bet · G701SkU18 · 1983-12-31 00:00:00 — Om del finns synnerliga skäl färriksförsäkringsverket medge anstånd hell eller delvis med erlåggande av påförtavgiftsbelopp som uppbärs av verkel och förfaller lill betalning efler det attansökan om anstånd har gjorts. Ansländsliden får bestämmas till längst tvåmånader efter utgången av den månad, dä beloppet skulle ha erlagls. Söker enarbetsgivare rällelse av avgiftspäföring enligl 36 S eller anför han besväröver beslui av riksför-säkringsverkel enligt 38 S, får anstånd meddelas även påansökan som har ingetls efter del atl beloppet har förfallit till betalning.Sådant anstånd får beviljas intill dess har förfiulit från dagenför , kammarrättens eller regeringsrättens avgörande isaken. Sedan anstånd har meddelats, lär det avgiftsbelopp somomfattas av anståndet inle drivas in under liden för anståndet, ej heller fårrestavgift las ut för beloppet. Är en arbetsgivare berättigad all fä ut för myckel erlagdarbetsgivaravgift, fär denna las i anspråk för atl betala sådanarbetsgivaravgift som omfattas av anståndet. Har ansiåndstiden gått lill ända utan atl helaavgiftsbeloppet har betalats, skall arbetsgivaren betala restavgift på den delav beloppet som då var obetald. Den som har fäll anstånd i avvak- Den som har fåll anstånd i avvak tan på kammarrättens eller rege- lan på kammarrättens eller rege- ringsrällens beslut skall betala an- ringsrätiens beslui skall betala an slåndsränta för sädan del av av- ståndsränta för sädan del av av giftsbeloppet som genom beslutet giflsbeloppet som genom beslutet har fastställts till betalning. Ränta har fastställts lill betalning. Ränta som understiger skall som understiger skall dock ej påföras. Ränta utgår för dock ej påföras. Ränta ulgår för varje kalenderår efter den räntesats varje kalenderår efter den räniesats som för del årel gäller enligl 24a S som för del årel gäller enligl 24 a S andra stycket. andra stycket med tillägg av tre Anslåndsränta ulgår frän och med månadenefter den, då avgiften skulle ha erlagls om anstånd icke hade medgivits, tilloch med den månad, då ansländsliden gått till ända. Denna lag träder i kraft den Ijanuari 1984. Äldre bestämmelser gäller dock fortfarande i fråga om 1. ränta enligt 24a S som beräknas enligl den ärliga avgiftsdebiteringen eller tidigare, 2. respilränta,anslåndsränta och reslitutionsränta som belöper pä lid före ikraftträdandet. ' Senaste lydelse 1982: 122. Lag omändring i tullagen (1973:670) Härigenom föreskrivs atl 20a och 22 SS tullagen (1973:670)skali nedan angivna lydelse. 20 Ränla enligl 20 S utgår för visst kalenderår efter den högre av de räntesatser som gäller vid beräkning av ränta för det året enligt 69 § I mom. andra stycket uppbördslagen (1953:272). För tid som infaller efter utgången av det år då införselavgiften slutligt faslställes tillämpas dock den räntesals som gäller för del året. Ränlebelopp som understiger päföres ej. Ränta enligl 20S utgår för vistkalenderår efter den ränlesals som motsvarar det av som gäller vid utgången av december det föregående året med tilläggav tre procenl-enheter. För lid som infaller eller utgången av del är dåinförselavgif-ten slutligt fastsialles tilliimpas dock den räntesals som gällerlör del årel. Räntebelopp som understiger päföres ej. Vid beräkning av ränta enligt 20 Sförsta eller andra stycket gäller atl ränta ulgår från utgången av efter den då varanangavs lill förtullning, dock alt ränla pä avgift, som motsvarar tidigareåierbeialat avgiftsbelopp, ulgår från utgången av den månad då beloppetåterbetalades. till ochmed den månad dä beloppet skall erläggas. Ränta enligt andra slyckel utgår ej än tväår utom i fall som avses i 20 S första stycket 3. Räntaenligl 20S Ijärde stycket utgår för den lid fördröjningen omläliar. Har beslut, som föranlett ränta, ändrats pä sådant sällatt ränta icke skulle ha utgått eller skulle ha utgått med lägre belopp, skallny beräkning av ränta göras och för mycket påförd ränta återbetalas. Rantautgår ej pä ränlebelopp som lullskyldig åläggas beiala enligt 20 S utövertidigare erlagd riinta. Bestämmelserna i denna lag om tull och annaninförselavgift äger motsvarande tillämpning beträffande ränta enligl dennaparagraf. 22 S-Har lullskyldig inbetalat tulleller annan införselavgift med högre belopp än han rätteligen har all erlägga,återbel;ilas överskjutande belopp. Motsvarande gäller när han inbetalat tulleller annan införselavgift trots alt avgift ej skall utgå. Har med slöd av 5Stullförordningen (1973:979) meddelats förordnande att tull inte skall utgå förvuru av visst slag återbetalas inbetalat lullbelopp. Belopp, som dentullskyldige kan dra av enligl lagen (1968: 430) om mervärdeskatt, återbetalasdock ej. På belopp som återbetalas utgår Pä belopp som älerbelalas utgiir utgår även på ränta ränta. Ränta utgår även pä ranta ' Senasle lydelse 1979:979. - Senasle lydelse 1980:4.50. enligt 20 S som återbetalas. Vid ränteberäkningen tillämpas bestämmelserna i 20aS första stycket. Ränta ulgår från utgången av den månad under vilken beloppet er-lagts till och med den månad då beloppet utbetalats. enligt 20S som återbetalas. Vid ränteberäkningentillämpas beslämmelserna i 20a S första stycket. Räntan skall dock beräknasutan tillägg av där angivna procentenheter. utgår frän utgången av denmånad under vilken beloppet erlagls till och med den månad då beloppetutbetalats. Har beslut, som föranlett ränta enligt andra stycket, ändrats påsådant sätt altränta icke skulle ha utgått eller skulle ha utgått med lägre belopp, skall dentullskyldige återbetala vad han sålunda uppburit för myckel. Beslämmelsernai denna lag om tull och annan införselavgift gäller därvid i, Vidåterbetalning lill den lullskyldige fär avdrag göras för lill betalning förtällentull eller avgift som den tullskyldige har alt erlägga lill . Denna lag träder i kraft den Ijanuari 1984. Äldre bestämmelser gäller dock fortfarande i fråga om ränta sombelöper pä tid före ikraftträdandet. SkU1983/84:18 17 Motionerväckta med anledning av propositionen 1983/84:226 av m. fi. I molionen yrkas alt avslår regeringensproposition när del gäller en höjning av respit- och anslåndsräntan med 3procentenheter. 1983/84:252 av m. fl. I motionen yrkas alt med avslag på propositioneni denna del, beslutar atl höja beloppsgränsen för ordförandens rätt atl beslutaensam till . Motioner väckta under /83 1982/83:159 av () 1 motionen yrkas atl anhåller hos regeringen omförslag om inrättande av kronoombud i upphördsverksamheten i enlighet med vad imotionen framförts. 1982/83:224 av () och Hans Petterssoni (s) I motionen yrkas atl beslutar atl hos regeringenbegära en översyn av anslåndsreglerna i uppbördslagen i enlighet med vad somanförts i motionen. 1982/83:283 av () och () I motionen yrkas atl beslutar att hos regeringenbegära en översyn av reglerna för del källskatteavdrag som görs avförsäkringskassa vid utbetalning av sjukpenning i enlighet med vad i motionenanförts. 1982/83:876 av Hans Nyhage (m) I motionen yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om beskatlning av sidoinkomst iform av bankränta. 1982/83:1189.av Hans Nyhage (m) 1 molionen yrkas att hos regeringen begärförslag om en sådan ändring av uppbördslagen att skattskyldig helt befrias frånkvarskatleavgift i de fall dä kvarskatten orsakats av felaktighet som begåttsav myndighet. I propositionen föreslås bl. a. attden beloppsgräns som gäller för laxeringsnämndsordförandens rått alt beslutaensam i fråga om avvikelser från deklarationen höjs . ienlighet med ett förslag från skatleförenklingskommiltén (B 1982:03). StigJosefson (c) och () anför i motion 1983/84:252 alt SkU1983/84:18 18 det är viktigt att alla beslut som.är av mer väsentligbetydelse för den skaitskyldige prövas av taxeringsnämnden i sin helhet ochyrkar alt beloppsgränsen endast höjs lill . Utskottet kan i och för sig instämma i de skäl som liggerbakom molionen. På samma gång bör framhållas att det är viktigt såväl för denenskilde som för skattemyndigheterna att nämnden inte i alltför hög gradbelastas med rutinmässiga ärenden och oväsenlligheter och att ledamöterna iökad omfattning kan koncentrera sitt arbele till sådana frågor där derasinsatser har betydelse. Den ifrågavarande beloppsgränsen innebär inte hellerall alla avvikelser på lägre belopp ovillkorligen skall prövas av ordförandenensam. Sä t. ex. bör enligt utskotlels uppfattning oklara bedömningsfrågorliksom tas upp inför nämnden i sin helhet, även om frågorna gällermindre belopp än . Detsamma bör regelmässigt gälla vid omprövning avbeslut som fattats av ordföranden ensam och beslut i frågor som avgörs efterpersonlig inställelse inför nämnden. Utskottet vill också framhålla att nämndeni början av sin verksamhel lämpligen bör dra upp riktlinjer för denarbetsordning som bör tillämpas i dessa hänseenden under taxeringsarbetelsgång. Det anförda innebär, att en beloppsgräns på . - somöverensstämmer med vad som gäller inom länsrätterna- bör godtas även för enförenklad handläggning inom taxeringsnämnderna, men att syflel med molionen börkunna tillgodoses i den prakliska tillämpningen. Utskottet tillstyrker såledesproposifionen och avstyrker motionen. Vidare föreslås i proposilionen altvissa räntesatser enligt uppbördslagen, som f. n. med viss avrundning harknutits till högsta allmänt förekommande bankränla för inlåning, av närmasltekniska skäl anknyts direkt lill diskonto. Förslaget har i dennadel beräknats ge besparingar för statsverket på ca 60 milj. kr. Samtidigtföreslås att räntesatsen för respilränta och anslåndsränta skall ligga treprocentenheter över diskontot, varigenom ränteintäkterna ökar med ytterligare25-30 milj. kr. I motion 226 av m. fl. (m) yrkas avslagpå propositionen i sistnämnda del, eftersom det enligl motionärens uppfattningär obilligt att la ut anståndsränta m.m. efler högre räntesats än för återbetalningav skatt. Enligt utskottets uppfattning är del till fördel föruppbördssyslemel atl räntorna i möjligaste mån anpassas till vad som tillämpasinom kreditväsendel. Även med de i proposilionen föreslagna ändringarna kommeranståndsräntorna att ligga något under de räntesatser som i allmänhettillämpas för utlåning. Med hänsyn härtill tillstyrker utskottet propositionenoch avstyrker mofion 226. Mot de delar av propositionen somutskottet inte berört närmare har utskottet inte någol atl erinra. I detta sammanhang behandlarutskottet vissa motioner på uppbördsområ-del som kvarstår från föregåenderiksmöte. SkU1983/84:18 19 () lar i motion1982/83:159 upp reglerna om del s. k. siällföreträdaransvaret för betalning avjuridiska personers källskattemedel, indirekta skatter och arbetsgivaravgifter.Dessa regler, som i fråga om källskattemedel infördes , innebär i korthetatt den som företräder en juridisk person och som uppsåtligen eller av grovoaktsamhei underlåter att betala förelagels skatter och avgifter personligenkan bli belalningsskyldig för skatten. I sådana fall kan den som underiålit allinbetala innehållen skatt också ådömas böter eller - om försvårandeomständigheter föreligger -fängelse i högst etl år. Bestämmelserna riktar sig iförsta hand mot ägare av fåmansbolag och avser framför allt att förhindrasystematiska skatteundand-raganden i företag som kommer på obestånd. I motionen anförs att reglerna kan innebära att enföretagsledare i stället för atl söka genomföra en framgångsrik rekonstruktionav företaget väljer att inställa betalningarna för atl undgå straffansvar ochpersonligt betalningsansvar. För atl undvika sådana negativa effekler föreslårmotionären att etl särskill organ inrättas inom länsstyrelserna - ett"kronoombud i uppbörds-verksamheten' - med uppgift all eftergestraffansvar och personlig betalningsskyldighet i fall då anslårigningarna attrekonstruera företaget kan bedömas som realistiska. Som utskotlet redan har antytt skall nuvarande regler sesmot den bakgrunden att uppbördssyslemel i vissa fall har missbrukats försystematiska skatleundandraganden och för att erhålla ej avseddaskattekrediter. Det bör också framhållas att skalleskulder har förmånsrält tillbetalning i samband med konkurs men alt sådana skulder i praktikenskulle komma i efterhand om särskilda ansvarsregler av detla slag saknades..Reglerna innebär också all aktiebolagen på sätt och vis jämställs medhandelsbolag, eftersom bolagsmännen ansvarar för handelsbolagets förbindelsersåsom för egen skuld. Med anledning av vad som anförs i motionen vill utskotteterinra om att aktiebolag i den beskrivna situationen regelmässigt torde varaskyldiga atl inställa betalningarna redan enligt de allmänna reglerna iaktiebolagslagen och konkurslagen. Därtill kommer atl del redan finns ettallmänt ombud som har att bevaka det allmännas intressen i uppbördsfrågor avdetta slag, och det får förutsättas alt denne inleder processer om straffansvaroch betalningsansvar endast om detta kan anses motiverat. Bestämmelsernainnehåller f. ö. uttryckliga regler om atl betalningsskyldigheten får jämkaseller efterges om särskilda skäl föreligger och att straff inte skall utgå iringa fall. Det bör också framhållas att länsstyrelserna regelmässigt medverkarakti"t på olika sätt i samband med försök att restaurera företag somkommit på obestånd och atl man i sådana fall t. ex. har möjlighet atl lämnaanstånd med indrivningsåtgärderna eller att ingå ackordsuppgörelser i fråga omskatteskulderna. Med hänvisning till det anförda finner utskottet attyrkandet i molionen i viss utsträckning redan är tillgodosett. I den mån såinte är fallet avstyrker utskottet motionen. SkU1983/84:18 20 () och HansPettersson i (s) begär i motion 1982/83:224 en översyn avanslåndsreglerna i uppbördslagen i syfte att förenkla reglerna och att utökamöjligheterna till anstånd i samband med besvär över laxeringen. Motionärerna reagerar bl. a. mot att besvär övertaxeringen och anståndsfrågorna prövas av olika myndigheter, dvs. länsrätternaoch kammarrätterna respektive de lokala skattemyndigheterna ellerlänsstyrelserna. Med anledning härav vill utskottet erinra om althandläggningen av anståndsärendena förbättrats så att de lokalaskattemyndigheterna i de många enkla fallen kan meddela anstånd utan att förstinhämta yttrande från laxeringsin-tendenten. Endast i tveksamma fall skall denlokala skattemyndigheten begära etl sådant yllrande. Taxeringsinlendenlen skalldå kunna begränsa sig till att redovisa sin uppfallning i självaanslåndsfrågan. Såvitt utskottet kan bedöma innebär den nya ordningen althandläggningen av dessa ärenden förenklats så långt som möjligt. Utskottet villockså framhålla, atl det inle finns något som hindrar alt den skallskyldigeanför besvär över laxeringen och begär anstånd i en och sammaskrivelse, och all det i princip saknar betydelse om skrivelsen ges in tilllänsrätten eller lill den lokala skaltemyndigheten. Enligt utskottets uppfattning är de lokalaskattemyndigheternas möjligheter att medge anstånd i allmänhet tillräckliga.Som motionärerna konslalerar får dessa myndigheter emellertid medge anståndendasl under förutsättning alt det finns skäl all anta alt taxeringarna kommeratt sättas ned eller om den skattskyldiges skatlebelalningsförmåga blivitnedsatt på grund av vissa särskilda förhållanden, och utskottet kan instämma iatt viss kritik kan riktas mot all taxeringsintendentens uppfattningfortfarande är vägledande om laxeringsfrågan är tvistig. Ulskoltet vill intebestrida att del i speciella fall kan finnas fog för anstånd även omtaxeringsintendenten avstyrker besvären. Länsstyrelserna har dock möjlighet attmedge anstånd, t. ex. om del skulle medföra betydande skadeverkningar eller avannat skäl framstå som obilligt alt utkräva skatten innan besvärsfråganavgjorts. Ulskoltet förutsätter atl regeringen uppmärksammar denna fråga och avslyrkermotionen i den mån den inle är tillgodosedd. () och ElverJonsson (fp) begär i molion 1982/83:283 en översyn av reglerna omkällskalieavdrag vid ulbelalning av sjukpenning från försäkringskassorna isyfte att undvika de problem i form av kvarskalt som kan uppstå i samband medsjukdom. Om någon vid sjukdom har inkomst både från sin ordinariearbetsgivare och från kan preliminärskalten komma att bli förlåg, trots att även skall göra avdrag för sådan skall. Deltaproblem har - som framgår av motionen - uppmärksammats av såvälriksskatteverket som utan att dessa myndigheter funnitnågon annan SkU1983/84:18 21 lösning på problemet än att den skaitskyldige själv begärett förhöjt skatteavdrag. Utskottet utgick vid sin prövning av denna frågaförra årel (SkU 1982/83:11) från att önskemålet om förbättringar i detlaavseende skulle komma atl tillgodoses i de förnyade överväganden som då pågickinom om en s. k. E-skatl, dvs. har numera lagt fram ett nytt förslag i dennafråga. Mot denna bakgrund finner utskotlet - i avvaktan på kommandeställningstaganden till förslagel - inte skäl alt tillstyrka molionen. En annan fråga rörandekällskatleavdraget tasuppi motion 1982/83:876 av Hans Nyhage (m). Motionärenkonslalerar att det blivit vanligt att de lokala skattemyndigheterna meddelarsärskilda beslut om förhöjt avdrag för preliminär A-skatt för skattskyldiga medsidoinkomster. Enligl motionärens uppfattning bör den som har sidoinkomst iform av bankränta som förfaller först efter beskattningsårets utgång själv fåavgöra om förhöjt skatteavdrag skall göras eller ej. Enligt utskottels uppfattning bör preliminärskatten iprincip bringas i så nära överensstämmelse med den slutliga slutliga skattensom möjligt. Utskottet har visserligen förståelse för önskemålet atl skattenockså bör erläggas successivt i samband med att inkomsterna inflyter underårel. Denna fråga torde emellertid i allmänhet sakna väsentlig betydelse ifråga om inkomster som inflyter regelbundet lill år. Utskottet villockså framhålla atl reglerna bör vara så enkla som möjligl. Den förhöjning avskatteavdragen som bör aktualiseras för dem som har ej oväsentliga bankräntorm. m. bör därför enligl utskottets uppfattning fördelas lika över årel, oavsettnär räntorna förfaller fill betalning. I sammanhanget kan framhållas atl deltaockså är en genomgående princip för den som själv erlägger preliminär B-skatt,en skatt som utgår med sex lika delar under uppbördsåret oavsett när under åretinkomsterna inflyter. Utskottet avstyrker således motionen. Hans Nyhage (m) konstaterar imotion 1982/83:1189 att kvarskatteavgiften i vissa fall kan nedsättas till ,nämligen om kvarskatten beror på förhållanden över vilka den skaitskyldige intekunnat råda. Enligl motionärens uppfattning bör avgiften i sådana fallundanröjas helt, eftersom en straffavgift då över huvud tagel inte kan ansesmotiverad. Atl kvarskatleavgift under alla förhållanden skall utgåmed beror på de kreditaspekler som lagts till grund för denna avgift.Avgiften utgår i dessa fall för den kredit som kvarskatten innefattar.Procentsatsen har beräknats för av och under hänsynstagande lillatt den - i motsats till vanlig ränta - inte är avdragsgill vid beskallningen. Medhänvisning till det anförda avstyrker utskottet motionen. SkU1983/84:18 22 1. beträffandebeloppsgränsen för laxeringsnämndsordförandens beslutanderätt attriksdagen avslår motion 1983/84:252 och bifaller proposition 198.3/84:58 idenna del, 2. beträffandevissa räntefrågor attriksdagen avslår motion 1983/84:226 och bifaller propositionen i denna del, 3. beträffandelagförslagen i propositionen attriksdagen med anledning av vad utskollel anfört och hemställt antar de vidpropositionen fogade förslagen till 1. lag om ändringi taxeringslagen (1956:623), 2. lag om ändringi uppbördslagen (1953:272), 3. lag om ändringi lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 4. lag om ändringi lagen (1958:295) om sjömansskatt, 5. lag om ändringi lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligl lagen (1981:691) omsocialavgifter, 6. lag om ändring i tullagen (1973:670), 4. beträffande övriga frågor attriksdagen avslår följande motioner: a) 1982/83:159, b) 1982/83:224, c) 1982/83:283, d) 1982/83:876, e) 1982/83:1189. Närvarande: (), ().Stig Josefson (c), (). (), (),(), (), (), (),(), (), (), () ochGöran Riegnell (m). * Ej närvarande vid justeringen. SkU1983/84:18 23 , , och (alla m) anser dels att den del av utskollelsyttrande som på s. 18 börjar med 'Enligt utskotlels" och slutar med'motion 226' borl ha följande lydelse: Utskottet instämmer i denna uppfattning och tillstyrkeralltså yrkandet om avslag på propositionen i vad avser höjning av räntesatsenför respiträntor m. m. dels att utskottet i mom. 2 och 3 i motsvarande del borthemställa atl med bifall tillmotion 1982/83:226 och avslag på propositionen i motsvarande del antar de vidpropositionen fogade lagförslagen med den ändringen atl orden "med tilläggav tre precentenheter" och "Ränta skall dock beräknas utan tillägg avdär angivna procentenheter" utgår. minab/gotab 1983 77350