bet · G701SoU21 · 1983-12-31 00:00:00 — Ettslopande av behörighetskravet för sjuksköterskor inom barnhälsovården skulleenligt motionärerna ytterligare kvalifetsmässigt försämra barnhälsovården. Så längesom primärvården saknar specialistkompetens på barnhälsovårdsområdet bör denföreslagna omorganisationen av barnavårdscentralerna anstå, framhållermotionärerna. I motion 1983/84:782 av GullanLindblad (m) och () anförs som motivering till förslaget omspecialutbildad vårdpersonal för mödra- och barnhälsovården inom primärvårdenbl. a. att då fillgången på specialutbildad personal synes bli mycketgod det bör vara naturligt att utnyttja befintlig kompetens inom såväl läkarkårensom bland SoU 1983/84:21 11 övrigapersonalgrupper - t. ex. barnsjuksköterskor, barnmorskor och kuratorer - inomprimärvårdens ram. Närmareom allmänna råd om hälsovård för mödrar och barn inomprimärvården presenterade ett förslagtill ett principprogram för mödra- och barnhälsovården (Socialstyrelsenredovisar 1979:4) med riktlinjer för mödra- och barnhälsovårdens framtidainnehåll och organisafion. Efterremissbehandling av förslaget fill principprogram beslutade socialstyrelsenden ge ut Allmänna råd (1981:4) om hälsovård för mödrar och barninom primärvården. Dessa allmänna råd, som i huvudsak ansluter sig fill vad somföreslagits i förslaget till principprogram, är avsedda att vara ett underlagför planering och drift av sjukvårdshuvudmännens verksamhet. De allmänna rådenoch förslagen om det medicinska innehållet i förslaget fill principprogramersätter ovannämnda normalreglemente. Dendel av hälsovården för mödrar och barn som inte behöver länssjukvårdensresurser bör enligt de allmänna råden förläggas till primärvården(vårdcentraler). Den klinikanslufna organisafionen för mödra- och barnhälsovårdenbör därför förändras. Ansvaret för de länssjukvårdsanknutnafunkfionerna skall åvila klinikchef eller annan utsedd läkare i överordnadställning. Motsvarande ansvar för de primärvårdsanknutna funktionerna skallåvila distriktsläkare eller - efter delegation av denne - gynekolog resp.barnläkare verksam inom primärvården eller allmänläkare med vidgad erfarenhetinom resp. område. Socialstyrelsenanger målen för verksamheten både i eft socialpolifiskt/ familjepolitiskt och iett hälsopolitiskt/medicinskt perspektiv. Huvudmålen i hälsovårdsprogrammef förmödrar och barn skall vara (1) att minska dödlighet, sjuklighet och handikapphos bhvande och nyblivna mödrar och barn, (2) att söka minska skadligpåfrestning för föräldrar och barn samt (3) att stödja och akfivera föräldrar ideras föräldraskap och härigenom skapa gynnsamma betingelser för en allsidigutveckling för barn. Mödra- och barnhälsovårdens verksamhetsgrenar skallomfatta familjeplanering/rådgivning om födelsekontroll, hälsoupplysning,föräldrautbildning, hälsoövervakning, gynekologisk hälsoundersökning ochhälsovård i förskolan. Verksamhetenskall syfta fill atf både den fysiska och den psykiska hälsan hos föräldrar ochbarn skall förbättras. Hälsoövervakningen skall även omfatta barnfamiljernaspsykosociala förhållanden, och även psykosocialt stöd skall ges. SoU 1983/84:21 12 Rikthnjerbeträffande anknytning av barnläkare och gynekologer/obstetriker tillprimärvården I fråga om behovet av vissa kategorier läkare inomprimärvården påpekas i ovannämnda allmänna råd om hälsovårdför mödrar och barn inom primärvården att den intensifierade och riktadehälsoövervakningen förutsätter att antalet vidareutbildade läkare ökar inompediatrik (barnaålderns invärtes sjukdomar) och gynekologi/obstetrik(kvinnosjukdomar/förlossningar) inom primärvården. Det anförs bl. a. att påsikt den medicinska kompetensen inom eft primärvårdsområde bör fillgodoses påettdera av följande två sätt, nämligen (1) med distriktsläkare inom allmänmedicinoch distriktsläkare med fullgjord vidareutbildning inom gynekologi/ obsfetrikresp. pediatrik och (2) med distriktsläkare inom allmänmedicin med vidgaderfarenhet inom gynekologi/obstetrik resp. pediatrik. Det förutsätts för bådaalternativen att barnmorska, distriktssköterska och t. v. barnsköferska skallfinnas. anför i anslutning härfill följande. Båda modellerna kräver samverkan medlänssjukvården. Behovet av konsultationer varierar beroende på den samladekompetensen inom primärvårdsområdet. förordar, mot bakgrund avde mångskiftande uppgifter den framfida primärvårdsorganisationen avses få,den förstnämnda modellen. Underett övergångsskede kommer det att finnas primärvårdsområden där man av olikaskäl rekryterat allmänläkare utan tillräcklig utbildning inom hälso- ochsjukvård för mödrar och barn. Behovet av konsultationer och tillgång tilllänssjukvårdens kompetens och resurser ökar i sådana områden. Där är def dåextra viktigt att samma läkare tjänstgör som konsult . Iutpräglade glesbygdsområden kommer def dessutom atf finnas behov av endistriktssköterska som också är utbildad barnmorska. Avseddutredning om distriktsbarnläkare och dbtriktsgynekologer I verksamhetsplan för innevarandebudgetår anförs bl. a. att bör konkretisera arbetsuppgifternaför distriktsläkare inom barnhälsovård/barnsjukvård och distriktsläkare inommödrahälsovård och öppen gynekologisk vård med hänsyn fill atf def råderovisshet bland sjukvårdshuvudmännen och inom läkarkåren om vilka roller dessadistriktsläkare skall kunna tilldelas och fill att sjukvårdshuvudmännen inteinrättat tjänster för sådana distriktsläkare i den takt som skulle ha varit möjligmot bakgrund av läkartillgången. Avsikten är enligt verksamhetsplanen att ettutredningsarbete skall sättas i gång under innevarande budgetår med sikte påatf en rapport skall kunna framläggas under nästa budgetår. SoU1983/84:21 13 I en /riksmöteväckt motion begärdes bl. a. att primärvårdens behov av specialister ipediatrik och i gynekologi och obstefrik skulle tillgodoses vid fördelningen avläkare. På förslag av socialutskottet i det av godkändabetänkande SoU 1981/82:35 avslogs yrkandet. Utskottet erinrade om att det i socialstyrelsensovannämnda allmänna råd om hälsovården för mödrar och barn inom primärvårdenförutsätts att för denna hälsovård skall svara antingen specialister ipediatrik och i gynekologi/ obsfetrik eller läkare i allmänmedicin med vidgaderfarenhet inom nämnda speciahstområden. Utskottet nämnde vidare att utskottet vid ett sammanträdei anslutning till behandhngen av ärendet anordnat en utfrågning med företrädareför . Dessa hade hänvisat fill vad som anförts i de allmännaråden för mödra- och barnhälsovården om behovet i primärvården av här aktuellaspecialister. Det framkom att enligt beräkningar det i mittenav kommer att finnas ca 400-450 läkare med specialistkompetens ibarnmedicin, som inte behövs för barnklinikernas slutna och öppna sjukvård ochsom sålunda är disponibla för tjänstgöring i primärvården, samt att då också ca300-350 läkare med specialistkompetens i gynekologi/obstetrik torde varadisponibla för tjänstgöring i primärvården. I två /riksmöteväckta motioner begärdes - i likhet med vad som begärs i vissa av de nuaktuella motionerna - att organisafionen för mödra- och barnhälsovården inteskall ändras. På förslag av utskottet i betänkande SoU 1982/83:36 avslogriksdagen motionsyrkandena. Utskottet motiverade sitt ställningstagande på i huvudsaksammåsätt som i 1981/betänkande. Utskottet påpekade emellertid attutskottet under hand inhämtat att det inte förekommit någon skillnad ikvaliteten på vården mellan klinikanslutna barnavårdscentraler (typ I) ochbarnavårdscentraler med distriktsläkare som föreståndare (typ II), som kunnat märkas hos barnen. Ökad satsning på psykosocialt stöd inom hälsovården förmödrar I motion 1983/84:1219 av Inga Lantzm.fl. (vpk) anförs som motivering till yrkandena 3 och 4 i motionen - om ökadberedskap för att ge kvinnor psykisk och social hjälp och om psykolog- ochkuratorstjänster inom mödrahälsovården - bl. a. att mödrahälsovården kan blibättre än den är genom att den somatiska vården kompletteras med enpsykosocial vård. SoU1983/84:21 14 allmänna råd (1981:4) om hälsovård förmödrar och barn inom primärvården Som redovisats ovan skall enligtsocialstyrelsens allmänna råd (1981:4) om hälsovård för mödrar och barn inomprimärvården verksamheten syfta till atf både den fysiska och den psykiskahälsan hos föräldrar och barn skall förbättras. Hälsoövervakningen skall ävenomfatta barnfamiljernas psykosociala förhållanden, och även psykosocialt stödskall ges. Fysisk och psykologisk förberedelse för förlossningenskall enligt de allmänna råden ske i gruppsamtal, som under senare delen avgraviditeten skall kombineras med s. k. vigörgymnasfik, psykoprofylax ellerandra förberedelsemetoder. I de allmänna råden framhålls bl. a. atf blivandeföräldrars och barnfamiljers behov av psykologiskt och socialt stöd måstebeaktas i högre grad än . Det påpekas atf personalen behöver hjälp avpersoner med psykoterapeutisk och gruppdynamisk kompetens för fortbildning ochforfiöpande handledning samt för vissa individuella kontakter och stödåtgärderför vissa föräldrar och barn. Denna kompetens bör enligt de allmänna rådentillgodoses genom konsultinsatser från länssjukvården resp. . Föräldrautbildning i anslutning till barns födelse m. m. 1978/79:168, SoU 1978/79:45,rskr 1978/79:385) godkände allmänna riktlinjer för en allmänföräldrautbildning. Dessa rikthnjer innebär bl. a. att en allmänföräldrautbildning i anslutning fill barns födelse med början år 1980successivt skall byggas ut i landstingskommunernas regi som en del av dennormala verksamheten inom mödra- och barnhälsovården samt BB.Föräldrautbildningen skall bl. a. förmedla kunskap i frågor om hur det fysiskaoch psykiska tillståndet påverkas under graviditet, förlossning och fiden närmastefter förlossning, fostrets utveckhng, förebyggande hälsovård och det stöd somsamhället kan erbjuda blivande och nyblivna föräldrar. har under de sjusenaste riksmötena i betänkandena SoU 1976/77:6, SoU 1977/78:13, SoU 1978/79:8,SoU 1979/80:6, SoU 1980/81:11, SoU 1981/82:35 och SoU 1982/83:36 behandlatmotionsyrkanden som haft samma syfte som yrkandena 3 och 4 i mofion1983/84:1219 (vpk). Utskottet har vid den tidigare riksdagsbehandhngenföreslagit att de då aktuella motionsyrkandena skulle avslås, och harbeslutat i enhghet härmed. Utskottet har i huvudsak hänvisat fill socialstyrelsensutredningsarbete om mödra- och barnhälsovårdens innehåll och organisation ochde sedermera SoU1983/84:21 15 utgivna allmänna råden om hälsovård för mödrar och barninom primärvården samt till utredningsarbete och sedermera beslut av riksdagenbeträffande föräldrautbildning vid mödra- och barnavårdscentraler m.m. I de två senaste betänkandena har utskottet ävenframhållit att /- i anslutning tillbeslutet om en ny studieorga-nisafion för vårdutbildningar inom den kommunalahögskolan (prop. 1978/79:197, UbU 1979/80:7, rskr 1979/80:100)-beslutat om enny studieor-ganisafion för bl. a. utbildningen av barnmorskor, vilken skaparförutsättningar för vissa moderniseringar av utbildningsinnehållet m. m. Utskottet har framhållit angelägenheten av att den väntadevidgningen av mödrahälsovårdens innehåll kommer till stånd så snart sommöjligt. 1 motion 1983/84:1219 av Inga Lantzm.fl. (vpk) anförs som motivering till yrkande 1 - om att alla kvinnor som villha effekfiv smärthndring vid förlossning skall garanteras sådan smärtlindring -att nu måste förverkliga sitt beslut , som säger att allakvinnor som så önskar skall ha rätt fill en effekfiv smärtlindring vidförlossning. Det framstår enligt motionärerna som allt tydligare att lagstiftningär nödvändig för att garantera kvinnor en effektiv smärtlindring. De metoder för smärflindring somsärskilt varit aktuella i diskussionen om smärtlindring vid förlossning är (1)pudendusblockaden, som avser bedövning av en nerv i bäckenbotten, (2)paracervikalblockaden, som avser bedövning av området kring livmoderhalsen samt(3) epiduralanestesin (ryggbedövning). På förslag av socialutskottet i betänkande SoU 1971:40uttalade att smärtlindring vid förlossning är ett rimligtkrav som varje kvinna som så önskar skall få uppfyllt. Motioner omsmärtlindring vid förlossning har därefter behandlats av utskottet så gott somårligen (SoU 1974:38, SoU 1975/76:14, SoU 1976/77:6, SoU 1977/78:13, SoU1978/79:8, SoU 1979/80:6, SoU 1980/81:11, SoU 1981/82:35 samt SoU 1982/83:36). Mot bakgrund av bl. a. uttalanden av utskottet ibetänkande SoU 1976/77:6 uppdrog regeringen genom beslut åtsocialstyrelsen att konfinuerligt inhämta, sammanställa och redovisa uppgifterom utveckhngen och planerna inom de ohka sjukvårdsområdena i fråga om resurserför smärtlindring vid förlossning, att följa forskningen inom området ochfortlöpande informera sjukvårdshuvudmännen om nya rön och hur de kanförverkligas i det praktiska sjukvårdsarbetet samt att jämväl i övrigt SoU 1983/84:21 16 beaktavad utskottet anfört i nämnda betänkande. Ibetänkande SoU 1980/81:11 underströk utskottet betydelsen av attsocialstyrelsen noggrant följer och stimulerar utvecklingen på området, ochutskottet framhöll vikten av att sjukvårdshuvudmännen informeras omutvecklingen på olika håll i landet. beslutade ge regeringen tillkänna vad utskottet anfört, och regeringen överlämnade genom beslut den 12 mars1981 riksdagsskrivelsen i ärendet fill för att beaktas vidfullgörandet av det lämnade uppdraget. Iutskottets senast angivna betänkande - SoU 1982/83:36, i vilket en närmareredogörelse lämnats om utskottets behandling av mofionerna omsmärtlindring vid förlossning, m. m. - konstaterade utskottet att mycket gjortsför utbyggnad av verksamheten med smärtlindring vid förlossning. Utskottetutgick från att denna verksamhet även framgent skall prioriteras avsjukvårdshuvudmännen så att det uppställda målet nås så snart sommöjligt. Utvecklingenav verksamheten med smärtlindring vid förlossning I följande tabell redovisas uppgifter omanvändningen av vissa smärtlindringsmetoder jämte s. k. infiltrationsanestesi,som används då vävnadsbristningar uppkommit i samband med framfödandet avbarnet. Redovisningen är grundad på uppgifter i medicinskafödelseregister och visar i procenttal andelen kvinnor, hos vilka nämndametoder kommit fill användning, av totalantalet förlösta kvinnor under nedanangivna år. Pudendusblockad Paracervikalblockad Epiduralanestesi Infiltrationsanestesi 62 8,3 10,2 15,5 62,2 8,7 12 16 Överväganden om yrkesmedicin har redovisats i olikasammanhang , senast företagshälsovårdsutrednings (A1976:01) delbetänkande (SOU 1980:22) Utbyggnad av yrkesmedicin. I nämnda betänkandebeskrivs yrkesmedicinens uppgifter m. m. sålunda. Yrkesmedicinens huvuduppgift är att förebygga.Yrkesmedicinen skall upptäcka och förebygga ohälsa orsakad av kemiska,fysikaliska eller andra risker eller belastningar i arbetsmiljön. Detta kan skegenom projekt som studerar arbetsmiljöns effekter på hälsan för större grupper.Men det kan också ske genom utredning, framför allt medicinskt ochyrkeshygieniskt, av arbetsmiljöbetingad ohälsa i enskilda fall. SoU1983/84:21 17 företagshälsovården eller andra delar av arbetarskyddetutan skall i stället komplettera dessa med specialiserat kunnande på hälso- ochsjukvårdsområdet. En av yrkesmedicinens viktigast uppgifter är i själva verketatt fungera som stöd och kvalificerat komplement fill företagshälsovården. Vidde yrkesmedicinska sjukhusenheterna måste finnas såväl yrkesmedicinsk somteknisk- hygienisk expertis som t. ex. företagshälsovården kan vända sig tillnär det gäller mätningar, analyser av prover, medicinska gruppundersökningar,utredningar av misstänkta yrkessjukdomar etc. Den sjukhusanknutna yrkesmedicinenhar i utvecklats från internmedicinen. Denna utveckling började underandra världskriget. framhöll i sitt betänkande (SOU1958:26) Regionsjukvård, riksplan för samarbete inom specialiserad sjukvård,betydelsen av att yrkesmedicinen byggdes ut inom lånssjukvården. Särskilt svårut-reddafall skulle däremot enligt utredningen hänvisas till yrkesmedicinska klinikervid regionsjukhusen. Utredningen angående yrkesmedicinens organisafion m. m.föreslog i sitt betänkande (SOU 1963:46) Yrkesmedicinska sjukhusenheter, behovoch organisation att utbyggnaden av yrkesmedicinen, bl. a. med hänsyn tillsvårigheterna aft rekrytera personal, tills vidare skulle koncentreras fillregionsjukhusen. Regionsjukvårdsufredningen anförde i betänkande (SOU1978:70) Regionsjukvården bl. a. att utbyggnaden av yrkesmedicinen i huvudsakmåste ske på regionnivå med hänsyn fill den begränsade läkarfillgången. företagshälsovårdsutredning förordade enparallell utbyggnad av yrkesmedicinen på både läns- och regionsjukvårdsnivå.Utredningen angav att målsättningen för utbyggnaden bör vara att det år 1985skall finnas fungerande regionkliniker i samtliga sjukvårdsregioner. Vidare böryrkesmedicinska länskliniker finnas i drift eller under planering i samtligasjukvårdsområden utom . Inriktningen bör vara att den yrkesmedicinskaverksamheten skall vara fullt utbyggd . Efter remissbehandling avbetänkandet lät regeringen i proposition 1980/81:100 bil. fa delav vissa synpunkter på yrkesmedicinsk verksamhet. Vid remissbehandlingen avbetänkandet hade sjukvårdshuvudmännen gett uttryck åt en positiv inställningtill utbyggnaden av yrkesmedicinen. Föredragande statsrådet anförde för sindel bl. a. följande (s. 107). Jag noterar den vilja och storaberedskap för en länsutbyggnad som huvudmännen har givit uttryck för i sinayttranden och anser att den länsvisa verksamheten måste utgå från resp.sjukvårdshuvudmans egna bedömningar. Dessa är givetvis beroende bl. a. på desamhällsekonomiska förutsättningarna och av resp. landstings egna resursersamt av de behov som föreligger med hänsyn till näringslivets struktur,befolkningsunderlag, avstånd etc. 1" 1983/84.12 saml. SoU 1983/84:21 18 I motion 1983/84:1069 av m.fl. (vpk)anförs bl. a. att yrkesmedicinska kliniker nu finns i alla sjukvårdsregionermen aft de inte har uppnått avsedd storlek i flertalet fall. Än mindre sker,anförs det vidare, uppbyggnad på länsplanet utom i några fall. I förhandlingarnamed om ersättning för vissa vårdkostnader bör enligtmotionärerna krav på motprestationer i form av utbyggnad av yrkesmedicinskakliniker resas. Det anförda utmynnar i motionärernas begäran i här aktuell delav yrkande 16 i motionen att yrkesmedicinska enheter vid region-och länssjukhusskall fastställas i lag och att ersättningen fill landsfingen skall kopplastill inrättandet av sådana enheter. Ersättningentill sjukvårdshuvudmännen från sjukförsäkringen Enligt 2 kap. 6 § femte stycket lagen (1962:381) omallmän försäkring (AFL) skall bidrag enligt grunder som regeringen fastställerutgå dels till förebyggande hälsovård och primärvård, inräknatlångfidssjukvård, dels till öppen psykiatrisk vård. Bidragen utgår för vård somanordnas av landstingskommun eller kommun som inte tillhör landstingskommun. Inomramen för de bestämmelser som finns i AFL bestäms ersättningsbeloppen efterförhandhngar mellan representanter för staten och sjukvårdshuvudmännen. F. n.gäller en överenskommelse för , vilken redovisades för iproposifion 1982/83:174. Iproposition 1983/84:190 har föreslagits vissa ändringar i bl. 2 kap.6 § AFL. Enligt det nya förslaget (i 2 kap. 2 § AFL) skall ersättning utgesenhgt grunder som regeringen fastställer för "öppen hälso- och sjukvårdsom ombesörjs av staten, landstingskommun eller kommun som inte tillhörlandstingskommun hksom för tillhandahållande av hjälpmedel åthandikappade". Lagförslaget går tillbaka på en ny överenskommelse mellanrepresentanter för staten och sjukvårdshuvudmännen angående dels ändraderegler för ohka ersättningar till sjukvårdshuvudmännen, dels ersättningsbeloppför . Överenskommelsen innebär bl. a. atf det allmännastatsbidraget till den psykiatriska vården och de olika försäkringsersättningarsom utgår för åtgärder inom hälsovården och den öppna sjukvården omvandlas allmän ersättning för hälso- och sjukvård som ombesörjs av landstingskommunetc. Denna skall grundas på en fördelning per invånare inom sjukvårdsområdet: Proposition 1983/84:190har ännu inte riksdagsbehandlats. Under förra avstyrkte utskottet ibetänkande SoU 1982/83:29 ett motionsyrkande som var likartat med det häraktuella. SoU 1983/84:21 19 utskottet.Utskottet anförde bl. a. att utskottet vid fidigare behandhng av motsvarandemofionsyrkanden - senast i betänkande SoU 1981/82:42 (s. 26) - framhållit attdet infe kan komma i fråga att lagstiftningsvägen ålägga sjukvårdshuvudmännenatt bygga ut yrkesmedicinen i viss omfattning. Utskottet vidhöll dennauppfattning. har frågan ommiljömedicinsk/samhällsmedi-cinsk verksamhet beretts i ohka sammanhang ochredovisats i olika skrifter m.m., för vilka redogörelser lämnats i utskottetsbetänkande SoU 1983/ 84:10 (s. 6 och 7). I en rapport kallad Landsfingen ochhälsopolifiken -underlag för samhällsmedicinsk verksamhet, vilkenLandsfingsförbundet överlämnade till sjukvårdshuvudmännen sominformafion och arbetsunderiag, förordades upprättandet av en samhällsmedicinskfunkfion, anfingen i form av en särskild enhet eller fördelad på befintligaorgan. Denna skulle ha till uppgift att observera, dokumentera, inifiera ochpåverka frågor som rörde eft offensivt hälsoarbete. Arbetet borde enligtrapporten till stor del bestå av lokalt förankrat karfläggnings- ochutvecklingsarbete. Analyserna av den kunskap man erhöll borde kunna leda framtill fördjupade hälsoupplysningsinsatser, nya preventiva inslag i vårdprogramoch resursom- fördelning inombefintliga verksamheter samt ge underlag för beslut i skilda sammanhang. utarbetad debattskrift Hälsopolitiken i landstingen -behov av hälsopolitiskt programarbete, vilken förelades Landsfingsförbundetskongress , framhölls bl. a. att organisationen för hälsopolitisktprogramarbete borde byggas upp successivt och ta på sig uppgifter efter hand,då det måste få ta att bygga upp kompetensen på området. I mofion 1983/84:1069 av m. fl. (vpk)anförs bl. a. att flertalet landsfing saknar full ersättning för de tidigare, isig otillräckliga länsläkarna och att medborgarna därmed står utantillfredsställande utredningsresurser för epidemier, katastrofer av förorenatvatten, matförgiftningar eller dåhg bostadshygien. Landstingen måste enligtmofionärerna lagstiftningsmässigt tvingas införa miljömedicinska enheter och tasitt miljömedicinska ansvar. Vidare bör enligt mofionärerna i förhandlingarnamed om ersättning för vissa vårdkostnader krav påmotprestafionen i form av utbyggda miljömedicinska enheter resas. Det anfördautmynnar i motionärernas begäran i här aktuell del av yrkande 16 i motionenatt miljömedicinska enheter skall fastställas i lag och att ersättningen filllandsfingen skall kopplas fill inrättandet av sådana enheter. SoU1983/84:21 20 I två i utskottets betänkande SoU1983/84:10 behandlade mofioner framfördes yrkanden som syftade till attuppbyggnaden av miljömedicinska/ samhällsmedicinska enheter hossjukvårdshuvudmännen skulle påskyndas. Utskottet redovisade olika åtgärder somsocialstyrelsen vidtagit för aft stimulera uppbyggnaden m.m. och ansåg attdessa tillgodosåg syftet med motionerna. Uppföljning av den öppna psykiatriska vården ochfördelning av läkare till denna vård har denpsykiatriska vården utvecklats innehållsmässigt och vårdorganisatoriskt. Såvälmedicinsk som psykologisk och social kompetens har i ökad utsträckning kommittill användning i behandlingsarbetet. En helhetssyn på patientens problemeftersträvas. Det sker en snabb förändring med inriktning mot öppna ochhalvöppna vårdformer inom psykiatrin. Antalet vårdplatser har minskat med under . En fortsatt minskning med ca 1 000 vårdplatserper år vänfas. bedrivs dock huvuddelen av den psykiatriska vårdenvid de f. d. mentalsjukhusen och mer än en fjärdedel av vårdplatserna finns vidäldre ofta avsides belägna sjukhem. redovisade år 1980i skriften Riktiinjer för 80-talets psykiatriska vård (anser1980:2) den huvudsakliga inriktning för planeringen av den psykiska hälso- ochsjukvården som enligt bör gälla på samt angav merakonkret rikflinjer inför 1980-talet. Huvuddragen i utvecklingen av denpsykiatriska vården föreslås bl.