bet · G701JuU22 · 1983-12-31 00:00:00 — missionen har sålunda föreslagit att de enheter inompolisen som sysslar med denna brottsbekämpning förstärks med 150 potismansljänsteroch ett 20-tal administrativa tjänster. Departementschefen förklarar ibudgetpropositionen att han i allt väsentligt ansluter sig till de förslag omresursförstärkningar som kommissionen har lagt fram. Med hänsyn till dekvalificerade arbetsuppgifter som det är fråga om måste enligt vaddepartementschefen framhåller utredningspersonalen vid de ekonomiska rotlarnagenomgå en omfattande ekonomisk utbildning. Det är därför enligt departementschefensbedömning inte möjligt att genomföra den önskvärda resursförstärkningen på engång. Departementschefens överväganden mynnar ut i ett förslag om att 50polismän genom omfördelning avdelas för att bekämpa den ekonomiskabrottsligheten; omfördelningen föreslås bli genomförd genom att tjänster förövervakningspersonal dras in. Utskottet vill för sin del till att börja med ansluta sigtill den i budgetpropositionen redovisade uppfattningen all den ekonomiskabrottsligheten hör till de områden som även i fortsättningen bör prioriterasvad gäller brottsbekämpning. Även på andra områden finns det i linje med vadsom sägs i motion 1522 skäl att göra prioriteringar. Hit hör enligt utskottetsuppfattning framför allt bekämpandet av narkotikabrottsligheten ochvåldsbrottslighelen. 1 det ansträngda statsfinansiella läget är del inte möjligtatt tillföra de brottsbekämpande myndigheterna några nya tjänster om intealldeles särskilda skäl talar härför; så är fallet beträffande åklagarväsendet,där utskottet tillstyrkt att medel för sammanlagt 17 nya åklagartjänsterför bl. a. bekämpande av ekonomisk brottslighet anvisas för nästa budgetår (JuU1983/84:17). För olika narkotikabekämpande projekt har under anslaget A 2.Justitiedepartementet i budgetpropositionen beräknats 15 milj. kr., medel sombör komma också de brottsbekämpande myndigheterna till del. När det gäller verksamheten inom polisväsendet anserutskottet att man av resursskäl inte bör avstå från att göra nödvändigaprioriteringar. Dessa får i stället i likhet med vad som skett andra budgetär i den utsträckning det är möjligt och lämpligt göras genom omfördelningar avtillgängliga resurser. Härvidlag måste givetvis behovet av förstärkningarvägas inte bara mot andra angelägna sådana behov utan också mot de praktiskamöjligheterna att genomföra omfördelningarna. Självfallet måste man också tahänsyn till vilka konsekvenser som en tilltänkt omfördelning kan få inom dendel av polisverksamheten där tjänster dras in. Såsom utskottet sagt bör de brottsbekämpandeinsatserna mot den ekonomiska brottsligheten prioriteras. Den förstärkning avpolisens resurser som denna prioritering nu påkallar bör enligt utskottetsmening ske genom omfördelningar. Utskottet tar därmed avstånd från det i motion1522 framförda yrkandet att någon omfördelning inte bör äga rum. Utskottet har inte någon erinran mot vaddepartementschefen anfört om det sätt på vilket omfördelningarna börgenomföras. JuU1983/84:22 12 Med det anförda avstyrker utskottetbifall till motion 1522 i här behandlad del. 1 motion 599 begärs att en ekonomisk rotel inrättas iNorrköpings polisdistrikt. Enligt motionärens mening kan den rotel som finns iLinköpings polisdistrikt inte tillgodose det behov av resurser på området somfinns i . För alt bekämpa bl. a. den ekonomiska brottsligheten harinom polisväsendet tillskapats en särskild organisation i form av ekonomiskarotlar. De ekonomiska rotlarna har länen som primärt verksamhetsområde. Sådanarotlar finns förutom vid i 22 polisdistrikt; endast iJämtlands och saknas ekonornisk rotel. För finnsen ekonomisk rotel i . För nästa budgetår föreslås, som tidigare behandlats, attytterligare polismän sätts in i kampen mot den ekonomiska brottsligheten. 1budgetpropositionen säger departementschefen inte något om hur förstärkningarnaorganisatoriskt skall genomföras. Vid ställningstagande till motiönsyrkandet vill utskottetförst framhålla att det ankommer på regeringen all avgöra hur de ytterligarepolismän som skall avdelas för kampen mot den ekonomiska brottsligheten skallfördelas organisatoriskt inom polisväsendet. Vägledande för ettställningstagande i frågan måste, i linje med vad utskottet uttalade förraåret, självfallet vara att resurserna tillförs de polisdistrikt där behovet avförstärkningar är störst, och i detta hänseende bör inte göra någotsärskilt uttalande. Medhänvisning till det anförda avstyrker utskottet bifall till motion 599. 1 motion 893 begärs dels attnarkotikarotlar inrättas i alla större polisdistrikt, dels att medel anvisasför ytterligare 20 tjänster för bekämpande av narkotikabrottsligheten. Enligtmotionärernas förslag bör de aktuella tjänsterna tillskapas genomomfördelningar av befintliga tjänster och finansieras genom de medel förnarkolikabekämpning som i budgetpropositionen tagits upp under anslaget A 2.Justitiedepartementet. Det råder knappast någon tvekan omatt narkotikamissbruket har kommit att bli ett av vår tids största socialaproblem. Del mesta talar för att man har att räkna med en i stort settoförändrat hög missbruksnivå med däremot svarande narkotikabrottslighet. Såsomriksdagen har lagt fast måste kampen mot narkotikamissbruket förasinom alla samhällsområden. Bekämpandet av nakotikabrottsligheten utgör ettviktigt led i dessa ansträngningar. JuU1983/84:22 13 Med hänvisning till del anförda hör,såsom utskottet redan i föregående avsnitt uttalat, bekämpandet avnarkotikabrottsligheten till de uppgifter som bör prioriteras inom polisensverksamhet. Så har f. ö. skett under en följd av år. Polisen har sålunda efterhand kommit att förfoga över allt större resurser för att bekämpanakotikabrottsligheten (se närmare härom JuU 1981/82:38 och 1982/83:20). Även på det organisatoriska området har det inom polisenvidtagits åtgärder för att förbättra möjligheterna att komma fill räfta mednarkotikabrottsligheten. a. har särskilda narkofikarofiar inrättats i helalandet. Dessa rotlar finns i 24 polidistrikt och har länen som primärtverksamhetsområde. Därutöver finns också lokala narkotikarotlar i sexpolisdistrikt. Även vid finns en särskild narkofikarotel. I sammanhanget bör också nämnas att regeringen hösten 1982tillkallade en särskild kommission mot narkotikamissbruket. Enligt sinadirektiv (Dir. 1982:100) har kommissionen haft till uppgift att bl. a. läggafram förslag om insatser genom polisväsendet som syftar till att den illegalanarkotikahanteringen i landet uppdagas och beivras. Kommissionen har också hafttill uppgift att lägga fram förslag om omprioriteringar av resurserna påområdet. Kommissionen har lagt fram fiera promemorior i ämnet. I en promemoriai (PM nr 3) föreslogs vissa resursförstärkningar bl. a. för polisenför /84.1 en senare promemoria (PM nr 5) togs upp bl. a. olikafrågor om polisens arbetsmetoder vid kampen mot narkotikan samt vissaorganisatoriska och andra frågor rörande polisens arbetsuppgifter och resurserpå området. Med anledning av de förslag om resursförstärkningar förpolisen som tog upp i PM nr 3 beslutade regeringen i juni1983 att genom omvandling av tjänster tillföra de regionala narkotikarotlarnaoch de lokala rotlarna i storstäderna sammanlagt 100 tjänster. Den kostnadsökningsom detta förde med sig täcktes genom överföringar av ca 1,5 milj. kr. tillanslaget B 4. Lokala polisorganisationen: Förvaltningskostnader från anslagetA 2. , under vilket anslag anvisat medel förkamp mot narkotikan. När det gäller polisens resurser för narkotikabekämpningför nästa budgetår är läget följande. Departementschefen uppger i budgetpropositionen attregeringen har för avsikt att lägga fram ett program medförslag fill inriktning av bekämpningen av narkotika och narkotikabrottslighetoch till resursanvändningen på området. Till följd härav föreslår departementschefennu inga särskilda åtgärder i saken under förevarande anslagspunkt. Medel förolika narkotikabekämpande projekt beräknas i stället i likhet med vad somskett för innevarande budgetår under anslaget A 2. Dennärmare fördelningen av del föreslagna beloppet på 15 milj. kr. avses skesenare genom beslut i regleringsbrev. 1 sammanhanget kan tilläggas attnarkofikakommissionen i PM nr 5 föreslå- JuU1983/84:22 14 git att de regionala narkotikarotlarna för nästa budgetårtillförs ytterligare 25 tjänster. Vid ställningstagande till önskemålen i motion 893 villutskottet för sin del först uttala att det är angeläget att polisen för nästabudgetår tillförs resurser som möjliggör en effektiv medverkan i kampen motnarkotikan i samhället. Som nämnts läggs något förslag härom inte fram avregeringen under förevarande anslagspunkt; medel för olika projekt mot narkotikanberäknas i stället under ett annat anslag. Mot denna bakgrund och med tanke påatt resurser för narkotikabekämpning kan behöva tillföras också andramyndigheter än polisen bl. a. inom kriminalvården och åklagarväsendet förvilka inte heller beräknats medel för ändamålet under resp. anslag anser sig utskottetnu inte böra ta ställning till frågan vilka resurser för narkotikabekämpningsom bör anvisas under förevarande anslag. Frågan får prövas i anslutning tillutskottets beredning av anslagsförslaget under A 2. Vid utskottetsbehandling av anslagen till kriminalvården har utskottet intagitliknande ståndpunkt vid ställningstagande till motionsönskemål om förstärkningav kriminalvärdens resurser för narkotikabekämpning (JuU 1983/84:20). Den i motion 893 berörda frågan om att genom omfördelningarav befintliga resurser förstärka polisens möjligheter att bekämpanarkotika-kriminaliteten har ett sådant samband med den behandlade fråganom resursförstärkningar att utskottet inte heller anser sig böra i förevarandesammanhang ta närmare ställning till omfördelningsfrågan. Det nu sagda har giltighet också beträffandemotionsönskemälel om att fler narkotikarotlar inrättas. I den saken villutskottet dock påpeka att sädana rotlar finns i praktiskt tagetalla större orter. Det kan naturligtvis inte uteslutas att man i ytterligarepolisdistrikt kan behöva inrätta narkotikarotlar eller på annat sätt göraorganisatoriska förbättringar. Förslag i den senare riktningen har f. ö. lagtsfram av i PM nr 5. Hithörande frågor ankommer detemellertid på regeringen att avgöra. Utskottet bör därför inte göra någotsärskilt uttalande i saken. Vad utskottet nu anfört innebär att utskottet avstyrkerbifall till motion 893 i här behandlade delar. M e d e 1 s b e r ä k n i n g e n Utskottets ställningstagande i delföregående till frågor rörande polisens bekämpande av den ekonomiskabrottsligheten och narkotikabrottsligheten innebär att utskottet godtarregeringens förslag till vilka resurser som bör anslås för dessa ändamål. Utskottet godtar även i övrigt regeringens förslag tillmedelsberäkning under förevarande punkt. JuU1983/84:22 15 Titel eller y r k e s b e t e c k n i n g i pass 1 motion 1149 krifiseras det förhållandetatt titel eller yrkesbeteckning inte antecknas i pass. Motionären anför att entitel i ett pass innebär ett bättre bemötande vid inresa tillandra länder. De grundläggande reglerna om pass finns i passlagen(1978:302). Där föreskrivs att pass utfärdas av passmyndighet. Polisstyrelse ärpassmyndighet inom riket. Även får utfärda pass i vissafall. Utom riket är bl. a. beskickning passmyndighet. Den som ansöker om passskall ge in fotografier samt styrka sina personuppgifter, sitt svenska medborgarskapoch sin idenfitet. I passförordningen (1979:664), som bl. a. innehållerverkställighetsföreskrifter till passlagen, föreskrivs att pass utfärdasenligt särskilt formulär. Där föreskrivs vidare att för passmyndigheter inomriket meddelas ytterligare föreskrifter för verkställighet av passlagen ochpassförordningen av . föreskrifter är utfärdade irikspolisstyrelsens författningssamling (RPS FS 1979:14). När de ändradessenast trycktes de om i RPS FS 1982:3. Föreskrifterna innehåller detaljregler ifråga om bl. a. vilka uppgifter som sökanden skall lämna, förfärandet hospassmyndigheten och tillvägagångssättet vid utfärdande av pass. De gällande reglerna om pass ger inte något utrymme föruppgift i passet om titel eller yrkesbeteckning. Utskottet, som utgår från attregeringen och i förekommande fall genom sina föreskrifterger passen en lämplig och ändamålsenlig utformning, anser inte att det är någonriksdagens uppgift att göra något särskilt uttalande i den av motionären väcktafrågan. Utskottet avstyrker därför bifall till motion 1149. Polisdistriktsindelningen i , m. m. 1 motion 2181 anförs att det råderen kraftig obalans mellan polisdistrikten i och att det medanledning därav bör genomföras en översyn av distriktsindelningen inom länet. De allmänna riktlinjerna för polisväsendet beslutas avriksdagen, liksom även vissa riktlinjer för bl. a. polisdistriktens storlekoch antal (se prop. 1971:173, JuU 1972:1, rskr 1972:19); i fråga om indelningeni polisdistrikt beslutar däremot regeringen (bestämmelser i detta ämne finns ikungörelsen [1973:874] om indelningen i polisdistrikt). 1 samband med 1972 årsreform rörande indelningen i polis- och åklagardistrikt tog riksdagenställning till ett motionsvägen framfört förslag om att ändringar ipolidistriklsindelningen alllid borde underställas innan slutligtbeslut faftades. uttalade därvid (JuU 1972:1 s. 45 f) bl. a.att ett sådant förfarande stred mot den praxis som dittills tillämpats vidändringar i den polisiära eller judiciella indelningen och även innebar en frånadminislrafiva utgångspunkter omständlig ordning. JuU1983/84:22 16 med avstyrkte utskottet motionen men underströk samtidigtalt skulle höras om i visst fall någon avvikelse befanns erforderligfrän de av uppdragna riktlinjerna för dislriktsindelningen. Utskottetförutsatte också att frågan skulle underställas om i visst falltvekan skulle uppstå huruvida en indelningsändring stod i överensstämmelse medde uppdragna riktlinjerna eller eljest särskilda skäl talade härför. Med anledning av ett motionsyrkande, likalydande som detnu aktuella, uttalade utskottet i sitt av godkändabetänkande (JuU 1982/83:20 s. 21) bl. a. att polisdistrikten i länskiljer sig från varandra i många hänseenden 1. ex. i fråga om areal,folkmängd och befolkningsstruktur och att indelningen i polisdistrikt ärberoende av en mängd skilda faktorer som i varje enskilt fall måste samverka pålämpligt sätt för att den lokala polisorganisationen skall kunna uppfylla kravetatt bilda kärnan i ett effektivt och rationellt polisväsende. Utskottetförklarade sig utgå ifrån att regeringen när så påkallas på ett ändamålsenligtsätt prövar frågan huruvida förändringar bör göras i distriktsindelningen, ochutskottet uttalade som sin mening att det inte är någon uppgift attta ställning i dessa hänseenden. När frågan om polisdistriktsindelningen i lännu äter aktualiseras vill ulskoltet framhålla att skillnaderna mellan de trettonpolisdistrikten i länet onekligen är stora och att förhållandena i distriktenvarierar avsevärt. Såsom utskottet har uttalat utgår emellertidutskottet ifrån att regeringen har uppmärksamheten riktad på dessa frågor ochnär sä behövs prövar huruvida förändringar bör göras i dislriktsindelningen;någon uppgift är detta inte enligt utskottets mening. Åtgärder frånriksdagens sida bör därför inte vidtas med anledning av motionsyrkandet.Utskottet avstyrker således bifall till motion 21811 denna del. 1 motion 2181 begärs vidare att ökade resurser tillförsHandens polisdistrikt, vilket enligt motionärerna bör kunna ske genomomdisponering av personal frän andra polisdistrikt. Handens polisdistrikt omfattar , och Tyresökommuner. Folkmängden i distriktet uppgick till drygtdrygt 112 000 personer. I distriktet finns 161 polismanstjänster. Handens polisdistrikt hade 5 687brottsanmälningar i balans, varav 4 670 avsäg vålds-, tillgrepps-, bedrägeri-och andra s. k. kriminalbrott. Av dessa brottskalegorier var I 883brottsanmälningar mer än . (Motsvarande uppgifter den 1oktober 1982 var 7 747, drygt 6 500 resp. 2 457.) Om man bortser frånStockholms polisdistrikt, vars speciella förhållanden inte gör en jämförelsemeningsfull, hade övriga distrikt lägre balanser. Under en del av har en av iStockholms län särskilt inrättad balanskommission verkat i Handenspolisdistrikt för att nedbringa utredningsbalansen. JuU1983/84:22 17 Regeringen har fr. o. m. den 1 juli1983 inrättat en ny tjänst som kriminalinspektör vid våldsroteln ipolisdistriktet. Regeringen har vidare inrättat en ny tjänstsom kriminalinspektör i utbyte mot en tjänst som polisman i befordringsgång.Avsikten är att innehavaren av den nya tjänsten skall utreda militära mål. tjänstgör i polisdistriktetenligt beslut av 16 polismän utöver personalstaten. Dessutom harett drygt 20-tal polisaspiranter, som fullgör praktiktjänslgöring, avrikspolisstyrelsen placerats i polisdistriktet . Av den redogörelse som lämnats framgår att situationeni Handens polisdistrikt är bekymmersam men att förstärkningsåtgärder har sattsin och att förhållandena har förbättrats märkbart. Utskottet, som även i fjolbehandlade en motion om förstärkning till Handens polisdistrikt (JuU 1982/83:20s. 21 f) och då inte fann några uttalanden från sida påkallade görsamma bedömning i förevarande ärende. Utskottet avstyrker därför bifall tillmotion 2181 i här berörd del. I motion 2101 tas upp frågor omlangning av alkohol till ungdomar. Motionärerna anför i motion 2100 att sådanhandel inte betraktas som en för alla inblandade kriminell verksamhet, någotsom enligt motionärerna torde vara en viktig förklaring till att langningenalltjämt harbetydande omfattning. Motionärerna förespråkar en kriminaliseringav all överlåtelse av alkohol till ungdom, såväl vad gäller överlåtaren sommottagaren. Den huvudsakliga lagregleringen av de förhållanden sommotionen går in på ges i lagen (1977:293) om handel med drycker (LHD). Enutförlig redogörelse för lagstiftningen finns i utskottets betänkande JuU 1983/84:3. Här ges en kort orientering med tyngdpunkten lagd på de regler som ärsärskilt inriktade på ungdomar. Det är förbjudet att sälja alkoholdrycker (spritdrycker,vin, starköl och annat öl med högre alkoholhalt än 1,8 viktprocent) om rättdärtill inte föreligger enligt LHD (3 §). Vid detaljhandel med spritdrycker,vin och starköl får varor inte säljas eller lämnas ut till den som kan antas ejha fyllt . Motsvarande gäller vid detaljhandel med öl och vid servering avalkoholdrycker i fråga om den som kan antas ej ha fyllt . Spritdrycker,vin eller starköl får heller inte överlämnas som gåva eller lån till den somkan antas inte ha fyllt . Detsamma gäller i fråga om öl beträffande densom kan antas inte ha fyllt . Från del sagda om gåvor eller lån ärundantaget det fall att någon bjuder av en alkoholdryck för förtäring påstället (12 §). Det centrala brottet i LHD är olovlig försäljning avalkoholdrycker. Straffet är böter eller fängelse i högst eller, ombrottet är grovt, fängelse i högst (72 §). Det är detta brott somvanligen kallas för I * 1983/84. JuU1983/84:22 18 Även brottet olovligt anskaffande avalkoholdrycker {14 §), med samma slraffskala som det nämnda,brottet,kallas ofta för langning. 1 ringa fall skall straff inte dömas ut för gärningarenligt bl. 72 och 74 §§ LHD. fall av langning är således straffritt. Den person, till vilken alkoholdrycker har sålts ellerannars har anskaffats för personligt bruk, är fri från medverkansansvar (78 §tredje stycket sista meningen). Det vanligaste slaget av medverkan vidlangningsbrott torde bestå i att anstifta det brott som begås av langaren, dvs.den som olovligen säljer eller på annat sätt tillhandahåller alkoholdrycken.Anstiftan till langning av alkoholdrycker för personligt bruk är alltsåstraffritt. Utskottet har med anledning avmotioner och efter remissbehandling av dem behandlat frågor om langning i sittav godkända betänkande JuU 1983/84:3, Önskemålen i den nu aktuellamotionen berör två av frågorna i del nämnda betänkandet; det gäller delsstraffrihet för ringa langningsbrott, dels straffrihet för anstiftan tilllangning av alkoholdrycker som är avsedda för eget bruk. Bestämmelsen om att ringa fall av bl, a, langning inteskall medföra straff infördes när rusdrycksförsäljningslagen (1954:521)kom till. Den överfördesår 1977 till dess efterföljare, LHD, Som motiv för attskapa detta undantag från kriminaliseringen av olovlig försäljning avrusdrycker framhöll departementschefen i propositionen tillrusdrycksförsäljningslagen att många fall av överlåtelser inte står nämnvärt istrid med de intressen som uppbärs av försäljningslagstiftningen och att enovillkorlig bestämmelse om straff i sådana fall skulle kunna te sig slötande(prop, 1954:151 s, 613). Någon gensaga häremot förekom ej vid riksdagsbehandlingen(SäU 1954:1 s. 195, rskr 310). Vid utskottets företagna remissbehandling avfrågan om strafffrihet för ringa langning avstyrkte de flestaremissinstanserna-en ändring av bestämmelsen. 1 åtskilliga remissyttranden, bl.a. av riksåklagaren och , påpekades att redan enligtnuvarande lagstiftning ingripande kan ske mot langning även vid små mängderalkoholdrycker; mängden är endast ett av fiera kriterier som vägs in vidbedömningen av om fallet är ringa eller inte. Utskottet anförde i sitt betänkande (JuU 1983/84:3 s. 18)att straffiDC-stämmelserna mot langning har som sitt viktigaste syfte attmöjliggöra ingripanden mot yrkesmässiga langare och mot dem som säljer alkoholdryckertill ungdom. Utskottet framhöll att utskottet ser allvarligt på brottsligheten,framför allt när den riktar sig mot unga människor. Vad gäller bestämmelsen i LHD om straffrihet för ringalangningsbrott uttalade utskottet i betänkandet (s. 18) att utskottet fann detpåkallat med en sådan regel i fråga om överträdelser som inte ter sigstraffvärda; därvid betonades att inte bara uppsåtliga handlingar utan ävenoaktsamma överträdelser omfattas av LHD. Även vissa gränsdragningssvårigheterborde, påpekade utskottet, kunna undvikas genom tillämpning av en straffrihets- JuU1983/84:22 19 regel (se även prop. 1980/81:179 s. 40). Utskottetuttalade dessutom alt straffrihetsregeln föreföll att användas med denförsiktighet som var avsedd vid dess tillkomst. Vad härefter gäller spörsmålet om ansvar för anstiftantill langning kan följande sägas. Lagregleringen av denna fråga har skiftat. 1förordningen (1937:436) angående försäljning av rusdrycker föreskrevsstraffrihet för den som för sitt eget bruk köpt sprit av en langare. När dennaförordning ersattes av rusdrycksförsäljningslagen avskaffadesemellertid straffriheten och det föreskrevs i stället att den till vilkenrusdrycker sålts eller eljest anskaffats var förfallen till ansvar förmedverkan i form av anstiftan (89 § 2 mom,). Vid tillkomsten av den nuvarandelagen uttalade departementschefen att bestämmelsen i 89 § 2 mom,rusdrycksförsäljningslagen hade visat sig svårtillämplig, varför den borde tasbort (prop, 1976/77:108 s, 93), Något uttalande från sida gjordes eji saken (SkU 1976/77:40, rskr 231). Gällande ordning innebär sålunda frihetfrån anstiftansansvar för den som för sitt personliga bruk köpt sprit av enlangare (78 § tredje stycket sista meningen LHD), Vid remissbehandlingen av frågan om införande avstraffansvar för anstiftan till langning var remissopinionen negativ tillåterinförande av ett sådant ansvar. Det underströks i remissvaren att dentidigare regleringen varit svårtillämpad och haft ringa praktisk betydelse,och det betonades av riksåklagaren att avsevärda bevissvårigheter för åklagarentorde vara förenade med ett straffansvar. Vidare framhölls att köparensbenägenhet att avslöja langaren skulle kunna minska om köparen själv riskeradeansvar för anstiftan, I sitt betänkande uttalade utskottet (s. 20) sinprincipiella förståelse för önskemålet om straffansvar för den som anstiftarlangningsbrott. Med hänsyn till de svårigheter som är förenade med en sådanregel ansåg dock utskottet inte skäl föreligga för en ändring i LHD, Utskottetuttalade därvid också alt en bestämmelse om ansvar för köparen skulle kunnainrymma negativa alkoholpolitiska effekter.