bet · G701AU22 · 1983-12-31 00:00:00 — omvissa trygghetsfrågor för äldre arbetstagare I betänkandet behandlas proposition1983/84:162 om vissa trygghetsfrågor för äldre arbetstagare samt sex motioner,av vilka fyra väckts med anledning av propositionen och två . Betänkandet behandlar det växandeproblemet med de s. k. äldreavgångarna, även benämnda58,3-årspensioneringarna. Därmed avses att arbetstagare som har uppnått enålder av lägst 3 månader lämnar sina anställningar i samband meddriftinskränkningar i enlighet med överenskommelser, som vanligen träffaslokalt mellan arbetsgivaren och facket, om att turordningsreglerna i lagen omanställningsskydd skall frångås. Vid överenskommelserna är det underförståttatt arbetstagarna först skall få sin försörjning från arbetslöshetsförsäkringentills ersättningsrätten är uttömd och därefter genom förtidspension avarbetsmarknadsskäl. För en mer långsiktig lösning av detta problemförutskickas att det skaH ske ett ytterligare utredningsarbete. Inriktningen avoch takten för detta arbete berörs i betänkandet. För att man redan nu skall fåen bättre kontroll över utvecklingen och möjlighet att motverka missbrukföreslår regeringen i den föreliggande propositionen att det görs vissaändringar i lagstiftningen om trygghet i anställningen, bl. a. att avsteg frånlagens turordningsregler beträffande arbetstagare som är och etthalvt år skall godkännas av vederbörande centrala fackliga organisation.Ändringsförslagen tillstyrks av utskottet. I en reservation från moderata samlingspartiets företrädareyrkas att propositionen och dess lagförslag skall avslås. Vänsterpartietkommunisternas företrädare har reserverat sig beträffande inriktningen av detkommande utredningsarbetet. och företrädare haravgivit ett gemensamt särskilt yttrande. I proposition 162 föreslårregeringen efter föredragning av statsrådet att skall anta detill propositionen fogade förslagen till 1. lag om ändringi lagen (1982:80) om anställningsskydd, 2. lag om ändring ilagen (1974:13) om vissa anställningsfrämjande åtgärder, Lagförslagen fogas sombilaga till detta betänkande. 1 1983/84. AU 1983/84:22 2 1983/84:364av () Imotionen yrkas att hos regeringen begär en utredning om införande aven arbetsgivarbekostad trygghetsförsäkring för kollektivanställda i enlighetmed de riktHnjer som anges i motionen. 1983/84:773av () Imotionen yrkas att beslutar att som sin mening ge regeringen tillkänna vad i motionen anförts om förtidspensionering. Motionermed anledning av proposition 162 1983/84:2873 av m. fl. (m) Imotionen yrkas att 1. beslutar avslå proposition 1983/84:162, 4. som sin mening gerregeringen till känna vad som anförs i motionen om medlemskap iarbetslöshetskassa, 5. hos regeringenanhåller om en skyndsam utredning av ett system för äldreavgångar inom ramenför arbetslöshetsförsäkringen i enlighet med vad som anförs i motionen. Yrkandena 2 och 3behandlas av utskottet i ett senare sammanhang. 1983/84:2874av m. fl. Imotionen yrkas att som sin mening ger regeringen till kännanödvändigheten av att utredningen om efterlön genomförs skyndsamt och med siktepå att ett förslag kan utarbetas, som kan träda i kraft . 1983/84:2875av () och () Imotionen yrkas att beslutar att som sin mening ge regeringen tillkänna vad som anförts beträffande skyndsamt utredningsarbete för att lösaproblemen med de s.k. äldreavgångarna på arbetsmarknaden. 1983/84:2876 av m. fl. (fp) Imotionen yrkas att avslår proposition 1983/84:162. De s. k. 58,3-årspensioneringarna har utvecklatsunder och har snabbt tilldragit sig en växande uppmärksamhet.Systemet innebär att arbetstagare som är 3 månader eller äldre sägs uppmed frångående av lagens turordningsregler och sedan får sin försörjning genomarbetslöshetsersättningar och förtidspensioner från det allmänna. Denna typ av äldreavgångartogs upp till behandling av utskottet första AU1983/84:22 3 gången upp i betänkandet AU 1982/83:26 med anledning av enmotion om särskild företagspensionering vid Svenska Varv. Frågan återkom ihöstas i betänkandet AU 1983/84:7 om villkoren för ersättningar vidarbetslöshet. Inom har i slutet av år 1983upprättats en promemoria, benämnd Strukturbidrag - ökat arbetsgivaransvar vid"äldreavgångar" (DsA 1983:18). Efter remissbehandling av promemorianhar regeringen lagt fram den aktuella propositionen 162. I propositionen fullföljs inte departementspromemoriansförslag. I stället förordas fortsatt utredningsarbete för en långsiktig lösningav problemen kring äldreavgångarna. I propositionen sägs att det finns ettbehov av att man snabbt vidtar åtgärder för att minska utnyttjandet av dennaform för att skilja äldre arbetstagare från deras anställningar. Med hänvisninghärtiH föreslår regeringen ändringar i anställningsskyddslagen och i lagen omvissa anstäH-ningsfrämjande åtgärder. Moderata samHngspartiet och föreslår imotionerna 2873 resp. 2876 att proposition 162 skall avslås. I motion 2875 avKarin () och () godtas förslagen som lösning i ettövergångsskede. Motionärerna har synpunkter på utredningsarbetets bedrivandeliksom m. fl. (s) i motion 2874. Avslutningsvis tar utskottetupp två motioner från aHmänna motionstiden med anknytning till det föreliggandeämnet. De s. k. 58,3-årspensioneringarnainnebär, som redan antytts, att arbetsgivarna och de fackliga organisationernaträffar turordningsavtal som med frångående av reglerna i 22 §anställningsskyddslagen går ut på att i första hand de äldsta arbetstagarnaskall sägas upp. Dessa avtal träffas i regel på lokal nivå, för den fackligapartens del med stöd av delegation av den centrala fackliga organisationen.Uppsägningarna sker med hänvisning till arbetsbrist. Arbetstagare som efteruppsägning lämnar anställningen vid en ålder 3 månader kan uppbäradagpenning från arbetslöshetskassa (), varefter devid uppnådda kan förtidspensioneras av arbetsmarknadsskäl somde blir utförsäkrade från arbetslöshetsförsäkringen. I propositionen redovisas vissa beräkningar avomfattningen av de pensioneringar det här gäller. Säkra uppgifter saknas, mendet påvisas att drygt 2 000 personer beviljades förtidspension avarbetsmarknadsskäl (s. k. A-faH) mot ca 5 500 personer . Gjordaberäkningar uppges peka på att mer än hälften av pensionerna från detsistnämnda året är s. k. 58,3-årspensioner. uppgörelser om förtidspensioner avarbetsmarknadsskäl sägs i propositionen kosta staten ca 600 milj. kr.Fortsätter UtveckHngen som hittiHs uppskattas statens kostnader för de lokalauppgörelserna AU 1983/84:22 4 1984komma att belöpa tiU mellan 1,3 och fram till dess att deuppsagda ålderspensioneras. Delokala uppgörelserna innebär som nämnts att man frångår turordningsreglerna i22 § anställningsskyddslagen. Dessa regler innebär att arbetstagarnas platsskall bestämmas med utgångspunkt i varje arbetstagares sammanlagdaanställningstid hos arbetsgivaren (principen sist in - först ut). Arbetstagaremed längre anställningstid har företräde framför arbetstagare med kortareanställningstid. ger högre ålder företräde. De äldresanställningsskydd förstärks dessutom av föreskriften i 3 § om att arbetstagaresom har fyllt får tillgodoräkna en extra anställningsmånad för varjeanställningsmånad hos arbetsgivaren efter det att arbetstagaren har uppnåttnämnda ålder. I motsatt riktning verkar en regel i 22 § som säger att om enarbetstagare kan få fortsatt anställning endast efter omplacering så är det enfömtsättning för företräde enligt turordningen att arbetstagaren hartillräckliga kvaHfikationer för arbetet. Reglernai 22 § är dispositiva på så sätt att en central arbetstagarorganisation kanträffa kollektivavtal om att andra turordningsregler skall gälla. Rätten attträffa sådana avtal har inom många avtalsområden delegerats till lokal facklignivå. I propositionen anförs som allmän motivering att58,3-årspensioneringarna, som inom vissa branscher och företag numeragenomförs mer eller mindre systematiskt, är synnerHgen otillfredsställande avflera skäl. Det är åtgärder som medför både ekonomisk och social otrygghet förden enskilde. Ersättningarna kan bli olika beroende på företagens ekonomiska situationmen också på dagpenningens storlek i resp. arbetslöshetskassa. Därtill kommeratt staten å sin sida åsamkas stora kostnader som varken kan kontrolleras ellerpåverkas. Det kan dessutom hända att företag, som i akuta situationer gör sigav med yrkeserfaren personal, i ett senare skede kan få svårt att återfå sådanpersonal med flaskhalsproblem inom företaget som följd. Förslageni den tidigare nämnda departementspromemorian innebär att förbud införs motavsteg från anställningsskyddslagens turordningsregler beträffande arbetstagaresom är och . Undantag härifrån kan göras omarbetsgivaren tar på sig försörjningsansvaret för den uppsagde fram tillålderspensionen. Arbetsgivaren skall kunna få ett strukturbidrag för uppsagda arbetstagaresom har fyllt . Promemorians huvudförslag är att strukturbidragen endastgäller arbetstagare som är sysselsatta i tillverkningsarbete. Promemoriansförslag avses emellertid inte bH genomförda, utan i stället förordas ipropositionen att det påbörjas ett utredningsarbete med syfte att ta framunderlag för en långsiktig lösning av problemen kring äldreavgångarna. AU 1983/84:22 5 Tankenpå ett fortsatt utredningsarbete föregås i propositionen av i huvudsak följandeöverväganden. Ettstrukturbidrag som omfattar hela den privata sektorn skulle visserligen bättrelösa problemen än promemorians huvudförslag med dess mera begränsade räckvidd.Ett sådant utvidgat bidragssystem skulle emeHertid dra mycket stora utgifterför staten. Skall man finna ett system som omfattar hela den enskildaarbetsmarknaden inom ekonomiska ramar som kan godtas av staten krävs en meradjupgående analys. Därvid måste studeras statens kostnader på andra områden, t.ex. för sjukpensioner, arbetsmarknadspoHtiska åtgärder och oHka former avsocialt stöd. Det är inte heller självklart att äldre arbetstagare skall lämnaarbetsmarknaden till förmån för yngre, och det påminns i propositionen om attäldrearbetskommittén i förra årets betänkande För gammal för arbete?diskuterade önskvärdheten av att stärka de äldre arbetstagarnas ställning påarbetsmarknaden. Delegationen för arbetstidsfrågor (DELFA) har genomtilläggsdirektiv fått i uppdrag att studera möjligheterna till mera flexiblapensionslösningar. mer flexibel arbetsmarknad, heter det vidare i propositionen, hörnaturligtvis också att man vid strukturrationaliseringar under vissa omständighetermåste acceptera arbetsgivarnas behov av en viss sammansättning avarbetsstyrkan, bl. a. i fråga om yrkeskompetensen. Arbetsgivarna bör dock isådana situationer ha ett betydande kostnadsansvar så en balans skall kunnaåstadkommas i deras syn på olika arbetstagargmpper. Ett motsvarande åtagandebör även kunna komma i fråga för en enskild arbetstagare som har önskemål omatt få lämna arbetsHvet före den allmänna pensionsåldern. Ett system förfrivillig avgång före ordinarie pensionsålder kan således enHgt vad som anförsi propositionen inte bygga på att samhället tar kostnadsansvaret. I denutsträckning äldreavgångar av det slaget kan ge positiva arbetsmarknadspolitiskaeller sociala effekter bör samhället däremot kunna ha ett intresse av attmedverka ekonomiskt. Detfömtskickas alltså i propositionen att ett fortsatt utredningsarbete kommertill stånd om problemen med de s. k. äldreavgångarna. bör enligtpropositionen snabbt vidtas åtgärder som minskar utnyttjandet aväldreavgångarna och bringar dem under bättre kontroll. Detta föreslås ske genomatt det fackliga inflytandet över äldreavgångarna stärks och samhället fårbättre möjligheter följa utvecklingen och göra ingripanden. Enligt2§ anställningsskyddslagen kan, som förut sagts, avvikelser frånturordningsreglerna göras genom avtal som slutits eller godkänts av en centralarbetstagarorganisation. I många fall har de centrala organisationernadelegerat rätten att träffa avtal om s. k. turlistor till lokal nivå. Det ärvisserligen riktigt att kännedomen om det enskilda företaget och de enskildaarbetstagarnas förhållanden har stor betydelse för turordningsförhandlingarna,men erfarenheten visar att de lokala förhandlarna inte sällan hamnar i en svårmellanställning. Det förstärkta fackliga inflytandet över äldreavgångarna bördärför enligt propositionen utformas så, att det krävs ett medgivande 1*1983/84. AU1983/84:22 6 av den centrala fackliga organisationen till varjeuppsägning av äldre arbetstagare, varmed menas arbetstagare som är äldre än 57och . Medgivande lämnas genom att det är den centralaorganisationen som själv träffar avtalet eller godkänner detsamma. lokalt skall det ankomma på arbetsgivaren att därutöver utverka dencentrala organisationens medgivande till de enskilda uppsägningsbesluten. Denu beskrivna reglerna har tagits in i ett tillägg till 2§anställningsskyddslagen. Som ovan påpekats anses det därutöver i propositionen attsamhället bör ha bättre möjligheter att följa utvecklingen och ingripa vid ettalltför långtgående utnyttjande av äldreavgångarna. Detta föreslås ske bl. a.genom en utvidgning av arbetsgivarnas varselskyldighet gentemot länsarbetsnämnderna.Enligt nuvarande regler i främjandelagen inträder denna skyldighet när det äraktuellt att säga upp minst fem arbetstagare. Därvid anges även vilkaarbetstagare som skall sägas upp. Det föreslås nu att i en ny 7a§ ifrämjandelagen införs skyldighet för arbetsgivare att varsla länsarbetsnäm-denom uppsägning även av enstaka arbetstagare, om dessa är och etthalvt år (och uppsägningen sker med avsteg från lagens turordningsregler).Dessutom skall en länsarbetsnämnd genom tillägg till 9§ samma lag få rätt attanmoda arbetsgivaren att avstå från att säga upp sådana äldre arbetstagare. anvisningar inte åsyftat resultat skall saken kunnaöverlämnas till AMS som kan ge likartad anvisning. Om inte denna följs kan AMSi sista hand besluta om förbud mot äldreavgångar utan styrelsens tillstånd. Denya befogenheterna för länsarbetsnämnderna och AMS införs som tillägg till 9resp. 12 §§ främjandelagen. Den utvidgade varselskyldigheten beträffande enstaka äldrearbetstagare sanktioneras genom en varselavgift om . för varje arbetstagareenligt tillägg till 17 § främjandelagen. Motioner med anledning av propositionen Motion 2873 (m) I motionen anförAlf Wennerfors m.fl. (m) inledningsvis: De förslag regeringen lägger fram isin proposition visar en oförmåga att anpassa lagstiftningen till verklighetenoch en övertro på möjligheterna att med skärpta lagregler lösa akuta problem påen arbetsmarknad i kris. I stället för att främja rörlighet, flexibilitet ochanpassningsförmåga skärper regeringen de inlåsningseffekter som är ett växandeproblem för svenskt näringslivs möjligheter att anpassa sig tHl de nyaförutsättningarna på världsmarknaden. Härigenom försvåras den ekonomiskaåterhämtningen. hotas välståndet och tryggheten. Den trygghet somregeringen säger sig vilja skapa leder i verkligheten till ökad otrygghet. Regeringens förslag ger intryck av uppgivenhet ochkapitulation inför en arbetsmarknadssituation som den inte behärskar. Det är,enligt vår uppfattning, felaktigt att utforma lagstiftningen med utgångspunktfrån att problemen kommer att bestå. AU 1983/84:22 7 Verklig anställningstrygghet kan endast erbjudas iverksamheter som är lönsamma. För att möjliggöra den anpassning som ärnödvändig för återvunnen ekonomisk balans och ökad sysselsättning krävs en rättutformad ekonomisk politik, näringspolitik och industripolitik som underlättarstrukturomvandling och anpassning till nya förhållanden. Arbetsmarknadspolitikenmåste utformas så att den understödjer, inte motarbetar omställningar. Motionärerna anser det nödvändigt att den enligtderas mening dåligt fungerande arbetsmarknadslagstiftningen anpassastill de verkliga förhållandena på arbetsplatserna. Sålunda bör lagensturordningsregler ändras så att arbetsgivarna vid omläggning av verksamhetenkan behålla arbetstagare med särskilt yrkeskunnande eller annan kompetens. Detbör vidare vara möjligt att upprätta en särskild turordningslista förarbetstagare med i huvudsak jämförbara arbetsuppgifter. Brist på erforderiigkompetens eller annan lämplighet för en viss arbetsuppgift bör utgöra sakliggrund för uppsägning. Eneffekt av den ökade rörlighet på arbetsmarknaden som motionärerna bedömer somoundgängligen nödvändig är att äldre arbetare och tjänstemän ofta finner attderas kunskaper och erfarenheter inte längre räcker för en ny inriktning avproduktionen på deras arbetsplatser. De kan i praktiken komma att tvingas attlämna arbetsplatsen för yngre krafter. Företag och förvaltningar bör mötasådana problem genom att bygga upp en beredskap mot förändringar, där bl. a.fortgående utbildningsinsatser ingår. I många fall, framför allt viddriftsinskränkningar, torde övertalighetsproblemen emellertid bli oundvikligaoch äldreavgångar behöva företas. Motionärerna tillägger att detta intenödvändigtvis behöver betyda att den äldre arbetskraften är bort frånarbetslivet . Det påpekas att en ensidig åldersstruktur med lågmedelålder bland de anställda kan medföra problem på arbetsplatserna medresultat att tidigare friställda arbetare och tjänstemän har återanställts. Närdet gäller regeringens förslag att medgivande skall krävas av central fackligorganisation till avsteg från turordningsreglerna och möjlighet införas förarbetsmarknadsmyndigheterna att ingripa så sägs i motionen att detta stridermot den uppfattning som borde vara vägledande för all arbetsrättsliglagstiftning, nämligen att beslut och medinflytande skall läggas så nära deenskilda arbetstagarna som möjligt. Motionärerna tillfogar att det är svårt attse att centrala fackliga och statliga instanser skulle ha bättre kännedom omoch förutsättningar att bedöma förhållandena på enskilda arbetsplatser. Delokala parterna bör inte berövas rätten att fatta beslut om den egna arbetsplatsenoch det ansvar som följer därmed. Motionärernatar härefter upp frågan i vilken form ekonomisk kompensation bör lämnas vidäldreavgångarna. De framhåller att förtidspensionering bör undvikas så längesom möjligt, särskilt förtidspensionering av arbetsmarknadsskäl.Förtidspensioneringen ställer nämligen stora krav på våra pensionssystem dels iform av direkta pensionsutbetalningar, dels också i AU 1983/84:22 8 formav uteblivna avgiftsinbetalningar. Enligt motionärernas mening kompenserasäldreavgångarna bäst över arbetslöshetsförsäkringen. Då kan arbetstagarnafortfarande tillhöra arbetskraften som de behåller kontakten med sinfackliga organisation och tillförsäkras en betryggande ekonomisk standard.Motionärerna erinras om att de i motion 2681 har föreslagit att åtgärder vidtasför att få så många arbetstagare som möjligt att ingå iarbetslöshetsförsäkringen och för att arbetslöshetsförsäkringen skall återfåsin karaktär av försäkring. I ett första steg skall försäkringskaraktärenstärkas genom en successivt ökad avgiftsfinansiering och genom att möjlighetertHl tilläggsförsäkringar skapas. I kombination med de avtalsenligaavgångsbidragen skulle ett sådant ersättningssystem ge de äldre arbetstagarnaett bättre ekonomiskt skydd vid friställningar. Därutöverbehövs särskilda ersättningsregler för de äldsta arbetstagarna. Liksom nu bördagpenningen kunna utgå . Därefter bör ersättning kunnafortsatta att utgå men med ett belopp som motsvarar vad som skulle ha utgåttvid förtidspensionering. Denna särskilda ersättningsrätt anses kunna fortsättafram till dess arbetstagaren når den ordinarie pensionsåldern. Begränsade kravbör i dessa fall gälla om arbetstagarens skyldighet att stå tillarbetsmarknadens förfogande. Motionärerna menar att denna omläggning skallkunna finansieras genom en höjning av arbetsmarknadsavgiften som enmotsvarande sänkning blir möjlig av avgifterna till pensionssystemen. Motionärernaföreslår att proposition 162 avslås, att regeringen ges till känna vad somanförts om medlemskap i arbetslöshetskassa samt att det görs en skyndsamutredning av det i motionen beskrivna systemet för äldreavgångar inom ramenför arbetslöshetsförsäkringen. Motion2876 (fp) m.fl. (fp) återger i motionensinledning förslagen i proposition 162 och motiveringarna till dem. När detgäller kravet på medgivande från de centrala fackliga organisationerna tilluppsägningar av äldre arbetstagare och befogenheterna förarbetsmarknadsmyndigheterna att ingripa anför motionärerna: EnHgt vår uppfattning kan dessa skäl inte godtas.Vi anser att de lokala fackliga organisationerna även fortsättningsvis börkunna bedöma om och på vad sätt den samlade arbetsstyrkan vid ett företag ärbetjänt av att turordningsreglerna i lagen om anställningsskydd frångås.Propositionens förslag skulle framför allt drabba de mindre och medelstoraföretagen hårt genom krav på ytterHgare förhandlingar och bindande lagregler.Vi vill understryka det som föredraganden nämner mera i förbigående, nämligenatt arbetsgivaren har ett starkt behov av att kunna uppnå en viss sammansättningav arbetsstyrkan, t. ex. i fråga om yrkeskompetens, för att kunna möta de kravsom den framtida verksamheten i företaget kan väntas ställa. Av samma skälanser vi det principiellt olämpligt att AMS skall kunna förbjuda företaget attsäga upp äldre arbetstagare. AU1983/84:22 9 Motionärerna noterar det ipropositionen aviserade utredningsarbetet. De anser att detta arbete börbedrivas skyndsamt och förslag lämnas med förtur. I avvaktan på detta arbetebör regeringens förslag inte genomföras och proposition 162 bör sålunda avslåsav . Motion 2875 (c) () och ArneFransson (c) tar i motion 2875 upp frågan om tidplan för utredningsarbetetsbedrivande. Motionärerna framhåller inledningsvis att det inte i någotsammanhang är möjligt att i längden leva med en ordning där två sluter ettavtal och en tredje betalar. Ändå är det exakt vad som sker vid de s. k.58,3-årspensioneringarna. Genom att man utnyttjar de maximala möjligheternatill arbetslöshetsersättning och därefter förtidspensionering avarbetsmarknadsskäl når man en faktisk pensionering av arbetstagare vid dryga 58års ålder. Kostnaderna för denna tidigare pensionering drabbar nästanuteslutande det allmänna. Motionärerna medger att det i vissa speciella situationerkan finnas skäl att frångå lagens turordningsregler och låta ett företagbehålla den yngre arbetskraften. Den situation som råder måste dockförändras. Regeringens förslag kan enligt motionärerna inte på ett rimligtsätt sägas lösa det grundläggande problemet. De ställer sig tveksamma tiH"lämpligheten av närmast domstolsliknande roll idet nu föreslagna systemet". Med tanke på de negativa konsekvenser som detnuvarande systemet har vill motionärerna dock inte motsätta sig att frågan iett övergångsskede löses på det sätt som propositionen föreslår. Långsiktigtkan problemen lösas först efter ytterligare utredningsarbete. Ett sådant haraviserats i propositionen. Motionärerna föreslår, mot bakgrund av vad de haranfört, att regeringen ges till känna att detta utredningsarbete bör bedrivasså skyndsamt att förslag kan föreläggas nästa . Motion 2874 (s) I motionen anför . (s) att utvecklingen har lett till att det i vissabranscher bHvit alltmer ovanligt att industriarbetarna arbetar kvar tiHordinarie pensionsålder . Enligt motionärerna måste kraftfulla åtgärder sättas inför att förbättra situationen för äldre arbetstagare. Det är inte rimligt attarbetstagare som har givit en stor del av sina liv åt hårt fysiskt och psykisktpåfrestande arbete ute i företagen skall hamna i en otrygg ekonomisk och socialsituation på äldre dar. Delpensionsreformen är inte längre något attraktivt medelför arbetare att trappa ned sin arbetsinsats. De av regeringen nu föreslagnaåtgärderna löser inte heller de grundläggande problemen. Idepartementspromemorian skisseras ett system för s.k. efterlön, och AU 1983/84:22 10 mångaremissinstanser uttalade sig positivt om det. Systemet har prövats i Danmarkoch har där fungerat väl. Deti propositionen aviserade utredningsarbetet bör genomföras skyndsamt med siktepå att efterlönesystem kan införas den 1 januari 1986.1 vart fall bör det dåvara möjligt att starta en försöksverksamhet för de mest utsatta grupperna.