bet · G701KU12 · 1983-12-31 00:00:00 — betänkande 1983/84:12 1 detta betänkande behandlasföljande frågor som tagits upp i de angivna motionerna. Medlemskapsreglernai - motion 1982/83:1146 av m. fl. (fp), 2. religionsfrihetsfrågori samband med folkbokföringen - motion 1981/ 82:880 av och (båda fp), 3. den kyrkligastrukturen - motion 1982/83:1630 av m. fl. (c), 4. biskopsvalbarhet till kyrkomötet - motion 1982/83:1142 av (), 5. förfarandet vidutnämning av biskop - motion 1982/83:1143 av (), 6. officiant vidborgerlig begravning - motion 1982/83:1684 av och (båda s). Utskottet har avstyrkt samtligamotioner. Reservationer har lämnats beträffande motionerna under punkterna 1(fp) och 3 (c). Särskilda yttranden föreligger beträffande motionerna underpunkterna 1 (vpk), 2 (fp), 3 (m) och 6 (vpk). I motion 1982/83:1146 av m. fl. (fp)hemställs 1. att riksdagenhos regeringen hemställer att riksdag och kyrkomöte föreläggs förslag till ensådan ändring av religionsfrihetslagens bestämmelser om medlemskap i att full harmoni uppnås mellan dessa bestämmelser och regeringsformens 2kap. 2. att riksdagenbeslutar upphäva övergångsbestämmelserna till regeringsformen, punkt 9.3. Enligt motionen kan det inte anses tillfredsställande att1974 års regeringsform fortfarande innehåller övergångsbestämmelser sominnebär att de nya principer på vilka regeringsformen vilar inte slår igenomfullt ut. Vid grundlagsreformen gällde frågan om särskilda övergångsreglerformerna för lagstiftningen. gäller det de grundläggande fri- ochrättigheterna. Full harmoni mellan dessa och kyrkans medlemskapsregler kanenligt motionen 1 1983/84. KU1983/84:12 2 inte anses föreligga förrän religionsfrihetslagen ändratspå så sätt att inträde i kyrkan skall ske efter viljeyttring. Formen för dennaviljeyttring är enligt motionärerna inte statens uppgift att besluta om. Dettafär anses vara en angelägenhet för att själv avgöra. Menprincipen om viljeyttring - egen eller vårdnadshavarens - måste från statenssida hävdas för att undanröja nuvarande motsättning mellan svenska kyrkansmedlemskapsregler och konstitutionens fri- och rättighetsförklaring. Motionärerna hemställer att religionsfrihetslagen ochregeringsformen ändras i enlighet med vad som anförts i motionen. Gällande rätt, m. m. Enligt 7 § första stycketreligionsfrihetslagen (1951:680) inträder barn vid födelsen i ombåda föräldrarna eller en av dem tillhör kyrkan. Barn utom äktenskapet inträderenligt 8 8 vid födelsen i om modern tillhör . Barnsom inte redan vid födelsen inträtt i kyrkan enligt 8 8 kan under vissaförutsättningar erhålla automatiskt medlemskap om föräldrarna ingår äktenskapmed varandra. Vidare förvärvas automatiskt medlemskap av evangelisk-luthersktrosbekännare som förvärvar svenskt medborgarskap (9 8). Inträde i kyrkan kan iövrigt vinnas efter ansökan (10 8). Det automatiska medlemskapet enligt 7 och 8 88 kan i defall en av föräldrarna inte tillhör kyrkan undvikas enligt ett särskiltanmälningsförfarande från födelsen (7 8) resp. från tidpunktenför föräldrarnas giftermål (8 §). En möjlighet finns också för sådantrosbekännare som annars erhåller automatiskt medlemskap enligt 9 8 att anmälaatt han inte vill inträda i kyrkan. Regler om utträde ur finns i 11 och 12 88religionsfrihetslagen. Enligt dessa bestämmelser skall den som inte längrevill tillhöra kyrkan göra en anmälan om utträde hos pastor i den församling därhan är kyrkobokförd. Anmälan skall göras personligen eller också i egenhändigtundertecknad, av två personer bevittnad handling. För den som står under annanvårdnad och som inte har fyllt görs anmälan av vårdnadshavaren.Beträffande barn som fyllt förutsätts barnets samtycke. Bestämmelserna i regeringsformen (RF) om s. k. negativreligionsfrihet erhöll sin nuvarande utformning genom grundlagsreform.Den negativa religionsfriheten kom därvid att utformas som ett skydd för denenskilde gentemot det allmänna mot tvång att tillhöra trossamfund (2 kap. 2 8RF). infördes i RF en övergångsbestämmelse enligt vilkenbestämmelserna om medlemskap i skulle gälla ulan hinder av 2kap. 2 8 RF i dess nya lydelse. Initiativet till den nämnda övergångsbestämmelsentogs av fri- och rättighetsutredning med hänsyn till att reglerna ommedlemskap i enligt utredningen fick anses stå i strid med dennya 2 kap. 2 8 RF. Kyrkotillhörigheten (medlemskapet) diskuterades i deöverväganden i stat-kyrka-frågan som har redovisats i betänkandet Stat-kyrka.Ändrade KU1983/84:12 3 relationer mellan staten och (SOU 1978:1).Med hänvisning till vad de kyrkliga företrädarna i stat-kyrka-överläggningarnaanfört i denna fråga uttalades i betänkandet följande: Regler om kyrkotillhörighet ärenligt gruppens mening erforderliga, men deras uppgift är inskränkt till attbestämma den krets av personer som på grund av sin anknytning till kyrkansverksamhet kan förpliktas att erlägga avgift, anförtros rösträtt i kyrkligafrågor och erhålla uppdrag i kyrkans beslutande och förvaltande organ. I del alldeles övervägande antalet evangelisk-lutherskakyrkor är medlemskapet nära knutet till dopet. Från åtskilliga hål! yrkadesockså under förarbetena till religionsfrihetslagen att dopet skulle betecknassom den normala eller rent av obligatoriska inträdesformen. En annan ståndpunktsegrade emellertid. Följden blev att barn i princip följer sina föräldrar ifråga om kyrkotillhörigheten. Inträdesformen för vuxna personer är normalt ettanmälningsförfarande. Religionsfrihetslagens regler innebär att barn, varsföräldrar tillhör , anses ha inträtt vid födelsen om inteföräldrarna anmäler att barnet ej skall tillhöra kyrkan. Regeringsformensnyligen kompletterade regler om religionsfrihet har ansetts medföra att dessastadganden numera ej står i överensstämmelse med grundlagen, varför i ensärskild övergångsregel meddelats att bestämmelserna om inträde i gäller oavsett den nya grundlagsbestämmelsen. I samband med en relationsändring är det av stor vikt attsvenska kyrkan är och uppfattas som densamma före och efter övergången. Dettabör markeras bl. a. genom att alla som tillhör kyrkan vid övergångstidpunktenkvarstår som medlemmar. För tiden därefter måste däremot övervägas, vilkaregler om inträde och utträde som är lämpliga. Enligt gruppens mening är delönskvärt att större vikt än tidigare läggs vid dopet, och inträdesreglerna börinte utformas så att man riskerar konflikter med regeringsformens värderingar. Gruppen föreslår att inträde i kyrkan skall ske efterviljeyttring, antingen genom begäran om dop eller- när det gäller barn till densom tillhör kyrkan -genom anmälan av vårdnadshavaren. Dop behöver i sistnämndafall icke äga rum . Sådant medlemskap upphör dock om det inte följsav dop innan barnet uppnått vuxen ålder. Den som redan är döpt upptas i kyrkanefter anmälan, som i vissa fall liksom nu skall kompletteras med undervisning isvenska kyrkans lära. Gruppen föreslår, att gällande regler om utträde i alltväsentligt bibehålls oförändrade. Inom gruppen har enighet rått om att medlemskapet isvenska kyrkan bör vara det primära. Den som tillhör kyrkan föreslås därmedautomatiskt tillhöra det stift och den församling, inom vilka han är bosatt.Ansvaret för utom riket bedriven verksamhet skall ligga hos Styrelsen försvenska kyrkan i utlandet. I viss utsträckning kan församlingstillhörigheten fåmotsvarigheter även där. Den ändrade relation mellan statenoch kyrkan som förordades av deltagarna i stat-kyrka-överläggningarnaföranledde även förslag om att de bestämmelser i religionsfrihetslagen somreglerade medlemskapet i skulle upphävas och i stället bestämmasgenom inomkyrkliga stadgar. Eftersom medlemskapet enligt den gällande ordningenvilade på lagstiftning 1* 1983/84. KU1983/84:12 4 förutsattes att staten skulle medverka till enlagstiftning av innebörd att den som tillhörde förerelationsändringen även därefter skulle anses tillhöra kyrkan. En sådan regelhade enligt deltagarna sin naturliga plats i punkt 3 övergångsbestämmelsernatill regeringsformen. borde giltigheten av nämnda bestämmelse i de.ssgällande lydelse tidsbegränsas så att den endast skulle gälla fram tillrelationsändringen. Vid övergångs-fidpunkten borde också religionsfrihetslagensregler om medlemskap i upphöra att gälla. Därmed skulle fullt utgenomföras den grundlagsfästa ordning enligt vilken varje medborgare gentemotdet allmänna är skyddad mot tvång att tillhöra trossamfund. De förslag som lades fram i SOU 1978:1 avvisades av enmajoritet av kyrkomöte. Efter kyrkomötets behandling av stat-kyrka-frågan förekomöverläggningar mellan de politiska partierna angående stat-kyrka-frågansfortsatta handläggning. Vid dessa erfor den dåvarande regeringen atl enmajoritet i kunde antas ställa sig avvisande till vissa reformer inomramen för statskyrkosystemet, som en av kyrkomöte tillsatt särskildutredningsnämnd lagt fram förslag om. Enligt vad regeringen uttalade i enefter överläggningarna utfärdad kommuniké skulle stat-kyrka-frågan handläggasvidare i syfte att vinna den bredare enighet i frågan som regeringen ansågönskvärd. I de direktiv som därefter beslutades årskyrkomöteskommitté togs, med anledning av vad som förevarit vid överläggningenmellan de politiska partierna, inte upp principfrågan om förhållandet mellanstaten och . De frågor som kommittén fick i uppdrag att behandlagällde främst kyrkomötets medverkan vid stiftande av kyrkolag och vissa krav påreformer i fråga om kyrkomötets befogenheter och sammansättning. Som ettresultat av kommitténs arbete gjordes fr. o. m. enrevidering av varigenom formerna för kyrkolagstiftninganpassades till RF:s huvudprinciper om normgivning (KU 1981/82:36 och1982/83:1). På initiativ av kyrkomöte utreds f. n. inomkyrkan frågan om vilka regler som bör gälla för medlemskapet. 1 samband med attdetta initiativ togs betonade kyrkolagsutskottet i sitt betänkande (LU 1983:22)att det var av vikt att en sådan utredning skulle vara förutsättningslös ochallsidig. Vidare uttalade kyrkolagsutskottet följande: Kyrkotillhörighetsfrågan har flerasidor, och en kommande utredning måste beakta dem alla. En viktig sida är denteologiska bestämningen av kyrkotillhörighetsbegreppet och svenska kyrkansmedlemskapsregler som de är kyrkohistoriskt och kyrkorättsligt givna även setti ett kristet internationellt och ekumeniskt perspektiv. Det skall erinras omatt de kyrkliga företrädarna i stat-kyrka-överläggningarna, trots attönskemålen om dopet som medlemsgrund var mycket klart markerat iarbetsinriktning-en, likväl kände betänkligheter mot att göra sakramentet tillett formellt villkor för kyrkotillhörighet, eftersom det stred mot sakramentetskaraktär KU 1983/84:12 5 De föreslog inte. heller något renodlat dopmedlemskap. 2Religionsfrihetsfrågor i samband med folkbokföringen I motion 1981/82:880 av och (båda fp) hemställs att hos regeringen hemställer omtillämpningsföreskrifter till folkbokföringsförordningen i religionsfrihetensintresse och enligt de önskemål som redovisats i denna motion. Enligtmotionen förekommer vid den praktiska tillämpningen av gällandefolkbokföringsförordning sådant som är stötande från religionsfrihetssynpunkt.Detta hänger ofta samman med det principiellt felaktiga att ett avtrossamfunden, , har hand om folkbokföringen. En bidragandeorsak till berättigade klagomål kan ibland vara att olika noteringar, somsvenska kyrkan anser nödvändiga för sin egen medlemsregistrering, skerparallellt med och blandat med anteckningar som gäller alla medborgare. Imotionen tas upp två fall i vilka problemen enligt motionärernas mening skullekunna lösas genom förtydligande tillämpningsföreskrifter till folkbokföringsförordningen. Detena fallet gäller pastors informationsskyldighet beträffande anteckning ivisst fall i födelse- och dopbok. Enligt 7 8 religionsfrihetslagen (1951:680)skall barn som föds antecknas som medlem av om båda eller en avföräldrarna tillhör denna kyrka, såvida ej föräldrarna efterbarnets födelse anmäler att barnet inte skall tillhöra . Enligtmotionen finns i ett växande antal äktenskap där bara en av föräldrarnatillhör och den andra är medlem t. ex. av romersk-katolskakyrkan; Inte så sällan låter man i ett sådant äktenskap döpa sitt barn ikatolska kyrkan. De föräldrar som så gör räknar i regel, menar motionärerna,med att de därigenom outtalat gett besked om vilken kyrka de anser att barnetskall tillhöra. får anmälan om dop som förrättats i katolska kyrkan skallanteckning göras om s. k. "dop i annan ordning" i födelse- ochdopboken. Om föräldrarna inte uttryckligen och inom föreskriven tid anmäler attbarnet inte skall tillhöra blir det automatiskt antecknat sommedlem. Motionärerna förklarar sig instämma med dem inom katolska kyrkan somprotesterar mot ett sådant resultat vid tillämpning av svenska kyrkansmedlemskapsregler i samband med folkbokföringen. Enhgt motionen bör, när baraen av föråldrarna är medlem i , vederbörande pastor i samband medanteckning om dop informera om medlemskapsreglerna i och förvissasig om huruvida barnet skall antecknas som medlem i eller ej. Detandra fallet som tas upp i motionen gäller frågan om när anteckning om"dop i annan ordning" skall ske i födelse- och dopboken. Rättelse:S. 15, hemställan 1. Dubblering av en rad är rättad KU 1983/84:12 6 Enligt motionen har det vid flera fillfällenförekommit att medlemmar i trossamfundet har anmält dop tillfolkbokföringsmyndigheten, dvs. pastorsämbetet i hemorten, men av vederbörandepastor fått meddelande om att man inte ansett sig kunna införa dopet i födelse-och dopboken. I ett av motionärerna känt fall har pastor därvid hänvisat tillatt biskopsmötet vid sitt sammanträde uttalat att dopförrättat av inte kan anses vara ett kristet dop ur synpunkt. Domkapitletuttalade i ärendet bl. a. att dop antecknades i folkbokföringshandlingarnaantingen som "dop i ordning" eller som "dop iannan ordning". Att anteckning om dop över huvud taget gjordes var ettrent kyrkligt intresse och berodde på att det för kyrkan i flera sammanhang varväsentligt att veta huruvida en person blivit döpt eller ej. Domkapitletframhöll vidare att en förutsättning för anteckning om "dop i annanordning" måste vara att det verkligen är fråga om ett dop som skett inomett kristet samfund och i den form, som enligt samstämmig uppfattningskall iakttas vid dopet, dvs. att dopet skett i vatten och i den treenigeGudens namn. Sammanfattningsviskonstaterar motionärerna att anteckningen om dop i folkbokföringssammanhang avsvenska kyrkan anses vara "ett rent kyrkligt intresse" och att pastori i egenskap av folkbokföringsmyndighet anses ha rätt attbedöma om de av trossamfund uppsatta kriterierna för dop äruppfyllda. Här synes enligt motionärernas uppfattning föreligga en uppenbarsammanblandning av de båda funktioner som pastorsämbetena i haratt ansvara för. Motionärernaföreslår att anteckningen om "dop i annan ordning" i födelse- ochdopboken skall kompletteras med en marginalanteckning om i vilket samfund dopetägt rum. Gällandeordning, m. m. Under beredningen av detta ärende har inhämtatsupplysningar från avdelningen för folkbokföring inom ().Dessa upplysningar redovisas i det följande. Beträffandeden fråga som först tas upp i motionen saknas särskilda bestämmelser somålägger folkbokföringsmyndigheten att informera om medlemskapsreglerna isvenska kyrkan. Enligt vad RSV upplyst torde dock ändå sådan information iregel lämnas av pastorsämbetena. Informationen lämnas när anmälan om att dop sketti annat samfund inkommer till pastorsämbetet. I de fall anmälan att ett barninte skall tillhöra kan ske från barnets födelseanses barnet inte ha inträtt i (7§ religionsfrihetslagen).Efter utgången av nämnda tid blir barnet automatiskt medlem i kyrkan om anmälaninte skett. Utträde ur kyrkan måste då ske med tillämpning avutträdesbestämmelserna KU1983/84:12 7 i 11 och 12 §8 religionsfrihetslagen. Enligt dessa bestämmelserskall den som inte längre vill tillhöra kyrkan göra en anmälan om utträde hospastor i den församling där han är kyrkobokförd. Anmälan skall göraspersonligen eller också enskilt i egenhändigt undertecknad, av två personerbevittnad handling. För den som står under annans vårdnad och som inte harfyllt görs anmälan av vårdnadshavaren. Beträffande barn som fyllt 15 årförutsätts barnets samtycke. Informafion om religiösa förhållanden lämnas enligt RSVäven i den information som invandrade utlänningar får. I denna information sägsbl. a. att om någon av föräldrarna tillhör blir barnenautomatiskt inskrivna som medlemmar om inte annat begärs. Det upplyses även omatt den som vill kan begära utträde ur . Vad gäller den andra frågan som motionärerna väckt har RSVupplyst att det i särskilda anvisningar om förandet av födelse- och dopbokfinns föreskrifter om hur anteckning om dop i annan ordning skall ske. Uppgiftom dopförrättare införs här både om dopet förrättats i ordningeller i annan ordning. Har dop skett i annan ordning än svenska kyrkansantecknas även samfundets namn. I reglerna till förandet av församlingslig-gare(personakt) och församlingsbok är likaså föreskrivet att vid anteckning av dopi annan ordning också skall föras in behövliga närmare upplysningar om t. ex. ivilket samfund ett dop ägt rum. Dop i annan ordning antecknas endast om uppgiftinkommer därom och kräver således ett initiativ från samfundet i fråga ellerfrån de berörda personerna själva. Från RSV:s sida har påpekats med anledning av motionen attde utfyllande föreskrifter som RSV har meddelat utöver vadfolkbokföringskungörelsen innehåller motsvarar föreskrifter som varintagna i kyrkobokföringskungörelsen (1946:801). Eftersom anteckningarnaendast har betydelse för den kyrkliga verksamheten är det enligt RSV naturligtatt sådana föreskrifter utfärdas efter samråd med dem som skall föra ochanvända uppgifterna. Anvisningar på området förutsätter sålunda från RSV:s sidanormalt att kyrkobokföringsinspektörerna har tillfrågats. I betänkandet Folkbokföringensframtida organisation (SOU 1981:101) har folkbokföringskommitté lagtfram förslag om ett ändrat huvudmannaskap för folkbokföringen. förslag har interemissbehandlats. Däremot tillkallades en ny utredning för attutreda frågan om en förbättrad folkbokföring m. m. I den nya utredningensdirektiv (Dir. 1983:28) anförs beträffande frågan om huvudmannaskapet följande: Frågan om kontrollen avfolkbokföringen har ett nära samband med frågan om huvudmannaskapet förfolkbokföringen. folkbokföringskommitté har avlämnat ett betänkande(SOU 1981:101) Folkbokföringens KU1983/84:12 8 Som utgångspunkt förfolkbokföringskommitténs arbete har enligt direkfiven gällt attbefolkningsregistreringen i princip är en statlig uppgift och att detborgerliga samhällets organ skall svara för verksamheten som helhet. Kommitténhar funnit att de borgerliga samhällsorgan som bäst lämpar sig för att svaraför folkbokföringen är de allmänna försäkringskassorna och de lokalaskattemyndigheterna. I valet mellan dessa föreslår kommittén de allmännaförsäkringskassorna. ordförande anför i ett särskiltyttrande att enligt hans uppfattning flera skäl talar till förmån för de lokalaskattemyndigheterna i valet av folkbokföringsorgan. Eftersom avvägningenväsentligen är av politisk art har han emellertid inte velat motsätta sig denlösning som de båda parlamentarikerna i kommittén har enats om. En av de senareanser i ett särskilt yttrande att ett oförändrat huvudmannaskap förfolkbokföringen skulle ha varit att föredra om folkbokföringskommitténsdirektiv gett utrymme för ett sådant ställningstagande. Det övervägande antalet av folkbokföringskommitténssakkunniga och experter förordar i särskilda yttranden de lokalaskattemyndigheterna som folkbokföringsmyndighet framför de allmännaförsäkringskassorna. Organisafionsfrågan har betydelse för de materiellafolkbokföringsreglerna, särskilt för utformningen av system och rutiner för enkorrekt flyttningskontroll. Detta bör dock inte hindra att den här aktuellaöversynen av folkbokföringsreglerna görs i avvaktan på ett slutligtställningstagande till folkbokföringskommitténs förslag om huvudmannaskapet. 3 Den kyrkliga strukturen I mofion 1982/83:1630 av ThorbjörnFälldin m.fl. (c) hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts beträffande inriktningen av den kyrkligastrukturen. Motionärerna framhåller att ett utmärkande drag för densvenska kyrkan är den betydelse församlingarna allfid tillmätts. Samhällsutvecklingenhar emellertid lett till förändringar för församlingarna. a. harbefolkningsunderlaget minskat i åtskilliga församlingar och svårigheter haruppstått när det , gäller att orka med de allt tyngre kyrkliga kostnaderna. Vidåtskilliga tillfällen har man fört fram krav på en strukturförändring inom denkyrkliga organisationen för att råda bot på de svårigheter som uppstått. Någonsådan har emellertid inte skett. Motionärerna uttalar förståelse för att enöversyn görs beträffande församlingarnas förändrade situation. Motionärerna seremellerfid med oro på den inriktning som direktiven till den kyrkopolitiskautredningen fått (Dir. 1982:95) och anser att det inte kan godtas attförsamlingar eller ekonomiska samfälligheter läggs samman tvångsvis. 1 ställetbör man.enligt motionen söka sig fram på frivilliga vägar och vara rädd om denlokala organisation som finns inom kyrkan. I motionen tas vidare upp frågan om det inomkyrkligaskatteutjämningssystemet. Motionärerna anför att det nya systemet som trätt ikraft fr. o. m. har som utgångspunkt att kyrkan via kyrkofonden skall behålla KU1983/84:12 9 nuvarande statsbidrag och att, om bidraget skulle fallabort, detta skulle medföra en höjning av den allmänna kyrkoavgiften.Motionärerna framhåller att den i årets budgetproposition föreslagnasänkningen av statsbidraget till kyrkofonden med 44 milj. kr. kommer attytterligare öka påfrestningarna på församlingarna och att det framstår som onödigtoch okänsligt att ändra förutsättningarna för den beslutade reformen, innan manhaft möjlighet att pröva den i praktiken. De bidrag staten f. n. ger tillkyrkofonden bör utvecklas på samma sätt som de bidrag staten ger till de friatrossamfunden. Pågående utredning m. m. Önskemål om en utredning av struktur på lokalplanet har uttryckts av såväl kyrkomötet somriksdagen. Således kan nämnas att allmänna kyrkomöte (Skr 1982:8, KLU1982:7, kskr 1982:11) i ett yttrande över regeringens proposition omkyrkofonden och ekonomisk utjämning inom (prop. 1981/82:158)anhöll om en skyndsam utredning av de kyrkliga strukturfrågorna påförsamlingsplanet. I likhet med vad ett stort antal remissinstanser hadeframhållit i yttranden över kyrkofondsutredningens betänkanden (SOU1981:88-89) ansåg kyrkomötet att en strukturreform med sikte pä merabärkraftiga enheter var ofrånkomlig. I kyrkomötets yttrande (1 TU 1982:4 Rskr1982:7) över begravningsutredning-ens betänkande (SOU 1981:36)Begravningsverksamheten pekade kyrkomötet på nödvändigheten av att skapastörre lokala enheter för att befrämja planering och resursutnyttjande.Kyrkomötet uttalade att det behövs en grundlig utredning av de kyrkligakommunernas ekonomiska strukturer med sikte på ett längre perspekfiv. I anslutning till behandling av den tidigarenämnda propositionen (1981/82:158) väcktes en socialdemokrafisk mofion(1981/82:2457) i vilken hemställdes om avslag pä propositionen. a. att kyrkans lokala organisation borde bli föremål för en allmänstrukturreform med inriktning på större och ekonomiskt bärkraftiga enheter.Riksdagen avslog motionen i enlighet med vad hadehemställt (KU 1981/82:28). I en reservafion till utskottets utlåtande krävde desocialdemokratiska ledamöterna att man i det fortsatta utredningsarbetet skullegenomföra en analys av de kyrkokommunala kostnaderna och av det föreslagnautjämningssystemets förhållande till strukturfrågor pålokalplanet. Vid behandlingen av propositionen (1982/83:19) om ny lagom församlingar och kyrkliga samfälligheter m. m. och i anledning därav väcktamotioner har gett regeringen till känna vad konstitutionsutskottetanfört i vissa delfrågor (KU 1982/83:8, rskr 1982/83:30). Med anledning avmotioner (mot.