bet · G701KU24 · 1983-12-31 00:00:00 — Det är enligt motionen angeläget att dessa och andrauppslag förs vidare. En allmän översyn och reglering av verkensnormgivningsbefogenheter är särskilt önskvärd. Det är emellertid intetillräckligt att endast se pä verkens funktioner. Enligt motionen framstår det som allt klarare att riksdagenbör ompröva sin egen roll inom normgivningen. Genom en alltmer förtunnad ramlagstiftninghar i realiteten kommit att överlämna en del av sina naturligauppgifter till regeringen och därifrån ofta vidare till underlydandeförvaltningsmyndigheter. Ett reformarbete bör enligt motionärernas uppfattningsåledes sannolikt ta sin början i att stiftar bättre och mer konkretalagar och att regeringens förordningsmakt stramas upp. Det är tveksamt om detöver huvud taget föreligger något behov av kompletterande föreskrifter frånverkens sida annat än på speciella punkter. Bindande föreskrifter bör endast iuttryckligt angivna fall få utfärdas av statliga förvaltningsmyndigheter. 1 motionen framhålls slutligen att då det gäller att lösade problem som verkens maktställning och författningsregleringens ansvällningreser, så har de politiska partierna i grunden gemensamma intressen. Det bördärför, menar motionärerna, vara möjligt att bedriva ett positivt reformarbetei bred enighet. Huruvida detta arbete bör knytas till författningsfrågan elleruppdras åt en särskild parlamentarisk beredning lämnas öppet. 1 motion 1983/84:2138 av m. fl. (m) angesvissa riktlinjer som bör ligga till grund för ett avregleringsarbete. Motionärerna framhåller bl. a. att den omfattanderegleringen medför höga kostnader för näringsliv och allmänhet. I några fallhar man enligt motionen anledning att anta att kostnaderna överstiger defördelar som regleringen avsäg att medföra. Kostnaderna drabbar företagen delsi form av merkostnader för att följa regler av olika slag (t. ex.säkerhetskrav, redovisningskrav, uppgiftslämnarkrav, tillståndskrav), dels iform av kostnader på grund av förseningar och andra störningar. Dessutommedverkar den stora mängden regleringar till ett dåligt företagarklimat. KU1983/84:24 21 betonas starkt behovet av åtgärder för att minska mängdenav regler för näringslivet. Ett första element i en planmässig avreglering bör enligtmotionen vara att inte beslutar om nya reglerande bestämmelser om detinte klart framgår att fördelarna överstiger de samlade kostnaderna. Vidare börriksdagen inte använda s. k. ramlagstiftning, som möjliggör för verkställandemyndigheter atl utvidga regelkomplexet i efterhand genom tillämpningsbestämmelser.Riksdagen måste ta ett mycket fastare grepp över de tillkommanderegleringar som finner nödvändiga. En möjlighet som enligt motionen även bör prövas är att manredan vid tillskapandet av en viss regel föreskriver att denna endast skullegälla under ett bestämt antal år. Detta skulle enligt motionen automatiskt framtvingaen ny prövning av bestämmelsernas lämplighet. I motionen berörs frågan om tolkningen av de bestämmelseri 3 kap. 2 § RO som föreskriver att propositionerna skall innehålla redovisningav framtida kostnader. Enligt motionen bör bestämmelsen tolkas sä att man måstegöra en ordentlig analys av alla kostnader för att möjliggöra en avvägninggentemot de fördelar man vill uppnå. Ett andra och avgörande element i avregleringen bör enligtmotionen vara att avskaffa regler, som aldrig fyllt eller ej längre fyllernågot behov. Enligt motionen kan det vara möjligt att uppnåförbättringar genom att regeringen i sina budgetdirektiv föreskriver attmyndigheterna skall presentera förslag till avskaffande av ett visst antalregler och bestämmelser inom sitt ansvarsområde. 1 avregleringsarbetet bör enligt motionen näringslivetsorganisationer erbjudas att i samarbete med RRV framlägga konkretaavregleringsförslag efter ett av verket bestämt granskningsprogram. 1 de falldå fullständig avreglering ej befinnes kunna ske bör man pröva andra reglerandeformer än de som allmänt används. RRV bör få i uppdrag att framlägga förslagom reglering genom exempelvis ekonomiska stimulanser. En framgångsrikavregleringsverksamhet bör enligt motionen kunna leda till betydandesamhällsbesparingar. Verksamheten bör därför ges hög prioritet inomriksrevisionsverket. Verket skall efter kontakter med näringsliv, myndigheteroch fristående experter lägga förslag till regeringen. Motionärerna föreslär att regeringen ges till känna vadsom i motionen anförts om avregleringsarbetets utformning. 1 motion 1983/84:2473 av () hemställsatt regeringen ges till känna vad som i motionen anförts om ökathänsynstagande till de praktiska konsekvenserna för medborgarna vidmyndigheternas utformning av tillämpningsföreskrifter. 1 motionen redovisas ett par fall inom bostads- ochskatteområdet där myndigheternas tillämpningsföreskrifter till den beslutadenya regleringen utfärdats att det enligt motionärens meningkan uppstå avsevärda olägenheter för dem som berörs av reglerna. KU1983/84:24 ~ 22 enligt motionen på bristande hänsyn till individen. Lagaroch författningar beslutas träda i kraft så snabbt att tillämpningsföreskrifterej hinner utfärdas . bör enligt motionenutfärdas att de underlättar omställning, genomförande ochefterlevnad. Ett sådant synsätt minskar, enligt motionen, risken för ökadbyråkrati och vinsten blir ett hos medborgarna stärkt förtroende förmyndigheterna. Som framgått av vad utskottettidigare anfört behandlas olika aspekter på vårt regelsystem och den statligastyrningen av samhällsverksamheten såväl inom som inom ramenför särskilt bedrivet utredningsarbete, inom stat kommun-beredningen,arbetsgruppen för översyn av den statliga normgivningen gentemot näringslivetoch verksledningskommittén. Arbetet tar sikte på bl. a. att uppnå förenklingar ibefintliga regelsystem som riktar sig mot kommuner, näringsliv och enskildasamt att få en bättre kontroll över konsekvenserna av olika beslut. Jämsidesmed detta förenklingsarbete pågår bl. a. ett utredningsarbete för att se överledningsfunktionerna hos myndigheterna. En bakgrund till dettautredningsarbete är bl. a. en strävan att precisera myndigheternas styrandefunktion i samhället och att finna lämpliga former för statsmakternas styrningav myndigheternas verksamhet. Inriktningen av det arbete som pågår överensstämmer iväsentliga avseenden med de förslag som motionärerna lägger fram. Några av demera konkreta förslag som förs fram i motionerna har inte aktualiserats isamband med de åtgärder som redan vidtagits eller planerats frän regeringenssida. Enligt utskottets mening finns det inte nu anledning att ta ställningtill alla de olika slags konkreta åtgärder som kan visa sig vara verksamma iförenklingsarbetet. Sädana åtgärder fär övervägas i det fortsatta arbetet ochanpassas till behoven inom varje område. När det gäller det regleringsbehov som kvarstår sedan förenklingsarbetetfullföljts är det enligt utskottets mening angeläget att ta till vara möjligheternaatt precisera och regeringens normgivning och de befogenheter somdelegeras till myndigheter. Detta år viktigt inte minst för myndigheternas möjligheteratt tolka och genomföra de intentioner som ligger bakom ochregeringens beslut. Vidare vill utskottet framhålla, att även om det praktiskaarbetet i viss utsträckning måste utföras områdesvis och successivt, måstearbetet ändå samordnas så att uppkomsten av mot varandra stridande reglereller riktlinjer förhindras. En minskad användning av ramlagstiftning bör varaen viktig del av ambitionen att förenkla och rationalisera regelsystemet. Utskottet kommer, som framgått tidigare, i ett särskiltbetänkande att behandla vissa konkreta förslag till förenklingar avmyndigheternas regler KU1983/84:24 23 som lagts fram i proposition 1983/84:119. I propositionenbehandlas också frågor rörande omprövning av bemyndiganden i samband medförenklingsarbetet. Enligt utskottets mening är de krav som ställts imotionsförslagen väsentligen tillgodosedda med hänsyn till den intensifieradeverksamhet i berörda hänseenden som pågår. Beträffande frågan rörande författningsutgivningen, somtagits upp i några motioner, vill utskottet tillägga att denna fråga kommer attbehandlas av utskottet i granskningsbetänkandet senare i vår. Utskottet anser sammanfattningsvis att motionerna1982/83:420 samt 1983/84:434, yrkande 1 a) och b), 740, yrkande 1, 2 och 4-6,933, 1119, 2135, 2138, såvitt nu är i fråga, och 2473 fär anses besvarade medvad utskottet nu anfört. Såvitt gäller budgetpropositionenoch annan proposition angående anslag infördes vid författningsreformen 19731974 en bestämmelse (3 kap. 2 § riksdagsordningen, RO) om att ett förslag mednytt eller väsentligen höjt anslag bör innehålla en uppskattning av framtidakostnader för det ändamål som förslaget avser. Om förslag till anslag grundarsig på plan än den för vilken anslaget har beräknats ipropositionen, bör planen redovisas. Initiativet till dessa bestämmelser togs avgrundlagberedningen. 1 sin motivering (SOU 1972:15) anförde denna att syftetmed bestämmelserna var att stärka möjligheter att delta i delångsiktiga bedömanden som ofta är de reellt styrande. Den första punkten blir enligt grundlagberedningentillämplig i praktiken särskilt när det gäller ett nytt projekt varsomfattning i tiden redan frän början kan beräknas, 1 fråga om mänga förslagtill anslag, där livslängden inte kan beräknas i förväg, blir regelns räckviddenligt beredningen mera begränsad. När det talas om "framtidakostnader" avses i första hand statens kostnader. Beredningen framhöllemellertid att det naturligtvis är önskvärt att också övriga kostnaderredovisas i den mån så kan ske. Huruvida anslaget avser utbetalningar, utgiftereller kostnader saknar enligt beredningen direkt betydelse i nu förevarandesammanhang. Stadgandet har fått en fakultativ utformning. Beredningenunderströk att kostnadsberäkningar på alltid blir mer eller mindreosäkra. Den andra punkten innebär enligt grundlagberedningen attden flerårs-planering eller de flerårsstudier som faktiskt ligger till grundför en begäran om anslag för det närmaste budgetåret på lämpligt sätt börredovisas för när anslaget begärs. "beslutshorisont" borde inte vara kortare än regeringens och deunderordnade myndigheternas. Grundlagberedningenframhöll slutligen att de föreslagna bestämmel- KU1983/84:24 24 serna i 3 kap. 2 § tredje stycket RO inte innebär attriksdagen skall fatta bindande flerårsbeslut. Det gäller enligt beredningenbara att söka säkerställa att beslutsunderlaget inte blir onödigt kortsiktigt. Regeringens tillämpning av 3,kap. 2 § tredje stycket ROuppmärksammades av i granskningsbetänkandet 1980/81:25. Genom lagstiftning är 1981 skärptes bestämmelserna i 3kap. 2 § RO så att även de s. k. riktlinjepropositioner som regeringen kan avgeenligt 9 kap. 7 § RF omfattas av stadgandet (SFS 1981:1097). Bestämmelserna i 3 kap. 2 § RO tas upp i tvä motioner. Enligt motion 1983/84:434 av () börbestämmelserna utvidgas sä, att propositioner även skall innehålla beräkningarav kostnaderna för dem, som kommer att beröras av nya bestämmelser. Regeringenbör få uppdrag att lägga fram förslag om en sådan ändring (yrkande2). 1 motion 1983/84:2138 av m. fl. (m)framhålls som väsentligt att bestämmelserna i 3 kap. 2 § RO tolkas sä att enordentlig analys skall ske av alla kostnader, så att det blir möjligt att vägadessa mot avsedda fördelar. Bestämmelserna i 3 kap. 2 § RO hartillkommit i syfte att stärka möjligheter att överblicka delångsiktiga effekterna av de beslut som fattas i budgetarbetet. Bestämmelsernaavser i första hand statens kostnader men är å andra sidan inte begränsade såatt det endast är dessa kostnader som bör redovisas. Det är också enligtutskottets mening angeläget att andra kostnader redovisas i den mån detta ärav vikt för bedömningar. Utskottet är f. n. inte berett att ta initiativ tilländring i den nämnda bestämmelsen i RO. Utskottet vill dock i sammanhangeterinra om de nya generella riktlinjer för alla kommittéer om bättrekostnadsanalyser som enligt vad som framgått tidigare i betänkandet (se s. 15)förbereds inom . Med hänsyn till det anförda avstyrker utskottet motionerna1983/ 84:434, yrkande 2 och 2138, såvitt nu är i fråga. Ekonomisk granskning i särskilda former I några av motionerna har väcktsolika förslag om särskilda åtgärder för att skapa garantier för en sakkunnigoch objektiv analys av de ekonomiska konsekvenserna av föreslagna reformer. KU 1983/84:24 25 Enligt motion 1983/84:371 av GunnarBiörck i (m) visar gjorda erfarenheter att behandling avstora samhällsekonomiska problem är alltför formell. Det saknas vidbedömningarna en sammanfattande bild av olika ekonomiska faktorers betydelse irelation till varandra och till det hela. Om skall kunna fullgöra sin uppgift som förstastatsmakt måste enligt motionen finans- och skatteutskotten till sittförfogande ha en egen expertpanel, som verkligen förmår göra en avstämning motverkligheten av riktigheten i de premisser och prognoser, som gjorts itidigare finansplaner. Enligt motionen bör låta utreda formerna för attförse finans-och skatteutskotten med särskild ekonomisk expertis förkonsekvensanalys och långtidsperspektiv. I motion 1983/84:434 av () föreslås atttill eller bör knytas engranskningsgrupp, som har till uppgift att granska sädana från myndigheternainlämnade kost-nads-/effektanalyser som förordas i motionen. Föreskrifter böricke kunna träda i kraft, förrän denna granskning skett. Detta bör gesregeringen till känna (yrkande le). Vidare bör enligt motionen de kostnadsberäkningar somenligt motionärens förslag, bör ingå i till avlämnade propositioner(se föregående avsnitt) bli föremål för speciell granskning av . Fördetta ändamål bör ett "ekonomiskt lagråd" inrättas, som antingenknyts till det befintliga lagrådet eller till revisorer. bör enligt motionen uppdra åt talmanskonferensenatt utreda och framlägga förslag om inrättande av ett ekonomiskt lagråd(yrkande 3). Enligt motion l983/84:740av () börriksdagen inrätta ett särskilt underställt organ för fortlöpandegranskning av de samhällsekonomiska effekterna av de centralaförvaltningsmyndigheternas normgivning (yrkande 3). I motion 1983/84:1113av () förordasinrättande av ett särskilt marknadsekonomiskt råd. Motionären hemställer attdet skall uppdras ät regeringen att lägga fram förslag om detta. Motionären framhåller bl. a. att det ekonomiska systemetär utsatt för ständiga ingrepp. Varje lag som berör näringslivet och varjeannan åtgärd pä det ekonomisk-politiska området som vidtas påverkar systemetsfunktionssätt och därmed också systemets förhållande till demokratin och tillindividens frihet. Ekonomisk-politiska åtgärder bedöms och beslutas sällaneller aldrig mot bakgrund av hur de påverkar demokratin. Man ser endast påderas ekonomiska verkningar. Därför finns det, menar motionären, risk för attmängden av ingrepp bit för bit förändrar det ekonomiska systemetsverkningssätt, sä att det sä småningom inte längre fungerar på det sätt somdemokratins fortbestånd kräver. Motionärenpekar på att systemet med lagrådsgranskning innebär att KU 1983/84:24 26 det säkerställs att nya lagar inte strider mot detexisterande rättssystemet och grundlagarna. Enligt motionen är det mot bakgrundav den ökande tendensen till regleringar angeläget att inrätta en motsvarighettill lagrådet med uppgift att granska varje förslag till ekonomisk-politiskåtgärd utifrån dess eventuella inverkan på det ekonomiska systemets förmåga attfrämja frihet och demokrati. Ledamöterna i det "marknadsekonomiska" eller"marknadsdemokratiska" rådet kan enligt motionen förslagsvis utsesav institutioner för nationalekonomi och statsvetenskap vid våra universitetoch högskolor i , , , och . Rådet bör kunnaberedas utredningskapacitet av i . Den fråga som väckts i motion 371behandlades av (KU 1979/80:44) med anledningav en då väckt motion av samme motionär. Utskottet avstyrkte motionen medföljande motivering. Utskottet delar den uppfattning sommotionen ger uttryck för; nämligen vikten av att bredaste möjligabeslutsunderlag självfallet bör stå till buds i fråga om långsiktiga effekterav riksdagsbeslut i olika samhällsfrågor. Utskottet vill vad gäller riksdagensutredningsresurser framhålla att till sitt förfogande har en välutbyggd ijtskottsorganisation, inom vilken stora möjligheter till belysning avärendena finns, t. ex. genom inhämtande av upplysningar från expertis utanförriksdagen. Ett annat organ som har betydelse i sammanhanget är riksdagensupplysningstjänst som under senare är fått ökade utredningsresurser. Det bör isammanhanget erinras om att riksiiagen pä grundval av förslag från den s. k.arbels-formsutredningen under förra beslöt en ganska kraftig uppräkningav det s. k. partigruppstödet i syfte att bereda partierna större möjligheterän att få olika frågor allsidigt belysta. Som ett resultat avarbetsformsutredningens verksamhet kan vidare nämnas, att revisorerfått en närmare anknytning till riksdagsutskotten pä det sättet alt regelbundetsamråd numera äger rum mellan utskotten och revisorerna. Avsikten härmed är bl.a. att utskotten skall ha möjlighet att initiera granskning och uppföljningfrån revisorernas sida av effekterna av riksdagsbeslut pä olika områden. Allmänt sett är det som framhållits angeläget attriksdagen i ökad utsträckning ägnar sig ät frågor av långsiktig karaktär. Detbör därvid pekas på det förhållandet att det i vårt land förekommer enlångsiktig planering på skilda områden av den offentliga verksamheten enplanering som också redovisas för och vars resultat tarställning till. Genom det i mycket utvecklade kommittéväsendet, gesmöjlighet för de politiska partierna att på ett tidigt stadium innan reformerbeslutas få till stånd analyser av framfidseffekterna i fråga om de åtgärdersom planeras. Nämnas bör också de ekonomiska långtidsutredningarna somförekommit alltsedan slut och som syftar till att gestatsmakterna underlag för den framtida planeringen inom skildasamhällsområden. Utskottet vill slutligen understryka, alt regeringen själv- KU1983/84:24 27 fallet har ett stort ansvar när det gäller att förriksdagen redovisa effekterna, på lång sikt av de förslag regeringen läggerfram. Med hänvisning till anförda synpunkter anser sig utskottetinte böra förorda att talmanskonferensen ges i uppdrag att utreda frågan ominrättandet av ett ytterligare utredningsorgan konsekvensinstitut inomriksdagen. Motionen avstyrks följaktligen. Moderata samlingspartiets ledamöter i utskottet lämnadeett särskilt yttrande till utskottsbetänkandet. Frågan om att inrätta ett särskilt i förhällande tillregeringen fristående granskningsorgan i ekonomiska frågor har tidigare tagitsupp i motion 1981/82:486 av och (båda m). Vid sin behandling av motionen hänvisade (KU 1982/83:17) bl. a. fill de olika bestämmelser, t. ex. 3 kap. 2 § RO ochbegränsningskungörelsen, som tillkommit för att fä en belysning av tilltänktareformer ur ekonomisk synpunkt. Förutom regleringar som bidrar till att geregering och riksdag underlag för ekonomiska ställningstaganden pekadeutskottet också på att det också finns vissa organ vars verksamhet bidrar påsamma sätt. skulle sålunda följa och analysera denekonomiska utvecklingen inom och utom landet och sammanställa prognoser förden svenska ekonomin. I samråd med verk och myndigheter, föreningar ochsammanslutningar skulle också verka för att statistisktmaterial av betydelse för studiet av den ekonomiska utvecklingen insamlas ochbearbetas. Ett organ för samråd mellan regeringen och näringslivet,arbetsmarknadsorganisationerna och den samhällsekonomiska forskningen i frågorsom avser den svenska ekonomins utveckling på var det s. k.ekonomiska planeringsrådet. Beträffande den av bedrivnaprognosverksamheten fanns vidare det s. k. utredningsrädet, ett organ församråd med , och näringslivetsutredningsinstitut. Utskottet förklarade sig ej berett till att förorda enekonomisk granskning i de former som motionärerna föreslagit. De i motionerna väckta frågorna hartidigare vid olika tillfällen behandlats av utskottet. Utskottet har då inteansett sig böra förorda en formalisering av granskningen av reformförslag påsätt motionärerna föreslagit. Utskottet är inte nu berett att göra en annanbedömning men vill hänvisa till vad utskottet tidigare anfört rörandebl. a. möjligheterna att under beredningen av ärendena i anlitautomstående expertis. Av särskild vikt är att regeringen i sina förslag tillriksdagen redovisar ett utförligt material som underlag för beslut. KU1983/84:24 28 Utskottet avstyrker motionerna1983/84:371, 434, yrkandena 1 c och 3, 740, yrkande 3 samt 1113. För att möta olika reformbehov, bl.a. inom bostads-, jordbruks- och utbildningssektorerna, byggdes den regionalaförvaltningen ut i snabb takt . Flera länsnämnderinrättades; var och en med ansvar för en viss sektor. Att utbyggnaden skulleske sektorsvis sägs som något naturligt. Den regionala samhällsförvaltningen har fått enallt större betydelse. Detta förhållande har avspeglats i alla de utredningarsom behandlat den regionala förvaltningen. Utredningsarbetethar lett fram till olika delformer. En sådan i länsdemokratisk riktning var1970 års länsförvaltningsreform som skedde i syfte bl. a. att stärkamedborgar-inflytandet i länsförvaltningen. fick dä enlekmannastyrelse. Genom reformen gavs också ansvar för samordningav den statliga verksamheten i länet. Sättet att utse ledamöterna i styrelsehar sedan ändrats så att det är som skall välja samtliga ledamöterutom ordföranden som är landshövdingen. tillsattes den s.k. länsdemokratikommitténför att utreda frågan om vidgad länsdemokrati. Kommittén lämnade i april 1982sitt slutbetänkande (SOU 1982:24) Vidgad länsdemokrati. 1 betänkandet behandlasförslag till förstärkt länsdemokrati genom landstingen, förstärkt samordningpå regional nivå, ändringar i administrativa förfaranden och årsredogörelseför utvecklingen m. m. i länet. Betänkandet har remissbehandlats. Regional samverkan försöksverksamheten i 1 årets budgetproposition (bil. 15,s. 36) framhålls att de problem som bl. a. den statliga förvaltningen på denregionala nivån ställs inför kräver utökad samverkan, bl. a.mellan statliga organ samt mellan dessa och kommunala organ. Frågan omsamverkan mellan de statliga organen har också behandlats i olika sammanhang. Ipropositionen nämns som exempel pä detta de krav pä ett enhetligt uppträdandefrån statens sida som finns i förslaget till en ny plan- ochbyggnadslagstiftning. Vidare nämns att länsdemokratikommittén i sitt betänkande(SOU 1982:24) Vidgad länsdemokrati föreslagit att ges en markeradroll som samordnare av statlig regional verksamhet. Enligt propositionen måste åtgärder nu vidtas för attminska sektorise-ringen och öka samverkan inom den statliga förvaltningen inte minst på regional nivå. Ett uppdrag från regeringen till statskontoret atttillsam- KU1983/84:24 29 mans med bl. a. i komma inmed förslag till konkreta lösningar för utvecklad samordning av regionalstatlig förvaltning är enligt propositionen ett uttryck för denna uppfattning.Som exempel på områden som i olika avseenden har betydelse för utvecklingen avsamhället nämns näringslivets utveckling, väg- och bostadsbyggandet, frågor somrör de areella näringarna samt vissa frågor rörande utbildningsväsendetslokalisering och dimensionering. Statskontoret har fått i uppdrag att undersökamöjligheterna till ökad samverkan också på det administrativa området. En utgångspunkt för utredningsarbetet är att länsstyrelsenskall ges en central roll i länet. Detta är enligt propositionen naturligt avflera skäl. har många samordnande funktioner.Länsstyrelsen har en bred sakkunskap till sitt förfogande och har godförankring i länet. För att skall kunna samordna enregional statlig verksamhet krävs dock enligt propositionen att länsstyrelsenkan koncentrera sig främst på uppgifter som rör länets utveckling. Vissa avlänsstyrelsens nuvarande detaljuppgifter bör enligt propositionen därför pä siktkunna helt upphöra eller föras över till andra myndigheter i länet.