bet · G701SoU1 · 1983-12-31 00:00:00 — Situationen på denna punkt är inte klar.Lydelsen av 7 § andra stycket LOB utesluter inte att samrådet sker mot denomhändertagnes vilja. I förarbetena berörs inte den frågan särskilt. Det ärockså svårt att bedöma hur bestämmelsen har tillämpats i detta hänseende. Avbetydelse är emellertid att polisen tidigare inte behövde stödja eventuellakontakter med socialvårdsmyndigheterna mot en alkoholberusad omhändertagensvilja på LOB eftersom anmälningsskyldighet förelåg enligt den numera avskaffadeNvL. Med hånsyn till samrådsförfarandets karaktär och syfte ochtill den nya allmänna mål och inriktning bör det enligtutredningens mening göras klart att en bestämmelse om samråd i LOB inte får tastill intäkt för en kontakt med andra samhällsorgan mot den omhändertagnesvilja. Ett sådant synsätt ligger i linje med vad utredningen anfört omöverlämnande till vård mot den omhändertagnes vilja (avsnitt 7.4) och medutredningens syn på vissa frågor med anknytning till identifieringsfrågan(avsnitt.7.11). Det nu sagda utesluter inte att socialtjänstpersonal somfinns tillgänglig i anslutning till polisens lokaler upplyses omomhändertagandet och ges möjlighet att sammanträffa med den omhändertagne. Omen sådan kontakt skall leda till några ytterligare åtgärder från tjänstemannenssida mot den omhändertagnes vilja får bedömas utifrån vad som allmänt gällerför åtgärder inom . Det sagda utesluter inte heller attunderrättelse från polisen till olika vårdorgan om ett ingripande mot enberusad person kan bli aktuell enligt andra föreskrifter än bestämmelsen omsamråd i LOB, t. ex. enligt 3 § PI eller enligt 30 § LVM. Sammanfattningsvis anser utredningen att det i 7 § LOB börinföras en bestämmelse enligt vilken den omhändertagne innan han friges skalltillfrågas om han vill ha kontakt med något samhällsorgan som kan lämna honomhjälp eller stöd. Om den omhändertagne önskar sådan kontakt åligger det polisenatt enligt allmänna regler hjälpa honom med det. Utredningen föreslår vidare att denovan (s. 32) redovisade regeln i 2 § LTO överflyttas till lagen (1964:167) medsärskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Betänkandet har remissbehandlats och är f. n. föremål förregeringens prövning. skall enligtsina utredningsdirektiv (Dir. 1982:100) bl. a. verka för samordning av insatsernagenom skolan, , hälso- och sjukvården, kriminalvården, polisenoch tullen. Kommissionen skall vara klar med sitt arbete före utgången av år1983. SoU1983/84:1 35 Det kan också i detta sammanhangnämnas att frågan om vilka åtgärder som bör vidtas från samhällets sida närbarn har begått brott eller misstänks ha begått brott har utrettsav en arbetsgrupp inom BRÅ (BRÅ PM 1982:3 De unga lagöverträdarna). Har ettbarn begått ett brott bör enligt förslaget socialnämnden se till att ettuppföljande samtal - helst i omedelbar anslutning till polisförhöret - hållsmed barnet och dess vårdnadshavare. Det föreslås vidare i promemorian attbrottsundersökningar med barn och ungdomar görs vid särskilda ungdomsrotlarvid polisen och att, om möjligt, en social jourgrupp knyts till dessaungdomsrotlar. Promemorian har remissbehandlats. Inriktningen av barn- och ungdomsdeiegationens arbete I motion 1982/83:1830 av GunnarHökmark (m) och Per () hemställs att som sin mening gerregeringen till känna att den av regeringen tillsatta barn- ochungdomsdelegationens arbete skall ges den inriktning som anges i motionen.Motionärerna anför bl. a. att ungdomars spontanitet och ansvarskänsla måste tastill vara, att barnomsorgen måste inriktas på valfrihet och mänsklighet, attarbete åt unga människor skapas genom en snabb sanering av samhällsekonomin,att skolan måste tillförsäkra eleven valfrihet, att bostadspolitiken måsteavregleras för att skapa förutsättningar för både billigare bostäder ochnaturliga ungdomsanpassningar, att ungdomsorganisationerna måste få en chansatt återta sin stimulerande och engagerande roll i ungdomarsfritidssysselsättning, att andra ungdomsaktiviteter inte får tryckas ned avungdomsorganisationernas hegemoni och att förbudsmentaliteten måste hållastillbaka. Enligt motionärerna måste denna grundsyn vägleda barn- ochungdomsdelegationens arbete om den skall ha några möjligheter att lyckas. En särskild barn- ochungdomsdelegation (Ju 1983:01) har tillsatts inom föratt utgöra ett samordnande och rådgivande organ för barn- och ungdomsfrågor.Delegafionen skall inte bli ett permanent organ i . Den skall- utifrån vunna erfarenheter- överväga vilka slutsatser som bör dras om behovetav samordning och samverkan organisatoriskt av arbetet med barn- ochungdomsfrågorna. Delegationen är enligt kommittédirektiven (Dir. 1982:104)fri att i sitt arbete behandla de frågor man finner viktiga. Den skall dranytta av det arbete som utförts av såväl statliga myndigheter ochforskningsinstitutioner som olika organisationer. I direktiven pekas docksärskilt på några frågor som delegationen bör beakta i sitt arbete. a. följande (s. 1-3). SoU1983/84:1 36 Utifrån de betydande kunskaper ombarns levnadsförhållanden som finns och med hjälp av den forskning som pågårbör delegationen analysera de välfärdsskillnader och problem som finns för barnoch ungdomar. har bifallit ett motionsförslag (1980/81:1251)om utredning rörande ett informationssystem för barns välfärd (SoU 1981/82:28,rskr 142). En uppgift för delegationen blir att ange de översiktligariktlinjerna för ett sådant informationssystem. I det sammanhanget bör barnens närmaste omgivning ibostadsområdet uppmärksammas både när det gäller den fysiska miljön och desociala möjligheter omgivningen ger. De särskilda utvecklingsprogram för barn,utformade speciellt för att förbättra barnens situation och utgående frånlokala möjligheter och begränsningar, som tagits upp i motion 1980/81:1251 kanvara ett instrument när det gäller att påverka dessa frågor. I samband med detta arbete bör delegationen uppmärksamma,analysera och redovisa det forskningsbehov kring barns och ungdomarslevnadsvillkor och välfärd som delegationen finner föreligga. I samarbete meddelegationen för social forskning bör angelägen sådan forskning kunnainitieras. Ökat samarbete och samverkan mellan förskola/fritidshemoch skola är angeläget för att underlätta barnens övergång från förskolan tillskolan hksom skolgången i sig. Delegationen bör i dessa avseenden närasamarbeta med de kommittéer som redan arbetar med frågor av näraliggande art,nämligen kommittén (U 1981:01) om samverkan mellan förskola och skola och dennyligen tillkallade fritidshemskommittén (dir. S 1982:77). Föräldrar behöver stöd i sitt arbete med att ge barn ochungdomar omsorg och fostran. Den verksamhet med föräldrautbildning som börjatsbör vidareutvecklas. Föräldrarna behövs också i förskola och skola för attnärma barnens olika miljöer till varandra. Det är därför angeläget attdelegationen ger en övergripande belysning av i vilka former och i vilkenutsträckning medverkan och ansvarstagande från föräldrars samt barns sida kanske i förskola, skola och i fritidshemsverksamhet i vid bemärkelse. Härigenomkan man uppnå att barn och ungdomar i ökad utsträckning blir delaktiga ivuxenvärlden. En annan viktig fråga som delegationen bör behandla är denkulturella och den sociala omgivning barnen lever i. Föreningar öchfolkrörelser spelar en viktig roll för att kunna tillgodose de behov som barnoch ungdomar har. En särskild fråga är därvid om folkrörelserna kan ta övervissa av de uppgifter, exempelvis när det gäller fritidsaktiviteter, som i dagsamhället svarar för. Det är också viktigt att engagera kulturellainstitutioner mer i barn- och ungdoms<'erksamheten. Det bör ankomma pådelegationen att diskutera hur det arbetet på detta område skall föras vidare. Hos många ungdomar finns en känsla av att ståutanför samhällsgemenskapen. Detta förstärks av en för våra förhållandenmycket stor ungdomsarbetslöshet, något som har effekter långt ner i åldrarna.Samtidigt är särskilt ungdomen utsatt för ett starkt kommersiellt tryck. Som enav delega-fionens viktigaste uppgifter framstår därför att diskutera på vadsätt man kan öka ungdomens motståndskraft mot en kommersialiserad fritid ochstärka gemenskapen med och delaktigheten i samhället. I detta sammanhang börockså uppmärksammas hur attityder bland barn och ungdomar påverkas vad gällersådana frågor som jämställdhet mellan kvinnor och män samt solidariteten medmänniskor av annat ursprung och i andra miljöer. Vissa grupper barnfamiljer har en så ansträngd situationatt de slås ut från ett normalt liv. Många ungdomar är också missbrukare avalkohol och SoU1983/84:1 37 Att förebygga sådan utslagning är en viktiguppgift för samhället. Det kan visa sig värdefullt attgenomföra viss försöksverksamhet under delegationens arbete. Regeringen bördärför vara beredd att, efter framstäl-lan från delegationen, ställa medel frånallmänna arvsfonden fill förfogande för sådan verksamhet. Delegationen börockså söka stimulera debatt och diskussion kring de frågor man tar upp i sittarbete. Delegationen bör i sitt arbete ha nära kontakt med dem som är lokaltverksamma bland barn och ungdomar liksom med barn- och ungdomsorganisationer.Också arbetsmarknadens organisationer som bl. a. innesluter personalgruppersom arbetar med barn och ungdom, bör delegationen stå i kontakt med. Uppföljning och utvärdering av socialtjänstlagen I motion 1982/83:1840 av LarsWerner m. fl. (vpk) föreslås att hos regeringen hemställer omtillsättande av en parlamentariskt sammansatt socialdelegation med uppdrag attfölja förverkligandet av socialtjänstlagen i enlighet med vad anförs i motionen(yrkande 2). Motionärerna anför att kommunerna genom införandet avsocialtjänstlagen kommer att få ett allt större ansvar för det direktavårdarbetet i och med att statens bidrag trappas ned. Det finns därföranledning att genom en parlamentariskt sammansatt socialdelegation följa upparbetet med att genomföra i dess olika aspekter. En centraluppgift för en sådan delegation måste enligt motionärerna vara att studeraolika former av social misär, med eller utan anknytning tillmissbruksproblematik, och att lämna förslag till samordning av statliga ochkommunala insatser. Socialberedningen (S 1980:07) harenligt sina nya utredningsdirektiv (Dir. 1982:106) uppdraget att följa ochutvärdera socialtjänstreformen. Beredningen är parlamentariskt sammansatt.Utgångspunkten för beredningens utvärdering är att den nya lagstiftningen påsocialtjänstområdet skall ligga fast i sina huvuddrag. Med hänsyn därtill ochtill angelägenheten av att beredningen skall arbeta snabbt är det enligt direktivennödvändigt att under utvärderingen koncentrera arbetet till vissa bestämdaområden. Beredningen har dock frihet att ta upp de frågor som aktualiserasunder den allmänna uppföljningen. I direktiven pekas vidare på olika sakfrågorsom beredningen skall ta under övervägande såsom samverkan medföreningslivet och tvångsvårdens utformning. Beredningens arbete skallinriktas på ett delbetänkande och ett slutbetänkande . De förslag som läggs fram skall i princip kunna genomföras inomramen för oförändrade resurser inom det område förslagen avser. SoU1983/84:1 38 I betänkandet behandlas ett antalmotionsyrkanden med anknytning till verksamhet. I motion 1982/83:573 (m) begärsåtgärder för att nedbringa socialbidragsbehovet (yrkande I). Motionärernaframhåller att utvecklingen av social-hjålpskostnaderna måste följas noggrantsamt att därvid särskilt måste beaktas utvecklingen på arbetsmarknaden. Utskottet konstaterar att socialbidrag under senare tidkommit att tas i anspråk av allt fler hjälpbehövande människor samt att detökade socialbidragsbehovet har ett tydligt samband med människors ekonomiskaoch sociala svårigheter, framför allt de som orsakas av arbetslöshet.Utvecklingen av socialbidragskostnaderna är oroväckande, inte bara frånsamhällsekonomiska utgångspunkter utan i minst lika hög grad från socialaaspekter. Det är enligt utskottets mening angeläget att orsakerna tillhjälpbehoven närmare klarläggs och att sådana samlade insatser övervägs som påsikt är ägnade att minska hjälpbehoven. Beträffande de arbetsmarknadspolitiska frågorna fårutskottet hänvisa till vad arbetsmarknadsutskottet anfört i olika sammanhangangående riktlinjerna för arbetsmarknadspolitiken och åtgärder motungdomsarbetslösheten senast i det av godkända betänkandet AU1982/83:21. Utskottet får även erinra om det utökade skyddet förlångtidsarbetslösa, vilket börjat gälla (se ovan s. 7) ochtill den proposition om särskilda sysselsättningsåtgärder som regeringen idagarna lägger fram för . Socialberedningen har vidare enligt sina nya direktivuppdraget att i samråd med bl. a. utforma förslag väl fungerande statistisk rapportering om socialbidragens utveckling. Syftetär att åstadkomma en sådan information om socialbidragets utveckling så attdetta skall kunna tjäna som indikator på försörjningssvårigheter för olikagrupper i samhället och utnyttjas för den socialpolitiska planeringen.Socialberedningens arbete är avsett att slutföras . Utskottet anser med hänvisning till det anförda att motion1982/83:573 yrkande 1 inte påkallar någon åtgärd. I mofion 1982/83:573 (m) begärs vidare attsocialtjänstlagen kompletteras med en regel om s. k. frivillig socialhjälp medåterbetalningskrav för hjälptagaren (yrkande 2) och att vistelsebegreppet blirföremål för utredning och åtgärder i syfte att undvika särskilt stor belastningpå vissa kommuner, t. ex. turistorter (yrkande 3). Utskottet konstaterar vad först beträffar frågan omfrivillig hjälp att socialtjänstlagen ger utrymme för socialnämnden att ge denenskilde stöd och hjälp även i andra situationer än dem som omfattas av rättentill bistånd enligt 6 § och att sådan ekonomisk hjälp kan förknippas medåterbetalningsskyldig- SoU1983/84:1 39 het för hjälptagaren. Om den enskilde inte betalarfrivilligt kan socialnämnden föra talan om ersättning hos länsrätten.Utskottet ser därför inte något skäl för att såsom föreslås i motion1982/83:573 införa en bestämmelse om s. k. frivilligt bistånd i socialtjänstlagen.Inte heller finner utskottet anledning att överväga ändrade regler omåterbetalning av ekonomiskt bistånd i syfte att skärpa de enskildaskostnadsansvar. Motionsyrkandet avstyrks således. När det gäller vistelsekommunens resp. boendekommunensskyldigheter förutsätter utskottet att socialberedningen kommer att ta uppdenna fråga i samband med sin behandling av frågan om socialbidragensutveckling och om så erfordras framlägga förslag till ändring. 1 övrigt fårutskottet hänvisa till vad som redovisats ovan om de preciseringar som i olikasammanhang gjorts av . Utskottet förutsätter att styrelsenfortsätter att bevaka dessa frågor och om så erfordras aktualiserar dem i bl.a. socialberedningen. Utskottet vill vidare peka på den möjlighet somfrivilliga överenskommelser om kostnadsfördelningen mellan kommunerna kaninnebära för särskilt hårt kostnadsdrabbade kommuner, t. ex. turistorter.Sålunda har grunden lagts för en sådan kostnadsfördelning på färdtjänstområdetgenom Svenska kommunförbundets rekommendation om s. k. interkommunalfärdtjänst. Utskottet avstyrker med hänvisning till det anförda bifall tillmotion 1982/83:573 yrkande 3. Verkställighet av förvaltningsdomstols beslut i vissa fall I motion 1982/83:929 (s) begärsförslag om bestämmelser beträffande verkställighet av beslut iförvaltningsdomstol. Motionären framhåller bl. a. att det saknas bestämmelsersom anger om ett beslut i förvaltningsdomstol skall verkställas omedelbarteller ej. Motionären föreslår bl. a. att bestämmelser införs i LVM, LVU ochsocialtjänstlagen om att beslut skall verkställas om inte domstolenförordnar annorlunda. Vad först beträffar bestämmelserna i och LVU fårutskottet peka på den möjlighet som dessa lagar ger att besluta om omhändertagandeav missbrukaren resp. den unge. Ett sådant beslut gäller och ärförutsatt att gälla till dess-såvida domstolen inte förordnatannorlunda - rättens beslut om vård vunnit laga kraft. Något särskiltförordnande från domstolens sida om omedelbar verkställighet är således intepåkallat i sådana fall. Däremot förutsätter LVM och LVU som huvudregel attdomstolens beslut om vård skall vinna laga kraft för att få verkställas, dvs,beslutet skall vara definitivt och inte längre gå att överklaga. Domstolen hardock getts befogenhet att särskilt förordna om omedelbar verkställighet. Ettsådant förordnande förutsätter givetvis - lika väl som vid omedelbaraomhändertaganden - att omständigheterna är sådana att missbrukaren eller denunge bör omhändertas omgående för vård trots att vårdfrågan ännu ej ärslutligen SoU1983/84:1 40 Med hänsyn till de möjligheter till omedelbaraomhändertaganden som LVM och LVU erbjuder torde det dock kunna antas attförordnanden om omedelbar verkställighet av domstolens beslut om vård enligtLVM och LVU i praktiken blir förhållandevis sällsynt förekommande. När det gäller socialtjänstlagen saknas regler omomedelbar verkställighet av förvaltningsdomstolens beslut (här bortses från detspeciella stadgandet i 74 § socialtjänstlagen). Man måste då skilja på för denenskilde gynnande resp. ingripande beslut. De förra får alltid verkställasomedelbart medan motsatsen i allmänhet gäller i fråga om de . En annanfråga är när socialnämnden är skyldig att verkställa ett beslut. Den frågan haraktualiserats i praxis beträffande i vad mån socialnämnden såsom verkställandeorgan är skyldig att lämna bistånd enligt 6 § socialtjänstlagen i enlighet medett domstolsbeslut redan innan beslutet vunnit laga kraft, dvs. även omkommunen överklagar beslutet. Regeringsrätten har numera besvarat denna fråganekande (se ovan s. 16). Det får emellertid antas att socialnämnderna ändålämnar bistånd i sådana fall då sökandens aktuella situation är sådan att behovav bistånd är trängande. Utskottet har vidare under hand inhämtat attsocialberedningen kommer att framlägga ett lagförslag rörandeverkställighet av biståndsbeslut. Mofionen tar upp en väsentlig fråga. Det är självfalletangeläget att regler och beslut utformas så att ingen oklarhet kan råda om ivad mån ett beslut på vårdområdet kan eller bör verkställas genast. Rättslägetfår emellertid anses vara i och för sig klart. En annan sak är att det mångagånger är svårt för den enskilde att av ett beslut utläsa om det gälleromedelbart eller inte. Det är därför viktigt att domstolarna beaktar hurbesluten utformas med hänsyn till att såväl som den enskildesjälv måste få klart besked om vilka förutsättningar som gäller förgenomförandet. Enligt utskottets mening kan det sålunda vara lämpligt attförvaltningsdomstolar som meddelar beslut enligt socialtjänstlagen, LVU ellerLVM genomgående i besluten erinrar om i vad mån de gäller . När beslutmeddelas om vård enligt LVM eller LVU i mål där någon är omedelbartomhändertagen är det dessutom önskvärt att domstolen tar uttrycklig ställningtill frågan om fortsatt omhändertagande fram till dess beslutet om vård vinnerlaga kraft. Utskottet förutsätter att berörda myndigheter, närmastdomstolsverket och , överväger dessa rutiner. Utskottet villslutligen hänvisa till socialberedningens arbete, vilket kan ge anledning tillnya överväganden rörande utformningen av här aktuella regler. Det anförda tillgodoser enligt utskottets mening syftetmed motion 1982/83:929. Motionen avstyrks därför. I motion 1982/83:1082 (rn) begärsett skyndsamt förslag till lag enligt vilken kommunerna åläggs att pröva ävenandra alternativ än med kommunalt SoU1983/84:1 41 huvudmannaskap när det gäller service och vård på detsociala området. Motionärerna framhåller bl. a. att kommunerna bör åläggas att,på motsvarande sätt som enligt den statliga upphandlingsförordningen, alltidpröva om verksamheten kan bedrivas bättre och effektivare i samarbete med ellerav annan huvudman samt att kommunerna inte bör ha rätt att gynna egenverksamhet om det visar sig att annan kan tillhandahålla servicen och vårdenbättre och billigare. Kommunerna har enligt socialtjänstlagen det ytterstaansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som debehöver. Detta ansvar innebär ingen inskränkning i det ansvar som vilar påandra huvudmän. På hälso- och sjukvårdsområdet har landstingskommunerna ettmotsvarande ansvar. Det samhällsansvar som sålunda lagts på kommuner ochlandsting kan inte överlåtas till enskilda huvudmän. Å andra sidan lämnar, somframgår av redogörelsen ovan (s. 19-22) gällande lagstiftning ett betydandeutrymme för enskilda insatser av olika slag på det sociala vårdområdet. tidigare framhållit har enskilda och organisationer här gjortbetydande insatser. Det kommer även att föreligga ett behov avsådana insatser. Detta kan också läggas till grund för ett ökat idéutbyte ochen ökad samverkan mellan samhället å den ena sidan och organisationer ochenskilda å den andra. Det är givetvis i dagens ekonomiska klimat angeläget attden enskilde skall kunna erbjudas en så bra vård och service som möjligt rimlig kostnad för samhället. 1 vilka former och genom vilken vårdhuvudmanvård skall erbjudas måste emellertid avgöras av de för vården ytterst ansvarigakommunala huvudmännen. Därtill kommer att uppfattningarna ofta kan gå starkt isär när det gäller vad som skall anses vara en god vård och därmed även när detgäller bedömningen av vad som är skälig kostnad. En reell valfrihet för denenskilde mellan olika vårdalternativ förutsätter dessutom en viss överkapacitetpå vårdplatser, vilket ter sig tämligen orealistiskt i dagens ekonomiskasituation. Som tidigare framhållit (jfr ovan s. 22) börvidare starka skäl föreligga för att införa regleringar som innebär ingrepp iden kommunala självstyrelsen. Utskottet anser inte att sådana skäl föreligger inu aktuellt hänseende. Det kan dessutom erinras om att principerna för denkommunala upphandlingen i stor utsträckning överensstämmer med vad som gällerinom den statliga sektorn (se ovan s. 22). Utskottetavstyrker på grund av det anförda bifall till motion 1982/83:1082. Kommunah stöd till politiska ungdomsorganisationer I motion 1982/83:1298 (m) begärsatt det kommunala stödet till de politiska ungdomsorganisationerna utreds. Utskottet konstaterar att de politiskaungdomsorganisationerna bedriver ett utomordentligt betydelsefullt arbete blandungdomen. SoU1983/84:1 42 angeläget att dessa organisationer i likhet med andraungdomsorganisationer även fortsättningsvis kan komma i åtnjutande av kommunaltekonomiskt stöd. Som redovisats i det föregående har avsikten medsocialtjänstreformen inte heller varit att begränsa den tidigare av riksdagenmedgivna befogenheten att lämna ekonomiskt stöd till sådan verksamhet sombedrivs inom ramen för de politiska ungdomsföreningarna. Det har tvärtom iförarbetena till socialtjänstlagen särskilt framhållits att det sociala fält-och grannskapsarbetet i så hög grad som möjligt bör bygga på insatser som görsav bl. a, politiska organisationer i de lokala miljöerna samt attsocialnämndens insatser bl. a. kan ske genom ekonomiskt stöd. Det saknas vidareenligt utskottets mening anledning för att gå in på principerna förkommunernas stöd till de lokala politiska ungdomsorganisationerna. Det är enfråga som socialnämnden själv bör avgöra. Utskottet kan således inte ställa sig bakom detutredningsinitiativ som begärts av motionärerna. Motion 1982/83:1298 avstyrks. I motion 1982/83:1865 (s) begärs ensådan ändring av gällande lagstiftning att etableringskontroll och vetorätt ifråga om det kommersiella nöjesutbudet för barn och ungdomar möjliggörs. Barn- och har bl. a. uppdraget attöverväga på vad sätt man kan öka ungdomens motståndskraft mot enkommersialiserad fritid samt över huvud taget behandla den kulturella ochsociala omgivningen barnen lever i. I direktiven framhålls detta som en avdelegationens viktigaste uppgifter. Det är enligt utskottets mening en utomordentligtangelägen uppgift för samhället att med lämpliga insatser motverka uppkomstenav en olämplig barn- och ungdomsmiljö. ansvar enligtsocialtjänstlagen att aktivt verka för främjandet av goda barn- och ungdomsmiljöeri kommunen måste betonas.