bet · G701FiU40 · 1983-12-31 00:00:00 — Sedan slutet av är 1982 har en klaruppgång skett i den internationella konjunkturen. I framför allt ärproduktionsökningen f.n. FiU1983/84:40 43 Den genomsnitfliga tillväxten mellan 1983och 1984 väntas där bli . Utvecklingen i har givit kraftig draghjälptill de västeuropeiska industriländerna. Tillväxten väntas dock stanna vid ca2 %, vilket är avsevärt lägre än i hela OECD-området, där produktionsökningenberäknas bli under innevarande är. Trots den gynnsamma konjunkturutvecklingen ärarbetslösheten fortsalt hög. I är ca 20 miljoner människor utanarbete, och trots en snabb minskning i är antalet arbetslösa fortfarandestort. Utvecklingen i präglas av att vissa länder hardjupgående strukturproblem med bl. a. stora budgetunderskott. Bland dessaländer har dock några med stort utrikeshandelsberoende hafl en mer positivutveckling på gmnd av den uppåtgående konjunkturen. Det ärframför allt exportutvecklingen som bidrar till detta. Det hot som oron pä arbetsmarknaden ute i utgör ären fara för den pågående konjunkturförbättringen. Detla gäller framför alllmetall-strejken i som direkt och indirekt kan skada återhämtningeni hela . Genom atl bl. a.leverantörer till den europeiska bilindustrindirekt drabbas är risken stor att strejken snabbt orsakar produktionsstörningaroch permilteringar. Även för har möjligheterna att la del i denekonomiska återhämtningen förbättrats. Den samlade tillväxten kan väntas ökafrån ca I % 1983 till . Delta förutsätter dock att stigandedollarkurs och räntor inte förvärrar den internationella skuldkrisen. och därefter är den internationella bildenavsevärt mer osäker. och finns en påtagligrisk alt konjunkturen vänder nedål. Räntorna i kan fortsätta all stiga somen följd av det slora budgetunderskottet där. De strukturella problemen i mångaindustriländer riskerar alt dämpa och förkorta konjunkturuppgången. Tilltagandeprotektionism kan försämra utvecklingen av väridshandeln. Det slora antaletu-länder och östländer med finansiella problem utgör dessulom fortfarande etlhol. Del finns med andra ord en påtaglig risk atl tillväxten i världsekonominavtar, vilket skulle få allvariiga ålerverkningar inte minst päsysselsättningen. Det är mot denna bakgrund som den svenska ekonomiskapolitiken skall diskuteras. Den ekonomiska utvecklingen i Den uppåtgående internationellakonjunkturen har medfört att även utvecklingen i har blivit bättre äntidigare. 1980-lalels första år utmärktes av efterkrigstidens längsta ochdjupaste lågkonjunktur och utvecklingen därefter beror i hög grad på deninternationella draghjälpen. De kortsiktiga effekterna av devalveringarna 1981och 1982 har således inneburit en klar ökning av den svenska exporten. I detlaavseende företer bilden i stora likheter med vad som har hänt i andrasmå uirikes-handelsberoende länder. FiU1983/84:40 44 Utskottet anser atl regeringen ikomplelteringspropositionen ger en alltför positiv bild av de framtidatillväxtmöjligheterna. Det finns anledning alt notera hur mycket av tillväxtenunder 1983 och innevarande år som beror pä speciella faklorer, dvs.kombinationen av devalvering och inlernalionell konjunkturförbältring. DeUavisas i nedanstående tablå. Från utrikeshandeln Från inhemsk efterfrågan 3,1 -0,8 Den svaga importökningen 1983berodde bl. a. på sjunkande konsumtion, investeringar och lager. I alla dessaavseenden väntas en ökning 1984, varför ocksä importen kommer alt ökakraftigare. I komplelteringspropositionen har t. ex. både import- ochexportprognoserna reviderats upp med i det närmaste likamycket. Utrikessektorns bidrag till produktionstillväxten har därmed bara ökatsvagt. konstaterar utskotlet att konjunktumppgången iSverige är svagare än vid de två senaste uppsvingen, 1972/73 och1978/79 (se diagram). Detta gäller både industriproduktion, investeringar ochsysselsätlning. Exportutvecklingen är något bättre än men sämre än1972. Utskottet vill särskilt peka på den sämre utveckling avsysselsättning och arbetslöshet som framgår av diagrammet. För att varaktigtkunna uppnå en förbättring av sysselsättningsläget krävs framför allt att densvenska infialionstakten dämpas till en nivå i paritet med den internationella.Speciellt prisstegringstaklen i bör vara ett riktmärke, eftersomVästtyskland är svensk industris viktigaste konkurrentland. Enligl vissa beräkningar har timlönekostnaden i svenskindustri i förhållande till västtysk industri ökat med sedandevalveringen 1982. har de svenska lönekostnaderna ökat mer äni , vilket med hänsyn tagen till produktivitetsförändringarinnebär att endast återstår av den förbättring av de svenskarelativkostnaderna som devalveringarna medfört. Om skillnaden i löneökningstaklmellan och består kan hela konkurrenskraflsförbätlringenvara uppäten om ett till tvä är. Vid regeringsskiftet var inflationen såväl i Sverigesom i hela OECD-området på väg ner. Den svenska inflationen läg under 8 %vilkel var ungefär lika med genomsnillel inom . har inflationenfortsall att minska i våra konkurrentländer medan den ökat i . F. n. ärprisstegringstaklen utomlands medan den i envist håller sigkring . FiU 1983/84:40 Art)tglBrt>«t (-»AHS ) * ivonparacncr k» onfattM av \nQäosmUgm Utv«ckXln9«n ev rvÄgraowttrala akoncmiaka varlabltr vid da trt MnMt* Den socialdemokratiska regeringen inledde med enmyckel expansiv finanspolitik. De offentliga utgifterna sköt kraftigt i höjden.Trots stora skattehöjningar ökade budgelunderskollel från 67 miljarder kronor1981/82 lill ca för budgelårel 1982/83. För innevarandebudgel-år liksom för nästa budgetår väntas det underliggande budgetunderskottetligga på . Detta innebär dessvärre inte någotirendbroll, ulan beror på att underskottet tilläts öka så dramatiskt förrabudgetåret, pä att underskottet "automatiskt" krymper någol genom denbättre tillväxten, på de slora lönekostnadsökningarna saml på atl räntorna påstatsskulden pä grundval av de förhållanden som rådde förmodatsbli lägre. FiU 1983/84:40 46 Utskottet konslalerar atl några ekonomisk-politiskaäigärder som skulle kunna lösa de underliggande strukturproblemen i svenskekonomi knappast har vidtagits sedan regeringsskiftet. Den frist som denkraftiga devalveringen och den internationella konjunkturuppgången gav harinle utnyttjats till att angripa de höga lönekostnadsökningarna, den stelalönestrukturen och de stora problemen i den offentliga sektorn. Utskottet villdärför varna för atl regeringen underlåter atl vidtaga nödvändiga åtgärder baradärför att det ser ut som om utvecklingen har vänt åt rätt håll. Utskotteterinrar om t.ex. den kortsiktigt positiva effekt på budgetsaldot som de extremalönehöjningarna medförde vid mitten av 1970-lalel. Den står i bjärt kontrasttill de starkt negativa effekler pä konkurrenskraft, produktion ochsysselsättning som kostnadskrisen medförde pä . Dt finns en risk attden nuvarande utvecklingen får likartade negativa konsekvenser. Utskottetkonstaterar att fiera utredningar som presenterats påvisat att deekonomiska problemen i svensk ekonomi varken är lösta eller kommer att lösasautomatiskt vid stigande tillväxt. Utskollel vill särskill framhålla den analyssom långtidsutredningen (LU 84) presenterat. EnligtLU 84 krävs det framför allt en avsevärd minskning av prisstegringstaklen ochen reducering av budgetunderskottet för all nå del s. k. balansalternativel,som leder till samhällsekonomisk jämvikt . Pris-och löneökningarna måstebli väsentligt lägre än . Dessutom bygger analysen på attminskningar av de offentliga utgifterna görs med ca 6miljarder kronor . Utskottet konstaterar således all LU 84 förespråkar enstramare finanspolitik än den som f. n. förs. 1 själva verkel förefaller pris-och löneutvecklingen närmast sammanfalla med det s. k.referensalternativet i LU 84. Detta leder på sikl lill lägre tillväxt, kraftigtstigande budgetunderskott och inflation saml en oacceptabelt hög arbetslöshet. Ävenav de kalkyler som presenteras i långtidsbudgeten drar utskottet slutsatsen atlutvecklingen f. n. är pä väg ät fel håll. Inle ens i lågaliernativet - därpriser och löner antas stiga med blygsamma 3 resp. - sker någon markantförbättring av budgelunderskoll, lillväxl och sysselsättning. I det s. k.högalternalivet sker däremot en kraftig försämring. Sålunda ökarbudgetunderskottet till ca . I detta alternativstiger både priser och löner , vilkel motsvarar ungefär dennuvarande utvecklingen. Utskottetanser atl båda dessa kalkyler, liksom även den senaste OECD-rapporlen överSverige, tydligt pekar pä behovet av en stramare finanspolitik med minskningari de offentliga utgifterna som den enda långsiktigt fungerande strategi som kanleda till samhällsekonomisk balans. FiU1983/84:40 47 'len ekonomiska politiken För det första måsle de offentligautgifterna reduceras. Utskottet anser att en förhållandevis större del av denenligl LU 84 nödvändiga anpassningen bör ske i nuvarande goda konjunkturläge.En minskning av budgelunderskollel med ca genombesparingar bör därför snarasl sällas in. Del är annars stor risk att ännustramare finanspolitik kommer all krävas , och dä i ettmycket sämre internationellt konjunkturläge. Effekterna på sysselsättningenskulle då bli Slarkl negativa. Utskottet anser all det vore oförsiktigt all nubedriva en sådan ekonomisk politik att går in i en kommandekonjunkturavmatlning med ett underliggande budgelunderskoll på över 80miljarder kronor, vilkel skulle göra del näsl intill omöjligt att bedriva enaktiv konjunkturpolilik. Av största betydelse är all få ner inflationstakten. Föratt klara reallöner, konkurrenskraften och hindra en godtyckliginkomstomfördelning är del därför nödvändigt med en stramare finanspolilik. Utskottet anser ocksä att en minskning av de offentligautgifterna och budgetunderskottet är nödvändig, för att dämpa infiationen ochinflationsförväntningarna, liksom för alt förhindra en explosiv ökning avräntebetalningarna pä statsskulden. Fördel andra kan ylterligare skattehöjningar inleaccepteras. Skattepolitiken måste inriktas pä sådana förändringar avskattesystemet att enskilda människors och förelags vilja au arbeta, spara,investera och ta risker stimuleras i stället för all motverkas. Dessulom måsleförenklingar genomföras så alt skattesystemet blir överblickbart, förutsebartoch förståeligt även för vanliga skattebetalare och inle bara för experter. För del tredje måsle de kollekliva löntagarfondernaavskaffas. Utskollel föreslår i annat sammanhang att den lagstiftning som berördessa upphävs. För det fjärde slutligen bör den ekonomiska politiken päett flertal områden inriktas på att bevara och slärka marknadsekonomin. Dennaär enligt utskottets mening i flera avseenden överlägsen andra ekonomiskasyslem. Inget annal syslem ger konsumenterna det avgörande inflytandet över vadsom skall produceras. Inget annal system ger beslutsfattarna i företagen sågoda signaler om produktions- och avsätiningsmöjligheier och därmed om vilkasatsningar som kan ge upphov till lönsam produktion. Inget annal system.ger somdel decentraliserade beslutsfattandet i marknadsekonomin ett sådant skydd motfelsatsningar. Den mångfald marknadsekonomin bygger på är i sig också enförutsättning för pluralism pä andra samhällsområden. Utskottet anser att det inom ramen för en sädan önskvärdförstärkning av marknadsekonomin är lämpligt atl särskilt betona åtgärder föralt förbättra arbetsmarknadens och kapitalmarknadens funktionssätt. Del är i.ex. anmärkningsvärt all etl stort antal företag trots den höga arbetslöshetenupplever svårigheter atl rekrytera vissa typer av utbildad personal. FiU1983/84:40 48 Utskottet noterar att flaskhalsproblem av denna arttenderar all uppkomma alll tidigare i konjunkturuppgångarna. En lösning avdetta problem ställer slora krav på utformningen av skattepolifiken ocharbetsmarknadspolitiken liksom på förändringar av lönestrukturen. Den övergripande ekonomiska politiken bör kombineras meden näringspolitik särskilt inriktad pä de mindre och medelstora företagen, enregionalpolitik som ger alla delar av landet möjlighet alt utvecklas och enarbetsmarknadspolitik som bl. a. underlättar för ungdomar atl komma in päarbetsmarknaden. Att de små och medelstora företagen arbetar under godafömtsättningar är viktigt eftersom sysselsättning inom den privata sektornfrämst uppkommer i dessa företag. Delta kräver emellertid en politik somkaraktäriseras av generositet och inte misstänksamhet gentemotföretagsamheten. En förstärkning av marknadsekonomin ställer också krav påförändringar inom den offentliga sektorn. Där finns inte bara ettunderskottsproblem ulan ocksä ett effektivitets- och valfrihetsproblem. Dessaproblem angrips enligl utskottet bäst genom alt del införs mer av konkurrensinom den offentliga sektorns verksamhetsområden. Inom den kommunala sektorn böreffektiviteten kunna ökas genom bl. a. slörre inslag av anbudsförfarande ochprivala entreprenader. Utskottet anser därför all det är väsentligt attprivata initiativ uppmuntras inom områden som huvudsakligenförbehållits den kommunala eller slalliga sektorn. Omprövning av offentliga tjänsters organisation ochfinansiering minskar inle bara budgetunderskottet utan ökar även utrymmet förprivala initiativ. Omstruktureringen av den offentliga sektorn kan såledesskapa en livskraftig privat serviceseklor som genom sin expansion kan positivtpåverka den långsiktiga sysselsällningsulvecklingen. Utskottets konkreta ställningslagande i fråga om denekonomiska politikens inriklning utmynnar i ett krav på en minskning avbudgetunderskottet med ca . Enbari genom en sådan politik ärdet möjligt att varaktigt nedbringa inflationstakten lill den nivå som råder ivåra viktigare konkurrentländer. Enbart genom en sådan politik kan viundvika massarbetslöshet och myckel hög infiation . Utskottet vill i delta sammanhang betona all den lyp avregleringsåtgärder som regeringen föreslagil prisstopp,likvidilelsindragningar, ex-porlavgifter m. m. varken är önskvärda ellerägnade alt minska infiationen. I motion 2957 (vpk) föresläs en långtgående socialistiskpolitik med nationellt induslriprogram som huvudinslag. Dessulom förordas en omläggningav finanspolitiken i expansiv riktning. Utskottet avvisar bestämt en sådaninriklning av den ekonomiska politiken. Molion 2957 yrkande I avstyrks sålunda. FiU1983/84:40 49 dels utskottets hemslällan under 1 bort ha följandelydelse: 1. beträffande de allmännariktlinjerna jör den ekonomiska politiken atlriksdagen med avslag på regeringens förslag i proposition 1983/84: 150 bilaga 1moment 1 och molion 1983/84:2957 yrkande I saml med anledning av motionerna1983/84:2933 yrkande 1, 1983/84:2941 yrkande 1 och 1983/84:2956 yrkande 1godkänner vad utskottet anfört och som sin mening ger regeringen detta tillkänna. De allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken i (vpk) anser all dels den del av utskottets yttrandesom på s. 28 börjar med "I motion" och pä s. 30 slutar med "FiU1983/84:45" bort ha följande lydelse: I motion 2957 (vpk) framhålls atlden nuvarande konjunkturuppgången inte innebär att motsättningar i den modernakapilalismen som framkallar dess djupgående långsikliga krisiendenser ärupplösta. Detta kräver avgörande förändringar av hela det ekonomiska syslemet.Regeringens "iredje-väg"-stralegi är inriktad mot au få kapilalismenall fungera. Den angriper icke grunderna för krisen. Den är i allt väsentligtbegränsad lill en konjunkturpolilik som leder fill atl de beslåendemaktförhållandena konserveras. Även regeringens s. k. anliinfiationspolilik hardenna innebörd. Den reducerar i väsentligt infiationens orsaker lill lönerna,vilkel är en borgerlig klassposition som grovt förenklar och förfalskarverkligheten. De av regeringen förordade åtgärderna för all på kort siklminska prisstegringarna kan fä en fördelningspolitiskl acceptabel verkan omregeringen frångår sin strävan att ulöva press mol de lönearbetandes krav påall återställa de slora reallöneföriusier som varit verklighet i fiera år.Motionärerna kan därtor med vissa invändningar och kvalificerande förslaggodta regeringens åtgärdsprogram för atl i del korta perspektivet dämpaprisstegringarna. Utskollel finner all molionärerna pä ell riktigi sättanger det breda orsakssammanhang som ligger bakom inflationen. Del går alt ökalönerna på profilernas bekostnad utan alt delta behöver leda lill inflation.Det bör framhållas att de senaste årens utveckling har varit den rakt motsatta.Profiterna har ökat pä lönernas bekostnad och likväl har vi haft inflation.Inflationen har egentligen varit ett medel i denna omfördelningsprocess, somreflekterar styrkeförhållandena mellan klasserna och underiättas avtransnationalisering, monopolisering och de kapitalistiska ekonomiernas alltmerspekulationsinriktade och parasitära karaktär. 4 1983/84. FiU 1983/84:40 50 Utskottet menar att del nu finns utrymme för atl dearbetande skall kunna la tillbaka en del av del de förlorat i reallöner underde närmast föregående åren. Statens auktoritet skall inte i dennafördelningskamp ställas på kapitalets sida. Tendenser till antifackliginkomstpolitik måste, enligt utskottet, bestämt tillbakavisas. Meddessa reservationer och med instämmande i att de av regeringen föreslagnalikviditetsindragningarna bör ändras i enlighet med vad molionärerna anför,kan utskottet acceptera regeringens älgärdsprogram för att hindra en alltförkraftig prisstegring. Detta åtgärdsprogram behandlas mer utföriigl ifinansutskottets betänkande FiU 1983/84:45. Imolionen betonas att kapitalismen med stor sannolikhet kommer att förorsaka encyklisk nedgång om ett eller , en nedgång som kan få än allvarligareföljder för sysselsättningsläget. Utskottet delar denna motionärernas analysoch oro. Därför bör enligl utskottet den arbetsskapande politik som mofionärernaförordar godkännas av . Utskottetdelar också moiionärernas kritik av den förda s. k. fördelningspolitiken.Trots atl kapitalinkomster och spekulationsinkomsler ökat lavinartat har dettainte tillnärmelsevis haft en motsvarighet i investeringstaktens ellerindustrisektorns totala utveckling. Den syn som företräds i borgerliga kretsaroch i förvånansvärt hög och entydig grad hos regeringen, att detta gödande avrikt folk är nödvändigt för den ekonomiska utvecklingen, är således inte riktig.Det är i grunden fel att landets ekonomiska utveckling medför atl den enaklassen berikar sig på andra. Detta fördjupar klassamhällets orättvisor ochcementerar dess maktstruktur. Utskolleldelar helt moiionärernas syn pä behovet av att den ekonomiska politikeninordnas i ett strategiskt perspektiv. Det måste utvecklas en stralegi mol helaprocessen av transnationalisering, mot alt så mycket av den pågåendevetenskapligt tekniska omvälvningen används för destruktiva ändamål och förmilitär upprustning liksom för atl skapa ylterligare sociala klyftor ochdegradera arbetet och de arbetandes roll. De strategiska huvudmålsättningarnasom molionärerna anger bör enligt utskotlet bestämma den ekonomiska politikensinriktning. 1. atl säkra ett nationelltoberoende och en ram för en självständig ekonomisk politik och motverkatransnationalisering och de transnalio-nellt verkande finansimperiernasinfiytande över ekonomin, 2. att bekämpa den långsiktigatendensen till en växande reservarmé av arbetslösa och undersysselsalta ocherövra full sysselsättning som tryggar allas rätt till ett meningsfullt arbete, 3. all hindra en fortsallförsvagning av lönarbetarnas ställning i samhället, all stoppa tendensernatillökad segregation och alt minska klassklyf-lorna och med målsättningen atlavskaffa klassamhället, 4. att genomgripande demokratiserasamhället genom alt erövra storkapitalets nyckelpositioner och därmed skapaett ökat folkligt infiytande över landels ekonomi och utveckling, FiU 1983/84:40 51 5. att ge dentekniskl-vetenskapliga omvälvningen - och särskill den "nya"elektroniken - en demokratisk karaktär ägnad atl främja jämlikhet, socialrättvisa och de arbetandes överblick och kontroll över sin arbetssituation, 6. alt försvara den offentligasamhällsverksamheten mot kapitalistisk privatisering, vilken främjar densociala segregationen, men utveckla en offentlig verksamhet sombefrias från förmynderi och stelbenthet, som bygger på folkligt inflytande ochkontroll, som befordrar rättvisa och effektivt gagnar medborgarna. Utskottet delarmotionärernas mening om hur denna inriktning bör se ut. delsutskottets hemslällan under 1 bort ha följande lydelse: 1. beträffande de allmänna riktlinjerna för denekonomiska politiken att med avslagpä regeringens förslag i proposition 1983/84:150 bilaga 1 moment I ochmofionerna 1983/84:2933 yrkande 1, 1983/84:2941 yrkande 1 och 1983/84:2956yrkande I godkänner vad som förordals i molion 1983/84:2957 yrkande 1 och somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. (), (), (), (), (). (c) och () anser atl dels den del av utskottels yttrande på s. 31 somböljar med "I pariimotionerna" och slutar med "yrkande 3. "bort ha följande lydelse: I partimotionerna 2933 (m) och 2956 (fp) väcksyrkanden med innebörd att kollektiva löntagarfonder, som infördes enligtförslaget i proposition 1983/84:50, bör avskaffas. Envaraktig expansion inom näringslivet måsle enligt utskottels uppfattning byggapå en politik som syfiar lill att stärka marknadsekonomin. Införandet avkollektiva löntagarfonder är ett hot mol vårt nuvarande ekonomiska system.Löntagarfonderna innebär alt vi successivt avlägsnar oss från marknadsekonomin.Fonderna bygger på en tilltro till centralplanering och socialism. Löntagarfondernaär inte i något avseende etl medel för alt nä de mål som löntagarfondernaenligt socialdemokraterna syftar till all förverkliga. Stärktlöntagarinflytande, jämnare förmögenhetsfördelning, tryggade pensioner m. m.uppnås inte med löntagarfonder. I stället innebär fonderna alt makten ochägarinfiytandel i näringslivet kommer atl koncentreras lill centrala, anonyma,kollektivt ägda fonder. FiU1983/84:40 52 Det är efter årets avtalsrörelseuppenbart att löntagarfonderna inte heller bromsade löneökningarna trotsatl regeringen angav detla som ell huvudmotiv för fondernas införande.Investeringsuppgängen och kapacitetsutbyggnaden kommer dessutom alt bromsasgenom löntagarfondernas genomförande. Fondernas existens innebär att företagenslångsiktiga investeringar sjunker. Satsningar pä nya produkter och nyaproduklionsanlägg-ningar minskar eller flyttas utanför gränser. Utskottet anser att de kollektiva löntagarfonderna måsteavvecklas . Moderata samlingspartiet, ochfolkpartiet har tillsammans tillsaU en gemensam arbetsgrupp som skall förberedaavvecklingen av de kollektiva löntagarfonderna. Vid en riksdagsmajoritel för detre partierna val kommer fonderna att avvecklas fr. o. m. den 1januari 1986. En avvecklingsplan är nödvändig när fonderna har hunnitetablera sig på marknaden. Än sä länge är detla dock inle fallet. Fonderna harinte hunnit köpa några aktier och de har heller inte hunnit bygga upp någonadministration. bör därför nu besluta att upphäva lagstiftningen omlöntagarfonderna. Utskottet fillstyrker därför motion 2933 (m) yrkande 3 och2956 (fp) yrkande 3. dels utskottets hemställan under 3bort ha följande lydelse: 3. beträffande löntagarfonder attriksdagen med bifall till motionerna 1983/84:2933 yrkande 3 och 1983/84:2956yrkande 3 antar i bilaga till detta belänkande intagna förslag till 1. lag omupphävande av lagen (1983: 1086) om vinstdelnings-skaU, 2. lag om ändringi lagen (1983: 1088) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), 3. lag om ändringi lagen (1983: 1089) om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. 4. lag om ändringi lagen (1983; 1090) om ändring i uppbördslagen (1953:272), 5. lag om ändringi lagen (1983; 1091) om ändring i taxeringslagen (1956:623), 6. lag om ändringi lagen (1983:1105) om ändring i skatlebrotlslagen (1971:69), 7. lag omupphävande av lagen (1983; 1092) med reglemente för allmänna pensionsfonden, 8. lag om upphävandeav lagen (1983: 1093) om ändring i lagen (1962: 381) om allmän försäkring, 9. lag omupphävande av lagen (1983: 1094) om ändring i aktiebolagslagen (1975: 1385). FiU1983/84:40 53