bet · G701FöU14 · 1983-12-31 00:00:00 — I motion 1983/84:970 av KerstinEkman m. fl. (fp) yrkas att hos regeringen begär en översyn avvapenfrilagen i enlighet med vad i motionen anförs. Motionärerna anser att brister i det nuvarande förfarandetför prövning av ansökningar om vapenfri tjänst gör att unga män sätts ifängelse därför att de vägrar fullgöra värnplikten. Med hänvisning bl. a. till att antalet bifallnaansökningar har minskat föreslår motionärerna att prövningsförfarandetavskaffas. 1 stället bör man enligt deras mening ha ett system som bygger påden sökandes egen förklaring. beslutade orn engenomgripande förändring av vapenfrilagen (prop. 1977/78:159, FöU 28, rskr371). a. vidgades möjligheterna att placera de vapenfria till utbildningoch tjänstgöring. Med den nya lagstiftningen följde också en förenkling avprövningsförfarandet. Under föregående tog ställning tillmotion 1981/ 82:1727 (fp) om översyn av vapenfrilagen. Motionen gällde bl. a.prövningsförfarandet och innehöll förslag om ett nytt system som skulle byggapå den sökandes skriftliga förklaring. I betänkande FöU 1982/83:3 anförde utskottet: Det nuvarande prövningsförfarandetgodtogs av under stor enighet. Förfarandet förenklades dåenligt utskottets mening (FöU 1977/78:28 s. 22) "så långt detta är möjligtutan att man avstår från ett underlag för vapenfrinämndens prövning".Utskottet vidhåller denna uppfattning. Sådana ändringar som motionärernaföreslår bör inte genomföras. Motionen bör avslås i denna del. På förslag av utskottet avslogriksdagen motion 1981/ 82:1727. Det system för ansökan ochprövning som hade föreslagits i den motionen återkom som förslag i motion1982/83:1792 (fp). Även den avslogs (). Samma förslag återkommer imotion 1983/84:970. 1 1983/84. ;FöUl98:?/84;l'} 2 Andelen ansökningar om vapenfritjänst som avslås .avvapenfrinämnden framgår av följande tabell. , 332,. ; 19,1" Ett antal värnpliktiga som fåttavslag av våpenfrinämnden anför besvär hos regeringen. Av dessa har regeringen bifallit mellan 7 och 15 besvär. Nettoäntalef avslagna ansökningar (NAA) och det antal av dessa som leder till värnpliktsvägran (AVV) framgår av följande tabell. År NAA AVV Värnpliktsvägran i % av NAA 29.1 23,7 16,9 10,5 Utskottet påminner om atttotalförsvaret är en angelägenhet för hela svenska folket. Det bygger påmedborgarnas personliga insatser, som för vapenföra manliga medborgare grundaspå allmän värnplikt. Vapenfrilagstiftningen är en undantagslagstifining somsyftar till att värnpliktiga under vissa förutsättningar skall kunna medges attdelta i totalförsvaret utan att tjänstgöra inom försvärsmakteii. Värnpliktigäger enligt 1 § vapenfrilagen få tillstånd att fullgöra vapenfri tjänst istället för värnpliktstjänstgöring, "om det kan antagas att bruk av;vape.n mot: annan är så oförenligt med den värnpliktiges allvarliga personligaövertygelse att han icke kommer att fullgöra värnplikten". prövningsförfarande innebär att den somsöker vapenfri tjänst blir kallad till ett samtal med en utredare som nämndenhar utsett. Vid satntalet får den sökande redogöra för sina motiv för ansökningen,sin syn på och dess försvar, m. m. Den sökande har att senareskriftligen bekräfta sin inställning till vapenbruk och förklara att han ärberedd att fullgöra vapenfri tjänst. Han uppmanas att om möjligt inkomma medintyg från någon person som kan antas ha god kännedom om hans förhållanden. Utskottet har inhämtat att utredarens kommentar angåendeden sökande ofta innebär en bedömning av om ansökningen uppenbarligen uppfyller FöU1983/84:14 3 vapenfrilagens krav och därför bör bifallas. Om utredarenär osäker eller' anser att ansökningen uppenbarligen inte uppfyllervapenfrilagens krav så framgår det av kommentaren varför utredaren gjort dennabedömning. Den sökande får alltid möjlighet att yttra sig över utredningeninnan vapenfrinämnden prövar ett ärende där utredaren avstyrkt bifall.Utredarens' kommentar utgör då ett underlag för den sökande, som där kan seskälen för avstyrkan och bemöta dessa skäl. Motionärerna hävdar att utredarnaskommentarer kan ge upphov till subjektiva värderingar. De nämner att det ärnärmare 300 personer som på detta sätt under ett kort samtal skall bilda sig enuppfattning om huruvida den personliga övertygelsen ärtillräcklig för etttillstyrkande av ansökan. Beträffande nämndarbetet påpekar rnotionärerria attvapenfrinämnden sammanträder . Arbetet delas upp på de6 ordinarie ledamöterna och de 18 suppleanterna. Eftersom det blir en skiftandesammansättning på nämnden vid de olika besluten blir utgången av ett ärendesbehandling - hävdar motionärerna - beroende av vilken sammansättning nämndenhade vid det aktuella sammanträdet. Enligt motionärerna, måste den sökandeuppfatta detta som en rättsosäkerhet. Enligt uppgifter som utskottet har inhämtat frånvapenfrinämnden kan i ökningen av antalet avslag hänga samman med en viss förändring av sökandegruppens sammansättning. Ett tecken på detta uppges vara att det: blir alltmer vanligt med förtryckta ansökningsformulär till vapenfri tjänst,: där den sökande bara behöver fylla i nummer och namn samt underteckna. Det uppges att ordförandena i nämnden är eniga om att antalet.svårbedömda fall stadigt har ökat . Vidare påpekas att utredarkåren nu har minskats till ca 190 personer för att man därigenom skall få större stabilitet i utredningsfasen. Utskottet vidhåller sin uppfattning omprövningsförfarandet. Utredning arna behövs för att vapenfrinämnden - i enlighet med riksdagsbeslut - skall få ett underlag för sin prövning. Det förfarande som föreslås i den nu- aktuella motionen och i tidigare motioner innebär att prövningen skulle överlåtas på intygslämnare och på den sökande själv: Utskottet vill inte. tillstyrka en sådan ordning. Beträffande motionärernas påstående att vapenfrinämndenssammansättning vid det aktuella sammanträdet påverkar ett ärendes avgöranderäknar, utskottet med att det - på samma sätt som i en domstol finns utrymmeför skilda bedömningar av nämndens ledamöter, särskilt som åtskilliga fall ärsvårbedömda. förutsätter utskottet att nämndens prövning helt grundarsig på vapenfrilagen och att en fast praxis eftersträvas. Beträffande de statistiska uppgifter som har lämnats i detföregående konstaterar utskottet att det såväl antalsmässigt som procentuelltär allt färre prövningar enligt vapenfrilagen som efter avslagsbeslutresulterar- i värnpliktsvägran. Riksdagenbör inte begära en översyn av vapenfrilagen med den inriktning FöU1983/84:14 4 som föreslås i motion 970. Med hänvisning till det anfördahemställer utskottet attriksdagen avslår motion 1983/84:970. På försvarsutskottets vägnar PER Närvarande: Per (), (), ÅkeGustavsson (s), (), (), (), UllaEkelund (c), (), (), (), IngeCarlsson (s), (), (), () och KerstinEkman (fp). () anser attutskottets anförande och hemställan bort ha följande lydelse: Det svenska militära försvaret bygger på allmän värnplikt.Enligt 1§ värnpliktslagen (1941:967) är svensk man värnpliktig fr. o. m. detkalenderår under vilket han fyller t. o. m. det år under vilket hanfyller . Skyldigheten att fullgöra värnpliktstjänstgöring enligtvärnpliktslagen är emellertid inte undantagslös. har vi här ilandet en lagstiftning som medger att den som hyser samvetsbetänkligheter motsådan tjänstgöring i stället får fullgöra vapenfri tjänst. Enligt gällande lag(1966:413) om vapenfri tjänst kan värnpliktig få tillstånd att fullgöravapenfri tjänst i stället för värnpliktstjänstgöring "om det kan antagasatt bruk av vapen mot annan är så oförenligt med den värnpliktiges allvarligapersonliga övertygelse att han icke kommer att fullgöra värnplikten". Densom fått sådant tillstånd kallas vapenfri tjänstepliktig (1§). Vapenfri tjänstepliktig skall fullgöra tjänst i verksamhetsom är betydelsefull för samhället under beredskap och krig. De vapenfria ärdärmed en betydelsefull resurs för totalförsvaret. Vapenfri tjänstepliktig får inte åläggas att tjänstgörainom försvarsmakten om han inte har förklarat sig villig till detta (4§). Det nuvarande prövningsförfarandet godtogs av år1978 efter förslag i proposition 1977/78:159. Propositionen syftade till enbetydande liberalisering jämfört med vapenfriutredningens majoritetsförslag. I propositionen beskrevs det framtida systemet. Enligtdetta slopades utredningssanital av det slag som fanns tidigare. Ansökan omvapenfri tjänst skulle fortfarande vara skriftlig och innehålla de skäl somsökanden ville åberopa saml hans önskemål om slag av tjänstgöring. FöU1983/84:14 5 handlingar som den sökande önskade åbetopa skulle bifogasansökningen. När vapenfrinämliden fått in en sådan ansökan avsågs attden sökande skulle kallas till obligatoriskt samtal med en särskildutredningsman. Utredningsmannen borde därvid klargöra innebörden avvafenfrilagens förutsättningar för vapenfri tjänst. Den sökande borde vidare fåinformation om den vapenfria tjänsten sartit om konsekvenser av hansstiillningstagnnde. a. om tjänstgöringstidens längd odn skyldigheten attfullgöra verksamhet inom totalförsvaret. Genom samtalet borde också klargörashur lämplig och inrrcsserad den sökande är för olika alternativ av vapenfritjänsti Vidare borde den sökande ges möjlighet att redogöra för skälen till utthan inte vill bruka vapen. Efter detta samtal borde enligt propositionen den sökahdeges en viss obligatorisk betänketid. Om han efter betänketiden stod kvar vidsin uppfattning, borde han skriftligen bekräfta att bruk av vapen mot annanärså oförenligt med hans allvailiga personliga övertygelse att han inte skullekomina att fullgöra värnplikten. Han borde också bekräfta att han är Villig attfullgöra vapenfri tjänst ocli om möjligt förete intyg frårl person som kän antaha god kännedom om den sökandes förhållanden. Grundtanken i regeringsförslaget var att man skall"utgå från att ansökan är allvarligt menad. En sökande som på angivetsätt bekräftat sin ansökan bör därför beviljas vapenfri tjänst såvida intepåtagliga skäl talar mot detta." Propositionen nämnde två sådana skäl -att det är fråga om uppenbara massarisökningar och att det av omständigheternaklart frätngår att vad sökanden egentligen eftersträvar är anstånd medmilitärtjänstgöringen. Det i propositionen beskrivna prövningsförfarandet innebaratt den enskildes bevisbörda för styrkande av den övertygelse han nävdar"inte behöver vara tung". Ett prövningsförfarande enligt derinahiodell innebar att man tror på den enskilde och att huvudvikten läggs vid attge horiom information innan han slutligt bekräftar sin ansökan. efteråt kan konstateras att i verkligheten genomfördesinte déh modell som fanns beskriven i propositionen. Avvikelsen ligger i attutredningsman nen tillstyrker eller avstyrker den sökandes ansökan innan denöverlämnas till . Propositionen beskrev - med deord som återgivits ovan - hur infoi'mationén skulle gå till och vilken rollutredningsmannen skulle ha. Det var en detaljerad beskrivning nlen där fannsinte något om att utredningsnlannen skulle tillstyrka eller avstyrka. Genom attha k\ar detta rhoment från det gahila pfövningsförfarandét hade man i praktikeninte genomfört den liberalisering som var avsedd i propositionen. Visserligenhar praxis, i fråga om nämndens beslut, blivit liberalare efter den nya lagensinförande men prövningsförfarandet som såd'ant är fortfarande i stort sett detgamla och inte det som angais i propositionen. .Mot denna bakgrund måste slutsatsen bli att intentionerna bakoni FöU1983/84:14 6 beslut inte har fullföljts. Skälen mot prövningsförfaranden över huvud tagetutvecklades i en reservation till vapenfriutredningen av ().Ett prövningsförfarande är knappast förenligt med principen att ingen får motsin allvarliga personliga övertygelse tvingas göra tjänst inom det militäraförsvaret. Att avskaffa det nuvarande prövningsförfarandet i enlighetmed vad som anges i motion 1983/84:970innebär inte att alla spärrar motvapenfri tjänst är borta. skulle krävas ett aktivtställningstagande för vapenfri tjänst, ett obligatoriskt informationssamtafomlagens krav och tjänstgöringsalternativen, ett intyg som bekräftar ärligheteni vcderbörandes inställning och skriftlig förklaring med specificerade krav omatt lagens villkor är uppfyllda. Det krävs också enligt motionen villighet hosden som söker vapenfri tjänst att åta sig den tjänstgöringstid som gäller försådan tjänst. Alla använda prövniiigsförfaranden har inneburitskönsmässiga avgöranden med en stor mängd marginalfall. Felaktiga beslut fattas därför, vilket framgår av att personer som "har vägrats vapenfri tjänst självaefteråt visat sin övertygelse géhoni att vägra värnplikt och därmed dömts till fängelse. . '. Mot denna bakgrund finner utskottet att regeringen börlåta göra en översyn av förfarandet för prövnirig av ansökningar om vapenfritjänst med den inriktning som framgår äv motion 1983/84:970. Detta börriksdagen som sin mening ge regeririgen till känna. ' Medhänvisning till det anförda hemställer utskottet att hied bifall tillmotion 1983/84:970 som sin mening ger regeringen till känna vad 'utskottet haranfört om en översyn av förfarandet för prövning av ansökningar om vapenfritjänst.