bet · G701FiU14 · 1983-12-31 00:00:00 — om fortsatt giltighet av lagen (1974:922) omkreditpolitiska medel (prop. 1983/84:43) 1 detta betänkande behandlar utskottet proposition 1983/84:43 om fortsaltgiltighet av lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel, motion 1983/84:61 av m. fl. (m). motion1983/84:126 av () och (), motion1983/84:156 av (). I proposition 43 har regeringen() efter föredragning av statsrådet alt anta vid propositionen fogat förslag till lag omfortsatt giltighet av lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel. Det vid propositionen fogade lagförslaget har följandelydelse: Lag om fortsatt giltighet av lagen (1974:922) omkredltpolltlska medel Härigenom föreskrivs alt lagen(1974:922) om kreditpolitiska medel, som gäller till utgången av , skallha fortsatt giltighet till utgången av . Lagen om kreditpolitiska medelträdde i kraft . Giltighetstiden begränsades på förslag avriksdagens finansutskott till . Utskottet ansåg att därefterborde få tillfälle att ta ställning till den kreditpolitiska lagstiftningensinnehåll och utformning mot bakgrund av de erfarenheter som man efter handvann. Den kreditpolitiska utredningen redovisade sinabedömningar och förslag i betänkandet (SOU 1982:52) En effektivarekreditpoliiik. Utredningen förordade bl. a. att den framtida kreditpolitikenskall bedrivas med marknadskonforma medel. En huvudtanke i utredningsförslagetär att en period med ej marknadskonform reglering alltid skall vara tidsbegränsadoch alltid efieiföljas av en minst lika helt utan regleringsinslag(s. k. vita perioder). Utredningen har utformat sina förslag så att del skall 1 1983/84. FiU1983/84:14 2 finnas möjligheter att ingripa med alla kreditpolitiskamedel mot bl. a. alla typer av kreditinstitut och även mot sådana institut somkan tänkas uppstå . Utvidgningen skulle ske för att effektiviserakreditpolitiken i akuta krissituationer och för att i möjligaste mån undvikasnedvridningar av konkurrenssituationen. I propositionen framhålls att balansproblemen i densvenska ekonomin är betydande. De fortsatt stora budgetunderskotteni förening med behovet att hålla tillbaka bankernas kreditexpansion gör att dekreditpolitiska medlen behöver utnyttjas också i fortsättningen. Därför börgiltighetstiden för lagen om kreditpolitiska medel förlängas. Förlängningen böravse , dvs. tiden t. o. m. utgången av . 1 propositionenunderstryks vidare alt den kreditpolitiska utredningens huvudförslag, införandetav lagreglerade vita perioder, inte är genomförbart, inte minst mot bakgrund avde betydande obalanser som fortfarande präglar svensk ekonomi. Utredningensförslag i övrigt, som delvis avser förändringar av teknisk natur, kan dockkomma att aktualiseras . I motion 61 av m. fl. (m) hemställs 1. att riksdagenförlänger giltighetstiden förlagen (1974:922) om kredilpo-liliska medel tillutgången av , 2. att riksdagenbegär att regeringen framlägger förslag om en mer marknadskonformkreditpolilisk lagstiftning i så god tid att det kan genomföras till den 1januari 1985. I motion 126 av ()och () hemställs att beslutar förlänga lagen(1974:922) om kreditpolitiska medel endast till utgången av . 1 motion 156 av ()hemställs att med avslag på proposition 1983/84:43 begär attgiltighetstiden för lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel förlängs medhögst . I motion 61 anförs att riksbankenunder senare tid har tagit försiktiga steg i riktning mot en mermarknadsanpassad kreditpolitik. Arbetet på att införa en mer marknadskonformkreditpolitik bör emellertid skyndsamt drivas vidare. Regeringen föreslår altden kreditpolitiska lagstiftningens giltighetstid skall förlängas medytterligare . Enligt motionärernas mening bör förlängningen inte omfattamer tid än vad som oundgängligen erfordras för att slutföra det kreditpolitiskaöversynsarbetet med utgångspunkt från det framlagda utredningsförslaget ochdäröver avgivna remissyttranden. För denna uppgift kan på sin höjd erfordrasett år. I motion 126 framhålls att det ärde stora statliga budgetunderskotten som skapar allvarliga problem påkreditmarknaden. Alt döma av den ekonomis- FiU1983/84:14 3 ka politik regeringen bedrivit synes det inteföreligga någon ambition att minska dessa underskott. Motionärerna anser att underskotten måste begränsassamtidigt som det är nödvändigt att göra kreditpolitiken mer marknadskonform.Den kreditpolitiska lagstiftningen bör endast förlängas för den tid somoundgängligen behövs. En treårig förlängning är onödigt och dettaär närmast ägnat att försena en angelägen reform som leder till attkreditpoliliken blir mer marknadsmässig. 1 motion 156 anförs att det finnsgoda skäl att se över den kreditpolitiska lagstiftningen. Del förslag somarbetats fram av kreditpolitiska utredningen i betänkandet En effekfivarekreditpolifik (SOU 1982:52) bör dock bli föremål för en mer omfattandelagteknisk värdering. 1 avvaktan på alt utredningens förslag på detta sätt kanöverarbetas bör nu gällande lagstiftning förlängas under högst . Trots att åtgärder vidtas för attkomma till rätta med balansproblemen i den svenska ekonomin kommer underskotteti statsbudgeten att ligga kvar på en hög nivå. Delgrundläggande problemet för kreditpolitiken är därför hur budgetunderskotterislikviditetsskapande effekt på samhällsekonomin skall kunna begränsas till vadsom är förenligt med en ambitiös antiinflationspolitik. Detta kräver enligt utskottetsmening att måste i stort disponera den medelarsenal som genom i daggällande lag om kreditpolitiska medel står till förfogande. I motionerna 61 och 126 krävs att regeringen framläggerförslag om en marknadskonform lagstiftning. Utskottet vill i detta sammanhangframhålla att den kredilpolitiska lagen är en lag som endast skall användas närden kreditpolitiska situationen så kräver. Lagstiftningen utgör således intenågot hinder för en utveckling mot en i och för sig önskvärd marknadskonformpolitik. Med hänsyn till budgetunderskottens storlek är emellertid inte ensådan utveckling trolig under . I motion 156 framhålls att det finns skäl att sé över denkreditpolitiska lagstiftningen. Först måste emellertid enligt motionären denkreditpolitiska utredningen (SOU 1982:52) kompletteras med en mer omfattandelagteknisk värdering. Utskottet delar motionärens uppfattning såtillvida attdet finns skäl att göra en allmän översyn av lagen om kreditpolitiska medel avdet slag som anges i propositionen. Enligt föredraganden kan utredningensförslag, som delvis avser förändringar av teknisk natur, komma att aktualiserassenare fram . Enligt utskottets mening böremellertid även resultatet av den del av valutakommitténs arbete (E 1977:03),som berör upplåning och aktieemissioner för finansiering av företagensverksamhet i samt finansiella placeringar i utländsk bank. FiU1983/84:14 4 köp av värdepapper, fordringar etc., avvaktas innanändringar föreslås i den kreditpolitiska lagstiftningen. Valutakommitténsslutbetänkande väntas föreligga . Mot härangiven bakgrund avstyrker utskottet motionerna 61, 126 och 156. 1. beträffande/omaH g/Zng/ret av lagenom kreditpolitiska medel att med avslag pä motionerna 1983/84:61yrkande 1, 1983/84:126 och 1983/84:156 antar vid proposition 1983/84:43 fogatförslag till lagom fortsatt giltighet av lagen (1974:922) om kreditpolitiskamedel, 2. beträffande förslag ommarknadskonform kreditpotitisk lagstiftning att avslår motion1983/84:61 yrkande 2. Närvarande: (), (), (), (), (), (), (), (), (c), (), HugoHegeland (m), (vpk), i (s), MargitGennser (m) och (). (), (), (), (), (c), () och () anser att utskottets yttrande och hemställan bort haföljande lydelse: De stora statliga underskottenskapar allvarliga problem på kreditmarknaden. De har länge i stor utsträckningfinansierats genom att regleringsvägen tvingat banker,försäkringsbolag och AP-fonden att köpa stora volymer statsobligationer meddålig avkastning. Dessa institut har således tvingats placera småspararnas,försäkringstagarnas och pensionärernas pengar till så låg ränta att den ibland inte ens motsvarat inflationen. Genom att budgetunderskottet i så hög grad har finansieratsi bankerna sjunker andelen eget kapital i deras balansräkningar, vilketpåverkar utlandets förtroende för del svenska bankväsendets styrka. Detta gördet nödvändigt att i större utsträckning än finansiera statsbudgetensunderskott utanför bankerna, dvs. hos hushållen och företagen. Utplacering av statspapper med icke marknadsmässiga räntorförutsätter sådana regleringsåtgärder som likviditetskrav, placeringsplikt ochräntereg- FiU1983/84:14 5 Dessa regleringar medför en tillväxt avkreditgivningen vid sidan av kreditinstituten. Dessa förhållanden har närmare analyserats i denkreditpolitiska utredningen (SOU 1982:52). Utredningen framhållerregleringarnas snedvridande effekter på kreditmarknaden och rekommenderar enövergång till en mer "marknadskonform" kreditpolitik. har tagit försiktiga steg moten mer marknadsanpassad kreditpolitik. Enligt utskottets mening bör emellertiddenna utveckling påskyndas. Utskottet föreslår därför alt arbetet med attutforma en marknadskonform kreditpolilisk lagstiftning nu slutförs, så attstyrning med likviditetskrav, placeringsplikt och räntereglering kan slopas.Förslag bör föreläggas med sikte på genomförande till den 1 januari1985. Därför bör giltighetstiden för den kreditpolitiska lagstiftningen nuförlängas med endast . 1. beträffande/ortraHgiltighet av lagen om kreditpolitiska medel att med bifall till motionerna 1983/84:61 yrkande 1, 1983/84:126 och 1983/84:156 avslår proposition 1983/84:43 och antar följande Lag om fortsatt giltighet av lagen (1974:922) omkreditpolitiska medel Härigenom föreskrivs att lagen(1974:922) om kreditpolitiska medel, som gäller till utgången av , skallha fortsatt giltighet till utgången av . 2. beträffande förslagom marknadskonform kreditpotitisk lag stiftning att med bifall till motion 1983/84:61 yrkande 2 hos regeringen hemställer om förslag om en mer marknads konform kreditpolilisk lagstiftning i så god tid att det kan genomföras till . (vpk) anför: Utskottet borde enligt min mening: 1. ha klargjortvad det menar med en marknadskonform kreditpolitik, ett begrepp som kan gesflera tolkningar. 2. på ettbestämdare sätt ha tagit avstånd från förslagen i motionerna 61 och 126 om enmarknadskonform lagstiftning - ett begrepp som i och för sig är ensjälvmotsägelse. och måste, om de skall fylla sinfunktion, alltid ta ansvaret för att styra kreditpolitiken i samhället. Dettafår icke överlåtas till den av kapitalet dominerade marknaden.