bet · G701NU28 · 1983-12-31 00:00:00 — Rätten att utvinna i jordenförekommande mineraltillgångar regleras i svensk lagstiftning enligt tre olikasystem, nämligen inmutningssystemet, koncessionssystemet ochjordäganderättssystemet. Huvuddelen av den nu gällande gruvrättsligalagstiftningen tillkom . Vissa mindre ändringar genomfördes (NU1981/82:40). Inmutningssystemet, som ligger till grund för gruvlagen(1974:342), innebär i princip att den som först anmäler att han vill utnyttjaen fyndighet får rätt till denna. De som i gruvlagen anges varainmutningsbara är framför allt till de flesta metaller och dessutomvissa industrimineral. Inmutningsrätt, i första hand , meddelas avbergmästaren i det distrikt där den avsedda fyndigheten är belägen. Omförutsättningar för gruvdrift befinns föreligga kan innehavaren ansöka om attfå sig anvisat ett särskilt arbetsområde, s. k. utmål, där gruvdrift får ägarum. Staten har rätt till hälftenandel i utmål, s. k. kronoandel. Utmåletgäller i första hand under . Principen för koncessionssystemet, vilken kommer filluttryck i lagen (1974:890) om vissa mineralfyndigheter (minerallagen), är atträtten att eftersöka och bearbeta en fyndighet upplåts efter en fri prövning avstatlig myndighet. Minerallagen omfattar bl. a. olja, gas, stenkol, vissaleror, uran-eller toriumhaltiga samt torv som utvinns förenergiändamål. Koncession meddelas som undersökningskoncession ellerbearbetningskoncession. Bland villkor som ställs upp för en koncession enhgtminerallagen kan vara att staten skall ha rätt att delta i den koncessioneradeverksamheten. Koncessionssystemet ligger också till grund för lagen (1966:314)om kontinentalsockeln och lagen (1966:319) om rätt till sand-, grus- ochstentäkt inom vissa allmänna vattenområden. Koncessionsärenden avgörs avregeringen, geologiska undersökning (SGU) eller . Rätten att utnyttja som inte omfattas av någon avde nämnda fyra lagarna tillkommer jordägaren. Gruvbrytning är på samma sätt som annan industriell verksamhetunderkastad även annan lagstiftning som rör användning av mark och vatten. Hithör byggnads-, vatten-, naturvårds-, miljöskydds- ochfornminneslagstift-ningen. Gruv- och minerallagstiftningen avspeglar synsättet attprospektering efter är en samhällsnyttig verksamhet, som bör skyddasmot aktiviteter av andra prospektörer och mot eventuella försök av jordägarenatt hindra verksamheten. Också exploatering av påträffade mineralfyndigheterbetraktas som en samhällsnyttig insats, men intresset av exploatering avvägsmot andra angelägna samhällsintressen. Särskilda regler kan minska det diskretionära inslaget iett koncessionssystem och öka det allmänna inflytandet i ett inmutningssystemså att skillnaden i fråga om systemens verkningar i olika hänseenden utjämnas.Så har också i inte obetydlig utsträckning skett i den lagstiftning som nugäller. NU1983/84:28 12 Staten får enligt gruvlagen sinrätt till kronoandel i utmål om staten inte senast vid utmålsförrättningenanmäler att den avstår därifrån (5 kap. 1 §). Kronoandel får helt eller tillviss del överlåtas eller upplåtas (3 §). Regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer får besluta om avstående från och om överlåtelse ellerupplåtelse av kronoandel (4§). Enligt förordningen (1982:579) med instruktionför åligger det denna myndighet att besluta ifrågor om avstående av kronoandel. (11983:04; ordförande: ordföranden i ) tillkalladesvåren 1983 för att göra en översyn av nuvarande minerallagstiftning ochutarbeta ett förslag till ny lagstiftning. Om skälen för en sådan översyn anförs i direktiven (dir.1983:41) bl. a. följande: De förändringar som skett isamhället och inom gruvnäringen har inneburit att de förutsättningar somnuvarande lagstiftning bygger på i flera viktiga hänseenden är förhanden. Vid den tid då grundprinciperna för inmutningssystemet fastställdesvar ett syfte att stimulera eftersökandet av vissa för landet då viktigametaller. Detta arbete utfördes i många fall av enskilda personer med enkelutrustning. De fyndigheter som påträffades och som kunde komma i fråga förutvinning var därför ofta ytligt belägna och av hög halt. Brytning i mycketliten skala med enkla medel var ofta möjlig. Efterhand har prospekteringen med hjälp av kvalificeradutrustning alltmer och till stora kostnader fått inriktas på djupare belägnaoch låghaltiga fyndigheter. De tekniska och ekonomiska förutsättningarna harsåledes i stora delar förändrats vad gäller undersökning och utvinning avmineralfyndigheter. Enskilda personer har vanligtvis små möjligheter att finansieraen ändamålsenlig undersökning av en mineralfyndighet. Staten anslår numera betydandebelopp till bl. a. kartering och prospektering som skall kunna ligga tillgrund för en framtida råvaruutvinning, framhålls det i direktiven. Statligaekonomiska insatser för industrin har fått allt större betydelse. Det sagdainnebär, anförs det, att huvudmotivet för bibehållande av inmutningssystemet idess nuvarande utformning avsevärt har förlorat i styrka och att i ställetnackdelarna med detta system har blivit tydligare: Även om skillnaden mellan ettinmutningssystem och ett koncessionssystem i betydande grad kan utjämnas i denpraktiska tillämpningen, ligger det ändå alltid i ett inmutningssystem attkontrollen över vem som får gruvrättig-heten och dennes lämplighet blirbegränsad. Även andra faktorer av växande betydelse, som prövningen medavseende på konkurrerande markanvändning och andra motstående intressen, ärsvårare att tillgodose inom ett system som bygger på att en gruvrättighetuppkommer efter en ansökan som skall beviljas om inte vissa särskilt i lagenangivna hinder finns. NU1983/84:28 13 detta blir att gruvlagen i sin nuvarande utformning harbrister av strukturell art som inte torde kunna lösas genom partiellaändringar. Till detta kommer att gruvlagens regler i vissa delar ärotillfredsställande. Dit hör bl. a. möjligheterna att behållautmål utan krav på aktivitet. Huvuddelen av samtliga utmål bearbetas f. n. inte. Skälenhärför kan vara av olika slag. har behov av malmreserverför att kunna trygga ett långsiktigt utnyttjande av sin organisation ochutrustning samt för att ha beredskap för skiftningar i priser och efterfrågan.Detta förhållande behöver inte stå i konflikt med samhällets intresse av ettutökat tillgodogörande av våra inhemska mineralresurser. Ett betydande antalutmål, framför allt enligt äldre lagsfiftning, har emellertid inte utnyttjatsunder mycket och innehavarna behåller dessa utan synbar avsikt attpåbörja bearbetning. För att de resultat som erhållitsvid en undersökning skall kunna nyttiggöras är det av vikt både för samhälletoch andra prospektörer att det material som insamlats och de resultat somerhållits säkerställs och kan utnyttjas av andra. Det bör därför finnas reglersom ålägger den som har undersökningsrätt att efter utförda undersökningarställa detta material till förfogande. En sådan rapporteringsskyldighet skulleockså gagna samhällets intresse av översikt över landets råvaruresurser ochbidra till den fortsatta uppbyggnaden av kunskaperna om landets geologiskabeskaffenhet. Materialet kan också få betydelse för kommunernas planering. En påtaglig nackdel med det nuvarande gruvrättsligaregelsystemet är vidare uppsplittringen med skilda regler för olika . Enföljd av den tidigare beskrivna utvecklingen är att argumenten för att haskilda rättsliga regler för "inmutningsmineral" och"koncessionsmineral" har blivit allt svagare som avigsidornamed detta blivit påtagligare. Visserligen har man vid fördelningen av mineralpå de olika regelsystemen tagit hänsyn till förekomstsätt, men mångafyndigheter är av den arten att flera däri ingående regleras enligtolika system. Denna ordning är otillfredsställande och bidrar inte på sikttill att landets mineraltillgångar tillvaratas på ett ändamålsenligt sätt.Utvecklingen går mot att man bryter allt låghaltigare oftast i alltstörre enheter. Utvecklingen går också mot att man tar till vara så mycket sommöjligt av det som bryts, vilket starkt talar för i möjligaste mån enhetligaregler. Med enhetliga regler förenklas också det administrativa förfarandetväsentligt både för tillståndsgivare och tillståndssökande. skiljer sig i flera avseendenfrån övriga som omfattas av minerallagen, heter det vidare idirektiven. När den utvinns för sitt energiinnehåll jämförs den oftast medandra biobränslen. Undersökningsverksamheten vad gäller torv är av en heltannan karaktär än för övriga . Det sagda anses utgöra skäl för attutvinning av torv regleras särskilt. uppdrag innehåller direktiven bl. a. följande: Det nuvarande koncessionssystemetmöjliggör att en relativt allsidig prövning av en ansökan görs i ettsammanhang. Ett nytt enhetligt system bör ytterligare kunna förenklas och görasmer flexibelt så att vid tillämpningen .större hänsyn kan tas tillomständigheterna i varje enskilt fall. Den enkelhet som i flera avseendenutmärker gruvlagen bör i stor utsträckning kunna NU 1983/84:28 14 förenasmed den möjlighet till samhällsinflytande som minerallagen medger. --- Ett enhetligt systemtorde också medföra att tillämpningen av minerallagstiftningenbättre kan samordnas med tillämpningen av annan lagstiftning, främst byggnads-, rennärings- samt naturvårds- och Viktigtär att, om en rättighet beviljas, denna rättighet kanomprövas eller återkallas och att nya villkor kan föreskrivas, omrättighetshavarens förutsättningar eller omständigheterna i övrigt förändrasunder tiden för innehavet. Bestämmelserna för innehav av dessa rättigheterkommer därmed närmare att knyta an till de nuvarande reglerna i minerallagen.Vad gäller reglerna för undersökningsverksamhet bör dessa i huvudsak följa denuvarande reglerna i gruvlagen. Detta innebär således en förenkling iförhållande till minerallagen. En sådan förenkUng är angelägen eftersom allundersökande verksamhet som ökar den geologiska kunskapen om landet ärvärdefull också för samhället. Ävende avgifter som staten nu uppbär för undersökningsrättigheter ochutvinningsrättigheter enligt gruv- och minerallagarna bör kunna anpassas tillde olika förhållandena i enskilda fall. Staten bör liksom nu enligt minerallagenha rätt att delta i verksamheten eller kunna föreskriva att särskild avgift istället skall erläggas. Enviktig fråga blir hur äldre rättigheter och förhållanden skall inordnas i detnya regelsystemet. Utgångspunkten bör vara att de nya reglerna efter införandetskall omfatta även gällande rättigheter, som således principiellt bör behandlassom koncessioner enligt den nya lagen. Samhällets inflytande över utnyttjandet av torvenbör nu stärkas. En särskild lagstiftning för prövning av tillstånd tilltorvutvinning bör införas. Den skall i likhet med nu gällande bestämmelser iminerallagen möjliggöra en allsidig prövning av en ansökan. Kommunernaär eller kan komma att bli stora användare av torv. Torvutvinning kan medföra betydandekonsekvenser för markanvändningen. Reglerna för prövningsförfarandet bördärför utformas så att kommunernas försörjnings- och planeringsbehov särskiltkan beaktas. Kommunernas inflytande i samband med prövningen bör därförstärkas. Detbör också utredas om prövningsförfarandet i vissa fall skulle kunnaförenklas. Uppdragetsammanfattas på följande sätt: Kommitténbör således ha i uppgift att utreda hur den nuvarande lagstiftningen inommineralområdet - dvs. främst gruvlagen och minerallagen - bör förändras föratt kunna ersättas av ett mer enhetligt rättsligt regelsystem. En utgångspunktbör härvid vara att inmutnings- och koncessionssystemen i deras nuvarandeutformning ersätts av ett nytt system som i huvudsak bygger pä koncessionsprincipermen med inmutningsrättsliga inslag. Kommitténskall lämna förslag till vilka som bör ingå i ett nytt regelsystem,samt utreda vilka regler som därefter bör gälla då ytterligare förstill detta system. Även frågan om hur äldre rättigheter och förhållanden skallinordnas i det nya regelsystemet bör utredas. En utgångspunkt skall därvid varaatt de nya reglerna efter införandet skall omfatta även gällande rättigheter.Härvid skall beaktas såväl vikten av att konkurrensneutralitet mellan nya ochäldre rättigheter etableras som de krav på rådrum som kan behövas underen övergångstid. NU1983/84:28 15 Kommittén skall utreda även fråganom hur tillsyn över verksamhet som bedrivs med stöd av minerallagstiftningenskall regleras. Därvid skall kommittén överväga även möjligheterna att frånmineralpolitiska utgångspunkter erhålla tillsyn över utvinningen avjordägarmineral. Lagstiftningen om utvinning av torv bör behandlas medförtur av kommittén. Kontinentalsockellagstiftningen bör även i fortsättningenbehållas i en särskild lag. Kommittén bör dock lämna sådana förslag tilländringar i nuvarande lagstiftning som kan erfordras för att dels nå enöverenskommelse med den nya havsrättskonventionen, dels anpassa prövningen tilldet system kommittén föreslår för minerallagstiftningen i övrigt. Lagstiftningen bör i huvudsak tillämpas inom denmyndighetsorganisation på mineralområdet som gäller från . Utredningsarbetet skall bedrivas såatt det kan redovisas före utgången av . Förslag avseende utvinning avtorv beräknas föreligga . Motioner av ungefär samma innebördsom motion 1983/84:563 (vpk) har tidigare väckts . De haravstyrkts av näringsutskottet (NU 1981/82:40,1982/83:32) och avslagits avriksdagen. anförde utskottet - med reservation av vänsterpartietkommunisternas representant - bl. Som utskottet framhöll (NU 1981/82:40 s. 29) kan det alltid finnas skäl att - inte minst frånnäringspolitisk utgångspunkt - diskutera avvägningen mellan de olikamineralrättsliga systemens tillämpningsområden. För den aviserade utredningenom minerallagstiftningen måste detta vara en huvudfråga. Utskottet kanemellertid lika litet som tidigare finna skäl för en så genomgripandeförändring som ett avskaffande av inmutningssystemet skulle innebära. Utskottet vill liksom fidigareframhålla att intresset av samhälleligt ägande i betydande grad är tillgodosettenligt nuvarande ordning. Motionsyrkandet om en fullständig nationalisering avframdeles påträffade mineraltillgångar avstyrks. Liksom tidigare----- anser utskottet att omständigheternai det enskilda fallet börbli avgörande för om staten skall utnyttja sin kronoandel genom direktmedverkan i gruvdriften eller i stället upplåta eller överlåta kronoandelen åtnågon annan intressent. Regler i gruv- och minerallagstiftningen om hänsyn tillnaturvårdens krav Synpunkter i motion 1983/84:904 Mineralhanteringen är, sägermotionärerna, sannolikt den näring där hänsynen till naturvård är minst. Ianalogi med vad som gäller för skogsbruket och vad som föreslagits rörandejordbruket borde regler om NU1983/84:28 16 naturvårdshänsyn införas också i den lagstiftning som styrmineralhanteringen. I ettavsnitt rörande jordbruket anför motionärerna bl. Regeringen har föreslagitlagregler om naturvårdshänsyn inom jordbruket. Det är bra, men vi villunderstryka vikten av att lagstiftningen ges stringenta former. Erfarenheternafrån skogsbruket, där det finns entydiga och ambitiösa bestämmelser iskogsvårdslagen, visar att det inte räcker med portalparagrafer. De måsteföljas av klara regler också i tillämpningsföreskrifter. Gällande och beslutad lagstiftning, m. m. Bestämmelser om naturvård finns i naturvårdslagen(1964:822). 118 § naturvårdslagen uppställs krav på tillstånd avlänsstyrelsen för takt av sten, grus, sand, lera, jord, torv eller andrajordarter för annat ändamål än markägarens husbehov. Tillstånd skall förenasmed erforderliga villkor. 19 § handlar om naturvårdsområden och naturreservat.Om arbetsföretag som ej omfattas av tillståndstvång enligt 18 eller 19 § kankomma att väsentligt ändra naturmiljön, skall, innan företaget utförs, samrådske med . Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer kanföreskriva att inom landet eller del därav anmälan för samråd alltid skallgöras i fråga om särskilda slag av arbetsföretag. kan förelägga företagarenatt vidta de åtgärder som befinns erforderliga för att begränsa eller motverkaskada på naturmiljön. Miljöskyddslagen (1969:387) innehåller krav på tillståndför åtgärder etc. vilka betecknas som miljöfarlig verksamhet. Tillstånd - varivillkor som skall gälla skall noggrant anges - lämnas av koncessionsnämnden förmiljöskydd. 1 vissa fall skall en fråga om tillstånd med yttrande avkoncessionsnämnden underställas regeringens avgörande. Lagen är tillämplig påbl. a. gruvbrytning. I skogsvårdslagen (1979:429) finns under rubrikenen bestämmelse (21 §) enligt vilken regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om den hänsynsom skall tas till naturvårdens intressen vid skötseln av skog, såsom i frågaom hyggens storlek och utläggning, beståndsanläggning, kvarlämnande avträdsamhngar och skogsbilvägars sträckning. Bemyndigandet medför dock, heterdet, inte befogenheter att meddela föreskrifter som är så ingripande attpågående markanvändning avsevärt försvåras. Föreskrifter som avses i 21 § skogsvårdslagen meddelas -enligt 21 § skogsvårdsförordningen (1979:791) - av efter samrådmed och annan central förvaltningsmyndighet som kanberöras. har utfärdat föreskrifter och allmänna råd i dettahänseende (SkSFS 1983:2). Enligt en av (prop. 1983/84:96, JoU 1983/84:24)beslutad ändring i lagen (1979:425) om skötsel avjordbruksmark införs NU1983/84:28 17 med giltighet fr. o.m. i denna lag två nyaparagrafer av följande lydelse: 6a§ Vid skötsel av jordbruksmarkoch vid annan markanvändning i jordbruket skall hänsyn tas till naturvårdensintressen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmerfår meddela föreskrifter om den hänsyn som skall tas enligt första stycket,såsom i fråga om skyddet av odlings- och kulturlandskapet samt växt- ochdjurlivet. Föreskrifterna får dock inte vara så ingripande att pågåendemarkanvändning avsevärt försvåras. 9a§ får meddelaföreläggande eller förbud som behövs för att föreskrifter som meddelats medstöd av 6 a § skall efterlevas. Föreläggande eller förbud får meddelas först sedan det harvisat sig att lantbruksnämndens råd och anvisningar inte har följts. Ibrådskande fall eller när det annars finns särskilda skäl, får dockföreläggande eller förbud meddelas . I beslutom föreläggande eller förbud får lantbruksnämnden sätta ut vite. Lantbruksnämndenfår förordna att dess beslut skall gälla . Rätt till gasfyndighet i vissa fall Synpunkter i motion 1983/84:308 Det framstår som sannolikt, hävdarmotionären med hänvisning till en nyare vetenskaplig teori, att det gasförandemarklager som har påträffats här och var i har samband med läckorfrån jordens djupare innandömen. Hade inte 9§ andra stycket rninerallagen haftsin nuvarande lydelse (se nästa avsnitt) skulle vi antagligen nu ha haft bådemer kunskap och mer naturgas i och kanske också vid Siljansringen,säger motionären. Det är, menar hon, naturligt att verkligt stora projekt förgas-och oljeletning baseras på koncession. Naturligt är också att enkoncessions-havare i första hand söker utnyttja upplysningar som har vunnitsgenom markägarnas erfarenheter och fynd. Det är emellertid, uttalar motionären,obilligt att en koncessionshavare skall saklöst kunna tappa av en existerandegaskälla genom att borra intill denna. Den som har en gaskälla borde vidare harätt att sälja gas till sina grannar. Enligt yrkandet i motionen (se s.3) skulle 9 § andra stycket minerallagen upphävas och ersättas med en ny, imotionen angiven bestämmelse, fogad till 1 § som dess sista stycke. Denbestämmelse som föreslås bli upphävd har följande lydelse: Fastighetsägaren får utankoncession för husbehov utnyttja gas som framkommit på annat sätt än i sambandmed sökande efter olje- eller gasfyndighet, även om annan har koncession inomområdet. 2 1983/84.17 saml. NU1983/84:28 18 Ett motionsyrkande om rätt förmarkägare att leta gas på egen mark och fritt förfoga över sålunda påträffadgas avslogs av på förslag av riäringsutskottet (NU1980/81:60 s. 61 f.). Efter en redogörelse för gällande lagbestämmelser anfördeutskottet: Utskottet har inhämtat frånregeringskansliet att regeringen inte haft att ta ställning till någon ansökanfrån markägare om tillstånd att utvinna gas sedan ikraftträdandet av nuvarandelagstiftning . Däremot har regeringen i ett annat sammanhang haft attbesluta i frågor som gällde markägares möjlighet att utnyttja gasfyndigheter.Regeringen prövade nämligen vissa ansökningar om gaskoncessioneravseende områden i . Ansökningarna avsåg ursprungligen såvälundersöknings- som bearbetningskoncessioner. Under ärendets beredning begärdebl. a. två företag att från koncessionsområdet skulle undantas områden i direktanslutning till dessa företags fabriksområden. De båda företagen utnyttjadeeller förklarade sig avse att utnyttja gasförekomster på fabriksområdet. Regeringens beslut innebar attendast undersökningskoncession beviljades. I ett beslut (industridepartementet) uttalade regeringen följande: En till undersökning av fyndighetbegränsad koncession medför ingen rätt att utnyttja vare sig fyndigheter sompåträffas under undersökningsarbetet eller sådana lokala kända gasförekomstersom med stöd av 9 § andra stycket lagen om vissa mineralfyndigheter utnyttjasutan koncession. Vidare innebär reglerna om undersökningsarbete i sistnämndalag bl. a. att hinder för arbete föreligger beträffande område med industriellanläggning, att arbete skall bedrivas så att minsta skada och inträng vållasoch att ersättning skall utgå för skada och intrång. Regeringen finner medhänsyn härtill att skäl inte föreUgger att begränsa det söktaundersökningsområdet. I koncessionen bör dock föreskrivas att vid planering ochbedrivande av undersökningsarbeten särskild hänsyn skall tas till de lokalagasförekomster som utnyttjas eller avses bli utnyttjade utan koncession. De ifrågavarandeundersökningskoncessionerna gällde till . Koncessionshavarnaansökte inte om förlängning. förelåg en ny motion i samma ärende.Näringsutskottet fann inte skäl för något ändrat ställiiingstagande frånriksdagens sida men anförde att de förhållanden som motionärerna berörde kundeövervägas vid den förestående översynen av minerallagstiftningen. Riksdagenföljde utskottet och avslog motionen. Förbud mot uranprospektering och uranbrytning Synpunkter i motionerna 1983/84:911 och 1983/84:1367 De energipolitiska åtgärderna föratt säkerställa kärnkraftens avveckling måste, sägs det i motion 1983/84:911(c), utgå från att inga bindningar till NU1983/84:28 19 kärnkraft skall ske utöver dem som folkomröstningsutslagetföranleder. Med denna utgångspunkt är den nyUgen.antagna lagen (1984:3) omkärnteknisk verksamhet ofullständig, menar motionärerna. Därvidlag anför de bl.a. att det alltmer uppenbara sambandet mellan civilt och militärt utnyttjandeav kärnkraft kräver att ingen inhemsk uranbrytning tillåts. Prospekteririg av uran pågår på många ställen i ,sägs i motion 1983/84:1367 (vpk). Knapphändig information om vad som kommergör, menar motionärerna, att det finns skäl att misstänka att regeringen tänkersig en framtida utvinning av de svenska uranförekomsterna. Ett förbud mot dettaborde införas. För brytning av uranhaltiga mineralkrävs koncession enUgt lagen (1974:890) om vissa mineralfyndigheter(minerallagen). Om markägaren inte lämnar sitt medgivande fordras koncessionäven för undersökning av en sådan fyndighet. Därtill kommer - utom när detgäller mycket små kvantiteter - krav på särskilt tillstånd enligtatomenergilagen för förvärv, innehav, överlåtelse, bearbetning etc. av uraneller annat ämne som kan användas som kärnbränsle. Genom en ändring (SFS 1984:6) i minerallagen som har trätti kraft med lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet den 1 februari1984 har det gjorts klart att tillståndsplikten omfattar även material som intehar bearbetats av koncessionshavaren efter det att det togs upp ur gruvan. Motionsyrkanden om förbud moturanbrytning och även mot prospektering efter uran har behandlats avnäringsutskottet i olika sammanhang (NU1980/81:60,1981/82:40,1982/83:32,1983/84:17).