bet · G701LU30 · 1983-12-31 00:00:00 — om avtalsvillkor mellannäringsidkare (prop. 1983/84:92) I betänkandet behandlas proposition 1983/84:92 variframläggs förslag till lagstiftning om förbud mot oskäliga avtalsvillkor mellannäringsidkare. Vidare behandlas tre med anledning av propositionen väcktamotioner. begäran har finansutskottet yttrat sig över propositionen ochmotionerna såvitt avser frågan om den offentliga upphandlingen bör omfattas avden nya lagstiftningen. Yttrandet har fogats som bilagaZ till betänkandet.Vidare har inkommit en skrivelse från och , I samband med ett studiebesök på harutskottet inhämtat synpunkter på förslagen i propositionen och motionerna frånmarknadsdomstolens ordförande. I propositionen föreslås en ny lag om avtalsvillkormellan näringsidkare som ger möjlighet att förbjuda oskäligasådana villkor efter ansökan av en näringsidkare eller organisation avnäringsidkare. Utskottet anser att det behövs en sådan lagstiftning somföreslås i propositionen, bl, a, därför att det visat sig att man påfrivillighetens väg inte helt lyckats lösa problemen med oskäliga avtalsvillkori näringsHvet. Det är också enligt utskottet i konsumenternas intresse attavtalsvillkoren mellan näringsidkare är skäliga. Utskottet tillstyrker attlagstiftningen genomförs och avstyrker bifall till ett motionsyrkande (m) omavslag på propositionen. Mot ställningstagandet reserverar sig ledamöternafrån moderata samlingspartiet. Utskottet avstyrker vidare två motionsyrkanden(m, c) om alt den nya lagen skall tillämpas även på upphandling för offentligtändamål. I en reservation (m, c) begärs att tillämpningsområdet för lagenutvidgas i enlighet med motionerna. Slutligen avstyrks också en motion (fjp)vari begärs att propositionen avslås och att regeringen lägger fram ett nyttförslag med ändrade regler om lagstiftningens tillämpning på den offentligaupphandlingen samt om sammansättning ochnäringslivsorganisationernas talerätt. Ipropositionen föreslår regeringen () efter hörande avlagrådet att antar i propositionen framlagda förslag till 1. lag omavtalsvillkor mellan näringsidkare, LU 1983/84:30 2 2, lagom ändring i lagen (1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvillkor, 3, lag om ändring ilagen (1970:417) om marknadsdomstol m, m. Lagförslagen har intagits i bilaga 1 till betänkandet. Beträffande proposi tionens huvudsakliga innehåll hänvisas till vad utskottet anför på s, 3 och 4. I motion 1983/84:2543 av m.fl. (c)yrkas att beslutar att 1 § lagen om avtalsvillkor mellannäringsidkare skall ha följande som motionärernas förslag angivna lydelse: 1§ Om ett villkor, som en näringsidkare ställer uppnär han ingår eller avser att ingå avtal med en annan näringsidkare, är attanse som oskäligt mot denne, kan förbjuda näringsidkaren atti fortsättningen ställa upp samma eller väsentligen samma villkor i liknandefall. Ett sådant förbud kan också riktas mot någon som är anställd hosnäringsidkaren eller mot någon annan som handlar på dennes vägnar. Första stycket gälleräven villkor som ställs upp motnäringsidkare vid upphandling föroffentligt ändamål. Första stycket gäller intevillkor i verksamhet som står under tillsyn av I motion 1983184:2544 av och (båda fp) yrkas 1, att avslårproposition 1983/84:92, 2, att hos regeringenbegär nytt förslag i enlighet med de riktUnjer som framförs i motionen. Imotion 1983/84:2545 av m, fl, (m) yrkas 1. att avslårpropositionen i sin helhet, 2, attriksdagen - för det fall bifaller regeringens förslag om lag om förbud mot oskäliga villkor i avtal mellan näringsidkare - beslutar att lagen jämväl skall omfatta sädana affärsvillkor som tillämpas vid offentlig upphandhng. har ett omfattandelagstiftningsarbete pågått med syfte att stärka konsumentemas rättsUga skydd.Den lagstiftning som kommit till stånd har omfattat bådenäringsrättsliga och civilrättsliga regleringar. På det näringsrättsligaområdet kan nämnas lagen (1971:112) om LU 1983/84:30 3 förbudmot oskäliga avtalsvillkor, Lagen ger möjlighet att förbjudanäringsidkare att använda avtalsvillkor som med hänsyn till omständigheterna äroskäliga mot konsumenterna. Också inom civilrätten finns regler som syftar tillatt motverka oskäliga avtalsvillkor. Genom en lagändring infördes ilagen (1915:218) om avtal och andra rättshand-Hngar pä förmögenhetsrättensområde en bestämmelse (36 §) enligt vilken allmän domstol kan jämka ellerogiltigförklara avtalsvillkor som är oskäliga med hänsyn till omständigheterna.Vid prövningen skall särskild hänsyn tas till behovet av skydd för den som iegenskap av konsument eller eljest intar en underlägsen ställning iavtalsförhållandet. Medan36 § avtalslagen är tillämphg såväl i förhållandet mellan en näringsidkare ochen konsument som vid transaktioner mellan näringsidkare gäller 1971 årsavtalsvillkorslag inte avtalsvillkor som en näringsidkare använder mot en annannäringsidkare. Frågan om en utvidgning av tillämpningsområdet föravtalsvillkorslagen prövades både vid lagens tillkomst och men tidenansågs då inte mogen för en sådan reform, motion (c) vid 1977/begärdes att detaljisters ochservicegivares rättsliga ställning i förhållande till leverantörer och huvudmänskulle utredas. Motionen remissbehandlades, I sitt av godkändabetänkande LU 1977/78:30 framhöll utskottet att det av remissvaren framgickatt det fanns vissa problem i förhållandet mellan mindre företag och andranäringsidkare som man inte lyckats lösa tillfredsställande genom branschvisaöverenskommelser. Utskottet hänvisade också till att motionen tillstyrkts avflertalet remissinstanser och ansåg att lagstiftningen borde bli föremål för enöversyn syftande till att förstärka de mindre företagens rättsliga ställning.Vad utskottet anfört gav som sin mening regeringen till känna. Genomtilläggsdirektiv fick konsumentköpsutredningen (Ju 1977:13) i uppdragatt undersöka hur en utvidgning av konsumentemas rättigheter påverkarförhållandet mellan olika led på näringsidkarsidan och att göra den avriksdagen begärda översynen av de mindre företagens rättsliga ställning.Utredningen redovisade denna del av sitt uppdrag i betänkandet (SOU 1981:31)Avtalsvillkor mellan näringsidkare. Ihuvudsaklig överensstämmelse med betänkandet föreslås i propositionen ensärskild lag om avtalsvillkor mellan näringsidkare. Den nya lagen innebär atten näringsidkare som har ställt upp ett oskäligt villkor när han ingår elleravser att ingå avtal med en annan näringsidkare kan förbjudas av marknadsdomstolenatt i fortsättningen använda villkoret i liknande fall. Vid bedömningen av omett avtalsvillkor är att anse som oskäligt skall särskild hänsyn tas tillbehovet av skydd för den som intar en underlägsen ställning iavtalsförhållandet. Genom detta stadgande markeras enligt propositionen attlagen i första hand syftar till att stärka de mindre företagarnas ställning. Ansökanom förbud hos får göras av en sammanslutning avnäringsidkare eller av en enskild näringsidkare mot vilken det rRiksdagen 1983/84.8 saml. LU1983/84:30 4 aktuella avtalsvillkoret har ställts upp. Ett förbud avmarknadsdomstolen kan förenas med vite. Lagstiftningen föreslås träda i kraftden , Behovet av den föreslagna lagstiftningen I motion 1983/84:2545 (m) yrkasavslag på propositionen i dess helhet. Motionärerna framhåller attstandardavtal visserligen tillämpas i mycket stor utsträckning i affärslivetmen sällan kan tillämpas bokstavligen. Avtalens innehåll måste enligtmotionärerna ständigt ses mot bakgrund av och tillämpas efter varje affärsinnehåll, storlek och särskilda förhållanden. Ett förbud från marknadsdomstolenmot villkor i ett särskilt avtal måste därför få myckel begränsad räckvidd.Vidare påpekas att man i stor utsträckning löst problemen med oskäligaavtalsvillkor genom branschvisa förhandlingar och att det ilagstiftningsärendet inle visats att avtalsvillkor i praktiken lett filloskäliga resultat. Några bärande skäl för en lagstiftning finns således inte,anser motionärerna. Enligt utskottets mening visar både konsumentköpsutredningensbetänkande och remissyttrandena över detta att det inom näringslivetförekommer standardavtal med vissa villkor som i enskilda fall kan leda tilloskäliga resultat. Även om, som motionärerna påstår, det inte visat sig attdessa villkor faktiskt lett till sådana resultat är det givetvis angeläget attde utmönstras, I första hand bör man försöka lösa problemen på områdetförhandlingsvägen. Enligt utskottets mening visar emellertid utvecklingen inte helt kan lita till frivilliga lösningar. Som framhålls i propositionenkan vidare risken för att vissa villkor tolkas och tillämpas på ett sådant sättatt de drabbar den part som har en underlägsen ställning befaras öka ju meransträngd den ekonomiska situationen är för företagen. Enligt utskottetsmening finns det således ett behov av en lagstiftning som ger möjlighet tillingripande mot oskäliga avtalsvillkor i de fall förhandlingsvägen inte visatsig framkomhg. Utskottet vill vidare framhålla att det också ligger ikonsumenternas intresse att avtalen mellan näringsidkare är skäliga.Detaljhandelns vilja att klara av mellanhavanden med konsumenterna kan nämligenminska om detaljisten ensam får stå för sädana kostnader för en uppgörelse medkonsumenten som tillverkaren eller leverantören rimligen bör svara helt ellerdelvis för. En förutsättning för att konsumentpohtiska reformer skall få avseddeffekt är därför att detaljisterna kan åerföra en del av de kostnader, somkonsumentskyddet medför för näringslivet, till de bakre leden i distributionskedjanoch att man alltså skapar balans mellan de olika leden. Beträffande motionärernas påstående att marknadsdomstolensavgöranden enligt den nya lagen kommer att få en mycket begränsad räckviddvill utskottet påpeka att ett avgörande av i fråga om en vissavtalsklausul i och för sig enda,st är bindande för partema i det målet. LU 1983/84:30 5 Huruvidaockså andra näringsidkare som använder villkoret kommer att rätta sig efteravgörandet får utvecklingen visa. Oavsett vilken räckvidd avgörandena kan kommaatt få anser utskottet att det behövs en lagstiftning som efter mönster av 1971års avtalsvillkorslag möjliggör att en näringsidkare kan förbjudas att ifortsättningen använda ett oskäligt avtalsvillkor. Som närmare redovisas ipropositionen är det skydd mot sådana villkor som främst 36 § avtalslagen gerinte tillräckligt. Pågrund av det anförda anser utskottet i likhet med departementschefen altsärskilda lagregler bör införas om förbud mot oskäliga villkor i avtal mellannäringsidkare. Utskottet avstyrker alltså bifall fill motion 2545 yrkande 1, Ocksåi mofion 1983/84:2544 (fp) yrkas att propositionen skall avslås, Mofionärernagodtar i och för sig en lagstiftning mot oskäliga avtalsvillkor men anser attreglerna om lagstiftningens tillämpningsområde, marknadsdomstolenssammansättning och rätten till talan bör ha en annan utformning. Ett nyttlagförslag bör därför föreläggas . Utskottetkommer i följande avsnitt att behandla de olika frågorna som tagits upp imotionen och att därvid ta ställning fill yrkandena i mofionen. Enligt 1 § förslaget till lag om avtalsvillkormellan näringsidkare skall den nya lagen endast gälla villkor som används i avtalsförhållandenmellan näringsidkare. Utanför tillämpningsområdet faller därför villkor som användsav offentliga organ vid sådan upphandling som inte är hänförlig tillnäringsverksamhet, dvs. upphandling för offentliga ändamål. Imotionerna 1983/84:2543 (c), 2544 (fp) och 2545 (m) kritiseras propositionen idenna del. Motionärerna i motion 2543 hänvisar till att såväl från två av desakkunniga i konsumentköpsutredningen som i remissyttrandena frånriksrevisionsverket, och framhållits att den nyalagen bör omfatta upphandling för offentligt ändamål. Motionärerna pekar vidarepå att också lagrådet har motsatt sig begränsningen av lagenstillämpningsområde, Lagrådet har därvid bl, a, uttalat alt av likformighetsskälbör en lagstiftning om förstärkt skydd mot oskäliga avtalsvillkor görastillämplig inom i princip alla områden där avtal om sådana villkor kan komma ifråga. Lagrådet har vidare framhållit att den föreslagna gränsdragningen kanmedföra tillämpningssvårigheter. Motionärerna delar den uppfattning som sålundakommit till uttryck under lagstiftningsärendets gång och anser att man, innanman uteslöt det offentliga området, borde ha dokumenterat att det där intefinns något behov av lagstiftning. På gmnd av det anförda yrkar motionärernaatt i 1 § skall införas en bestämmelse om alt också upphandling för offentligtändamål skall omfattas av lagen, Imotion 2545 yrkas - för det fall propositionen bifalls av - attlagstiftningen skall omfatta också affärsvillkor som används vid offentlig LU1983/84:30 6 Motionärerna anser det självklart attlagstiftningen skall gälla hela marknaden, inte bara en del av den. Även motionärerna i motion 2544 ansluter sig tilluppfattningen att lagstiftningen bör gälla den offentliga upphandlingen. Deanser emellertid att konsekvenserna av en sådan utvidgning först bör utredasnärmare. Som ovan redovisats yrkar motionärerna att propositionen skall avslåsoch att skall föreläggas ett nytt lagförslag som utformats enligtriktlinjerna i motionen, 1 likhet med vad finansutskottet anför i sitt yttrandeöver propositionen och motionerna anser lagutskottet att det avlikformighetsskäl kan vara befogat att den nya lagstiftningen bhr tillämpligockså pä upphandling för offentligt ändamål. Ett ytterligare skäl för en sådanutvidgning av tillämpningsområdet är att vissa gränsdragningsproblem kanundvikas. Vid en bedömning av frågan måste emellertid beaktas attdet inte visats eller ens gjorts sannohkt att oskäliga avtalsvillkor verkligenanvänds vid offentlig upphandling. Utskottet vill också peka på att sådanupphandling sker under insyn och kontroll från det allmännas sida. Även omlagen inte blir direkt tillämplig i andra fall än då upphandlingen utgörnäringsverksamhet utgår utskottet från att statliga och kommunala organ tarvederbörlig hänsyn till de principer som lagen vilar på och till den praxis somkommer att utvecklas i , I sammanhanget bör vidare anmärkasatt svårigheterna att dra en gräns mellan upphandling som sker i näringsverksamhetoch offentlig upphandling i andra fall inte bör överdrivas. Vidare tordegränsdragningsproblemen aktualiseras endast i mycket fä fall. Utskottet vill isammanhanget framhålla att om upphandling sker genom ett för ändamålet särskiltbildat företag, t, ex, ett aktiebolag, så blir upphandlingen ett led inäringsverksamhet, eftersom företaget är att betrakta som näringsidkare. Ärdet däremot en statlig eller myndighet som själv handhar upphandlingenkan det vara fråga om upphandling för offentligt ändamål. En viss tveksamhetkan uppkomma när ett privaträttsligt subjekt handhar upphandling på uppdrag avett offentligt organ. Om sådan upphandling sker i det offentliga organets namnoch enligt dess närmare bestämmande kan den vara att betrakta som upphandlingför offentligt ändamål. Sammanfattningsvis anser utskottet att det inte f. n.finns anledning att utvidga tillämpningsområdet för den föreslagnalagstiftningen. Skulle det visa sig att det finns behov av attockså avtalsvillkor vid upphandling för offentligt ändamål omfattas av lagenfår frågan övervägas ånyo. Utskottet avstyrker alltså bifall till mofionerna2543 samt 2544 i denna del och 2545 yrkande 2, Som inledningsvis redovisats skallmarknadsdomstolen besluta om förbud enligt den nya lagen, F, n. prövardomstolen ärenden enligt bl, a, 1971 års LU 1983/84:30 7 avtalsvillkorslag,marknadsföringslagen (1975:1418) och konkurrenslagen (1982:729), Enligtlagen (1970:417) om marknadsdomstol m, m, består domstolen sedan den 1 januari1983 av en ordförande, en vice ordförande, fyra särskilda ledamöter och sexandra ledamöter. Av de särskilda ledamöterna deltar tre i ärenden omkonkurrensbegränsning och en i ärenden om marknadsföring och oskäligaavtalsvillkor. Ordföranden, vice ordföranden och en av de särskilda ledamöternaför ärenden om konkurrensbegränsning skall vara lagkunniga och erfarna idomarvärv. De två övriga särskilda ledamöterna för ärenden omkonkurrensbegränsning skall ha särskild insikt i näringslivets förhållanden.Den särskilda ledamoten för ärenden om marknadsföring och oskäligaavtalsvillkor skall ha särskild insikt i konsumentfrågor. Av övriga ledamöterutses tre bland företrädare för konsument- och löntagarintressen och tre blandföreträdare för företagarintressen. Av dessa ledamöter deltar vidhandläggningen av varje ärende lika många från vardera intressegruppen, Ipropositionen föreslås att vid prövning av ärenden enligt dennya lagen skall ha samma sammansättning som vid prövning av ärenden omkonkurrensbegränsning. Det innebär att det endast är den särskilda ledamotenför ärenden om marknadsföring och oskäliga avtalsvillkor som inte kommer altdelta. Regler härom föreslås bli införda i lagen om , Imotion 2544 (fp) framhålls att avtalsvillkor mellan näringsidkare endast indirektpåverkar konsuM mterna. Eftersom konsumenter och löntagare således saknardirekt anknytning till de frågor som kommer upp i , då dennya lagen skall tillämpas, ställer sig motionärerna främmande till tanken attföreträdarna för konsument- och löntagarintressen skall delta vid ärendenasprövning, Motionärema, som enligt vad utskottet ovan redovisat, yrkar attpropositionen skall avslås och att ett nytt lagförslag skall föreläggasriksdagen, hemställer att i det nya lagförslaget skall beaktas vad de anfört ommarknadsdomstolens sammansättning. tidigare framhållit ligger det i konsumentemas intresse att avtalmellan näringsidkare är skäliga. Det är då också naturligt att de ledamöter imarknadsdomstolen som företräder konsument- och löntagarin-tressena fårmöjlighet att påverka bedömningen av ärenden om sådana avtal. Utskottet villvidare framhålla att grundsammansättning i alla mål ärordföranden, vice ordföranden och intresseledamöterna. Det är endast de särskildaledamöterna som växlar allt efter målets art. Ett genomförande av motionärernasförslag innebär att man bryter mot en viktig princip för sammansättningen avdomstolen. Dessutom skulle mofionärernas förslag medföra administrativa problemför domstolen. Ett ytterligare skäl för den i propositionen föreslagnaordningen är att de ledamöter som företräder konsument- och löntagarintressenliksom de ledamöter som företräder näringslivet har en betydande erfarenhetfrån tillämpningen av LU1983/84:30 8 avtalsvillkorslag, vilket kan förutsättas blifill gagn vid fillämpningen av den nya lagen. På grund av del anförda tillstyrker utskottet attförslaget till ändring av lagen om genomförs och avstyrkerbifall till motion 2544 i denna del. Enligt 3§ förslaget till lag omavtalsvillkor mellan näringsidkare får ansökan om förbud enligt lagen görasantingen av enskild näringsidkare som erbjuds att sluta eller slutit avtal meddel villkor del är fråga om eller av en sammanslutning av näringsidkare. Motionärerna i mofion 2544 (fp) tar avstånd från tankenatt varje sammanslutning av näringsidkare skall fä föra talan oavsett omvillkoret i fråga berör organisationen eller någon av dess medlemmar, ÉnUgtmotionärerna bör lagens syfte vara att skydda näringsidkare som av olika skälblivit tvungna att ingå oskäliga avtal. Om en sådan näringsidkare inte villväcka talan bör det inte vara möjligt för en organisation som inte berörs attfå avtalet prövat. Motionärerna anser att den föreslagna talerätten för enorganisation leder till rättsosäkerhet, I motionen yrkas att vad motionärernasålunda anfört skall beaktas i det nya lagförslag som de enligt ovan hemställtom. Utskottet vill för sin del framhålla att den föreslagnatalerälten för en näringslivsorganisation överensstämmer med vad som gäller enligt avtalsvillkorslag, marknadsföringslagen ochkonkurrenslagen. Enligt de båda sistnämnda lagarna har bl, a, både en berördnäringsidkare och en organisation lalerätl, om inte konsumentombudsmannenresp, vill väcka talan, medan lag avnaturliga skäl inle ger en sådan lalerätl åt näringsidkaren men väl åt enorganisation. Motionärernas förslag innebär alltså elt avsteg från vad i övrigtgäller om talerälten i . I likhet med departementschefen anserutskottet att en branschorganisation bör ha rätt att ansöka om förbud motoskäliga avtalsvillkor som enligt organisationen över huvud laget inte börförekomma även när villkoren drabbar ett utomstående företag. Några farhågorför att talerälten kommer att missbrukas hyser inte utskottet. Utskottettillstyrker alltså propositionen också i förevarande del och avstyrker bifalllill motion 2544 i denna del. Utöver vad ulskoltet ovan anförtföranleder propositionen inte några erinringar eller uttalanden från utskottetssida. LU1983/84:30 9 1. beträffandegenomförandet av en lagstiftning attriksdagen med avslag på motion 1983/84:2544 yrkandena 1 och 2 i denna del ochmotion 1983/84:2545 yrkande 1 i denna del antar de i proposition 1983/84:92framlagda förslagen till dels lag om avtalsvillkor mellan näringsidkare utomsåvitt avser 1 §, dels lag om ändring i lagen (1971:112) om förbud mot oskäligaavtalsvillkor och lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m. m,, attriksdagen med avslag på motion 1983/84:2543, motion 1983/ 84:2544 yrkandena 1och 2 i denna del och motion 1983/84:2545 yrkande 1 i denna del och yrkande 2antar 1 § förslaget till lag om avtalsvillkor mellan näringsidkare, Närvarande: (), (), (). (), (), iGamleby (s)*, (), (), (),(), (), Per (vpk), Inga-BrittJohansson (s)*, () och i (m)*, *Ej närvarande vid betänkandets justering. Genomförandet av en lagstiftning (mom, 1) , , och i (samtiiga m) anser dels att den del av utskottetsyttrande som börjar på s, 4 med "Enligt utskottets" och slutar på s,8 med "utskottets sida" bort ha följande lydelse: Som framhålls av motionärerna har man genom branschvisaöverenskommelser inom näringslivet sökt lösa olika frågor om standardavtalen.Enligt utskottets mening har denna ordning fungerat tillfredsställande. Dettabelyses inte minst av att konsumentköpsutredningen under sitt arbete endastfunnit ett par exempel på villkor i standardavtal som i och för sig kan LU 1983/84:30 10 betecknassom oskäliga, I några få andra standardavtal finns enligt utredningen villkorsom man inte utesluter att de i speciella situationer kan anses oskäliga.Varken av utredningens betänkande eller remissyttrandena framgår att dessaavtalsvillkor verkligen tillämpats pä ett sätt som lett tillotillfredsställande resultat. Av dessa skäl anser utskottet att det inle finnsnågot behov av den föreslagna lagstiftningen. Medden rättegångsform som föreslagits i propositionen skulle marknadsdomstolensavgöranden komma alt få en mycket begränsad räckvidd och knappast komma att ha någonbärkraft annat än i det särskilda fall som prövats av . Ettvitesföreläggande av skulle få mycket ringa verkan eftersomett utdömande av vite blott kan ske i fall som inrymmer i det närmasteidentiska förhållanden som det i vilket vitesföreläggandegavs. Affärslivets villkor innebär att så identiska affärsförhållanden så gottsom aldrig föreligger. Även av detta skäl bör propositionen avslås. mening kan det med fog hävdas att de möjligheter som 36 §avtalslagen ger är tillräckliga när det gäller att komma till rätta med deytterst ringa antal fall där oskäliga avtalsvillkor förekommer. Utskottetkonstaterar vidare att kopphng(n till konsumentpolitiska synpunkter i vissafall är direkt missledande. Den rättsliga relationen mellan konsumenten ochdennes medkontrahent påverkas enbart av de förhållanden som råder i dettadistribufionsled, I den mån affärsvillkor mellan näringsidkare påverkarprissättningen på en vara åteiförs alltid denna prispåverkan på konsumenten. Motett särskilt regelsystem vid sidan av konsumentområdet och det allmännaförmögenhetsrättsliga området talar vidare som utskottet framhöll (LU1977/78:30) att lagstiftningen blir svåröverskådlig och svårtillämpad. Denföreslagna lagstiftningen kan också medföra en stelhet i relationerna mellanparterna, något som är till nackdel inte bara för parterna själva utan ocksåför näringslivet i stort och som ytterst kommer att drabba konsumenterna.