bet · G701SoU4 · 1983-12-31 00:00:00 — om gränsen mellan och barn I mofion 1982/83:385 av KarinAhrland (fp) och () yrkas att hos regeringen begär atten allsidig utredning angående gränsen mellan och barn kommer tillstånd, så att de legala aspekterna kommer i överensstämmelse med nuvarandemedicinska resultat och etiska värderingar. I motionen anförs att den juridiska ochfolkbokföringsmässiga gränsen mellan och barn vid 28:e graviditetsveckanoch födelsevikt med hänsyn till den medicinska utvecklingen ter sigomotiverad, främst på grund av att av de barn som föds före överlever. Den nuvarande gränsdragningen mellan och barn får enligtmotionärerna orimliga konsekvenser. Detta exemplifieras med att en kvinna somföder tvillingar i 27:e graviditetsveckan, varav den ena lever vid födselnmedan den andra då är död, enligt nuvarande lagstiftning fått ett barn och ettfoster. Mofionärerna framhåller även att gravida kvinnor som en konsekvens avnuvarande lagstiftning i allmänhet först efter graviditetsvecka 28 tillhörsjukhusens förlossningsavdelningar. Inom haremellerfid den ordningen införts att kvinnor fr. o. m. 26:e graviditetsveckantillhör förlossningsavdelningarna, dels med hänsyn till den höga sannolikhetenför att barn födda fr. o. m. denna tidpunkt skall överleva, dels för attunderlätta föräldrarnas psykologiska bearbetning av en eventuell förlust avbarnet. Motionärerna anför att en justering nedåt av den juridiska ochfolkbokföringsmässiga gränsen mellan och barn till exempelvis 26:egraviditetsveckan och/eller en lägre födelsevikt än skulle underlättabåde föräldrarnas och vårdpersonalens situation och möjliggöra fastställandetav en enhetlig vårdnivå. Yttrande över motionen har inhämtats från skatteutskottet.Yttrandet fogas som bilaga till betänkandet. Bestämmelser om folkbokföring m. m. 1 folkbokföringsförordningen (1967:198) 30 § fjärdestycket stadgas: Med barn avses nyfödda, som efterfödseln andats eller visat annat livstecken, samt dödfödd som avlidit efterutgången av tjugoåttonde havandeskapsveckan. Denna bestämmelse har överförts i oförändrat skick frånden tidigare 1 1983/84.12 samt. SoU 1983/84:4 2 gällandefolkbokföringsförordningen (1946:469) och fick sin lydelse den 1 januari 1960.Dessförinnan definierades barn enligt sistnämnda lagrum som "varje nyföddsom andats efter födseln, så ock dödfödd om minst trettiofem centimeterslängd". Lagändringenföranleddes av en av Världshäboorganbationen (WHO) antagen rekommendation tilldefinition av vad som skulle avses med levande fött resp. dödfött barn.Ordalydelsen i 30 § fjärde stycket folkbokföringsförordningen grundar sig påWHO:s rekommendafion, vilken redovisas i den av WHO utgivna InternationalClassification of Diseases avseende rekommendationen vid den sjunderevisionskonferensen . I proposifionen (1959:116) vilken antogs avriksdagen (3LU 20) motiverades förslaget fill lagändring med att inteanfört någon reservation mot ifrågavarande internationella definition och attdet därför var angeläget att de svenska bestämmelserna bringades iöverensstämmelse med denna. Den av WHO antagna definitionen förmodadesföranleda färre tillämpningssvårigheter än den dåvarande svenska definitionen.Lagändringen angavs inte ha någon större saklig betydelse då ett efter28 veckors graviditet normalt är . 30 § fjärde stycket folkbokföringsförordningen intagna definitionen av barnligger till grund för stadgandena i 30-32 §§ samma förordning om skyldighet attanmäla barns födelse samt att anmäla dödsfall och utfärda dödsbevis.Tillämpningsföreskrifter finns i folkbokföringskungörelsen (1967:495). Socialstyrelsenhar i sina föreskrifter om dödsbevb m. m. (SOSFS(M) 1980:1 s. 14) anförtföljande avseende gränsdragningen levande född -dödfödd. Med barn avses alla levande födda samt alladödfödda som framfötts efter utgången av tjugoåttonde havandeskapsveckan.Levande fött är barnet om det visat tecken på självständigt liv såsom andningsrörelser,hjärtslag, pulsationer i navelsträngen eller tydliga spontana rörelser avskelettmuskulaturen. Dödfödda är alla de barn som inte visat nämnda livsteckenoch vilka avlidit efter utgången av tjugoåttonde havandeskapsveckan, räknatfrån senaste normala menstruations första dag. Föreligger osäkerhet om graviditetenslängd, bör det framfödda fostrets kroppslängd tillmätas viss betydelse vidbedömningen av fostrets utvecklingsgrad. Uppgår kroppslängden fill ,bör fostret redovisas som barn. Om ett levande fött barn avlider skall gravsättningeller eldbegängelse ske. Detta gäller oavsett om barnet fötts före eller efterutgången av 28:e graviditetsveckan. Krav på gravsättning eller eldbegängelsegäller även dödfödda barn om de fötts efter den angivna tidpunkten. Beträffandedödfödda som fötts tidigare finns numera möjlighet fill ett frivilligt förfarande.Enligt 23 a §KK (1963:540) om begravningsplatser och gravstenar m. (begravningskungörelsen) får således begravning eller eldbegängelse även avsesådana dödfödda (SFS 1982:519). SoU1983/84:4 3 Folkbokföringsförordningen är f. n.föremål för översyn genom utredningen om förbättrad folkbokföring m. m. (Dir.1983:28). Uppdraget avser bl. a. bosättningsbegreppet, kontroll avfolkbokföring och flyttning samt därmed sammanhängande frågor. Enligt namnlagen (1982:670) skallvarje barn ges ett eller flera förnamn, som skall anmälas tillpastorsämbetet (30 §), Som framgår av skatteutskottets yttrande medgesföräldrar att även få förnamn på barn som avlidit antecknade i födelse- ochdopboken hos pastorsämbetet. skall enligt folkbokföringskungörelsen(1967:495) underrätta rätten om ett dödsfall när det antecknas i döds-och begravningsboken (40 §). Underrättelsen bildar utgångspunkter fördomstolens bevakning av att bouppteckningsplikten fullgörs. Bestämmelser ombouppteckning finns i 20 kap. . Den kan numera i vissa fall ersättasmed en s. k. dödsboanmälan (8 a §). Dödsboanmälan görs till rätten avsocialnämnden. Beträffande dödsboanmälan anförde departementschefen bl. a.följande (prop. 1975/76:50 s. 68). En särskilt ömtålig situationföreligger när den döde var ett barn. Som förut antytts är det ett exempel påfall då dödsboanmälan ofta kan komma till användning. Den som skall göraanmälan bör i en sådan situation givetvis fullgöra uppdraget så att barnetsföräldrar inte åsamkas mer besvär än uppgifternas inhämtande kräver. Ispädbarnsfallen torde undersökningen ofta kunna begränsas till etttelefonsamtal med föräldrarna. Av handbok.Folkbokföring (avsnitt E. 5-8 och G. 15), framgår att pastorsämbetet skallanteckna dödfödda barn i födelse- och dopboken och moderns personakt samt attunderrättelser skall skickas till och, för det falldet inte finns någon fader att anteckna, till socialnämnden. Däremot skallnågon anteckning inte göras i döds- och begravningsboken som är den anteckningsom bildar utgångspunkten för pastorsämbetets underrättelse till domstol. Enligt 1 kap. 1 § är endast den som lever vidarvlåtarens död arvsberättigad. När det gäller barn som är avlat dessförinnanförutsätts för arvsrätt enligt samma lagrum att barnet sedermera föds med liv,dvs. dödfödda barn kan oavsett om de föds före eller efter utgången av 28:egraviditetsveckan inte härleda något arv. Det finns inte något skäl atttillämpa reglerna om bouppteckning och dödsboanmälan i sådana fall. Enligt vad utskottet inhämtatvarierar förhållandena vad gäller placeringen på sjukhus av gravida kvinnorföre utgången av 28:e graviditetsveckan. Det förekommer sålunda att gravidakvinnor - såsom sker inom 1 1983/84. SoU1983/84:4 4 - överförstill sjukhusens förlossningsavdelningar, medan de på andra håll i regelöverförs fill förlossningsavdelning först efter 28 veckors graviditet. I dettahänseende är bestämmelserna i folkbokföringsförordningen om gränsen foster-barninte bindande för sjukhusen. Vad beträffar journalföringen gäller att om en kvinnaföder en dödfödd före utgången av 28:e graviditetsveckan förs på sjukhusetendast en kortfattad gynekologisk journal beträffande henne själv. Vad gällerövriga förlossningar förs däremot utförliga förlossningsjournaler, vilka äveninnefattar uppgifter om barnen. Journalernas utformning regleras isocialstyrelsens allmänna råd om införande av nya formulär fill journaler inommödrahälsovård, förlossningsvård och barnhälsovård (SOSFS(M) 1981:52). Den svenska sjukvårdsstatistiken på området avser i förstahand "perina-tal" dödhghet, varmed avses såväl dödfödda underfosterlivets senare del som avlidna under första levnadsveckan. Anledningentill att detta slag av statisfik kommit att dominera är att tillämpningen av deinternationella definitionerna på levande födda och dödfödda varierar mellanolika länder. Genom ett kombinationsmått av typen perinatal dödlighet undviksdenna komplikation vid internationella jämförelser. Antalet perinatala dödsfalli uppgår till omkring 800 och fördelar sig ungefär lika mellandödfödda och barn som avlidit från födelsen. Någon stafistikföreligger ej beträffande antalet dödfödda efter 26 eller 27 veckorsgraviditet. 1977 av WHO utgivna International Classificationof Diseases avseende revision rekommenderas att nationell perinataldödsstafi-stik skall omfatta alla förlösta och barn såväl levande somdöda som väger eller, då uppgifter om födelsevikt saknas, de falldär havandeskapstiden överstiger eller kroppslängden är mer än 25 cm.Vidare rekommenderas att statistik för enbart internationella jämförelserskall tas fram avseende förlösta eller barn som väger minst 1 000 geller, då uppgifter om födelsevikt saknas, de fall där graviditeten överstiger28 veckor eller kroppslängden är mer än . Inom har enarbetsgrupp tillsatts för att utarbeta förslag till anpassning av iSverige gällande terminologi till revision. Såsom anförts i motionen har senareårs medicinska utveckling inneburit en kraftig ökning av överlevnaden för barnsom föds före utgången av 28:e graviditetsveckan. Den hastigt förändrademortabiliteten bland nyfödda omogna barn samt konsekvenserna av dennautveckling var föremål för ett symposium , anordnat avperinatalgruppen i Svenska gynekolo-giska föreningen och neonatalsektionen iSvenska barnläkareföreningen. Där framförda föredrag har efter bearbetningredovisats i artiklar i nr 40/1982. Därav framgår bl. a. att iSverige överlevnadsprocenten SoU1983/84:4 5 för barn med en födelsevikt av 750-1 000 g, numera är50-60 %. Vid födelsevikt därunder är överlevnaden mellan 10 och 30 %.Födelsevikten 750-1 000 g motsvarar ca 26-27 veckors graviditet. Sannohkhetenför att ett barn överlever nyföddhetsperioden satt i förhållande tillgraviditetens längd anges vidare till av alla barn födda efter 24-25veckors graviditet, efter 26-27 veckors graviditet samt efter 28-31veckors graviditet. Handikappfrekvensen bland de mycket omogna barnen angesäven ha minskat men någon fillförhthg statistik däröver finns inte. Dengynnsamma utvecklingen fillskrivs i stor utsträckning organisatoriska förändringarinnebärande centralisering av förlossningar till välutrustade kliniker ochförbättrad medicinsk handläggning. I en avslutande gemensam artikel av de sju läkare sombidragit med artiklar om symposiet behandlas den folkbokföringsmässiga gränsenmellan och barn vid 28 veckors graviditet. Författarna hävdar att dennagräns är orimlig med hänsyn till att inte av före denna tidpunktfödda överlever. De förordar en allsidig utredning "så att de legalaaspekterna kommer i överensstämmelse med nuvarande medicinska resultat ochetiska värderingar". De förordar därvid såsom en ur medicinsk synpunktlämplig gräns mellan och barn oberoende av livstecken en födelsevikt av500 g och hänvisar till att infört denna regel. I motion 1982/83:385 (fp) yrkas attriksdagen hos regeringen anhåller om en allsidig utredning avseende gränsenmellan och barn så att de legala aspekterna kommer i överensstämmelsemed nuvarande medicinska resultat och etiska värderingar. Beträffandemotionsmotiveringen får hänvisas till det föregående. Den författningsbestämmelse som reglerar gränsdragningenmellan och barn återfinns i 30 § fjärde stycketfolkbokföringsförordningen, som stadgar att med barn avses nyfödd, som efterfödelsen andats eller visat annat livstecken, samt dödfödd som avlidit efterutgången av 28:e havandeskapsveckan. Bestämmelsen innebär således att efterutgången av 28:e havandeskapsveckan även dödfödda räknas som barn. Bestämmelsenhar föranletts av en av () antagen definition avvad som skall avses med levande fött resp. dödfött barn. Den i 30 § fjärde stycket folkbokföringsförordningenintagna definitionen av barn bildar utgångspunkt för stadgandena i 30-32 §§samma förordning och folkbokföringskungörelsens tillämpningsföreskrifter om bl.a. skyldighet att anmäla barns födelse samt att anmäla dödsfall och utfärdadödsbevis. Sådana åtgärder vidtas endast om det är fråga om barn enligtovannämnda definition. Det ankommer normalt på läkare eller barnmorska att avgöraom ett barn har fötts, varvid rnan har att utgå från den angivna definitionensamt närmare anvisningar. SoU1983/84:4 6 Om ett barn är levande fött och detsedermera avlider skall även gravsättning eller eldbegängelse ske. Detsammagäller dödfödda barn som fötts efter utgången av 28:e graviditetsveckan. Sådanaförrättningar får enligt 23 a § begravningskungörelsen numera avse ävendödfödda som förlösts . I dessa fall är således förfarandetfrivilligt. Dödsbevis eller intyg om gravsättning eller eldbegängelse utfärdasinte. Det görs inte heller några anteckningar därom i kyrkobokföringen. Utskottet vill inledningsvis erinra om att ett somvid födelsen visat något som helst tecken på självständigt liv enligt gällandebestämmelser alltid skall betraktas som ett barn och officiellt registreras somett sådant. Denna regel gäller, som skatteutskottet i sitt yttrande särskiltframhållit, generellt och således även vid kortare graviditeter än . anför vidare att det faktum att ävendödfödda som uppnått ett visst utvecklingsstadium sedan gammalt i vissahänseenden jämställs med barn bl. a. torde sammanhänga med etiskabevekelsegrunder. Detta leder dock fill vissa krav från samhälletssida som kan vara påfrestande för dem som berörs därav. Att ändra28-veckorsgränsen, som har tillkommit av praktiska skäl och med anledning av enrekommendation av WHO, skulle enhgt skatteutskottet medföra att byråkratinkring de dödfödda barnen utökas utan att - såvitt skatteutskottet säger sigkunna bedöma - några fördelar uppnås. Syftet med motionen torde enligtskatteutskottet i väsentlig utsträckning kunna tillgodoses på annat sätt ängenom ändring av folkbokföringsreglerna, såsom t. ex. redan skett genom reglerom ett frivilligt begravningsförfarande för dödfödda. Motionen avstyrks i vadavser utredning om ändring av folkbokföringsreglerna. vill för sin del peka på att motionenaktualiserar en grundläggande fråga som känns etiskt viktig för mångamänniskor. Det är således inte enbart en praktisk angelägenhet röranderedovisningen av dödfödda barn. Gränsdragningen rymmer i och för sig flera aspekter.Alla sådana har utskottet dock inte möjlighet att gå in på här, utan begränsarsig i det följande till de synpunkter som anförs i motionen. Det är viktigt att finna en smidig lösning som inte ionödan försvårar för föräldrarna att hantera den svåra situation som uppstår dåett väntat barn föds dött. Utskottet vill i det avseendet betona att deenskilda fallen kan vara mycket olika. Medan det för vissa föräldrar kan te signaturligt och riktigt att sörja ett avlidet barn kan det för andra innebära ytterligarepsykisk påfrestning att tvingas ta del i de formella procedurer som följer påett dödsfall. Vilka regler som bör gälla för folkbokföringen kan dockinte i sig anses vara en principiell fråga. Det är inte heller nödvändigt attha någon direkt koppling mellan dessa regler och de ökade medicinskamöjligheterna att rädda barn som fötts för . Som anförs avskatteutskottet är det dessutom angeläget att inte i onödan utöka byråkratinkring de dödfödda barnen. Utskottetställer sig därför liksom skatteutskottet tveksamt till en ändring SoU1983/84:4 7 av nuvarande folkbokföringsregler, vilken bl. a. skullemedföra krav på gravsättning eller eldbegängelse för ytterligare ett antaldödfödda barn. Enligt utskottets mening är det främst av hänsyn tillföräldrarna mera ändamålsenligt med det nuvarande frivilligabegravningsförfarandet, vilket möjliggör en större anpassning fill de enskildaindividernas psykiska upplevelse av situationen. Utskottet vill dessutom erinraom att en översyn av folkbokföringslagstiftningen inletts. Vidare harsocialstyrelsen inlett ett arbete för att anpassa svensk terminologi på områdettill WHO:s senaste rekommendation. När det gäller sjukvårdens omhändertagande av gravidakvinnor är det ingenfing som hindrar att gravida kvinnor vårdas påförlossningsavdelningarna redan före 28:e graviditetsveckan. Det är samtidigtofillfredsställande att olika sjukvårdshuvudmän här tycks fillämpa olikapraxis. Avgörande för på vilken avdelning man placerar en gravidkvinna eller en kvinna som fått ett tidigt dödfött barn eller ett sent missfallmåste dock i första hand vara var hon kan få den vård som bäst svarar mothennes behov. Detta är både en fråga om vilka sjukvårdsresurser som står fillbuds och en fråga om hur kvinnan själv reagerar. För den som fått ett dödföttbarn torde det t. ex. inte alltid upplevas som positivt att vårdas på enförlossningsavdelning bland nyblivna mödrar med barn. Utskottet vill såledesäven i fråga om vården av kvinnorna betona vikten av att ta hänsyn tillomständigheterna i det individuella fallet. En viss flexibilitet måste finnas. Det vore emellerfid önskvärt att sjukvårdshuvudmännengenom överläggningar kunde komma fram till en gemensam syn på hur vården idenna del bör organiseras. Utskottet förutsätter att socialstyrelsenuppmärksammar denna fråga och i lämpligt sammanhang aktualiserar den medsjukvårdshuvudmännen. Genom detanförda får motionen anses besvarad. attriksdagen avslår mofion 1982/83:385. Närvarande: (), (),(), (), (), (),Sfig Alftin (s), (), (), (), (), (), (vpk), ()och (). SoU1983/84:4 8 1982/83:5 y över en motion om gränsen mellan och barn Sedan socialutskottet begärt attskatteutskottet yttrar sig över motion 1982/83:385 av () ochKerstin () om gränsen mellan och barn får skatteutskottet anföraföljande. Yrkandet i motionen går ut på att få till stånd enallsidig utredning rörande ändring av den gräns som enligt gällandebestämmelser skall dras mellan dödfödda och dödfödda barn. Motionärernavill få en bättre överensstämmelse mellan de legala aspekterna och nuvarandemedicinska resultat och värderingar och anser att den 28-veckorsgräns ifråga om graviditetens längd som tillämpas vid gränsdragningen bör ändras tillförslagsvis . Enligt deras mening leder nuvarande regler till ejacceptabla effekter bl. a. i fråga om begravning m. m. Motionärerna kritiserarockså att barn och gravida kvinnor i samband med missfall och tidiga födslarbehandlas på olika sätt i olika landsting. Gällande regler i folkbokföringsförordningen (1967:198)innebär i korthet att ett barns födelse skall anmälas fill pastorsämbetet omdet är fött här i landet eller fött av en kvinna som är skriven här. Med barnavses alla nyfödda som andats eller visat annat livstecken efter födseln. Efterutgången av 28:e havandeskapsveckan räknas även dödfödda såsom barn (30 §).Denna 28-veckorsgräns tillkom (prop. 1959:200, L3U 20) med anledning aven rekommendation av (). bestämmelservar av gammalt datum och angav att ett om längd, som inteandats efter födelsen, skulle anses som ett dödfött barn. I samband med 1959års ändring framhölls att en dödfödd om längd ungefär motsvarade ettfoster efter 28:e havandeskapsveckan. har i sina föreskrifter i anslutning tilldessa bestämmelser anfört bl. a. följande (SOSFS 1980:1). Med barn avses alla levande föddasamt alla dödfödda som framfötts efter utgången av tjugoåttondehavandeskapsveckan. Levande fött är barnet om det visat tecken på självständigtliv såsom andningsrörelser, hjärtslag, pulsafioner i navelsträngen ellertydliga spontana rörelser av skelettmuskulaturen. Dödfödda är alla de barn sominte visat nämnda livstecken och vilka avlidit efter utgången av tjugoåttondehavandeskapsveckan, räknat från senaste normala menstruations första dag.Föreligger osäkerhet om graviditetens längd, bör det framfödda fostretskroppslängd tillmätas viss betydelse vid bedömningen av fostretsutvecklingsgrad. Uppgår kroppslängden till , bör fostret redovisassom barn. Att en dödfödd således i vissa fallbetraktas som ett barn leder till krav på gravsättning eller eldbegängelse inon efter födelsen (24 § SoU1983/84:4 9 begravningskungörelsen 1963:540), 1 födelse-och dopbokenantecknas bl. a. uppgift om inkommet dödsbevis, jordfästning, eldbegängelseoch/eller gravsättning m. m. Gravsättning eller eldbegängelse av dödfödd fårske även om graviditeten avbrutits före 28:e havandeskapsveckan. Förfarandet ärdå frivilligt (23 a §) och några anteckningar i födelse- och dopbokenföreskrivs ej. Enligt namnlag (1963:521) förvärvade barnet vidfödseln automatiskt faderns eller moderns släktnamn (1 §), Förnamn skulle - ombarnet levde - ges till barnet från födseln (23 §). Ipraktiken tillämpades bestämmelserna så att förnamn antecknades även för barnsom avlidit, om föräldrarna anmälde ett namn till pastor. Den nuvarandenamnlagen (1982:670) har enligt vad utskottet erfarit från riksskatteverketinte föranlett någon ändrad praxis härvidlag. Utskottet kan instämma i motionärernas syfte att förbättrade regler som skall tillämpas i en så känslig situation som den här aktuella.Utskottet vill inte heller bestrida att 28-veckorsgränsen ifolkbokföringsförordningen i vissa fall kan medföra effekter som kan kritiserasfrån olika utgångspunkter. Med anledning av vad som anförs i motionen bör dockframhållas att ett som visar något livstecken skallbetraktas som ett barn, även om det avlider . Denna regel gällergenerellt och således även vid kortare graviditeter än . Att ävendödfödda som uppnått ett visst utvecklingsstadium sedan gammalt i vissahänseenden jämställs med barn torde bl. a. sammanhänga med etiskabevekelsegrunder men leder till vissa krav från samhällets sida somkan vara påfrestande för dem som berörs härav. Att ändra 28-veckorsgränsen,som har tillkommit av praktiska skäl och med anledning av en rekommendation avWHO, i den riktning som motionärerna förespråkar skulle medföra att byråkratinkring de dödfödda barnen utökas utan att - såvitt utskottet kan bedöma - någrafördelar uppnås. Som framgår redan av vad som anförs i motionen torde syftetmed utredningskravet i väsentlig utsträckning kunna tillgodoses på annat sättän genom ändring av folkbokföringsreglerna, såsom t. ex. redan skett genomregler om ett frivilligt begravningsförfarande för dödfödda. Med det anförda avstyrker utskottet motionen i vad avserutredning om ändringar av folkbokföringsreglerna. SoU1983/84:4 10 Närvarande: (), (). StigJosefson (c), (), ()*. (), BoLundgren (m). (), (), (). KarlBjörzén (m), (), (). () och ErkkiTammenoksa (s). * Ej närvarande vid justeringen.