalet remissinstanser ändå anser att päflera punkter erinringar kan göras mot detaljer i kommitténs ställningstaganden. 1 likhet med remissinstanserna instämmer civilministern istora delar i de allmänna överväganden som kommittén redovisar som bakgrund ochutgångspunkt för sina förslag fortsatt decentralisering, minskad statligdetaljkontroll, bättre samordning av samhällsinsatserna, effektivare styrningoch bästa möjliga resursutnyttjande. Han framhåller vidare att decentraliseringssträvandenaockså har kommit till uttryck i regionalpolitiken. Huvudansvaret för regionalaplanerings- och utvecklingsinsatser har sålunda lagts på . Den avlänsstyrelsen bedrivna länsplaneringen skall utgå från kommunernasöversiktliga planering och utformas så att den kan utgöra ett underlag församordning av statlig och verksamhet. Det är enligt propositionen av största vikt att även ifortsättningen ta till vara möjligheterna att genom decentralisering uppnå eneffektiv samhällsförvaltning på regional och lokal nivå. Ansvaret församhällets insatser bör ligga så nära medborgarna som möjligt. I mänga fall bördetta ske genom en förstärkning av den kommunala självstyrelsen. Civilministern förklarar att han delarlänsdemokratikommitténs uppfattning att en förstärkt samordning som ger bättreöverblick över den regionala verksamheten och som leder till ett effektivtutnyttjande av disponibla resurser är nödvändig, särskilt när knappheten päresurser gör sig påtagligt märkbar. Han ser vidare som angeläget att denövergripande KU1983/84:24 31 målsättningen i olika frågor kan slå igenom ilänsförvaltningens alla delar. Beträffande dessa strävanden till ökadsamordning ter det sig enligt civilministern naturligt att såsom kommitténföreslår bygga vidare på den roll som redan har i.det hänseendet.Länsstyrelsen har genom sin styrelse en förtroendemannaförankring. Civilministern anför vidare att han trots detta inte ärberedd att biträda de konkreta förslag till förstärkt samordning av statligverksamhet på regional nivå som kommittén har lagt fram. Den stärktasamordningen skulle enligt kommittén uppnås bl. a. genom att länsnämndernaarbetar fram handlingsprogram som ges in till för beslut istyrelsen, genom att sektororganens anslagsframställningar lämnas in tillstyrelsen för yttrande samt genom att obundna ekonomiska resurser ställs tilllänsstyrelsens förfogande. Förslaget om sektorplaner skulle enligt civilministernsuppfattning innebära en dubblering av vissa delar av det planeringsarbete sombedrivs . Det finns enligt hans mening skäl att iaktta försiktighetnär det gäller att genom generella föreskrifter om årliga planer etc.ytterligare formalisera samverkansformerna i länen. har fleramöjligheter bl. a. genom de nya reglerna för sektorsamordning inomlänet som finns i förordningen (1982:877) om regionalt utvecklingsarbete attfortlöpande bevaka verksamheten i de olika statliga regionala organen och gesin mening till känna. Civilministern anser därför att det inte finns skäl attnu bygga ut planeringsverksamheten i länen på det sätt kommittén harföreslagit. I stället bör enligt propositionen väljas andra vägar atteffektivisera och i övrigt förbättra samordningen mellan de olika statligaregionala organen vad gäller både verksamheterna och administrationen av dem. Ipropositionen hänvisas till den översyn av den statliga regionalaorganisationen som igångsatts genom det tidigare nämnda uppdraget tillstatskontoret angående samordnad länsförvaltning i . Ett annat förslag som kommittén har fört fram i dettasammanhang är att skulle ges rätt att förhållandevis frittdisponera en del av de medel som statsmakterna anvisar till olika myndigheterför insatser i länet. Remissopinionen är enligt propositionen i stort enig omatt man inte skall genomföra ett sådant förslag. Den föreslagnaanslagsomläggningen är enligt propositionen inte lämplig att genomföra. 1 detta sammanhang konstateras i propositionen att demedel som över industridepartementets huvudtitel tilldelas länsstyrelserna förregionala utvecklingsinsatser varit till stor nytta för länsstyrelsernassträvanden att åstadkomma regional utveckling. Enligt propositionen bör sädanamedel utgå också under nästa budgetår. Frågan om länsnämndernas sammansättning m. m. har ocksåbehandjats inom länsdemokratikommittén i dess slutbetänkande. En av huvudpunkternai länsdemokratikommitténs förslag är att vissa länsorgan skall ställas underett starkt lekmannainflytande. KU1983/84:24 32 Enligt länsdemokratikommittén fickdet accepteras att länsstyrelserna är naturliga organ då det gäller att fä tillstånd en bättre samordning och därigenom en effektivare förvaltning. Som enförutsättning för detta angav kommittén att länsstyrelserna står under ettlänsdemokratiskt inflytande genom att dess styrelser utom ordföranden väljs avlandstingen. När det gäller det länsdemokratiska inflytandet i övrigalänsorgan visade en genomgång av ett antal regionala länsnämnder som kommitténgjorde att någon enhetlig modell inte tillämpats vid utformningen av reglernaför utseende av nämndernas ledamöter. Reglerna var olika för var och en avnämnderna. För att systemet skulle fungera och nå önskvärd effekt såväl i frågaom god demokrati som beträffande bästa möjliga sektorövergripande samordningoch resursnyttjande krävdes enligt majoriteten att även andra länsorgan änlänsstyrelser ställs under ett starkt lekmannainflytande. Enligt majoritetens mening borde landstingen varavalkorporation för vissa av kommittén särskilt angivna länsorgan och utsesamtliga ledamöter inkl. ordförande och vice ordförande, somlandshövdingen inte längre skulle vara självskriven ordförande. Valen skulleske enligt proportionell valmetod. Detta förfaringssätt skulle enligt majoritetens mening geen från läns-demokratisk värdering god återkoppling till medborgarna och depolitiska partierna vad gäller inflytande, insyn, debatt och ansvarsutkrävande. Enligt en annan mening, företrädd av en minoritetbestående av de socialdemokratiska ledamöterna i kommittén skulle den statligaförvaltningen på både central och regional nivå ses som en organisation meduppgift att under regeringens ledning och ansvar inom ramen för lagar ochförfattningar medverka till att förverkliga den politik som medborgarna i valförklarat sig vilja se genomförd. Det framhölls därvid att det är av avgörandebetydelse att regeringen ges det inflytande över samhällsverksamheten somsvarar mot dess ansvar inte endast statsrättsligt utan också politiskt. Med denordning som kommitténs majoritet föreslagit skulle dessa ansvarsförhållandenenligt minoritetens mening bli oklara. Den genomgång av länsnämndernas verksamhet som kommitténredovisat hade enligt minoritetens uppfattning inte visat på något behov avförändringar i rådande system. Vidare framhölls att i länsnämndernasförtroendemannastyrelser ingick i stor utsträckning personer med fackkunskapvilket hade visat sig värdefullt för verksamheten. Enligt minoriteten fannssåledes både praktiska och principiella skäl som talade för att avvisaförslaget att skulle utse ledamöterna i lähsnämnderna. Som detpraktiska skälet angavs att den gällande ordningen var ändamålsenlig. Detprincipiella var enligt minoriteten att förslaget stod i strid mot denparlamentariska princip som hade befästs regeringsform. Ställningstagandena inom länsdemokratikommittén rörandelänsnämndernas ställning, m. m. redovisas i budgetpropositionen (bil. 15, s.41 42). KU 1983/84:24 33 Civilministern förklarar att han ansluter sig i stora dragtill den argumentering mot kommittéförslaget i denna del som kommitténsminoritet och flertalet remissinstanser anför. Både principiella och praktiskaskäl talar enligt propositonen för att en reform av det slag som kommitténförordar inte skall aktualiseras. I sammanhanget erinras om att verksledningskommitténbl. a. skall utreda de statliga organens ledningsfunktioner, styrelsens rolloch bakgrund m. m. Länsnämnderna, liksom , kan därför enligtpropositionen senare komma att påverkas genom förslaget från denna utredning. har också föresagit vissa ändringari administrativa förfaranden. Enligt propositionen finns det godamöjligheter att utan formaliserade regler komma vidare i arbetet med attförbättra arbetsförhållandena i förtroendemannastyrelsen. Åtskilliga åtgärderhar enligt propositionen också vidtagits i den riktningen bl. a. när det gällerarbetsformerna för styrelsen och information till styrelsens ledamöter. Vissafrågor är emellertid av den arten att de enligt propositionen inte kan lösas utanförfattningsändringar. Propositionen hänvisar här till att den tidigare nämndaverksledningsutredningen bl. a. skall överväga frågor om styrelsernasarbetsformer. Enligt propositionen torde utredningen bl. a. komma att belysabehovet av arbetsutskott och liknande frågor. Hit hör enligt propositionenockså den praktiska möjligheten för en styrelseledamot att på eget initiativ taupp frågor till behandling i styrelsen. En viktig fråga för utredningen blirenligt propositionen att belysa formerna för och graden av information frånverksledningen till styrelsen. Även en del andra rent praktiska frågor som hörsamman med styrelsernas sätt att arbeta kan komma att beröras. För att få ensamlad lösning av frågor som rör statliga styrelsers arbetssätt m. m. harregeringen därför i berörda delar överlämnat länsdemokratikommitténs förslagtill verksledningskommittén. En speciell fråga som kommittén tar upp gälleromröstningsreglerna. Kommittén föreslår att den s. k. kollektivaomröstningsmetoden införs inom och andra regionala statligamyndigheters lekmannastyrelser. Denna metod, som tillämpas främst inomrenodlade politiska församlingar, innebär att när fler än två förslagföreligger skall omröstningar ske successivt så att vid sista omröstningenendast två yrkanden ställs mot varandra. Enligt propositionen bör man inte nu införa föreskrifterom omröstningsregler särskilt för förtroendemannastyrelse.Länsstyrelsens ställning som statligt regionalt organ medför enligtpropositionen att omröstningsreglerna för liksom förlänsnämnderna bör bedömas i samband med motsvarande regler för andra statligamyndigheter med förtroendemannastyrelse. Frågan om omröstningsregler istatliga styrelser har utretts av förvaltningsrättsutredningen (Ju 1978:09).Denna utredning har bl. a. behandlat frågan om bestämmelser för omröstning i 3 1983/84. KU1983/84:24 34 Även frågan om omröstningsreglernasutformning inom statliga myndigheter med lekmannastyrelser har tagits upp avutredningen. Frågan om omröstningsregler samt hithörande frågor rörandetjänstemännens roll i beslutsprocessen m. m. bör därför enligt propositionenövervägas samlat i ett senare sammanhang. förslag idessa delar har därför överlämnats till verksledningskommittén. Beträffande länsdemokratikommitténs förslag om attlänsstyrelsen skall ta fram en särskild årsredogörelse över utvecklingen ilänet uttalar civilministern att han delar kommitténs uppfattning om vikten aven bred medborgerlig förankring i det regionala utvecklingsarbetet och om attinformation och debatt i de länspolitiskt viktiga frågorna bör underlättas. Kommittén har förordat en vidareutveckling av olikainsatser för att främja en allmän debatt i samhällsfrågor och om utvecklingen ilänet. Civilministern anför att kommitténs uppslag bör kunna vara en god utgångspunktför en vidare utveckling på detta område. Enligt propositionen har statsmakterna till en del redantagit ställning till förslagen genom sitt beslut om regionalpolitiken våren1982 (prop. 1981/82:113, AU 23, rskr 388). Den förändringen i länsplaneringenhar därigenom införts att den fullständiga länsplaneringsomgången vart femte århar slopats. skall enligt förordningen (1982:877) om regionaltutvecklingsarbete utarbeta en rapport över utvecklingen i länet och detregionala utvecklingsarbetet. 1 denna länsrapport skall bl. a. redovisariktlinjer för användningen av tilldelade resurser för regionalautvecklingsinsatser och för vilka planerings- och utvecklingsinsatser somplaneras. Om landstingskommunen eller någon av lånets kommuner begär det, skalllänsstyrelsen en gäng lämna en samlad information om det regionalautvecklingsarbetet vid sammanträde med eller kommunfullmäktige.Vidare skall de statliga länsmyndigheterna i det årliga arbetet med underlagför den centrala myndighetens anslagsframställning lämna information tilllänsstyrelsen om pågående och planerad verksamhet som har betydelse för länetsutveckling. Enligt civilministerns bedömning kommer länsrapporten medsin tyngdpunkt på planerings- och utvecklingsinsatser att dels utgöra ett viktigtunderlag för det löpande arbetet i länet, dels kunna bilda utgångspunkt för enfortlöpande debatt i länet om den statliga regionala verksamheten. Mednuvarande uppläggning bör länsrapporten därför kunna tjäna som grundinformationför debatt i samhällsfrågor i länet. Något behov av en sårskild årsredogörelsepå sätt som kommittén har föreslagit anser civilministern inte föreligga. När det gäller formerna för behandling avfrågor som rör utvecklingen i länet förklarar sig civilministern dela kommitténsuppfattning att det bör ankomma på varje landstingskommun att reglera formernaför debatten m. m. KU1983/84:24 35 Organisations- ochdemokratifrågorna på länsplanet har tagits upp i flera motioner både under 1983och allmänna motionstid. I motion 1982/83:275 av och (båda s) ifrågasätts om länsförvaltningen är utformad så att den påett aktivt och effektivt sätt kan medverka i genomförandet av den politik somär nödvändig för att kunna klara av de krav som ställs på den ochsom kommer att ställas . Mänga frågor som måste lösas finns i daginom näringslivet och arbetsmarknaden samt inom utbildnings-, kommunikations-och energiområdena. Enligt motionärerna måste länsmyndigheternas ansvar ochuppgifter vid förverkligandet av de politiska åtgärderna klarläggas.Organisations- och resursfrågorna måste lösas utifrån detta. Utgångspunkten förarbetet vid länsstyrelserna bör enligt motionärerna vara att ge länsstyrelsensstyrelse ett mer markerat samordningsansvar såväl för genomförande av depolitiska åtgärderna pä länsnivå och ansvar för samordning av resursutnyttjandenär det gäller direkta åtgärdsmedel som administrativa resurser. Detta börenligt motionen ges regeringen till känna. I motion 1982/83:414 av och (båda m) behandlas länsnämndernas ställning. Motionärerna ifrågasätter om dennuvarande organisatoriska konstruktionen med länsstyrelserna som de viktigasteorganen för den regionala verksamheten och fristående länsnämnder till alladelar är den bästa. Enligt motionärerna kan kanske vissa av länsnämnderna iframtiden visa sig vara obehövliga som självständiga organ. Ett exempel på dettaär enligt motionärerna länsbostadsnämnderna där det kan diskuteras om ettfristående organ för bostadsbyggandet är nödvändigt. I kommunerna finns redanhu kvalificerad personal, som väl klarar av att ta över handläggningen av vissadelar av länsbostadsnämndens ärenden. Ett inlemmande av andra delar avlänsbostadsnämndens uppgifter i kan vara lämpligt. Dessa bör dåvara av övergripande karaktär, eftersom det är nödvändigt att på länsnivå hakvar kompetens och erfarenhet av ifrågavarande ärenden. Den förstärkning somdärmed också fås hos lånsstyrelsen motverkar den pågåendeförsvagningen av länsstyrelserna. Icke obetydliga besparingar uppnås ocksågenom denna skisserade förändring. Huvuduppgiften för den översyn som enligt motionärernaregeringen bör få uppdrag att företa av länsnämndernas framtida organisationbör vara att åstadkomma en förenklad, rationell och mindre kostsam förvaltning.Inflytande- och demokratifrågorna bör också beaktas. I motion 1982/83:523 av m. fl. (c)framhålls det angelägna i att den decentralisering som påbörjats genom attöverföra mera beslutsrätt till lokala och regionala organ bör fortsättas. Denstatliga detaljkontrollen bör minskas kraftigt. Vidare är det angeläget att pålänsnivå ha en politisk samordning av de olika myndigheternas arbete och attpriori- KU1983/84:24 36 tering mellan olika ändamål i mycket större utsträckningfår ske lokalt. För att dessa mål skall kunna uppnås bör, enligt motionen,det fortsatta reformarbetet syfta till att öka det medborgerliga inflytandet pålänsnivå genom att landstingen utser samtliga länsorgans styrelser och ävenutser ordförande och vice ordförande. Landstingens offentliga debatt om länetsutveckling och problem stimuleras genom att den årsredogörelse som sammanställsöver länsnämndernas arbete och länets utveckling blir en del av underlaget förlandstingsdebatter om landstingsområdets problem. Det politiska inflytandet börenligt motionen stärkas genom förändringar i länsnämndernas ochlänsstyrelsernas arbetssätt. Kollektiv beslutsmetod, reservationsrätt enligtparlamentariskt mönster tillkommer ledamot, begränsning av närvaro- ochyttranderätt samt rätten att anteckna skiljaktig mening till protokollet förtjänstemän, rätt för styrelsen att avgöra vilka frågor som skall avgöras istyrelsen, utökat beredningsarbete med politiskt infytande bör införas.Slutligen bör det regionala ansvaret och inflytandet ökas genom att"obundna" ekonomiska resurser ställs till lånsstyrelsernas förfogandeför att användas för olika stödberättigade åtgärder efter en regionalprioritering. Nuvarande system att även rätt små anslag fördelas av ettcentralt ämbetsverk efter att länsorgan yttrat sig över en ansökan är enligtmotionen ett alltför kostsamt och tidsödande arbetssätt. En omfattandegenomgång av den statliga verksamheten bör därför genomföras med inriktningenatt en rad småanslag förs över till beslut i länet. En tänkbar reform vore atti den fortlöpande översynen av statsbidragssystemet inriktat på att minskade specialdestinerade anslagen överföra en rad anslagsfrågor tilllandstingen. Självfallet skall, enligt motionärernas mening, ett utökatekonomiskt ansvar för landstingen beaktas vid bestämmandet av nivån påskatteutjämning eftersom en reform av detta slag inte har till uppgift attflytta över kostnader frän stat till landsting eller kommuner. Motionärerna hemställer att beslutar att allalänsnämnder skall utses av landstingen (yrkande 1) och att regeringen ges tillkänna vad som i mofionen anförts om ändringar i länsstyrelseinstruktionenangående länsstyrelsers och länsnämnders arbetssätt m. m. (yrkande 2) samt omen genomgripande översyn av statliga anslag med inriktning att ersätta specialdestineradeanslag med "obundna" resurser till länsstyrelsernas förfogande(yrkande 3). Länsdemokratifrågan behandlas också i den under denallmänna motionstiden väckta centerpartimotionen 1983/84:1353 avThorbjörn m. fl. (yrkande 5). I motionen framhålls att för vidkommande utgjordelänsdemokratikommitténs arbete ett försök att finna åtgärder som kunde stärkadet folkliga inflytandet över beslutsprocessen på länsplanet. Några stora stegi länsdemokratisk riktning var icke möjliga att ta om bred uppslutning kringreformåtgärderna eftersträvades. Det är enligt motionen mot denna KU 1983/84:24 37 bakgrund förvånande att civilministern (bil. 15, s. 39) nukonstaterar att politisk enighet har nåtts i huvudfrågan, nämligen att manskall undvika rent organisatoriska förändringar mellan statlig förvaltning ochkommunal självstyrelse samt att man inom den statliga förvaltningen skall ökasamordningen och därvid stärka roll. Någon politisk samstämmighetmed denna inriktning som innesluter finns inte enligt motionen. Det ärsnarare ytterst angeläget att den folkliga länsrepresentationens roll kanstärkas. Det bästa sättet för de politiska meningsriktningar som menar attlandstingen skall vara kvar att visa detta är, menar motionärerna, att nuformulera ett program för överförande av nya betydelsefulla uppgifter till dendemokratiska länsrepresentationen. Det uppdrag som regeringen lämnat tillstatskontoret för att överväga en samordning av den statliga länsförvaltningensskilda grenar torde enligt motionen inte beröra demokrati och inflytandefrågor.Det utgör således enligt motionen inte det kraftfulla stöd för landstingensfortsatta existens, som skulle behövas. Motionärerna hemställer att det deanfört rörande länsdemokrati och bibehållande av landstingen skall gesregeringen till känna. Ett initiativ av regeringen till ett fortsatt reformarbetemed länsfrågorna på grundval av länsdemokratikommitténs slutbetänkande samtenligt vad som närmare anförs i motionen efterlyses i motion 1983/84:1395 avKjell m. fl. (c). Ett huvudproblem utgör enligt motionen uppsplittringen påolika organ länsstyrelser, landstingskommuner, länsnämnder osv. samt det invecklademönstret för styrning från den centrala nivån. Särskilt bör man enligt motionenpeka på den alltför starka sektorindelningen som ett hinder för effektivtarbete, även inom t. ex. länsstyrelserna, i ett skede som präglas avresursknapphet. slutbetänkande utgör enligtmotionen ett gott underlag och en naturlig utgångspunkt i det vidare arbetetmed länsfrågorna. Det är vidare enligt motionen angeläget"att bryta uppdet nuvarande systemet och åstadkomma en mera smidig och effektiv organisation.Länsstyrelsernas planeringsavdelningar bör t. ex. överge den nuvarande alltskarpare sektoriella indelningen och i stället åstadkomma en funktionellindelning som mera tar sikte på den samlade kompetens som behövs för skildauppgifter.