bet · G701SfU30 · 1983-12-31 00:00:00 — Utskottet, som vidhåller sin tidigare uttalade uppfattningatt det är nödvändigt att vara speciellt varsam vid handläggningen av dessatillståndsärenden, anser att de överväganden som gjorts i propositionen idenna del är tillfredsställande. Motionerna 1103 (yrkande 2) och 2863 (yrkande4 i nu behandlad del) samt motion 2862 (yrkande 3 i nu behandlad del) fårdärmed anses besvarade. Som en konsekvens av utskottets ställningstagande för atti huvudsak behålla nuvarande prövningsförfarande i ärenden i vilka en s. k.snabb anknytning åberopas avstyrks motion 2859 (yrkande 3). Vad härefter gäller möjligheterna för familjemedlemmarutanför kärnfamiljen att få tillstånd att komma hit föreslås i propositionenatt nuvarande praxis, som enligt propositionen ger förhållandevis godamöjligheter för anhöriga till dem som är bosatta här i att invandra, iprincip bör gälla även . Det får vidare enligt propositionen ankommapå invandrarverket att i möjlig mån ta ökad hänsyn till fall där udda ochömmande omständigheter åberopas. Med detta ställningstagande avvisar propositionensåledes ett förslag från IPOK om en ordning med en s. k. antalsmässig riktpunktför anhöriginvandringen. SfU1983/84:30 20 Frågan om möjligheterna föranhöriga utanför kärnfamiljen att invandra till för att förenas medsläktingar tas upp i motionerna 2862 av m.fl. (yrkande 3,delvis), 2863 av m.fl. (yrkande 4, delvis) och 2865 av ThureJadestig (yrkande 1). I motion 2862 framhåller motionärerna att det är viktigtatt ger klara anvisningar om hur uppmjukningen av praxis beträffandeanhöriginvandringen skall ske. De anser att starka humanitära och sociala skältalar för att tillämpa en generös praxis när det gäller anhöriga tillflyktingar och personer som har fått en i vårt land avpolitisk-humanitära skäl. I motion 2863 framhålls att en invandrare som saknarnära anhöriga här kan behöva stöd av en släkting eller annan närstående som ärberedd att flytta hit. I motion 2865 anför motionären att den praxis som sägsgälla inte överensstämmer med verkligheten. Motionären menar att tillämpningenav principerna är alltför restriktiv och dessutom inte anpassad till deinvandrar- och flyktinggrupper där anhöriginvandringen är mest brännande,nämligen sådana där frågan om att återvända till hemlandet inte är aktuell. Attfå förena sig med anhöriga även utanför kärnfamiljen är, hävdar motionären, förmånga invandrare av vital betydelse för deras möjligheter att anpassa sig ivårt land. Han föreslår därför att uttalar sig till förmån för enutvidgning av rätten att få ta hit anhöriga och att den rätten skall gälla -förutom för flyktingar - även för andra invandrare som har samma svårighetersom flyktingar att upprätthålla kontakten med anhöriga i hemlandet. Vidareanser motionären att hänsyn bör tas till vissa kulturella faktorer i hemlandet,såsom t. ex. att ogifta kvinnor inte bor i eget hushåll. Motionären hemställerockså om en årlig redovisning till av anknytningsinvandringen(yrkande 2). Utskottet vill erinra om att haruttalat sig för en utvidgning av anhörigbegreppet när det gäller anhöriga tillflyktingar (AU 1979/80:27). Självfallet kan oro och ängslan för anhöriga som ståttinvandraren nära vara plågsam även för sådana invandrare som inte ärflyktingar. Utskottet är väl medvetet om detta. Det finns emellertid skäl atterinra om att familjebegreppet bland många invandrargrupper är helt annorlundaän det som är allmänt accepterat i . Till en familj kan bland dessagrupper ibland räknas närmare 100 personer. Frågan blir då hur stora avvikelserfrån det svenska familjebegreppet man är beredd att göra för att inte principenom den reglerade invandringen skall sättas ur spel. Enligt utskottets meningtorde sådana utomordentiigt ömmande fall som exemplifieras i motionerna 2863och 2865 rymmas inom ramen för den uppmjukning av praxis som förordas i propositionen. Mot bakgrund av utskottets tidigare gjorda uttalanden omen fortsatt reglering av invandringen är utskottet inte berett att förordanågon generell utvidgning av praxis för nu ifrågavarande grupper. Utskottetavstyrker sålunda bifall till motionerna 2862 (yrkande 3 i nu behandlad del),2863 (yrkande 4 i nu behandlad del) och 2865 (yrkande 1). SfU 1983/84:30 21 Utskottet ansluter sig till de överväganden som hargjorts i propositionen men vill betona att prövningen av sådana ansökningar somnu avses skall göras i en humanitär anda. Vadhärefter gäller yrkande 2 i motion 2865 om en årlig redovisning avanknytningsinvandringen anser utskottet att en sådan kan ske inom ramen för denårliga redovisning om invandrings- och flyktingpolitiken som förordas ipropositionen. Någon särskild åtgärd anser utskottet inte erforderlig medanledning av yrkande 2 i motion 2865. En utlänning som har bott här och haftuppehållstillstånd kan erhålla permanent uppehållstillstånd. Beviset om attutlänningen har permanent uppehållstillstånd gäller , varpå detautomatiskt förnyas för ytterligare treårsperioder om utlänningen fortfarandeär bosatt här. Om bosättningen upphör återkallas det permanentauppehållstillståndet. Ipropositionen föreslås att en utlänning som accepteras för invandring skallkunna få permanent uppehållstillstånd redan från början. Om bosättningen upphörskall tillståndet liksom f. n. återkallas. föreslås också vissaändringar i formerna och tidpunkten för återkallelsen av det permanentauppehållstillståndet. Däremot avvisas förslag av IPOK om att en invandrareskall kunna få behålla permanent uppehållstillstånd efter en anmälan tillinvandrarverket även efter en återflyttning till hemlandet och att den som bottlegalt i vid en återflyttning skall få behålla permanentuppehållstillstånd . Föredraganden motiverar detta med att detenligt de riktlinjer som invandrarverket har utfärdat om rätten tillåterinvandring är väl sörjt för den som vill återkomma till genom atthan kan få ett nytt tidsbegränsat uppehållstillstånd. Även om utlandsvistelsenvarat mycket länge beviljas nämligen inte sällan uppehållstillstånd omutlänningen har bott här . Imotion 2859 föreslår m. fl. (yrkande 5) att beslutar attpermanent uppehållstillstånd på sätt IPOK föreslagit skall få behållas i vissafall även om bosättningen upphör. Såvitt angår möjligheterna för den invandrare somåtervänder hem att under vissa omständigheter få behålla permanentuppehållstillstånd anser utskottet att den praxis som gäller vältillgodoser det syfte som motionärerna vill uppnå, nämligen möjlighet att kommatillbaka till om försöket att återvända till hemlandet inte faller välut. Utskottet avstyrker därför bifall till yrkande 5 i motion 2859. Detanförda innebär att utskottet delar de överväganden som gjorts i propositioneni nu behandlad del. SfU1983/84:30 22 Merparten av de inresor som sker avicke-nordiska medborgare avser inte invandring utan i stället kortare ellerlängre besök, t. ex. besök hos anhöriga som bor här. För att reglera inresortill sitt tei;ritorium och även för att dämpa det invandringstryck som finnsfrån många länder har , liksom en rad andra länder, som huvudregel ettkrav på visering. Det är främst invandrarverket och, efter bemyndiganden avverket, våra utlandsmyndigheter som beviljar visering för inresa. En radundantag har dock gjorts från huvudregeln genom att har träffatöverenskommelse med ett stort antal länder om viseringsfrihet för medborgarna ide fördragsslutande staterna. I några fall har ensidigt upphävtviseringsfrihetsavtal som har träffats. Ofta har då en sådan åtgärd följts avmotsvarande beslut av den andra staten. En utlänning som åtnjuter viseringsfrihet kan i principresa in och vistas i utan särskilt tillstånd.Därefter krävs uppehålls-fillstånd. En viseringspliktig utlänning kan hindras från att kommahit genom att han vägras visering. I propositionen framhålls attinvandrarverkets viseringsprax-is har varit onödigt restriktiv under senare år.Restriktiviteten har fått till följd att de utiänningar som önskat besökasläktingar och vänner hindrats från detta. En uppmjukning av praxis har dockskett under den allra . Enligt propositionen måste en generösare viseringspraxisgenomföras utan dröjsmål. Särskilt angeläget är att praxis för släktbesökmjukas upp. Utskottet instämmer i den i propositionen gjordabedömningen och vill för sin del framhålla den utomordentliga betydelse det harför invandrarna i vårt land att kunna ta emot sina släktingar och anhöriga påbesök. Att så kan ske är viktigt inte minst mot bakgrunden av att möjligheternatill bosättning hos anhöriga i trots allt är begränsade för vad somenligt vår kulturuppfattning uppfattas som mer avlägsna släktingar. I detta sammanhang behandlar utskottet motion 2859 äv LarsWerner m.fl. (yrkande 2). Motionärerna påtalar att viseringspolitiken användspå ett sådant sätt att även konventionsflyktingar hindras från att komma hit.Som exempel nämns den viseringsskyldighet som finns för turkiska medborgare.Enligt motionärerna bör visumtvånget för turkiska medborgare upphävas. Skulle ensidigt ändra sin nuvarande viseringspolitikkan enligt utskottets mening det latenta invandringstrycket komma att medföraen mycket stor invandring av asylsökande och andra hjälpbehövande från olikadelar av världen. En sådan invandring kan inte anses stå i överensstämmelse medde rikthnjer för invandrings- och flyktingpolitiken om vilken stor enighet iövrigt råder i vårt land. Den förda viseringspolitiken får anses utgöra en deli den flyktingpolitiska awägning vilken har behandlats i dettabetänkande. SfU1983/84:30 23 Mot bakgrund av vad som haranförts avstyrker utskottet bifall till motion 2859 (yrkande 2). Avvisning beslutas avpolismyndighet eller i undantagsfall av invandrarverket. Beslut om utvisningpå grund av att utlänningen saknar tillstånd att vistas i landet fattas avinvandrarverket. Avvisningsbeslut skall fattas efterankomsten. Avvisning kan enligt 28 eller 29 §§ utlänningslagen ske omutlänningen saknar pass, visering, uppehålls- eller arbetstillstånd när dettafordras för inresa i (28 §) eller om utiänningen saknar medel för sinvistelse här eller för sin hemresa (29 §). I 31 § utlänningslagen stadgas attbeslut om avvisning enligt 28 § måste ske inom efter ankomsten eller,när inresekontroll inte har skett, inom från den första kontakten medpolismyndigheten. Beslutet måste dock som nämnts alltid fattas inom tre månaderefter ankomsten. Har awisningsbeslutet fattats inom efter ankomsteneller eljest inom efter den första kontakten med polismyndigheten kandet enligt 83 § utlänningslagen verkställas utan hinder av anförda besvär.Detta gäller dock inte om beslutet enligt 37 § utlänningslagen skall anmälastill invandrarverket. I sådant fall får beslutet verkställas först närinvandrarverket har förklarat att verket inte övertar ärendet. Vid ett beslutom utvisning har utlänningen alltid rätt att avvakta besvärsprövningen här ilandet. I propositionen föreslås att avvisning enligt 28 § skallkunna ske utan den nu gällande veckobegränsningen. Dessutom föreslås attavvisningsbeslut enligt 28 eller 29 § skall kunna verkställas utan hinder avanförda besvär med den begränsning som gäller enligt 37 §. Utskottet har ingenerinran mot dessa förslag. IPOK föreslog att polismyndigheterna skulle få möjlighetatt fatta utvisningsbeslut. IPOK:s förslag omfattade sådana utlänningar somsaknar tillstånd att vistas här och för vilka uppehållstillstånd inte fårbeviljas efter inresan. För att stärka rättssäkerheten i sådana fall föreslogIPOK att dessa beslut av polismyndigheterna skulle anmälas till invandrarverketinnan de fick verkställas, på samma sätt som sker enligt 37 §utlänningslagen av vissa avvisningsbeslut. I propositionen avvisas IPOK:s förslag i denna del medhänsyn till att det inte anses tillfredsställande att avgöranden som görs avinvandrarverket och regeringen och där utlänningen har offentligt biträde skallkunna ske i sådana former som IPOK föreslagit. Enligt propositionen är det ipraktiken ofta inte möjligt att göra någon klar åtskillnad mellan en formelloch en materiell prövning. Inte heller bedöms några nämnvärdarationaUserings-vinster uppstå genom att besluten flyttas över tillpolismyndigheterna eftersom besluten ändå måste anmälas till invandrarverketinnan verkställighet får ske. SfU1983/84:30 24 m. fl. anser imotion 2860 (yrkande 4) att polismyndigheterna bör få möjlighet att fattautvisningsbeslut i de fall och i den ordning som IPOK föreslog. Motionärernaframhåller att konsekvensen bjuder att den som har rest in i i stridmed bestämmelserna om tillstånd före inresan inte skall få stanna kvar för attavvakta utfallet av prövningsförfarandet. Som framhållits i propositionen är det svårt att göraavvägningar mellan vad som kan anses inrymmas under en formell resp. materiellprövning i de fall det här är fråga om. Det torde - inte minst mot bakgrund avvad som upplysts om det nuvarande anmälningssystemets användning - stå ganskaklart att rättssäkerheten skulle försämras med den ordning som motionärernaföreslår. Utskottet delar därför den uppfattning som redovisas ipropositionen om handläggningen av ärenden om utvisning när utlänningen saknartillstånd att vistas här och avstyrker bifall till motion 2860 (yrkande 4). En utlänning får enligt 50 §utlänningslagen under vissa förutsättningar tas i förvar i awisnings- ellerutvisningsärenden eller när det är fråga om verkställighet av ett sådantbeslut. Den som har tagits i förvar får enligt 81 § utlänningsförordningen tasin i kriminalvårdsanstalt, allmänt häkte eller pohsarrest. Barn fårenligt dessa bestämmelser inte tas in i sådana förvarslokaler utan att detföreligger synnerliga skäl. I propositionen föreslås att barn och en avbarnets vårdnadshavare inte utan synnerliga skäl får tas i förvar. Enuttrycklig bestämmelse om detta föreslås intagen i utlänningslagen. Dessutomföreslås att barn och barnets vårdnadshavare i de fall ettförvarsbeslut i undantagsfall har fattats inte får tas in ikriminalvårdsanstalt eller allmänt häkte. I undantagsfall kan dock ettomhändertagande i polisarrest få ske , t. ex. i samband meddirektawisning. I motion 329 av begärs initiativ till enöversyn av förvarsreglerna såvitt gäller barn. I motion 2863 av Jan-ErikWikström m.fl. (yrkande 1) hemställs att ett förbud införs i utlänningslagenmot att placera barn i kriminalvårdsanstalt eller häkte. Utskottet finner det självfallet önskvärt att utlänningar,vuxna såväl som barn, i nu berörda situationer över huvud taget inte skall tasin i lokaler som är avsedda för helt andra ändamål. F. n. finns det emellertidi huvudsak inga andra lokaler att tillgå. Enhgt propositionen går det inteheller fin. av resursskäl att ordna särskilda förvarslokaler även om det ärönskvärt att denna fråga löses . Utskottet vill erinra om att behovet avatt omhänderta barn i en så normal miljö som möjligt i viss utsträckning harkunnat tillgodoses, även om de hittillsvarande lösningarna på detta probleminte är idealiska. Fram till dess att andra förvarslokaler har anskaffats ärdet emellertid enligt utskottets uppfattning nödvändigt att med kraft fortsätta SfU1983/84:30 25 ansträngningarna att för de undantagsfall där barn iframtiden tas i förvar finna så normal miljö som möjligt för barnen och föråtminstone en av vårdnadshavarna. Det får ankomma på berörda myndigheter att idetta senare hänseende ta erforderliga initiativ. I yttersta undantagsfallmåste det t. v. accepteras att barn tas in tillsammans med vårdnadshavarna ipolisarrest . Av rent praktiska skäl torde det sålunda f. n.inte vara möjligt att vid t. ex. direktawisning lösa lokalproblemen på annatsätt. Med de förslag som läggs fram i propositionen och med vadutskottet har' anfört anser utskottet att motionerna 329 och 2863 yrkande 1 ärtillgodosedda. Utvbning på grund av brott En utlänning kan enligtutiänningslagen (40-42 §§) utvisas ur riket om han har begått ett brott påvilket kan följa fängelse . Som ytterligare fömtsättning gälleratt det skall föreligga risk för fortsatt brottslig verksamhet eller attbrottet är så allvarligt att han inte bör få stanna kvar. Utvisning på grund avbrott beslutas av den domstol som handlägger brottmålet. När domstolenöverväger utvisning skall den ta hänsyn till utlänningens levnads-ochfamiljeförhållanden samt till hur länge han har vistats i . En utlänning som hade permanent uppehållstillstånd sedanminst när åtalet väcktes eller som då var bosatt i riket sedan minst treår får utvisas bara om det föreligger synnerliga skäl. För medborgare i ettannat nordiskt land har vistelsetidens längd satts till innan denbegränsning inträder som ligger i synnerliga skäl. Ett sådant skäl kan vara attbrottsligheten är särskilt allvarlig. Som en konsekvens av förslaget om att permanentuppehållstillstånd kan meddelas redan vid första ansökningstillfället föreslåsi propositionen att en utiänning som haft permanent uppehållstillstånd när åtalet väcktes får utvisas bara om det föreligger synnerliga skäl.Dessutom har i ett tillägg till 41 § tagits in ett förbud mot att utvisa densom kommit hit som barn och härefter bott i under näråtalet väcktes. Bakgmnden till denna precisering av lagen är uttalanden isamband med utlänningslagens tillkomst . Såväl i proposition 1979/80:96som i arbetsmarknadsutskottets betänkande AU 1979/80:27 framhölls, att den somkommit hit som barn eller som har fått större delen av sitt liv präglat avförhållandena här i inte bör avlägsnas härifrån på grund av brott.Riksdagen godtog dessa uttalanden. Utskottettillstyrker de nu framlagda förslagen. I detta sammanhang behandlar utskottet två motionsyrkandensom berör fömtsättningarna för utvisning på grund av brott. AllanEkström m.fl. begär i motion 490 förslag till sådan ändring i SfU1983/84:30 26 40-42 §§ utlänningslagen att en utlänning som har begåttett allvarhgt brott skall utvisas om inte särskilda skäl talar för att hanlikväl skall få stanna kvar. Motionärerna anser att rekvisitet "synnerligaskäl" som grund för utvisning när utiänningen har vistats här viss tidinte är tillräckhgt för att kunna utvisa grova förbrytare. De hänvisar i dettasammanhang till tre utslag från högsta domstolen i vilka utvisningsfråganprövats och domstolen funnit att utvisning inte bör komma i fråga. I motion 2860 av m.fl. (yrkande 5)framhålls att förutsättningarna för utvisning på grund av brott bör övervägasmot bakgrund av den internationella brottslighetens utveckling. För de utlänningarsom kommit hit enbart i syfte att begå brott av allvariig natur bör längden avvistelsen inte ensam vara avgörande för tillämpningen av rekvisitet"synnerliga skäl". Motionärerna begär ett tillkännagivande tillregeringen i denna fråga. Utskottet har tidigare under innevarande avslagiten motion med samma innehåll som motion 490. I det av godkändabetänkandet SfU 1983/84:4, vartill hänvisas, utvecklade utskottet närmarebakgrunden till nu gällande bestämmelser om utvisning. Utskottet ansåg att deinvandrarpo-htiska skälen mot särregler för invandrare alltjämt har storbärkraft men att det är viktigt att regeringen följer utvecklingen av praxis,på området. Utskottet ansåg också att man inte kan dra några generellaslutsatser av den hittillsvarande tillämpningen av lagstiftningen, eftersom deti varje mål där domstolen överväger utvisning sker en prövning av mångaomständigheter som kan påverka utvisningsfrågan. Utskottet anser att riksdagenbör vidhålla sin tidigare uppfattning och avstyrker bifall till motion 490. Med hänsyn till att det, som framgår ovan, iutvisningsfall sker en prövning av många omständigheter som kan påverka frågananser utskottet att något tillkännagivande i enlighet med vad som begärts imotion 2860 (yrkande 5) inte är påkallat. 96 § utlänningslagen innehållerbestämmelser öm straff för den som hjälper en utlänning att i strid motföreskrifterna i utlänningsförfattningarna komma in i . Erfarenheternahar enligt propositionen visat att möjligheterna att bestraffa medhjälp tillinresa eller försök att hjälpa en utlänning att illegalt komma in i landet ärotillräckliga. De åtgärder som förekommer ligger ofta på förberedelsestadietoch kan därför inte bestraffas som försök. Genom ett tillägg till 96 § föreslåsdärför i propositionen att den som i vinningssyfte planlägger eller organiserarverksamhet som är inriktad på att främja att utlänningar reser till pass eller tillstånd till inresa skall kunna ådömas straff. I motion 2863 av m. fl. (yrkande 2)hemställs att det föreslagna tillägget till 96 § skall utgå. Motionärernapåtalar att frågan inte SfU 1983/84:30 27 hardiskuterats av IPOK och följaktligen inte heller remissbehandlats. Enbestämmelse av det nu diskuterade slaget kan innebära att flyktvägar stängs fördem som till varje pris måste lämna sitt land. Innan lagstiftning tillgrips börman därför i stället noga följa vad som händer i fortsättningen. Utskottetanser det synnerligen beklagligt att människor som befinner sig i ettallvarligt nödläge utnyttjas i vinningssyfte. Utskottet har viss förståelse förde synpunkter som anförs i motionen men anser också att det är viktigt attavgörandet om vilka som bäst behöver skydd i vårt land förbehålls ansvarigamyndigheter. Ipropositionen framhålls att erfarenheterna har visat att det med gällandelagstiftning inte går att komma åt medhjälp eller försök till illegal inresa.Såvitt utskottet har sig bekant torde det främst röra sig om ett fall.Detta har varit föremål för särskild uppmärksamhet . Någonutbredd verksamhet torde det knappast ha varit fråga om. Det kanemellertid inte uteslutas att medhjälp som företas i vinningssyfte skulle kunnaöka i omfattning om verksamheten fortsättningsvis får stå opåtalad frånsamhällets sida. Mot denna bakgrund vill utskottet inte motsätta sig denföreslagna bestämmelsen men vill dock kraftigt understryka att bestämmelsenmåste tillämpas med varsamhet. Det anförda innebär attutskottet avstyrker motion 2863 (yrkande 2). Åtgärderför återinträde i () I motion 310 av och att regeringen vidtar åtgärder för att skall återinträda iICM. Utskottethar erfarit att IPOK f.n. behandlar denna fråga och att ett förslag skallframläggas i samband med ett betänkande från kommittén.Utskottet anser att IPOK:s förslag bör avvaktas och är därför inte berett attnu göra något uttalande med anledning av motionen. m. fl. anför i motion 2862 (yrkande1) att regeringen enligt propositionen räknar med att invandrarverket fr. o. m.den 1 januari 1985 bör tillföras resurser motsvarande tre tjänster.Invandrarverket har emellertid, uppger motionärerna, redan under innevarandebudgetår dessa tjänster och kommer alltså att gå miste om dem den 1juli-den 31 december 1984. Motionärerna begär därför ett tillkännagivande ompersonalförstärkning till invandrarverket. Föratt genomföra och följa invandringspolitiken föreslår föredragande statsrådet ipropositionen att invandrarverket fr. o. m. får enresursförstärkning i form av tre tjänster. Hon uppger vidare att hon avser attåterkomma i denna fråga i samband med förslag till tilläggsbudget /85. SfU1983/84:30 28 Motionärerna synes utgå frånföreställningen att den förstärkning som föredraganden talar om gäller dentemporära förstärkning i form av de tre handläggartjänster som underinnevarande budgetår finns vid invandrarverket. Beträffande dessahandläggartjänster har emellertid regeringen i proposition 1983/84:150 om enreviderad finansplan föreslagit att förstärkningen skall bestå även för nästabudgetår. Detta förslag behandlas i utskottets betänkande SfU 1983/84:34.Syftet med motion 2862 (yrkande 1) är således tillgodosett. Mot de delar av propositionen som utskottet inte särskilthar berört har utskottet inte funnit anledning till erinran. 1. beträffande harmonisering av den nordbka utlänningslagstift ningen attriksdagen avslår motion 1983/84:2860 yrkande 6, 2. beträffande uttalande om en generösflyktingpolitik att avslår motion 1983/84:2859 yrkande 1, 3. beträffande flyktingkvoten attriksdagen avslår motion 1983/84:1582 i motsvarande del, 4. beträffandeen.flyktingpolitbk beredning attriksdagen avslår motion 1983/84:2860 yrkande 3, 5. beträffandelokalkontor för FN:s flyktingkommbsarie