bet · G701JuU15 · 1983-12-31 00:00:00 — Eftersomarbetsläget är ansträngt är det väsentligt att förbättra hovrätternasarbetsförhållanden. Utskottet ställer sig därför i princip bakom den föreslagnareformen som, syftande till en bättre arbetssituation för hovrättspersonalen,innebär att i ett stort antal mål en domare frigörs för att i stället kunnaägna sig åt handläggningen av andra mål. Vadgäller rättssäkerhetsaspekten på förslaget bör först beaktas att nuvaranderegler om fullföljd till högsta domstolen innebär att hovrätterna i praktikenblivit slutinstans i de flesta mål. Det är bl. a. av detta skäl nödvändigt atträttskipningen i hovrätt svarar mot högt ställda krav. 1 linje med vaddepartementschefen uttalar anser utskottet det därför vara viktigt attbibehålla kravet på att minst två ordinarie domare skall ingå i rätten. Härtillkommer, såsom också framhålls i propositionen, att den bättre hushållning medde kvalificerade domartesurserna som förslaget innebär i ett längre perspektivkan visa sig vara ägnad alt upprätthålla en hög kvalitet på domarkåren. Isammanhanget vill utskottet också understryka den ofta uttalade meningen attvärdet av hovrättsprövningen mer ligger i att målet blir bedömt på nytt efterden bearbetning av materialet som tingsrättens handläggning har inneburit än i atti hovrättsprövningen deltar ett större antal ledamöter än i tingsrätten. - Deställningstaganden som har redovisats innebär att utskottet inte kan biträdadet aktuella yrkandet i motion 1151. Vadgäller förslagets inverkan på adjunktionsutrymmet i hovrätterna finner inteutskottet anledning till annan bedömning än den som departementschefenredovisat i propositionen. Det torde således inte behöva befaras att reformenleder till några nämnvärda negafiva effekter för domarutbildningen. Utskottetförutsätter dock att regeringen uppmärksamt följer utvecklingen på området. Sammanfattningsvistillstyrker utskottet bifall fill propositionen i nu berörd del och avstyrkerbifall till motion 1151 i motsvarande del. Utskottetsöverväganden; nämndemän i hovrätt Frågan om införande av nämndemän i hovrättbehandlades av justitieutskottet . Utskottet uttalade i sitt avriksdagen godkända betänkande (JuU 1975/76:44 s. 17) bl. a. följande: Utskottet ansluter sig till den vidremissbehandlingen allmänt omfattade uppfattningen att medverkan av nämndemän irättskipningen i hovrätt och kammarrätt får anses vara av stort värde, när detgäller att tillgodose allmänhetens intresse av insyn i domstolarnas verksamhet.En reform i sådan riktning är också ägnad att vidmakthålla förtroendet fördomstolarna och förebygga misstankar om bristande objektivitet och ovidkommande JuU 1983/84:15 24 Den ligger också i linje med utvecklingen att lekmannainflytandeges utrymme på allt fler områden och bör möjliggöra att överinstansernatillförs erfarenheter och synpunkter, som kan vara av värde framför allt vidbedömningen av bevisvärderings- och påföljdsfrågor. Frågan aktualiserades därefter i en motion till1980/. Motionen var i stort sett likalydande med den som nuföreligger till behandling. , som i sitt av riksdagengodkända betänkande (JuU 1980/81:28 s. 3) avstyrkte bifall till motionen,uttalade att bärkraften i de skäl som anfördes i lagstiftningsärendet närlekmannamedverkan i hovrätt infördes inte kunde ifrågasättas. Med utgångspunkti den nuvarande rättegångsordningen kunde det enligt utskottet inte hellerriktas några principiella invändningar mot den omfattning av lekmannamedverkansom dä beslutades. Närfrågan nu återkommer finner utskottet inte skäl till någon annan bedömning änden som utskottet gav uttryck för i betänkandet JuU 1980/ 81:28. Utskottetavstyrker således bifall till motion 164. Avvisandeav ofullständiga stämningsansökningar m. m. Det är väsenfiigt för effektiviteten irättegängsförfarandet att det på ett så tidigt stadium av rättegången sommöjligt görs klart vad talan i målet gäller. Det är mot den bakgrunden sombestämmelserna om stämningsansökningarnas innehåll i tvistemål och vid enskiltåtal skall ses. Käranden resp. målsäganden skall enligt dessa regler lämnauppgift om bl. a sina yrkanden och om de omständigheter som talan grundas på(42 kap. 2 § och 47 kap. 2 § RB). Om ansökningen inte uppfyller kraven kankäranden/ målsäganden föreläggas att avhjälpa bristen (42 kap. 3 § och 47 kap.3 § RB). Följs inte ett sådant föreläggande skall enligt gällande rättansökningen avvisas om bristen består i att ansökningen inte innehåller någotbestämt yrkande eller om grunderna inte är tydligt angivna eller om det annarsföreligger en så väsentlig brist att ansökningen är otjänlig som grund förrättegång (42 kap. 4 § och 47 kap. 4 § RB). Ifråga om ofullständiga fullföljdsinlagor finns regler som i sak motsvarar demsom gäller för stämningsansökningar (50 kap. 7 §, 51 kap. 7 §, 52 kap. 6 §, 55kap. 7 § och 56 kap. 7 § RB). I propositionen föreslås att de nu beskrivnareglerna ändras så all avvisning av en stämningsansökning eller enfullföljdsinlaga skall ske om denna är sä ofullständig att den inte ulanväsentlig olägenhet kan läggas till grund för en rättegång. Sombakgrund till förslaget anför departementschefen bl. a. att avsikten är attåstadkomma en skärpning av domstolarnas praxis när det gäller JuU1983/84:15 25 kraven på de ifrågavarande handlingarnas fullständighel,dels med hänsyn till effektiviteten i rättegångsförfarandet, dels med hänsyntill motparten i målet. I motion 1151 anförs att förenklingar i processförfarandetaldrig får medföra att rättssäkerheten åsidosätts eller att rättsförlusterorsakas parterna; motionären befarar att det finns en risk för sådana följderom förslaget genomförs, särskilt i fråga om parter som för talan utan juridisktbiträde. Det förordas därför i motionen att de nya reglerna om avvisning avofiillständiga stämningsansökningar m. m. inte skall vara obligatoriska utanendast ge vägledning för domstolarna. Utskottet vill inledningsvis nämnaatt de föreslagna ändringarna i bestämmelserna om avvisning av ofullständigastämningsansökningar och fullföljdsinlagor inte till sin principiellakonstrukfion skiljer sig från gällande rätt. Såväl gällande som föreslagenlydelse innebär sålunda att domstolen, om ett föreläggande inte leder tillrättelse, skall avvisa ansökningen under vissa angivna förutsättningar. Desakliga ändringar som föreslås hänför sig endast till förutsättningarna för näravvisning skall ske. Del är enligt utskottets uppfattning önskvärt att sökaåstadkomma en skärpning av domstolarnas praxis i fråga om kravet påstämningsansökningars och fullföljdsinlagors fullständighet. För en skärpningtalar inte bara angelägna effektivitetssynpunkter utan även rent ekonomiskaöverväganden av betydelse för framför allt parterna ochdomstolsorganisationen. Utskottet anser att den i propositionen föreslagnautformningen av reglerna bör godtas. Någon anledning att - såsom motionären önskar- göra tillämpningen av bestämmelserna beroende på domstolarnas fria bedömandei vidare mån än som följer av den prövning av rekvisitet "väsentligolägenhet" som domstolarna enligt den nya regeln skall göra finns inteenligt utskottets mening. Utskottet kan således inte ställa sig bakom motionsönskemålet. Utskottet vill emellertid framhålla vikten av att denifrågavarande regleringen tillämpas på ett nyanserat sätt. Utskottet anslutersig sålunda till de synpunkter som departementschefen redovisar i proposifionenrörande försiktighet i användandet av avvisning vid bl. a. överklagadeindispositiva tvistemål och brottmål. Utskottet vill också understryka viktenav alt domstolarna lämnar vägledning och bistånd till parterna för att de skallkunna avhjälpa brister i ansökningar och inlagor. Utskottet avstyrker med det sagda bifall till motion 11511berörd del och tillstyrker bifall till propositionen i motsvarande del. Utskottet, som inte har någonerinran mot den reglering som föreslås i 36 kap. 1 § RB i fråga om förhör medmedfilltalade m. fl., anser dock lämpligt JuU1983/84:15 26 att ett kostnadsansvar införs för den som genomförsumlighet e. d. beteende vållat kostnad för staten. Detta bör ske genom atten hänvisning till 31 kap. 4 § RB görs i 36 kap. 1 § sista stycket RB på sättframgår av utskottets hemställan. I övrigt föranleder inte propositionen eller motionernanågot uttalande från utskottets sida. 1. beträffandeantalet tagfarna ledamöter i hovrätt attriksdagen med avslag på motion 1983/84: 1151 i denna del (yrkande 2) antar 2kap. 4 § i det genom proposition 1983/84:78 framlagda förslaget till lag omändring i , 2. beträffande avvisande avofullständiga stämningsansökningar m.m. attriksdagen med avslag på motion 1983/84:1151 i denna del (yrkande 1) antar 42kap. 4 §, 47 kap. 4 §, 50 kap. 7 §, 51 kap. 7 §, 52 kap. 6 §, 55 kap. 7 § och56 kap. 7 § i det under moment 1 nämnda lagförslaget, 3. att antar 36 kap. 1 §i det under moment 1 nämnda lagförslaget med den ändringen att paragrafen ges följande såsom Utskottets förslag betecknade lydelse: Regeringens förslag Utskottets förslag 36 kap. 1 § Var och en, som inte är part i målet, fårhöras som vittne. I brottmål får dock målsäganden inte vittna, även om han ejför talan. I brottmål får vittnesförhör inte heller äga rum med någonsom har åtalats för medverkan till den gärning förhöret gäller eller för någonannan gärning som har samband med den gärningen. Vad som sägs i andra stycket om den som har åtalals skallockså gälla den som för gärning som där avses 1. är skäligenmisstänkt och har underrättats om misstanken enligt 23 kap. 18 §, 2. har meddelatsstrafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot eller av militärbefattningshavare ålagts disciplinstraff, eller 3. till följd avbeslut enligt bestämmelser om åtalsunderlåtelse eller särskild åtalsprövning ejhar åtalats. Skall någon som avses i andra Skall någon som avses i andra eller tredje stycket höras i en rätte- ellertredje stycket höras i en rätte gång som inte avser åtal mot honom gångsom inte avser åtal mot honom själv, gäller i fråga om kallelse till själv,gäller i fråga om kallelse till förhandling och påföljd för utevaro förhandlingoch påföljd för utevaro från förhandlingen samt i fråga om frånförhandlingen saml i fråga om förhöret vad som sägs om tilltalade förhöretvad som sägs om tilltalade i 45 kap. 15 § och 46 kap. I fråga om i31 kap. 4 §, 45 kap. 15 § och 46 JuU1983/84:15 27 Regeringens förstag Utskottets förslag rätt till ersättning för inställelse vid kap. I fråga omrätt till ersättning förhandling gäller 36 kap. 24 och för inställelse vid förhandling gäller 25 §§. 36 kap. 24 och 25 §§. 4. att riksdagenantar det under moment 1 nämnda lagförslaget i den mån det inte omfattas avutskottets hemställan ovan, 5. att riksdagenantar det genom propositionen framlagda förslaget fill lag om ändring igiftermålsbalken, 6. att riksdagenantar det genom propositionen framlagda förslaget fill lag om ändring ilagsökningslagen (1946:808), 7. att riksdagenantar det genom propositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen(1969:246) om domstolar i fastighetsmål, 8. att riksdagenantar det genom propositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 9. att riksdagenantar det genom propositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen(1974:8) om rättegängen i tvistemål om mindre värden, 10.beträffande nämndemän i hovrätt attriksdagen avslår motion 1982/83:164. Närvarande: (), (), ArneNygren (s), (), i (s), (), (), (), (), (), i (fp), (), (), () och ().