bet · G701SoU9 · 1983-12-31 00:00:00 — I motion 1982/83:455 av ()hemställs att uttalar sig för att det på samtligaläkemedelsförpackningar skall stå för vilken åkomma läkemedlet ordinerats. I motion 1982/83:682 av ()hemställs, såvitt nu är i fråga, (yrkande I), att hos regeringenbegär initiativ fill ökat nordiskt samarbete i vad gäller läkemedelsprövning. Mofiveringenfill motionsyrkandet finns i motion 1982/83:681. Motionsyrkande 2 harbehandlats i betänkande SoU 1982/83:18. Imofion 1982/83:1107 av m. fl. (vpk) föreslås 1. att uttalar sig för att all läkemedelsinformation tillläkare och allmänhet bör övertas av samhället och finansieras genom en avgiftsom belastar läkemedelsföretagen, 2. att uttalar sig för att redan registrerade läkemedel istörre utsträckning än bör omprövas med hänsyn till dokumentation omeffekter och biverkningar. Motiveringen tillmotionsyrkandena finns i motion 1982/83:1106. I motion 1982/83:1834 av () ochLars-Ingvar () hemställs att hos regeringen begär enutredning för översyn av läkemedelslagstiftningen. Utskottet har behandlat motioner som avserläkemedelsfrågor. Vissa av de frågor som är aktuella i detta betänkande hartidigare behandlats av utskottet och . I de särskilda avsnitten nedankommer viss redovisning att lämnas rörande tidigare riksdagsbehandling. Det kandock redan här nämnas att frågan om en översyn av läkemedelslagstiftningen 'har behandlats av utskottet i betänkandena SoU 1980/81:3 och1981/82:36. Informationen på läkemedelsområdet har utförligt redovisats iutskottets betänkande 1981/82:6. När det gäller märkning av läkemedelsförpackningarhar sådana frågor behandlats av utskottet i bl. a. betänkandena SoU 1975/76:7,1977/78:15, 1978/79:15, 1979/80:11, 1981/82:6 och 1981/ 82:36. 1Riksdagen 1983/84.12 saml. SoU1983/84:9 2 Översyn av läkemedelslagstiftningen (motion 1982/83:1834) 1 motion 1982/83:1834 av ThureJadestig (s) och Lars-lngvar () hemställs att hosregeringen begär en utredning för översyn av läkemedelslagstiftningen.Motionärerna framhåller att utvecklingen inom läkemedelsområdet varit intensivunder senare år samt att praxis vid förskrivning och användning av läkemedelhar påverkats av bl. a. forskningens nya rön, introduktion av nya läkemedel,medicinsk debatt, läkarutbildning och införandet av ersättning förläkemedelskostnader. Endast vissa av dessa frågor har blivit föremål föröversyn. Motionärerna anför vidare bl. a. ätt förutsättningarna för ochtillämpningen av läkemedelslagstiftningen därför har ändrats betydligt och atten samlad översyn ter sig höggradigt angelägen och bör göras av enutredning. riksdagsbehandling m. m. Utskottet har tidigare behandlatmotionsyrkanden med begäran om en översyn av läkemedelslagstiftningen senast idet av godkända betänkandet SoU 1981/82:36. Utskottet anförde därvidbl. a. följande (s. 13). Av den ovan lämnade redovisningenframgår att de av motionärerna påtalade problemen är på väg att få sin lösninginom ramen för pågående utvecklings- och förändringsarbete. Utskottet äremellertid medvetet om att de stora förändringar läkemedelsområdet genomgåttsedan lagstiftningens tillkomst endast i vissutsträckning täckts in genom ändringar i lagstiftningen. Utskottet gör denbedömningen att en översyn av lagstiftningen inte f. n. är oundgängligennödvändig men att en översyn bör komma till stånd inom en inte alltför avlägsenframtid. Regeringen har vid sammanträde den22 bemyndigat statsrådet att tillkalla enparlamentariskt sammansatt kommitté med uppdrag att se överläkemedelslagstiftningen ni- m. (S 1983:04). I uppdraget skall ingå bl. a. attse över läkemedelsförfattningarna ur konstitutionell, systematisk ochredaktionell synvinkel, att bättre anpassa lagstiftningen till den nya hälso-och sjukvårdslagen,, att se över avtalen mellan staten och Apoteksbolaget ,att se över läkemedelsinformationen, att överväga om någon form avbehovsprövning bör införas i registreringsärenden, att överväga olika formerav s. k. generisk förskrivning av läkemedel, att undersöka möjligheterna att gede lokala läkemedelskommittéerna en starkare ställning, att överväga behovetatt i fastare former reglera läkarnas förhållande till läkemedelsindustrin, attöverväga i vilken omfattning sekretess bör gälla vid prövning och registreringav läkemedel, att överväga åtgärder för att registreringsförfarandet för nyaläkemedel skall bli så snabbt som möjligt samt att undersöka förutsättningarnaför ett vidgat internatio- SoU 1983/84:9 3 nellt samarbete i registreringsärenden och tillsyn. I deav regeringen antagna utredningsdirektiven (Dir. 1983:59) anförs vidare bl. a.följande (s. 7), Målet för läkemedelspolitiken börvara att tillgodose människornas behov av säkra och effektiva läkemedel till sålåga kostnader som möjligt för samhället och den enskilde. Detta förutsätterett starkt engagemang från samhällets sida och en smidig samverkan mellan olikasamhälleliga och privata organ. Svensk läkemedelsindustri bör här kunna gevärdefulla bidrag och det är viktigt att läkemedelsindustrin liksom hittillsges goda utvecklingsmöjligheter. Nya läkemedel som innebär verkliga framstegbör. snabbt komma i praktisk användning. Detta får dock inte medföra attsäkerhetskraven eftersatts. Nordiskt läkemedelssamarbete m. m. (motion 1982/83:682yrk. I mofion 1982/83:682 av AnitaBråkenhielm (m) hemställs att hos regeringen begär initiativ tillökat nordiskt samarbete i vad gäller läkemedelsprövning (yrkande 1). a. att det är nödvändigt att den kontroll som ett nyttfarmakologiskt medel underkastas innan det kan godkännas för praktiskanvändning i vården är omfattande och mycket noggrann. Även denna prövning ärenligt mofionären kostnadskrävande och tar . Frågan om ökatinternafionellt samarbete på detta område har aktualiserats. Detborde därför enligt motionären vara möjligt att åtminstone inom utökasamarbetet vad gäller samhällets prövningsförfarande. Man borde kunna utnyttjavarandras prövningsresultat, t. ex. så att ett läkemedel som inregistreratsoch godkänts för användning i utan alltför omfattande upprepande avhela prövningsproceduren skulle kunna godkännas i . Motionären anförvidare bl. a. att specialisering inom olika områden de nordiska ländernaemellan skulle kunna leda till en ökad effektivitet. Det är också enligtmotionären angeläget att den kliniska användningen av viktiga och effektivaläkemedel inte i onödan fördröjs med onödigt mänskligt lidande som följd.Motionären föreslår därför att regeringen tar ett nytt initiativ för attaktualisera tanken om ett nordiskt samarbete vad gäller läkemedelsprövning. Allmänt om det internationella läkemedelssamarbetet läkemedelssamarbeteinternationellt är omfattande med skilda samarbetsformer. Samarbetet sker bl.a. med internationella organisationer och sammanslutningar och med andrakontrollmyndigheter såsom nordiskt, västeuropeiskt och transantlantisktsamarbete. Även bilateralt samarbete med och andra stater - t. ex USAoch - förekommer. Internationellt samarbete på läkemedelsområdet bedrivsockså genom eller initieras av andra svenska organ såsom SIDA/SAREK,beredning för internationellt samarbete, etc. 1* 1983/84. SoU1983/84:9 4 Samarbetet med WHO() är betydande och beräknas öka under de närmasteåren, innefattande bl. a. ökat informationsutbyte särskilt beträffande nyaläkemedel. Samarbetet med WHO:s läkemedelsavdelning omfattar kontinuerligtinformationsutbyte i frågor rörande läkemedelsregistrering, biverkningar,läkemedelsinformation samt allmänna policyfrågor. Det kan också i dettasammanhang nämnas att fått ansvaret atttillsammans med WHO organisera det tredje internationella mötet förläkemedelskontrolle-rande myndigheter i . Inom EFTA sker samarbetet bl. a. genom överenskommelsemellan myndigheter inom Pharmaceutical Evaluation Reports Scheme (PER-Scheme).Samarbetet inom ramen för PER-Scheme omfattar huvudsakligen utbyte avregistreringsprotokoll mellan kontrollorganen. Syftet är att därigenom undvikaonödigt dubbelarbete och effektivisera registreringshandläggningen.Skillnaderna i vetenskapliga krav varierar kraftigt mellan länderna och ansesutgöra en hämsko för samarbetet. Samarbetet inom omfattar främst arbetet kringuppbyggandet av en Europa-farmakopé. Beslutande organ i det europeiskasamarbetet är . Allmänna prövningsföreskrifter ochmonografier föreläggs kommissionen före införandet i Europafarmakopén.Europafarmakopén finns i officiella upplagor på engelska och franska. Denengelska gäller i . Den anger metoder för identifiering, renhets- ochhaltbestämning av kemisk, fysikalisk och biologisk natur. Den innehållerstandarder för 400 läkemedelssubstanser. Vidare finns monografier för ett antalberedningar och ett fåtal läkemedelsformer. När det gäller det bilaterala samarbetet kan också nämnasatt ett visst utbyte av registreringsdata sker med . Därigenom kansocialstyrelsens läkemedelsavdelning erhålla tillgång till värdering av kliniskoch farmakolo-gisk-toxikologisk dokumentation om läkemedel och utfallet kringkemisk kontrollverksamhet kring läkemedel. Samarbetet omfattar också utbyte avlöpande uppgifter, läkemedelsbiverkningar m. m. Ett nära samarbete inomdataområdet har nyhgen också etablerats. Även med förekommer ettsamarbetsavtal rörande bl. a. information om registrerade preparat. Den svenska läkemedelskontrollen har även knutit kontakteroch utvecklat samarbete med ett stort antal kontrollmyndigheter över helavärlden. De nordiska kontrollorganen har ett nära samarbete i olikafrågor rörande registrering, kontroll och standardisering av läkemedel. () deltar socialstyrelsensläkemedelsavdelning i olika arbetsgrupper, bl. a. för frågor om gemensamnordisk märkning av läkemedel, gemensamma riktlinjer för registrering avfarmacevtiska specialiteter, data och biverkningssamarbete, utvecklande av engemensam nordisk läkemedelsstatistik m. m. Härtill kommer återkommande årligamöten, kontrollchefsmötet, specialitetskonferensen och nordiska inspektionsmötet. SoU1983/84:9 5 I regeringens proposition1978/79:118 föreslogs vissa åtgärder för att göra läkemedelskontrolleneffektivare. Beträffande frågan om ökat internationellt samarbete lämnadesföljande sammanfattande redogörelse av läkeme-delskontrollutredningens förslagi de delar de rörde effektivisering av läkemedelskontrollen (s. 24). pågår ett närasamarbete mellan läkemedelsavdelningen och motsvarande organ i andra länder.Tyngdpunkten ligger på det nordiska planet. Förutsättningarna för en ökadsamverkan, både avseende lagstiftning och praxis, har påtagligt ökat sedanNordiska läkemedelsnämnden bildades . Även med andra länder som t. ex.England, , och pågår ett samarbete, vilket kan komma att bliav stort värde för del. Utredningen ser det som mycket angeläget att samarbetet pådet internationella planet vidgas. Särskilt samarbetet på det nordiska planetborde på kort sikt ge påtagliga effektivitetsvinster. Redan nu utbyterkontrollorganen registreringsprotokoll för att informera varandra om sinaställningstaganden. I de fall samma registreringsansökan ges in till två ellerflera registreringsmyndigheter i borde således de överväganden ochvärderingar som har gjorts i ett land kunna utgöra en grund för ettställningstagande även i ett annat nordiskt land. Den läkemedelskommitté somtillsatts för att se över läkemedelslagstiftningen (jfr ovan s. 2) skallenligt utredningsdirektiven bl. a. undersöka förutsättningarna för ett vidgatinternafionellt samarbete i registreringsärenden Och i fråga om fillsyn. Idirektiven anförs vidare bl. a. följande (s. 10). Enligt min mening, bör mycket ståatt vinna med ett ytterligare utvidgat internationellt samarbete i kontrollenav och tillsynen över läkemedlen. Förutsättningarna bör därför undersökas att iregistreringsärenden och i tillsynen enligt läkemedelslagstiftningen i störreutsträckning än f. n. samarbeta med och fillgodogöra sig erfarenheterna frånde nationella kontrollmyndigheterna i andra länder. Ett utvidgat samarbete fårdock inte ske på bekostnad av säkerheten i läkemedelshanteringen. Samarbete bördärför sökas främst med de länder vars krav på läkemedlen i huvudsak stämmeröverens med de svenska kraven. Nordiska läkemedelsnämndens verksamhet m. m. ()inrättades av nordiska ministerrådet (social- och hälsovårdsministrarna) den 5december 1974 som ett resultat av rekommendation nr 16/1969angående läkemedelssamarbete. Syftet är att NLNskall verka för harmonisering av lagstiftning och administrativ praxis påläkemedelsområdet i . 1976 övertog NLN de uppgifter som tidigare åvilatnordiska farmakopénämnden (). Från är NLN en permanentnordisk institution. Nämnden skall mötas minst och den bestårav 10 ledamöter, två från varje land med personliga suppleanter. SoU1983/84:9 6 Hälften av medlemmarna innehar ledande postervid nationell läkemedelsmyndighet, övriga vid annan myndighet, sjukhus ellerapotek. Huvuddelen av verksamheten genomförs med hjälp av underutskott mednationella experter. Totalt har NLN haft 15 underutskott. Sju av dessa hararbetat . Deras uppdrag har varit - publicering avnordisk läkemedelsstatistik - riktlinjer förklinisk läkemedelsprövning - riktlinjer föransökan om registrering - effektiviseringav biverkningsrapportering. Nämnden biträdes av ett sekretariat. Det har sina lokalervid i . Nämndens arbete har varit inriktat på ökat samarbete inomregistreringsområdet. Samarbetet avser främst läkemedelskontrollernasutredning och underlag för beslut om försäljningstillstånd för nya läkemedel.Flera konkreta resultat har redan nåtts, t. ex. gemensam märkning avfarmacevtiska specialiteter och trafikfarliga läkemedel, riktlinjer förkontroll av allergenextrakt, ensartade krav på klinisk prövning av läkemedel,läkemedelsstatistik m. m. En analys länderna emellan av olika beslut iregistreringsfrågor har skett och kommer att publiceras. Målet för arbetetinom registreringsområdet är att finna en samarbetsmodell som på bästa sättutnyttjar de samlade resurserna. Det kan i detta sammanhang också nämnas attNLN gett ut utgåvan Nordisk läkemedelsstatistik (2 uppl. 1982) som skapatmöjligheter att bl. a. följa utvecklingen av försäljning och användning avläkemedel. WHO har rekommenderat utgåvan för användning även utanför . 1980 framlades ett medlemsförslag till omgemensam nordisk registrering av läkemedel. Efter att ha inhämtat synpunkterfrån en rad olika instanser behandlades förslaget av rådet vid dess 28:esession 1980. beslutade därvid att inte företa sig något medanledning av medlemsförslaget. Man fann att huvudsyftet med förslaget ibetydande utsträckning redan torde ha tillgodosetts. a. hänvisades till ettsymposium som NLN hållit i . Föredragen och diskussionernavid symposiet har publicerats i boken (NLN 1980). Genom NLN:s försorg har för vissa preparat sedan 1978försöksvis bedrivits ett samarbete med delning mellan kontrollmyndigheterna avutredningsarbetet på registreringsansökningarna. Försöken förutsatte attansökan inlämnades i flera länder. Syftet var bl. a. att pröva en samarbetsmodellmed gemensam utredning för samma läkemedel. I varje land utarbetadesutredningsprotokoll för ett eller två delområden. Delprotokollen överlämnadesdärpå till övriga länder för fortsatt nationell handläggning. SoU1983/84:9 7 Sedan fattade varje lands myndighet självständigt beslutom registrering eller ej baserat på det gemensamt framtagna utredningsmaterialet.Projektet är f. n. under utvärdering hos de nationella myndigheterna. Enligt inhämtad uppgift har svenska medlemmar i () väckt medlemsförslag om nordiskthandlingsprogram för läkemedelsregistrering. Förslaget innebär bl. a. att enöverenskommelse om ömsesidigt godkännande av läkemedelsregistrering i Nordenskall utarbetas. Medlemsförslaget har ännu inte sakbehandlats i . Som framgått av det föregående har NLN bl. a. arbetat framgemensamma nordiska riktlinjer för kliniska prövningar av läkemedel.Riktlinjerna har lagts till grund för lagstiftning i . anförde i propositionen (prop. 1982/83:122) angående behovet av meraenhetliga bestämmelser i (s. 8 och 9). Samma läkemedel används ofta iflera olika länder. Varje land har emellertid sin läkemedelskontroll och sinakrav på läkemedlen. Detta innebär att det inte sällan finns betydandeskillnader i kontrollen och kraven mellan olika länder. Särskilt påtaglig ärskillnaden mellan industriländer och utvecklingsländer. Mellan de olikavästliga industriländerna däremot är skillnaderna ofta inte så stora. Trotsdetta utför den nationella kontrollmyndigheten i ett land normalt samma typ avkontroll som tidigare kan ha utförts av motsvarande myndighet i ett annat land.Detta måste - om inte rena säkerhetsskäl talar för en dubbelkontroll -betraktas som en misshushållning med tillgängliga resurser och lederofrånkomligen till att tiden innan ett utprovat läkemedel kan föras ut påmarknaden förlängs. Proceduren kan sägas skapa ett tekniskt handelshinder, somi detta fall försämrar hälso- och sjukvårdens möjligheter att få godaläkemedel. Det nordiska samarbetet syftar bl. a. till att undanröja denna typav hinder. Nordiska läkemedelsnämndens förslag till riktlinjer för kliniskläkemedelsprövning liksom det nu pågående arbetet med gemensammaregistreringsanvisningar är exempel på sådana strävanden. Mycket står att vinnaom kontrollmyndigheterna i de olika länderna i än högre grad än f. n. utnyttjarvarandras resultat och erfarenheter i kontroll- och tillsynsarbetet. Av Nordiska läkemedelsnämndens förslag till nordiskariktlinjer för klinisk prövning av läkemedel framgår, att de olika ländernasbestämmelser på detta område i stor utsträckning överensstämmer.Grunden är därför redan lagd för en effektiv och rationell hantering av denkliniska läkemedelsprövningen i och det finns förutsättningar för ettfruktbart samarbete mellan länderna inom detta område. Enligt min mening bördetta samarbete fortsätta och fördjupas. Mina förslag har jag därför utformatså, att de i så stor utsträckning som möjligt skall överensstämma med nämndanordiska riktlinjer. Jag vill i detta sammanhang upplysa om att nyligenhar antagit nya bestämmelser om klinisk läkemedelsprövning som har utformats inära överensstämmelse med de nordiska riktlinjerna. När det gäller NLN:s framtidaverksamhet anses en utbyggd samverkan vad gäller registrering av läkemedel utgöradet viktigaste delmålet inom läkemedelssamarbetet . Andrabetydande områden är läkemedelsstatistik, uppföljning av läkemedels verkningaroch biverkningar samt internafionellt samarbete med bl. SoU1983/84:9 8 Märkning av läkemedel (motion 1982/83:455) I motion 1982/83:455 av MargaretaPersson (s) hemställs att uttalar sig för att det på samtligaläkemedelsförpackningar skall stå för vilken åkomma läkemedlet ordinerats.Motionären framhåller bl. a. att man efter en fid lätt glömmer bort i vilketsyfte medicin ordinerats och att de latinska namnen gör det omöjligt för deflesta människor att förstå vad som avses. Motionären pekar vidare på att detockså kan vara lätt att förväxla t. ex. vissa värktabletter, sömnmedel,lugnande medicin, prostatatabletter eller hjärtmedicin, som endast skall tasvid behov. Om det fanns en upplysning på förpackningen i vilket syfteläkemedlet ordinerats så skulle det enligt motionären underlätta för mångamänniskor. Gällande bestämmelser m. m. Enligt läkemedelsförordningen(1962:701) skall läkemedel vid utlämnandet vara fullständigt deklarerat medavseende på sammansättning samt halt av ingående beståndsdelar, om intesocialstyrelsen medgiver annat (5 §). Det föreskrivs vidare i sammaförfattningsrum att benämningen på läkemedel inte får vara vilseledande medavseende på medlets sammansättning, verkan eller egenskaper i övrigt och inteheller vara ägnad att åstadkomma förväxling med annat läkemedel. Beträffandemärkning av läkemedel föreskrivs att meddelar sådanaföreskrifter. I märkningskungörelsen (MF 1968:35) har socialstyrelsenmeddelat bestämmelser om märkning av farmacevtiska specialiteter. I 2 §föreskrivs att märkningen skall omfatta: 1. specialitetens benämning beståendeav namn och läkemedelsform samt - då så erfordras - styrka; 2. deklaration; 3. uppgift om förpackningens storlek; 4. tillverkarensnamn eller firma - för utländsk specialitet får även ombudets namn eller firmaanges; 5. tillverkningssatsensbeteckning; 6. texten"Förvaras oåtkomligt för barn", såvida icke medgivitannat; 7. anvisning, somenligt av meddelad särskild föreskrift skall åsättasspecialiteten; 8. utgångsdatum; Då det krävs för specialitetens rätta handhavande ellerför undvikande av skada, skall märkning omfatta även: 9. föreskrifterom specialitetens förvaring; 10. tekniska anvisningar förspecialitetens handhavande och bruk; 11. varningsföreskrifter. SoU1983/84:9 9 har vidare i rådoch anvisningar nr 31/74 (reviderade SOSFS (M) 1980:90) "Registrering avfarmacevtiska specialiteter" närmare redogjort för specialiteternas märkning(punkt 3.5. s. 26-28). Receptkungörelsen (MF 1965:100) föreskriver bl. a. attvarje läkemedelsförpackning, som utlämnas enligt recept, skall vara förseddmed etikett innehållande bl. a. uppgift om av receptutfärdaren lämnadeanvisningar om medlets användning och den persons namn och födelsedata förvilken receptet är utfärdat. Inom pågår en översyn avreceptkungörelsen, som snart kommer att vara avslutad. Enligt uppgift kommerdärvid bl. a. den ändringen i kungörelsen att föreslås att även ändamålet medbehandlirgen normalt skall anges i receptet och på läkemedelsförpackningen.Förslaget kommer att remissbehandlas. Tanken är vidare att en ändring avreceptkungörelsen, såvitt nu är i fråga, skall följas upp medinformationsinsatser till läkarna om bestämmelsens tillämpning. , ,, har producerat en utförlig handbok om alla läkemedeli , 1983. Syftet med är att på ett förallmänheten begripligt språk ge fyllig information om samtliga läkemedel på densvenska marknaden. Läkemedelsinformation (motion 1982/83:1107, yrk. I mofion 1982/83:1107 av LarsWerner m. fl. (vpk) föreslås bl. a. att uttalar sig för att all läkemedelsinformafiontill läkare och allmänhet bör övertas av samhället och finansieras genom enavgift som belastar läkemedelsföretagen (yrkande 1). Motionärerna anför bl. a.att samhället måste få ett avgörande inflytande över läkemedelsinformationen ochatt informafionen samordnas så att största möjliga vetenskaplighet beaktas ochså att läkarna och en del annan sjukvårdspersonal på ett riktigt sätt kanavgöra ett läkemedels fördelar och nackdelar, nödvändighet ochindikationsområde. Informafionen om läkemedel kandelas in i två kategorier. Den ena är den preparatbundna informafion som ihuvudsak läkemedelstillverkarna svarar för. Den andra är den probleminriktadeinformation som i väsentlig omfattning det allmänna tillhandahåller. Läkemedelsfillverkarnas information är både skriftlig ochmunflig. Den skriffiiga informationen ges framför allt i katalogenFarmacevtiska specialiteter i (), för allmänheten bearbetad ikatalogen SoU1983/84:9 10 samt i tryckta broschyrer och häften och i annonser ifacktidskrifter, som t. ex. . Den muntliga informationen riktasfrämst till läkare men även övriga receptutfärdare. () Industrier (RUFI) harantagit särskilda regler för läkemedelsinformationen till läkare och andra somär verksamma inom hälso- och sjukvården. Vidare har branschorganisationerna ochSveriges läkarförbund i en överenskommelse dragit upp riktlinjer för vad somskall gälla i förhållandet mellan tillverkare och läkare vid de sammankomsterom produktinformation, utbildning m. m. som arrangeras av läkemedelsföretagen. gäller mellan ochLIF/RUFI samt mellan och läkarförbundöverenskommelser om produktinformation, utbildning och vetenskapligasammankomster. Den information om läkemedel som ges av det allmänna harnaturligt nog en annan inriktning än den som ges av läkemedelsfillverkarna.Medan syftet med varje läkemedelstillverkares information främst är attmarknadsföra företagets produkter, syftar informationen från det allmänna tillatt ge producentobunden och jämförande upplysning om läkemedlens egenskaper ochom deras rätta utnyttjande för att nå en optimal effekt i läkemedelsanvändningen.Socialstyrelsen och Apoteksbolaget svarar i samarbete med landstingen förhuvuddelen av den probleminriktade informationen.