bet · G701NU35 · 1983-12-31 00:00:00 — Det följer härav atl utskottet också avstyrkerförslaget i samma motion all nya förhandlingar skall upptas medspecialstålsindustrin enligt vad som anförs i motionen. I propositionen berörs vissa skattefrågor (s. 14 f.) somaktualiseras i samband med de planerade ägarförändringarna. Vad som anförs ipropositionen i här berört avseende synes inte ge anledning till någotuttalande från sida. Detsamma gäller vad föredragande statsrådet iövrigt har anfört i propositionen om statlig medverkan lill en ny struktur inomden del av specialstålsindustrin som är inriktad på rostfritt stål. I motionerna 1983/84:2793 (vpk) och1983/84:691 (vpk) yrkas att en ny specialståls kommission skall tillsättas. Dennu aktuella uppgörelsen, sägs det i motion 1983/84:2793, gäller ju inte alladelar av specialstålsindustrin. En framtida stålstruktur måste utredas efternya utgångspunkter. Kommissionens uppgift skall enligt motionärerna vara atllägga fram förslag om hur nya arbetstillfällen inom eller utom stålindustrinkan ersätta den minskande sysselsättningen. Det skall vara företagensskyldighet att skapa dessa arbetstillfällen. Kommissionen bör föreslå hurstålindustrin skall utvecklas för att i högre grad än nu svara mothemmamarknadens behov och la del i de framtidssatsningar som måsteske inom verkstadsindustrin. Förslag bör läggas fram om hur forskning ochutveckling kan samordnas och hur ny eller redan utvecklad teknik kan tas tillvara bättre än . Slutligen bör ingå i specialslålskommissionens uppgiftatl föreslå hur en ägarsamordning inom specialstålsindustrin kan ske så atlhela branschen inlemmas i ett "Svenskt metallbolag". I motion 1983/84:691 (vpk) utvecklas också ett bredareresonemang om inriktningen av svensk stålpolilik. Krisen ispecialstålsindustrin och därmed för sysselsättningen på bruksorterna har singrund i branschens stora NU1983/84:35 11 exportberoende, sägs det i motionen. Den negativautvecklingen inom branschen kan bara vändas genom en verklig rehabilitering avsvensk industri, en nedtoning av exportinriktningen, minskat beroende avimporterade insatsvaror i verkstadsindustrin samt en kvalitativ ochkvantitativ utveckling av denna med en vidgning av hemmamarknaden ochsjälvförsörjningen. Enligt motionärerna kan dessutom en positiv utveckling avbranschen åstadkommas endast om hela stålindustrin förstatligas. Ennationalisering i traditionell bemärkelse är emellertid inte nog. Etlförstatligande skall, anför de, vara ett led i en ny, progressiv politikpräglad av självständiga målsättningar och grundad på arbetarklassenslångsiktiga intressen. Det sistnämnda förutsätter både en intensivare politiskoch facklig kontroll och en aktiv medverkan av fackföreningsrörelsen och dearbetande själva. Motionärerna begär att regeringen skall vidta åtgärder föratt trygga sysselsättningen på bruksorterna enligt vad som anförts i motionen. Den av regeringen tillsatta specialstålskommissionenslutförde sitt arbete . En strukturuppgörelse omfattandesektorn rostfritt stål -som svarar för uppskattningsvis avsysselsättningen i specialslålsindustrin - har träffats. Enligt utskottetsmening behövs det inte nu någon ytterligare utredning om branschen, vare sig ivad avser sektorn rostfritt stål eller i vad avser den del som inte berörs avförslagen i proposition 1983/84:157: Del bör få ankomma på företagen att väljaproduklinriktning, bestämma satsningarna på och formerna för forskning ochutveckling och tillämpa ny teknik, i förekommande fall i samarbete med deinstitutioner och myndigheter som kan ge service och finansiellt stöd.Riktlinjer i nu aktuella avseenden bör alltså inte, så som motionärernaförordar, dras upp av en särskild kommission. Utskottet avvisar också liksomvid etl flertal tidigare tillfällen motionärernas förslag om att gruv- ochstålindustrin skall förstatligas inom ramen för ett svenskt metallbolag. Meddet nu sagda avstyrker utskottet motionerna 1983/84:691 (vpk) och 1983/84:2793(vpk) i berörda delar. Flera av de tankar som förs fram till stöd för de nurefererade motionsyrkandena återkommer i motion 1983/84:691 (vpk) till den deldenna avser en ny stålpolitik som grund för åtgärder för att tryggasysselsättningen på bruksorterna. I motionen utvecklas ytterligare hur svenskindustri bör inriktas för att nå detla mål. Utskottet kan inte ställa sig bakomatt svensk industri skall styras och planeras på det sätt som motionenförutsätter. Lika litet kan utskottet, såsom har framhållits också tidigare,stödja förslaget om etl förstatligande av stålindustrin. Utskottet avstyrkersåledes motion 1983/84:691 (vpk) även i nu avsedd del. Rekonstruktion av AB Bofors-Kilsta AB Bofors-Kilsta, som är ett helägtdotterbolag till , bildades genom att överförde sinsmidesverksamhet i Kilstaverken i till ett separat bolag. I sambandmed detta fattades beslut om att NU1983/84:35 12 investera i en ny smidespress. Alternativet bedömdes varaen successiv nedläggning av Kilstaverken. Staten ställde sammanlagt 250 milj.kr. till förfogande i form av olika lån och villkorslån för att projektetskulle kunna förverkligas. I proposition 1983/84:157 meddelas att företaget nupå grund av försämrade marknadsförutsättningar befinner sig i en allvarlig finansiellkris. En finansiell rekonstruktion bedöms som nödvändig. En principöverenskommelse har träffats om statligmedverkan i en sådan konstruktion på vissa villkor. Överenskommelsen redovisasnärmare i propositionen på s. 16 f. och i dess bilaga 6. Den innebär bl. a. att106 milj. kr. av bolagets statliga reguljära lån om sammanlagt 141 milj. kr.återbetalas. Staten efterger 35 milj. kr. av dessa lån. Statligavillkorslån med ett kapitalbelopp av 100 milj. kr. slutregleras på så sätt attmoderbolaget återbetalar ett kapitalbelopp om75,5 milj. kr. jämte marknadsmässig ränta. Bofors-Kilsta tillförs genomnyemission nytt kapital om minst 75 milj. kr. under medverkan av . Företaget avses i fortsättningen bli kärnan i en verksamhetinriktad på tillverkning och försäljning av tyngre komponenter förfordonsindustrin. I överenskommelsen ingår också att förbinder sigatt satsa 25 milj. kr. i en särskild stiftelse med uppgift att stödja bl. a.tillkomsten av nya företag inom Karlskogaregionen. Regeringen begär bemyndigande att få göra deändringar i villkoren för villkorslånet till Bofors-Kilsta som preliminärt haröverenskom-mits. Vidare får tillfälle att yttra sig över vad som iövrigt anförs i propositionen beträffande statlig medverkan till en finansiellrekonstruktion av Bofors-Kilsta. I kommunisternas motion 1983/84:2793 yrkasavslag även på detta förslag. Motiveringen är här liksom i övrigt att detsaknas en redovisning av den framtida strukturen och en gedigensysselsättningsplan. kan inte, säger motionärerna, godkänna ändradelånevillkor på de lösa grunder som redovisas i propositionen. Utskottet finner del väl motiveratalt staten medverkar till en finansiell rekonstmktion av AB Bofors-Kilsta ienlighet med regeringens förslag. Rekonstmktionen avses ge förutsättningar föratt det bildas en kraftfull och konkurrenskraftig leverantör avfordonskomponenter för den internationella marknaden. Utskottet delarregeringens uppfattning att detta är av intresse ur industripolitisk synvinkel.Liksom regeringen anser utskottet atl uppgörelsen är förmånlig för staten.Eftergifterna av statiiga lån är begränsade. Vissa lån återbetalas i betydandeutsträckning. Nytt ägarkapital tillförs företaget och bidrar ytterligare tillatt ge en stabil finansieringsgrund för den fortsatta utveckUngen. Utskottetkan inte ansluta sig till bedömningen i motion 1983/84:2793 (vpk) att detbeslutsunderlag som har redovisats i propositionen är otillräckligt och attförslaget därför bör avslås. NU1983/84:35 13 föreslår i stället att lämnar regeringen detbegärda bemyndigandet att ändra villkoren för villkorslån till ABBofors-Kilsta. Vad som i övrigt anförs i propositionen beträffande statligmedverkan till en finansiell rekonstruktion av AB Bofors-Kilsta ger enUgtutskottets mening inte anledning tiU någon erinran från sida. Framtida ändringar av villkor för villkorslån Lån med villkorligåterbetalningsskyldighet har lämnats till ett antal specialstålsföretag sombidrag till finansiering av projekt som har tett sig speciellt riskfyllda mensom har varit angelägna att genomföra. Återbetalningen av dessa lån är knutentill bolagens resultatutveckling. Lånen löper med ränta. I den månräntebetalning inte bedöms kunna ske läggs räntan till kapitalskulden.Detta innebär, sägs det i propositionen (s. .18), att villkorslånen ofta växermed ränta på ränta och att låneskulden snabbt når en sådan omfattning attåterbetalning av hela låneskulden ter sig mycket osäker. Dessa lån har också ivissa sammanhang, bl. a. i strukturdiskussioner, visat sig vara en sådanbelastning för företagen att de har försvårat lämpliga strukturåtgärder. Enligt propositionen är det lämpligt att stateneftersträvar att villkoren kan ändras så att staten kan påräkna vissåterbetalning av lånen även om låntagarens resultat inte skulle medgeåterbetalning enUgt de ursprungUga planerna. Det kan också finnas andra skälatt ändra villkoren i samband med exempelvis stmkturlösningar. Riksdagenföreslås därför bemyndiga regeringen att i fortsättningen besluta om sådanaförändringar i villkoren för dessa lån som kan visa sig lämpliga. Beslut meddenna innebörd bör enligt propositionen årsvis ges till känna. I samband med att har godkänt lån med villkorligåterbetalningsskyldighet har, framhålls det i motion 1983/84:2791 (fp),också beslutat om vissa villkor för återbetalningsskyldigheten. Omdet skulle visa sig nödvändigt att ändra dessa villkor - på grundav omständigheter som inte kan förutses - bör det enligt motionen ankomma påriksdagen att fatta beslut härom. Något sådant bemyndigande för regeringen attbesluta om framtida ändringar i villkoren som föreslås i proposition1983/84:157 bör således inte ges. Motionärerna yrkar därmed avslag påregeringens förslag till den del detta avser framlida villkorsförändringar. Regeringens begäran om bemyndigandeatt besluta om ändringar i villkoren för lån med villkorligåterbetalningsskyldighet avser inte bara de ändringar i villkoren som - medförbehåll för godkännande -har avtalats med vissa företag ulan ävenframtida ändringar som kan aktualiseras. I motion 1983/84:2791 (fp) yrkasavslag på regeringens förslag såvitt avser sådana framtida förändringar ivillkoren. Det kan,som påpekas i propositionen, uppkomma situationer där en NU 1983/84:35 14 ändring i villkoren för villkorslån är påkallad. Det kanvara fråga om att ge bättre förutsättningar för att lånen återbetalas eller attunderlätta angelägna strukturlösningar. Utskottet delar regeringens uppfattningalt det i sådana situationer är motiverat att beslut kan fattas av regeringenutan krav på medverkan av . Det kan betraktas som självklart attregeringen härvid på bästa sätt både lar till vara statens intressen somlångivare och beaktar de motiv och mål som ursprungligen har legat som grundför bemyndigande om villkorslån till de berörda förelagen. Utskottettillstyrker således regeringens förslag också i nu berört avseende ochavstyrker motion 1983/84:2791 (fp). Avveckling av den selektiva industristödspolitiken Med anledning av propositionen harmoderata samlingspartiet i motion 1983/84:2796 bl. a. utvecklat sin syn på denstatliga selektiva industristödspo-Utiken. Motionärerna illustrerar sin kritikmed resultatet av det finansiella slöd som staten har gett företagen inomspecialstålsindustrin. Delta stöd har enligt motionärerna inte bidragit lillatt trygga företagens verksamhet. Såväl som AB Bofors-Kilsta stårinför hotel av betalningsinställelse om inte nya ägartillskott elleravskrivningar av statliga lån sker, sägs det i motionen. En stor del av desubventionerade lån och lånegarantier som har lämnats synes ha använts tillfelinvesteringar eller dubbleringsinvesteringar. Motionärerna ansluler sig till propositionens förslag omstatUg finansiell medverkan i rekonstruktionen av berörda förelag. Vid eneventuell betalningsinställelse skulle nämligen förlusterna sannolikt hablivit ännu större. Det är också enligt motionärerna tillfredsställande allresp. moderbolag har tvingats ta över de statliga lån som inte har avskrivits.' Det är emellertid motionärernas grundläggande uppfattningatt selektiva stödåtgärder inte skall vidtas. En generell politik däremot görmarknadsekonomin funktionsduglig, sägs del i motionen. Näringspolitiken måsteinriklas på att stimulera till ett mer dynamiskt näringsliv och ätt undanröjahinder för en vitaUsering av svensk ekonomi. Ökad lönsamhel gör det möjligt förfler företag att tillhöra den expanderande delen av näringslivet. Man kan dårensa undan ett antal selektiva insatser som utnyttjas och har negativaverkningar. Motionärerna vill alt skall göra ett uttalande av dennainnebörd. Utskottet utvecklar sin syn på måloch medel i industripolitiken mera i detalj i sitt betänkande (NU 1983/84:42)med anledning av regeringens proposition 1983/84:135 om industriell tillväxtoch förnyelse och de motioner som har väckts i anslutning till dennaproposition. I detta sammanhang vill utskottet anföra följande. Det är också utskottets bedömning att generella medel harmånga fördelar när det gäller att ge goda förutsättningar för den industriellautvecklingen. Den genomförda devalveringen är en genereUekonomisk- NU1983/84:35 15 politisk åtgärd av väsentlig betydelse för industrin.Utskottet ansluter sig emellertid inte till motionärernas uppfattning atlgenerella åtgärder är tillräckliga. Olika typer av insatser inom ramen försådana politikområden som industripolitiken fyller en viktig kompletterandefunktion. Som exempel kan nämnas statliga insatser för att främja forskning ochutveckling, produktion eller marknadsföring. eller grupper avföretag kan stå inför särskilda hinder i sin utveckling som kräver särskiltavpassade lösningar. Statlig medverkan' kan behövas för att en nödvändigstrukturanpassning i näringslivet skall genomföras på ett socialt acceptabeltsätt. kan snabba insatser för något eller några enstaka företag varanödvändiga för att tillgodose detta önskemål. Av denna exemplifiering framgåratt också industripolitiken i sig rymmer både generella och selektiva åtgärder.Det är utskottets uppfattning att båda typerna av åtgärder är nödvändiga föratt det stöd och den stimulans som behövs skall kunna få den mest ändamålsenligautformningen. Av det sagda följer att utskottet inte ställer sig bakom deförslag till riktUnjer för näringspolitiken som föreslås i motion 1983/84:2796(m). Allmänt om gruv- och stålindustrin Hur den framtida utvecklingen inomstålindustrin bör gestaltas är från olika aspekter förenrtål för förslag imotion 1983/84:1891 (vpk). För att gruv-och stålindustrin skall utvecklas börhela näringen sammanföras i etl statligt metallbolag, sägs det i motionen.Utvecklingen bör ske efter tre huvudlinjer. Den metallurgiska utveckUngen ilandet måste stödjas och utvecklas. Malmen skall därvid vara basen, ochskrotanvändningen skall inte vara större än som motsvarar det skrotfall somsker inom landet. Ökad integration med förädlingsledet måste eftersträvas.Kring de nya järnprocesserna, som inte kräver extrem storskalighet, kan ensammanhåUen produktion byggas upp. Process- och produktutveckling bör vidareske i samarbete mellan stålverk och sluttillverkare. Produktionen bör ha en bassom fyller viktiga samhällsbe-hov, såsom ny energiteknik, rationellt byggande,kollektivtrafik och transportsystem. bör enligt motionärerna göraett uttalande av denna innebörd. Något sådant uttalande av om den framtidainriktningen av. gruv- och stålindustrin som föreslås i motion 1983/84:1891(vpk) finner utskottet inte behövligt. Motionens på principiella gmnderförordade ram för utvecklingen och dess förslag i fråga om bl. a.förstatligande av gruv- och stålindustrin avvisar utskottet. Motionen avstyrksi nu berörd del. Den strukturplan som låg till grundför bildandet av innebar, framhålls det i motion1983/84:689 (vpk), kraftiga personalnedskär- NU 1983/84:35 16 ningaroch nedläggningar av produktenheter. Med det konsortialavtal som upprättadesvid bildandet förutsattes att skulle visa lönsamhet . För 1983redovisar också överskott. Priset för detta är emellertid, sägermotionärerna, kraftiga personalavgångar, nedläggningar av produktionsenheteroch stora sysselsättningssvårigheter på gruv- och stålorterna. harnyinvesteringarna slagit väl ut. Investeringsviljan är emellertid , sägs deti motionen, nästan obefintlig. , som strikt stipuleraraffärsmässiga och företagsekonomiska principer, inger oro för framtiden. SSABborde i stället arbeta efter samhällsekonomiska riktUnjer. inriktning av kräver enligt motionen att ;s ägande i SSABupphör och att det gamla konsortialavtalet ersätts med nya riktlinjer. Dessariktlinjer preciseras i motionen på följande sätt. bör byggas upp eftersamhällsekohorniska beräkningar. Alla järnverk bör ha integrerad produktion.Produktionstekniken bör anpassas till avancerad förädling och hög kvalitet. Produktionenbör byggas upp för att omfatta minst nuvarande personalantal. Produktionen bör,utom på traditionella stålbehov, särskilt inriktas på inhemska behov inombygg-, transport- och energiområdena. Självförsörjningsgräden för stålprodukterbör öka. Handelspolitiken bör hindra alt internationella kapitaUstiskastålföretag slår ut ståUndustrin. Gruvbrytningen bör fortsätta i Grängesbergoch och investeringar göras i nya brytningsnivåer i . Vidareanförs i motionen att tung industri med stora miljöproblem måste anpassas dräglig arbetsmiljö. Det bör särskilt åläggas att inte spela ut miljömot produktion och att under inga omständigheter motivera nedläggningsbeslutmed miljöskäl. Kortsiktigalönsamhets- och effektivitetskrav får enligt motionen inte styra forsknings-och utvecklingsarbetet. Detta arbete har enligt motionen blivit eftersatt. Deoffensiva insatserna på processutveckling och nya produkter måste prioriteras.Detta måste ske med stöd från samhället, som har det övergripande ansvaret föratt forskning och utveckling inom stålområdet blir tillräckligt omfattande iförhållande till de riktlinjer och mål som i motionen anges för ochstålindustrins framtid. Motionsyrkanden (vpk) av innebörd att staten skalllösa ut de privata ägarna ur , numera endast , har väckts årligenunder . Motionerna har på näringsutskottets förslag avslagitsav med motivering att ett förstatligande av inte är nödvändigtför att samhällets intressen skall tillgodoses. Inlösen av andel i SSABkräver f. ö., enligt vad utskottet uttalade (NU 1983/84:25 s. 19),antingen en frivillig överenskommelse eller särskild lagstiftning. Utskottethar oförändrad uppfattning i frågan och avstyrker motion 1983/84:689 (vpk) idenna del. Riksdagenhar också behandlat motionsyrkanden Uknande detsom framförs i motionen avseende ny plan för ;s NU 1983/84:35 17 verksamhet.Riksdagen har på utskottets förslag inte funnit anledning att göra något sådantuttalande som motionärerna har förespråkat. konstaterade utskottet iett betänkande (NU 1982/83:41), där eU sådant motionsyrkande ånyo avstyrktes,att mot bakgrund av att företagets rekonstruktionsperiod var över nyligenhade utarbetat en plan för den kommande femårsperioden, Perspektivplan 87.Denna plan angav inriktning och mål för ;s stålrörelse. En redogörelse förhuvuddragen i lämnades på annat håll i samma betänkande.Det övergripande målet för var enligt denna plan att utifrån affärsmässigaoch företagsekonomiska principer varaktigt uppnå en för branschen höglönsamhet. Kvalitetshöjande åtgärder skulle prioriteras och produktsortimentetskulle inriktas mol mera högvärdiga produkter. Samarbetet med kunder skulleytterligare utvecklas och rationaliseringsarbetet fortsätta. Ingentinghar enligt utskottets mening inträffat som föranleder ett annatställningstagande till de i motionen föreslagna nya riktlinjerna för än det utskottet gjorde med anledning av motsvarande motion våren1983. Även i denna del avstyrks således motion 1983/84:689 (vpk). Imotionen yrkas vidare att regeringen skall vidta åtgärder vad gäller forskning och utveckling i . Utskottet understryker betydelsen av att kvalificerad forskning och utveckling bedrivs inom i syfte att på lång sikt trygga företagets fortlevnad. I likhet med vad utskottet konstaterade (1982/83:41 s. 17), då ett liknande motionsyrkande behandlades, vill utskottet peka på att forsknings- och utvecklingskostnader uppgår till av omsättningen. Det innebär att de är av ungefär samma storleksordning som för konkurrerande stålbolag. Vissa av de framgångar som har nått kan förklaras just av bolagets satsning på teknik och kvaUtet. ' Utskottetvill också erinra om att staten genom styrelsen för teknisk forskning (STU) görstora satsningar på forskning och ulveckling inom det materialtekniska området.Detta är ett prioriterat område inom STU. En stor del av dessa satsningar gårtill projekt inom stålområdet. Även via Industrifonden lämnas stöd tillutvecklingssatsningar. 'Stål- och metallbranschen är enligt vad utskottet harerfarit den industrisektor som näst efter transportindustrin har erhålUt meststöd från Industrifonden. Medhänsyn till det som här sagts finner utskottet att något uttalande av riksdageni fråga om forskning och utveckling vid inte är påkallat. YtteriigareeU yrkande i motion 1983/84:689 (vpk) går ut på atl gruvverksamhet skallsäkerställas genom åtgärder av regeringen. Gruvbrytningen bör fortsätta iGrängesberg och och investeringar göras i nya brytningsnivåer iGrängesberg. ;smål är att driva gruvverksamhet så länge denna ger ett positivt kassaflöde.Enligt vad utskottet har erfarit är resultatutvecklingen för gruvdivisionen f.n. god. Utskottet finner ingen anledning för att NU1983/84:35 18 begära åtgärder av regeringen för atl säkerställa såsom föreslås i motionen. måste precis som alla andra privata eller statUgaföretag vidta de miljövårdsåtgärder som berörda myndigheter ålägger företagelmed stöd av gällande miljövårdslagstiftning. Utskottet kan inte ansluta sigtill den tanke som förs fram i motion 1983/84:689 (vpk) att skulle åläggassärskilda krav i detta avseende. Med det nu sagda har utskottet avstyrkt yrkandena i motion1983/84:689 (vpk). Ett antal motioner om järnsvamp harväckts under den allmänna motionstiden . De går alla ut på alljärnsvampsverk skall lokaliseras till eller Bergslagensgruvområden. Utskottet behandlar dessa motionsyrkanden i ett betänkande omindustripolitiska åtgärder för (NU 1983/84:39). I det följande behandlar utskottet tre motioner som iandra avseenden än det nu nämnda tar upp frågor om insatsvaror i ståltillverkningen. I motion 1983/84:859 (s) pekas på aktuella faktorer sompåverkar stålindustrins skrotförbrukning och skrotförsörjning och somsammantagna innebär risk för att den framtida försörjningen inte kan tryggas.Sovjetunionen förväntas komma att kraftigt minska sin skrolexport.Genom den successiva övergängen till stränggjutning faller en mindre volymskrot internt i stålverken. Det begränsade skeppsbyggandet gör också atttillgången på skrot minskar. har skrot i allt större utsträckningbörjat tillföras som råmaterial i stålprocesserna. Den upprepade användningenav skrot kommer, anför motionärerna, att medföra kvalitetsproblem genom cirkulerandeföroreningar. skrotförbrukning har, sägs det vidare i motionen,tiodubblats . Intentionerna vid bildandet av vardock att skulle vidareförädla den svenska malmen. I de mellansvenskastålverken, där metallurgin med undantag för verket i ärskrotbaserad, finns enligt motionärerna en allvarlig oro för framtidensskrotförsörjning. Det måste, vara ett intresse för staten att stålindustrinsråjärnsbehov tryggas för framtiden. Därför bör regeringen utreda landetslångsiktiga försörjning med stålskrot. föreslås göra ett uttalande avdenna innebörd. Avvägningen mellan skrot och järnmalm som råvara är ettgrundläggande problem för stålindustrin. Skrotförsörjningen har sin särskildaproblematik. Utskottet har i det föregående redogjort för tidigareställningstaganden av i detta ämne (s. 4 f.).