bet · G701KU30 · 1983-12-31 00:00:00 — : Jag skulle slutligen bara vilja fråga, omundersökningarna också var riktade mot utrikesnämndens ledamöter. KU1983/84:30 186 : säger man att det inte ärdepartementets personal som är ansvarig utan att det är de som tar del av departementetsutsända material. De som får mest av det utsända materialet är utrikesnämndensledamöter. Jag tror emellertid att de som får det materialet behandlar det medomsorg. Det är min erfarenhet också från tiden som TCO-ordförande. Jag fick endel information från UD i vissa frågor som gällde utlandet, och jag behandladedessa hemliga handlingar med väldig respekt och hade ett stort problem när jagskulle förstöra dem. För att fä kontrollerat om det är vårt eget material ellerutrikesnämndens som har lämnats ut beslöt jag, när kontrollmöjligheten fanns,att jämföra det material vi hade och den föredragning som gjorts iutrikesnämnden. Jag kan sedan konstatera att det som stått i tidningarnaöverensstämmer med det material vi hade och inte med det som stod iutrikesnämndens protokoll. Det finns en mängd uppgifter och även formuleringar,som aldrig förekommit i utrikesnämnden men som fanns i artikeln och som fanns imaterialet i . Av det drog jag slutsatsen att jag fått bekräftat mitt förtroendeför utrikesnämnden och att det inte fanns någon anledning att minska utsändningenav material till dess ledamöter. Det företogs naturligtvis ännu mindre någonkontroll av någon enskild ledamot, men väl en kontroll av om denna ganskafrikostiga utsändning till nämndens ledamöter, som är värdefull för att mellansammanträdena orientera om vad som försiggår, kan fortsätta. Det anser jag attden kan. Möjligen kan någon säga att det inte tUlkommer mig attgöra en sådan kontroll, men syftet var egentligen mest att kontrollera omdepartementets utsändning är den lämpliga och riktiga, och det anser jag denvara. Jag har inte funnit något stöd för den misstanke som jag ibland hör, attdet skulle vara från nämndens ledamöter som information kommit ut. : Vi kan anse frågestunden avslutad i dennadel. c) Viss utrikespolitisk rapportering : Det har väckt en viss uppmärksamhet att iden s. k. Fermaffären - det finns de som inte gillar den beteckningen -ambassadören i FN gick direkt till statsministern med mycket känsUgautrikespolitiska informationer. Får jag fråga på vilket sätt reda på dessa informationer, om han nu fick det. : Jag blev informerad muntUgt avstatsministern om detta vid ungefär den tidpunkt då han mottog brevet. Detinnebar bara att statsministern sade att fått samma upplysningar somSovjetunionen har lämnat på officiell väg. : Anser utrikesministern det vara lämpligtmed den här typen av direktdiplomati? Är det någonfing som bör förekomma iviktiga utrikes- KU1983/84:30 187 polifiska frågor, eller bör den normala gången även i denhär typen av ärenden vara att man går via utrikesministern ochutrikesförvaltningen? : Det har visat sig att det här inte pånågot sätt var en märkvärdig information, utan den bekräftar och Ugger i linjemed all information som vi har fått på andra vägar. Hade det samtal som Fermhaft innehållit någonting mera anmärkningsvärt beträffande Sovjetunionensförhållande till , hade naturligtvis statsministern tagit upp det på ettannat sätt. : Efter det att läckorna uppstod i det härärendet gjorde ambassadör några uttalanden om läckor och om UD:stjänstemäns sätt att hantera sådana här frågor. Delar utrikesministern bedömning av UD:s tjänstemän? : Jag har framhållit här tidigare att jagtror det är omöjligt att upprätthålla en bra arbetsgemenskap om man inte harförtroende för varandra. Det måste vi ha. Jag kan inte gå omkring iutrikesdepartementet och misstänka någon eller några för att inte vilja arbetalojalt. Det har jag inte gjort. : Har inte utrikesministern gjort det? Förnågra minuter sedan hörde vi att det var mycket bekymmersamt och att mananlitade en språkgranskare. Någon måste väl rimligen misstänkas? : Jag har framhållit att jag inte letarefter någon enskild person, utan jag vänder mig till hela kollektivet avanställda. Jag lägger inte ner någon ansträngning på att försöka riktamisstankar mot någon. Så länge ingen är misstänkt har jag förtroende för varoch en. BertU Fiskesjö: Jag har en fråga som gäller relationernamellan framför allt statsministern och . Det brev somAnders skrev med en redovisning av sina kontakter i karakteriseradehan som ett privatbrev, och han underströk också att han önskade att Palmeskulle förbjuda kopiering av brevet. Sedan låg brevet några månader i Palmeskassaskåp utan registrering, och därefter lästes det upp inför allt folket iTV. Vilken praxis gäller för rapportering från ambassadörer? År det helt uniktatt man karakteriserar en sådan rapport som ett privatbrev och vill förbjudakopiering av rapporten? : Jag har aldrig uppfattat det så att Fermskulle önskat att hemlighöll det för mig eller för någon annanmedarbetare. har ju rapporterat mycket också till utrikesdepartementet.Det finns ingen inkonsekvens i vad som har förekommit. BertU Fiskesjö: Jag vet inte hur jag skall tolka svaret påden punkten. Det är alltså ingen inkonsekvens att man karakteriserar enrapportering som ett privatbrev och vill förbjuda kopiering och sägeratt det här bör KU1983/84:30 188 stanna mellan statsministern och rapportören. Det står juhär: "Jag har inte förtroende för någon annan." : Jag tror inte att man skall pressa ensådan formulering. Jag känner mig inte träffad av att orden har fallit så atthan inte har förtroende för någon annan. Jag visste ju att hade haft det här samtalet. Det varomnämnt, om också inte refererat, i ett telegram till , ochjag hade genom hört talas om samtalet och att det i den punkt vi nudiskuterar - relationerna - inte innehöll någonting nytt.Därför fanns det ingenting som jag tyckte ingav bekymmer. rapporterar naturligtvis också till mig. Närambassadörer skriver sina depescher hem skriver de tUl utrikesministern, menmänga har läst i dem innan de kommer till mig och mycket av det som är skrivettill utrikesministern får jag aldrig läsa, om de som tar hand om materialettycker att innehållet redan är bekant så att det inte är någon idé att belastamig och uppta min tid med det. Det måste ske ett urval. Vi har en genomgång av de viktigastetelegrammen. Denna ordning förutsätter att den som tar hand om brev ochtelegram verkligen gör en sådan sållning att det som är nytt eller ovanligteller bör föranleda någon åtgärd kommer fram, medan annat läggs åt sidan för såvitt det inte uppslår något sårskilt behov. : har vid utfrågningen av honomsagt att det är självklart att statsministern håller sina regeringskollegerinformerade i olika frågor och att det vore övermaga av honom att uppmanastatsministern att informera utrikesministern. Det hör tiU det som vi tidigarehar fått svar på. : Jag skall inte polemisera motordföranden, men jag citerade bara vad faktiskt skrev i sitt brev. : Jag ville komplettera det. BertU Fiskesjö: Han stryker där mycket explicit under attdet här bör stanna mellan statsministern och . Jag skulle med anledning av det vilja ställa frågan, om dutror att denna försummelse att registrera en inkommen handling kan ha någotsamband med de starka sekretesskrav som uttryckt i sitt brev. : , sommaren och börjanav hösten talade vi oerhört mycket om vad som kunde vara motiven tillubåtskränkningarna. Beträffande den här händelsen har väl statsministern intesagt till mig någonting annat än att Arbatov gav samma information som kom påalla andra vägar. Det var vad som var att säga i den saken. Som framgår av slutet på brevet hade statsministern skälatt inte lämna ut alla uppgifter. Där står något som hade skrivit om vaden journaUst hade anförtrott honom angående förhållandena på en redaktion iStockholm, KU1983/84:30 189 och det borde inte spridas. Det hade inte heller med sakenatt göra. Det för mig väsentliga var om ville kommamed någon annan typ av förklaring än som hade redovisats genom officiellakanaler. Något sådant innehöll inte brevet. : När fick utrikesministern kännedom om denhär rapporten, och gällde det då rapporten som sådan eller att informationenfanns? : Det blev en viss uppståndelse i pressenom det föredrag som Arbatov höll i . Detta kom fram till oss på konstigavägar. Det första meddelandet fick vi från amerikanska ambassaden i ,som annars inte precis brukar komma med sina telegram till oss mentjänstvilligt upplyste att Arbatov hade sagt detta vid en föreläsning i USA.Sedan stod det i den norska tidningen , och börjadedet även komma rapporter från vår egen ambassad i . I det här sammanhanget ansåg , som kände Arbatov, atthan också skulle försöka klara ut vad som verkligen hade sagts vid Arbatovsframträdande i . Han nämner i ett telegram som passerade UD att han påstatsministerns uppdrag fört ett samtal med Arbatov för att undersöka saken.Jag kan inte säkert minnas om det var vid läsning av den passusen som jagställde någon fråga till , om det kom fram någonting nytt vidsamtalet, eller om sade till mig: "Jag har fått ett brev frånFerm, men det innehåller ingenting nytt- ryssarna vidhåller vad de alltid harsagt." Jag fick alltså vela detta . Brevet idess helhet läste jag först sedan det återfunnits i statsministerns ficka ochblivit mera allmänt bekant. : Jag har en följdfråga, om utrikesministernanser den här ärendegången rimlig och ursäktlig. : Vi har fått en fullkomligt klar bild avSovjetunionens officiella inställning och har fått bekräftat att man på allaövriga kanaler som står till förfogande sänt ett och samma budskap. Därför kanjag inte se att samtalet bör tillmätas någon särskild betydelse. Det ändrar juingenting i vår syn på eller den information vi har fått frånSovjetunionen. Mängder av andra källor talar precis samma språk och ger oss enklar och entydig bild. Hade vi inte haft det här brevet, hade vi inte haftmindre kunskaper än vi nu har. : Hade det inte varit rimligt och lämpligtför att undgå missförstånd att på ett tidigare stadium informera parfiledarnaoch delge dem rapporten? : De fick informafion om allt vad vivisste om inställning, låt vara att kanske inte de enskildadokumenten åberopades. Det klarades ut att det inte komfram någonting nytt genom brevet. KU 1983/84:30 190 LarsEmestam: tänker jag särskilt på Fermrapporten. LennartBodström: Det vikfigaste måste ändå vara det som säger officiellttill oss genom noter eller genom samtal med ambassadören i . Det ärdet som vi i första hand har informerat om, och där har vi snabbt informeratpartiledarna. Också andra iakttagelser som kan fördjupa bilden har delgivitsdem. : Jag har inga fler talare anmälda. Jag framför ett tack till LennartBodström för att han så utförligt har svarat på våra frågor. Det innebär ettvärdefullt komplement fill den skriftliga rapporten. KU1983/84:30 191 dels a)utnämningen av statsråd till visst ämbete dels b)regeringens fullföljande av beslut om ungdomslag : Jag ber att få hälsa arbetsmarknadsministerAnna-Greta välkommen till utskottet. a) Angående regeringens utnämning av förutvarandejustitieminister till justitieråd : Jag vill fråga vilken befattning Anna-GretaLeijon hade med utnämningen av till justitieråd. Kan vi få enbeskrivning av på vilken punkt kom in? : Vi har ju en sådan ordning i regeringenatt det måste finnas någon som är vikarie för andra statsråd när de är borta.Jag var vikarie för , Uksom jag är vikarie för den nuvarandejustitieministern. Det betyder att när justitieministern är borta eller ärjävig brukar det vara jag som föredrar ärenden. Iblandgår jag då noggrant igenom ärendena, ibland är det en mer kort beredning. Som alla vet lämnades det i det här fallet besked onsdagenden 9 om att skulle avgå som justitieminister. Vi skulle som vanligtha ett sammanträde i regeringen . När jag kom till departementet - litettidigare än jag vanligtvis brukar göra, eftersom jag misstänkte att jag skullebli inkopplad när situationen var som den var - berättade min assistent att manhade ringt från och sagt att man hade ett ärende omutseende av till justitieråd, och man ville att jag skulle bliföredragande i regeringen på den punkten. Jag ringde då till expeditionschefen ijustitiedepartementet och talade litet med honom - inte särskilt . Jagfick reda på hur det var och fick bekräftat att det här förslaget fanns. Sedangick jag över till statsrådsberedningen, berättade detta för någraregeringskolleger som jag träffade före regeringssammanträdet, och sedanföredrog jag ärendet vid regeringssammanträdet. : Det var en mycket snabb handläggning avärendet. Justitieministern avgick och skulle bli justitieråd påtorsdagen. Tyckte att det gick för snabbt? : Jag kan säga precis som harsagt att vi i efterhand kan konstatera att det gick för snabbt. Det var inte iden stunden lika självklart att anse att det gick för snabbt. Jag visste attdet fanns en ledig KU1983/84:30 192 befattning som jusfifieråd från eftersom jagunder mitt ämbetsområde har folk som var intresserade av att bli justitieråd.Därför hade jag med under höstendiskuterat justitierådsämbetet som sådant och tänkbara kandidater. Det vardärför ingen överraskning för mig att det fanns en ledig befattning vid dennatidpunkt. På det sättet kan man säga att jag delvis var förberedd för den typenav diskussion. Jag tyckte också att det var en bralösning. Alla hade självfallet funderat över vad som skulle hända med och en som har en kamrat som är utsatt för en sådan diskussion som förekomhår har naturligtvis sådana funderingar. tyckte jag inte att det var någontingsärskilt märkligt i att vi fattade detta beslut. Jag såg det som självklart attOve var kvalificerad, inte minst mot bakgrund av den diskussion jagvarit med om beträffande andra kandidater. Jag visste natuligtvis den morgonen att man i vanliga fallskulle ha haft kontakt med högsta dornstolen - även om det inte är föreskriveti lag, är det en god praxis. : säger att det varnaturligt att regeringen fattade detta beslut, men var det inte formellt OlofPalme som fattade beslutet? Har jag fel om jag påstår att det inte förekomnågon diskussion i regeringen om beslutet utan att det fattades direkt vidregeringssammanträdet? : Ärendet föredrogs ju vidregeringssammanträdet. händer det i flera situationer att man inte har haften beredning i regeringen som helhet innan ett ärende kommer upp vid ettregeringssammanträde. Beslutet var inte fattat förrän vidregeringssammanträdet, och jag var alltså föredragande - jag var den som hadeärendelistorna. Det är självklart att hade varit med idiskussionerna , men beslutet fattades - helt formelltriktigt, såvitt jag förstår - på regeringssammanträdet. : Är det fel att påstå att ärendet reellt ochde facto var avgjort när regeringen sammanträdde kl. 9? : Precis som alla andra beslut de factoär fattade innan regeringen träffas. Del kan naturligtvis hända vid vissatillfällen att man ändrar sig under regeringssammanträdet, men det händer imycket få fall. I det avseendet skiljer sig inte detta beslut från andra beslutsom fattas i regeringen. : Har jag uppfattat det rätt att man intehade kontaktat dig kvällen innan? KU1983/84:30 193 : Första gången du hörde talas om detta varvid telefonsamtalet ined expeditionschefen? : Jag ringde alltså upp expeditionschefenefter att ha fått besked av min assistent att man ringt frånjustitiedepartementet. : Sade han någonting om varifrån tanken påatt göra till justitieråd kom? : Såvitt jag minns diskuterade vi intevarifrån något initiativ kom. Det kan jag inte påminna mig. : Hur mycket hade du talat med nårni sågs före det officiella regeringssammanträdet? : vi började sammanträdethade jag en mycket kort kontakt med . hade jagingen kontakt med honom. : Kan du erinra dig vad som sades vid dettillfället? : Jag har försökt erinra mig det, men detär svårt att komma ihåg vad som hände för så länge sedan. Jag har också försöktkomma ihåg vilka av kollegerna som kommit i förväg och som jag talade med. Jagkan tyvärr inte komma ihåg mer än ett par av dem, inte alla. : Hade du någon kontakt med sedan? Anna-GretaLeijon: Nej. KarinAhrland: Och han var inte med på regeringssammanträdet? Anna-GretaLeijon: Jo. KarinAhrland: Satt han med när ärendet drogs? Anna-GretaLeijon: Ja. : Jag förmodar att det var en slip of thetongue, men statsministern sade att det inte var något särskilt högt ämbete -jag undrar om justitieråden gillar den kommentaren. Brukade ni ha informellapersondiskussioner? : Det är självklart att man brukar habåde formella och informeUa persondiskussioner. Det har också sagtbl. a. i interpellationsdebatten. Som jag sade förut kan man i efterhand, närvi vet vad som har hänt, konstatera att det gick för snabbt. I vanUga fall brukardet förekomma betydligt mer omfattande diskussioner, men naturUgtvis måste enregering ibland kunna fatta snabba beslut - det tror jag alla som varit med ien regering inser. Jag fann det aUtså inte vara särskilt anmärkningsvärt denhär morgonen att vi fattade detta beslut. Jag hade ju tidigare 13 1983/84. KU 1983/84:30 194 varitmed i informella diskussioner om just justitieråd, och jag visste vilka typerav personer som diskuterades. Det var inte någon tvekan om att varväl kvalificerad. KarinAhrland: Togs det över huvud taget upp fill diskussion huruvida högstadomstolen skulle kopplas in? Anna-GretaLeijon: Såvitt jag minns bytte expedifionschefen och jag några ord om det. Jagär inte hundraprocentigt säker, men jag tror det. Däremot konstaterades det attOve själv haft kontakt med högsta domstolen . ElisabethFleetwood: sade att det var självklart att han varkvalificerad, och det är väl ingen som påstår någonfing annat. Men ansågAnna-Greta också att det var självklart att han var den mestkvalificerade? Jaghar också en annan fråga: anser att ett sådant här förfarandemedför någon risk för att förtroendet för regeringens oväld i utnämningsärendenöver huvud taget urholkas? Anna-GretaLeijon: På den andra frågan vill jag svara att jag inte tror det finns någonsådan risk. Jag tror att folk i allmänhet är väl medvetna om den speiceUasituation som rådde och likaså om att det var fråga om en person som ärkvalificerad. Såvittjag kan bedöma väger ancienniteten tungt när man utser innehavare av sådana härämbeten. I de diskussioner som förs om olika namn, framför allt dä det gälleren grupp av personer som har tillräckliga kvalifikationer, resonerar mansinsemellan om hur länge de fiUhört ämbetsmannakarriären och haft sina uppdrag.I det avseendet måste man såvitt jag kan bedöma säga att var mer kvalificeradän de personer som jag varit med om att resonera om . För minpersonliga del kan jag inte göra annan bedömning än att var väl såkvalificerad som de andra som nämndes. b)Ang. regeringens fullföljande av beslut rörande ungdomslag BengtKindbom: Anledningen fill att jag tagit upp frågan är att vårlänsarbetsdirektör i sade att ungdomslagen inte omfattarplacering hos privata arbetsgivare. Den saken har sedan varit föremål fördiskussion också i . Minfråga gäller läget : Har information nu trängt ut till arbetsförmedlingarnaså att de har full kännedom om innebörden av beslut? Anna-GretaLeijon: Jag beklagar om informationen inte kommer ut. beslut fattas så snabbtsom det gjordes i fråga om ungdomslagen går det inte atl få ut all informationtill alla inblandade så snabbt som man skulle önska. Å andra sidan fördes deten omfattande pressdebatt, och av den framgick KU 1983/84:30 195 attkompromissen i innebar att enskilda arbetsgivare i vissa fall skullekunna komma i fråga för placering av ungdomar i ungdomslag. Jaghar försökt så gott jag har kunnat att medverka till att få ut informationen såsnabbt som möjligt. Jag har också försökt stimulera de inblandade till att lösaen del av de praktiska problem som utan tvivel fanns när det gällde denenskilda sektorn och som vi självfallet inte kunde få lösta i samband medriksdagsbehandlingen, t. ex. om försäkringen. Påfrågan om informationen nu har kommit ut, vill jag svara attarbetsmarknadsstyrelsen, som haft ganska mycket diskussioner med parterna förnågra dagar sedan, har till samtliga länsarbetsnämnder, arbetsförmedlingskontoroch dessutom till parterna skickat ut en rekommendation om placering i denenskilda sektorn inom ramen för lagen om ungdomslag inom den offentligasektorn. Man har där tillsammans med och andra berörda gått igenom hur frågorna hanteras. Denrekommendationen har alltså gått ut . Entidig information om detta stod , som på i stortsett egen bekostnad tillsammans med en del andra har i stor upplagaspritt en broschyr om ungdomslagen, av vilken också framgår att i vissasituationer placering i enskilda företag kan ske genom kommunens försorg. Ocksåtidigare har det gått ut information från där detta harframgått, men de närmare detaljerna om hur det skall hanteras har man alltså intehunnit diskutera igenom ordentiigt förrän . Jagtror att den allmänna bedömningen har varit att man hade på sig ochmåste ta en sak i taget. Det är inte så som lagen har tiUämpats. BengtKindbom: Jag har två följdfrågor. Närvar ""? Denandra frågan gäller om det förekom några extra kontakter mellanarbetsmarknadsdepartementet och AMS för att diskutera förändringar på grund avatt beslutet kom så sent före helgerna. Det fanns ett material iordninggjort sombyggde på propositionen. Anna-GretaLeijon: Den promemoria som jag talade om är daterad den 16/3.Departementet hade och, skulle jag vilja säga, om dagenkontakter med både som riksdagsbehandUngenpågick och i samband med helgerna och när lagen skulle införas. Det är ju mångaolika frågor inblandade, så det är självklart att det förekom mycket närakontakter. GunnarBiörck: Jag har i stort sett samma typ av frågor som , så jagskall inte fördjupa mig i dem. Men såvitt jag förstått ärendet när jag harförsökt följa det var det betänkande som återförvisades en kompromiss somåstadkom en ändrad skrivning, som det från arbetsmarknadsstyrelsentill lokala organ gick ut papper som byggde på den ursprungliga propositionen. KU 1983/84:30 196 Om det nu har kommit nya signaler den 16/3, måstejag säga att det tagit - det är efter detatt fattade sitt beslut. Man kan ju undra hurdana kontakterna mellandepartementet och AMS har varit. Jagskulle därför vilja fråga arbetsmarknadsministern om hon anser att ,frågan har ytterligare ventilerats i , är en rimligfördröjning av expeditionen av riksdagsbeslutet. Anna-GretaLeijon: Det är en total misstolkning av vad jag sagt och av verkligheten. Detär inte så att riksdagsbeslutet inte har expedierats förrän nu.Riksdagsbeslutet expedierades så snabbt som det var möjligt. Detfanns naturligtvis ett önskemål hos liksom hosdepartementet och många kommunalmän om att man skulle förbereda sig som manalltid måste göra när det från början är utmätt en kort tidrymd. Omsorgen om deungas situation gjorde att vi ville få fram ärendet så snabbt som möjligt. Isådana situationer försöker man alltid förbereda sig och gör det underförutsättningen att beslut bUr det väntade. Det gjordes också idetta fall. Sedanhar det skickats ut information från såväl som mångaandra intressenter. har skickat ut mängder med information tillfältet, och den har givit en riktig beskrivning där man också sagt att enskildaarbetsgivare kan komma i fråga. Detär alltså inte fråga om tre månaders fördröjning. Det är somen del av riktlinjerna är klara. På vissa punkter är vi fortfarande intefärdiga med närmare riktlinjer, utan där pågår diskussioner. Härhar man att välja. I vissa fall anser man att den lämpligaste vägen är attklara ut alla frågor innan en lag genomförs. I det här fallet bedömde vi attsituationen för arbetslösa ungdomar var så akut att vi fick ta upp detaljfrågornaefter hand. Dethar gått ut information om riksdagsbeslutet, exempelvis till alladistriktsarbetsnämnder. Det är alldeles fel att påstå att arbetsmarknadsstyrelseninte har skickat ut information om riksdagsbeslutet tidigare än den 16/3. GunnarBiörck: Då måste jag ha missuppfattat arbetsmarknadsministern i fråga om detpapper som gick ut. Det är i alla fall intressant att höra att de som kom utförst med information var och . Anna-GretaLeijon: Det är möjligt att jag uttryckte mig klumpigt.