bet · G701SoU6 · 1983-12-31 00:00:00 — Detsamma gäller de enheter vid Vilhelmsro sjukhussom icke inrymmes i den s. k. klinikbyggnaden. Av dessa bör dock Fristaden,Sjöboda och nedläggas. Khnikbyggnaden bör tills vidareutnyttjas för observation och långtidsvård av patienter med neurologiskasjukdomar, företrädesvis epilepsi. Användningen av vårdplatserna efterövergångsskedet får senare tagas fill prövning. De psykiskt utveckhngsstörda som vårdas påErstagården och Stora bör successivt överföras tillvårdorganisationen för utvecklingsstörda. Skävegården förutsattes nedläggas. Psykiskt utvecklingsstörda barn med lättare form avepilepsi bör omhändertagas inom vårdorganisationen för utvecklingsstörda. Vidsvår epilepsi bör inställningsperiod på specialsjukhus för psykisktutvecklingsstörda prövas (ex. barnavdelning på Salberga eller Vipeholm). SoU1983/84:6 11 Regionlandstingens institutioneroch särskolor för utvecklingsstörda bör ges ökade resurser för att kunna vårdapsykiskt utvecklingsstörda barn med epilepsi och emotionell utveckhngsstörning. Sjukvårdshuvudmännens totala omhändertagande av personermed epilepsi kräver ökad tillgång till néurologisk specialkunskap för barn ochvuxna inom sjukvårdsområdena. Denna sakkunskap förutsattes icke endast koncentreradtill regionsjukhusen utan även fördelad inom sjukvårdsområdena i övrigt. Enöversyn av strukturering och vårdorganisation inom skilda specialiteter skerför närvarande i . Översynen omfattar även specialitetenneurologi och subspecialiteten barnneurologi. har för avsiktatt sedermera framlägga synpunkter på planeringen av den neurologiska vården. råd och anvisningar av förplanering av néurologisk sjukvård Mot bakgrund av en framställningfrån Svenska Neurologförbundets styrelse framlade i Råd ochanvisningar nr 26 om planering av néurologisk sjukvård synpunkterpå behovet av sluten och öppen néurologisk sjukvård. I dessa råd och anvisningar anfördes bl. a. att flera nyaeffektiva preparat hade tillkommit för behandling av epilepsi.Anfallsfrihet eller åtminstone låg anfallsfrekvens hade lättare kunnat uppnås,och de epilepsisjuka hade i ökad utsträckning kunnat kvarstanna i sitt arbete. Det konstaterades att pafienter med neurologiska sjukdomarvårdades, förutom inom neurologiska kliniker, huvudsakligen påinvärtesmedicinska, men även på kirurgiska, ortopediska och psykiatriskakliniker och inom ögon- och öronkliniker samt inom långtidsvården. Enligt mening kunde behovet avvårdplatser för sluten néurologisk vård till övervägande del tillgodoses enbartgenom omfördelning av redan befintliga vårdresurser. Néurologisk sakkunskap måste dock, påpekadesocialstyrelsen, tillföras centrallasaretten, och sådan sakkunskap behövdesäven för utvidgad öppen néurologisk vård. Formen för hur man skulle tillföraneurologiskt specialistkunnande kunde enligt komma att varieraalltefter olika behov, och utbyggnaden kunde också ske etappvis. Inrättande avsärskilda kliniker vid centrallasaretten inom verksamhetsområdet neurologibehövde t. v. ej vara regel. pekade i anslutning härtill bl. a. påmöjligheten att vid en och samma klinik inrätta flera tjänster som överläkarerepresenterande olika medicinska specialiteter. Behandlingen av epileptikervården i anslutning tillutredningsarbete om regionsjukvården Till grund för de av riksdagenunder 1980/godkända riktlinjerna för den framtidaregionsjukvården låg ett utredningsarbete som SoU1983/84:6 12 utförts av den tillkalladeregionsjukvårdsutredningen (S 1974:07). Som ett underlag för utredningensöverväganden och sjukvårdshuvudmännens planering togregionsjukvårdsutredningen fram material genom ett särskilt projekt, (Regionsjukvårdens innehåll och avgränsning). I huvudbilaga 1 - Medicin ochonkologi (SOU 1978:71) - till regionsjukvårdsutredningens betänkande (SOU1978:70) Regionsjukvården redovisades (s. 281-307) bl. a. genom RIA-projektetframtaget material om neurologi. Om epilepsi anfördes i detta material bl. a.att det övervägande antalet patienter med epilepsi bör - under förutsättningatt resurser i form av EEG-labo-ratorier och blodbestämningsmetoder förantiepileptika finns eller tillskapas - kunna av inom länssjukvården.EEG (=elektroencefalografi) är en metod att registrera hjärnans elektriskaaktivitet. Det påpekades i RIA-materialet att vissa svårare fall ochvissa diagnostiskt oklara fall krävde specialresurser på regionnivå, t. ex.telemetrisk EEG-registrering och liknande. Kommunalt samarbete över de nordiska riksgränserna rekommenderade år1969 regeringarna i de nordiska länderna att utreda behovet av ochmöjligheterna för sådana ändringar i kommunallagstiftningen och annanlagstiftning att fasta legala former skapas för samarbete mellan kommunernaöver riksgränserna (rekommendation nr 22/1969). Med anledning av rekommendationen tillsatte regeringarna iDanmark, , och en expertkommitté (nordiskakommunalrätts-kommittén) med uppdrag att inventera dels det kommunala samarbetesom bedrevs över riksgränserna eller bedömdes angeläget att få till stånd, delsvilka hinder i lagstiftningen som kunde föreligga för ett sådant samarbete.Kommittén överlämnade fill nordiska ministerrådet rapporten över de nordiska riksgränserna (NU 1973:1) över gjord inventering. I ett avsnitt om rättsliga hinder i grundlag ochkommunallag för samarbete anförde kommittén bl. (s. 45 och 46) att det fåranses finnas en på allmänna nödrättsliga grunder vilande befogenhet attsamarbeta i vissa extraordinära situationer och att man inom sjukvården kanfinna flera exempel på nödrättsligt grundade befogenheter. Det lär sålunda varamöjligt, anförde kommittén vidare, för en kommun att erbjuda avlägset boendekommunmedlemmar sjukvård vid institution på andra sidan så längedet bara är fråga om ett alternativ till vård på hemkommunens egnainstitufioner. Annorlunda kunde det enligt kommittén vara med ett samarbete somgår ut på att befolkningen i ett visst område uteslutande skall vara hänvisadfill sjukvårdsinstitution på andra sidan . Kommitténansåg sig mot i rapporten tecknad bakgrund kunna konstatera SoU1983/84:6 13 att det samarbete som förekom mellan kommunerna övergränserna och det samarbete som gränskommunerna kunde vara beredda till viladepå ett oklart rättsligt underlag, åtminstone i och . rekommendation beträffande rikthnjerför specialistvård utotnlands år1982 beslöt, efter hemställan av , att uppdra åtstyrelsen att avge en cirkulärskrivelse till sjukvårdshuvudmännen medriktlinjer för specialistvård utomlands. Sådana rikflinjer meddelades senare år1982 i en cirkulärskrivelse (AC 35/82) om specialistvård utomlands. Vård igränstrakterna behandlas inte speciellt i dessa riktlinjer. Enligt riktlinjerna för specialistvård utomlands måstebeslut att ikläda sjukvårdshuvudmannen kostnadsansvar för sådan vård alltidfattas på pohtisk nivå, i regel av hälso- och sjukvårdsnämnden eller avmotsvarande organ, som bör ges möjlighet att inhämta yttrande frånLandstingsförbundet. Innan klinikchef hos hälso- och sjukvårdsnämnden ellermotsvarande organ anhängiggör fråga om specialistvård utomlands skall han/honefter kontakt med resp. regionsjukhus ha bedömt att aktualiserad åtgärd/vårdinte kan meddelas vid eller annat sjukhus i . tar enligt riktlinjerna vid behovkontakt med för samråd. skall i första hand taställning till frågan om den aktualiserade åtgärden kan vidtas i ellerej. Finner att åtgärden kan vidtas i Sverigemeddelar detta, varefterLandstingsförbundet med hänvisning fill vad anförtrekommenderar berörd sjukvårdshuvudman/landsting att icke beviljaspecialistvård utomlands. Finner att åtgärden inte kan utföras vidsvenskt sjukhus skall prövning i första hand gälla följandefrågor, nämligen 1) frågan om den föreslagna åtgärden/vården kan ge förespeglatresultat, 2) frågan om åtgärden/vården kan rädda vitala funktioner ellerpatientens liv, 3) frågan om det aktualiserade sjukhuset kan anses uppfyllavissa rimliga krav vad gäller den medicinska säkerheten, personalens kompetensoch de hygieniska förhållandena. Efter prövning av det aktuella fallet i dessaavseenden sammanfattar sitt utlåtande till Landstingsförbundeti form av en rekommendation. I denna rekommendation föreslår socialstyrelsenatt åtgärden skall vidtas resp. icke vidtas. Presidiet i skall enligtriktlinjerna vara det organ som på vägnar beslutarrekommendera sjukvårdshuvudmannen att antingen bevilja specialistvårdutomlands eller att avslå framställning om sådan vård. Som underlag förpresidiets prövning skall ligga ställningstagande i frågantillsammans med en bedömning av de sjukvårdspolitiska frågor som ärendetaktualiserar. SoU1983/84:6 14 Thoraxkirurgisk verksamhet i sjukvårdsregion I motion 1982/83:1306 av ToreNilsson m. fl. (m, fp) erinras om att enligt de av godkändariktlinjerna för den framtida regionsjukvården det ansågs nödvändigt attkoncentrera thoraxkirurgi (thorax = bröstkorg) till fyra platser i landet.Mofionärerna påpekar att detta bl. a. skulle innebära att Umeåregionen inteskulle få någon thoraxkirurgisk enhet utan få repliera på . Motionärerna framhåller att de beräkningar av behovet avthoraxkirurgisk verksamhet i vårt land som låg till grund för ovannämnda riktlinjerredan nu är inaktuella. Nya beräkningar pekar enligt motionärerna mot enfördubbling av antalet operationer i förhållande till de förstnämndaberäkningarna. Motionärerna framhåller vidare att fördelningen avthoraxkirurgiska vårdresurser är mycket ojämn över landet med den sämstatillgången i de norra delarna. I en undersökning i , säger motionärerna, har manfunnit att insjuknandet i hjärtinfarkt bland män i är mycket vanligare äni , och enligt en viss registrering är förekomsten av kranskärlssjukdomvanligare i norra än i . Ett kardiovaskulärt (kardiovaskulär = somavser hjärta och kärl) forsknings- och utvecklingscentrum i synes därförenligt motionärerna välmotiverat med hänsyn till den frekventa förekomsten avdessa sjukdomar i sjukvårdsregionen. Riktlinjer för den framtida regionsjukvården m. m. Enligt de av under1980/godkända riktlinjerna för den framtida regionsjukvården(prop. 1980/81:9, SoU 1980/81:6, rskr 1980/81:123) skall vårt land förhögspecialiserad vård och för vård som kräver samverkan mellan flerasjukvårdshuvudmän vara indelat i sex sjukvårdsregioner, nämligen Umeåregionen,, , ,och . Regionsjukvården beräknas år 1985omfatta ca 2 750-ca 3 150 vårdplatser inom närmare 30 medicinskaverksamhetsområden (se SoU 1980/81:6 s. 6-9). Resurserna vidregionsjukhusen/klinikerna avses även utnyttjas för öppen vård och för olikaformer av konsultationer. En koncentration av regionenheterna för vissa medicinskaverksamhetsområden har förutsatts. Enligt riktlinjerna anses det nödvändigtatt bl. a. koncentrera antalet enheter för thoraxkirurgi till fyra platser ilandet. Operativ behandling av vissa medfödda och komplicerade hjärt- ochkärlsjukdomar hos barn bör kunna koncentreras till en eller två platser. I samband med att riktlinjerna för den framtidaregionsjukvården godkändes intogs i den dåvarande sjukvårdslagen ett bemyndigandeför regeringen SoU1983/84:6 15 att föreskriva att riket skall indelas i regioner förhälso- och sjukvård som berör flera sjukvårdshuvudmän och ett åläggande försjukvårdshuvudmännen att samverka i frågor som rör sådan hälso- och sjukvård.Motsvarande bestämmelser har intagits i den nya hälso- och sjukvårdslagen. Enligt riktlinjerna bör det ankomma påsjukvårdshuvudmännen själva att överenskomma om hur planeringssamverkan skallläggas upp och genomföras samt om inriktningen och omfattningen av samarbetetinom och mellan regionerna. Det förordas emellertid att en samordning av deregionala planerna sker på riksnivå genom ochLandstingsförbundet. Genomförandet av de förändringar av regionsjukvården somriktlinjerna innebär förutsätts vara i första hand en fråga försjukvårdshuvudmännen. Det förordas att utfärdarrekommendationer beträffande utformningen av regionsjukvårdsavtal samtinitierar ett riksavtal. Slutande av avtal, konstituering av samverkansorgan ochutarbetande av regionsjukvårdsplaner beräknades kräva av fyra till femår från det godkänt riktlinjerna m, m. HS 90-arbetet skall bl. a. omfattaöverväganden avseende det flerregiona-la samarbetet mellansjukvårdshuvudmännen. Förslag beträffande thoraxkirurgisk verksamhet Thoraxkirurgi bedrivs i vårt landvid sex kliniker, nämligen vid . Lunds lasarett,i , , iÖrebro samt akademiska sjukhuset i . Klinikerna i , ,och har fullständig verksamhet. Sedan det visat sig att dittillsvarande planeringsunderlagför utvecklingen av hjärt- och lungkirurgin var i behov av revidering överenskomsvid en konferens i - till vilken företrädare försocialdepartementet. och sjukvårdshuvudmän medregion/undervisningssjukhus inbjudits - att experter utsedda av resp. huvudmanskulle medverka i ett projekt under ledning med uppgift attpresentera ett reviderat planeringsunderlag för i första hand thoraxkirurginsfortsatta utveckling. Resultatet av projektet redovisades isocialstyrelsens expertrapport verksamhet 1981-1985 medunder-fiteln som grund för framtida planering. I expertrapporten diskuterades omdisponering av dethoraxkirurgiska resurserna i och till de fyra övriga klinikerna.När det gällde frågan om indelning av landet i fyra upptagningsområden förthoraxkirurgi påpekades i expertrapporten att det inte föll på expertgruppenatt ta ställning till denna fråga. Det förordades att en grupp initierad avsjukvårdshuvud-mannasidan skulle få i uppdrag att bereda bl. a. denna fråga. SoU1983/84:6 16 Efter remissbehandling avexpertrapporten har i början av innevarande år i skriftenThoraxkirurgi. Principprogram för 1980-talet (redovisar1983:5) presenterat ett principprogram för thoraxkirurgi somunderlag för sjukvårdshuvudmännens planering och beslut inom området. Detpresenterade principprogrammet baseras på expertrapporten, på remissyttrandenöver denna samt, som anför, på den faktiska utveckling somskett efter publiceringen av expertrapporten. I principprogrammet utgår man från att det tills vidareskall finnas fyra centra för öppen hjärtkirurgi, nämligen i , ,och . Det anförs bl. a. att det finns medicinska förutsättningarför en successiv ökning av den öppna hjärtkirurgin i vårt land. Socialstyrelsenanmäler att myndigheten avser att initiera en ny samlad översyn avthoraxkirurgin . Mot bakgrund av nu tillgängligtfakta-och prognosunderlag finns det, anför vidare, inte någraskäl att etablera ytterligare centra för öppen hjärtkirurgi i . Frågor om resursdisponering och vårdorganisation behandlasinte närmare med hänvisning till att sådana frågor faller inomsjukvårdshuvudmännens kompetensområde. Det föreslås att en arbetsgruppinifieras genom sjukvårdshuvudmännen för att tekniskt lösa frågorna omkapacitet och upptagningsområden inom det thoraxkirurgiska vårdområdet. Samordning av sjukvårdshuvudmännens flerregionalaplanering m. m. Mot bakgrund bl. a. av attriksdagens beslut om regionsjukvården förutsatte en bättre samordning av denhögspecialiserade vården - såväl inom sjukvårdsregionerna som mellan dem - ochav vad som förekom vid en konferens , då ledande politiskaföreträdare för sjukvårdshuvudmännen samlats för att diskutera 1980-taletsproblem, uppdrog åt sitt presidium att takontakt med sjukvårdsregionernas samverkansorgan (samverkansnämnder) fördiskussioner om en ökad samordning inom regionsjukvården. beslutade uppdra åtLandstingsförbundets styrelse att fortsätta arbetet med planeringsfrågornaenligt den i skriften lämnade redovisningen. SoU1983/84:6 17 hardärefter åtagit sig att svara för samordning av planeringen av flerregionalaspecialiteter/riksspecialiteter. Anvisningar beträffande formerna församordningsarbetet m. m. har presenterats i en promemoria () omsamordning av flerregional planering av högspecialiserad vård. a. skallenligt dessa anvisningar en arbetsgrupp med representanter (tjänstemän) frånkanslierna för sjukvårdsregionernas samverkansnämnder samt frånLandstingsförbundet och Spri ha i uppdrag att utarbeta planförslag för vissariksspecialiteter och flerregionala specialiteter. Landstingsförbundets kansliskall svara för ledning av arbetet samt för sekretariatsuppgifter. Ett slutligtförslag till planeringsunderlag skall antas av styrelseoch delges landsting/samverkansnämnder i form av en rekommendation. Planeringsunderlagetskall inarbetas i samverkansnämndernas planer för regionsjukvården och utgöragrund för erforderliga beslut i landstingen samt för avtal mellan två ellerflera sjukvårdsregioner. I promemorian anges att frågorna om kapacitet ochupptagningsområden för thoraxkirurgin är en naturlig förstahandsuppgift förarbetsgruppen. Arbetsgruppen beräknas komma att framlägga förslag tillplaneringsunderlag för thoraxkirurgi under innevarande höst. I de motioner som behandlas i dettabetänkande tas upp frågor om personalförstärkningar för hemsjukvården ochlångfidssjukvården, om vård av epileptiker vid Sandvika sjukhus i samt omthoraxkirurgisk (thorax = bröstkorg) verksamhet i sjukvårdsregion. Som allmän bakgrund till de i motionerna behandladefrågorna har i ett inledande avsnitt i betänkandet (s. 1-) lämnats enkortfattad redogörelse bl. a. för det ansvar för hälso- och sjukvården somålagts landstingskommunerna och de kommuner som inte ingår i enlandstingskommun (sjukvårdshuvudmännen) i den nya hälso- och sjukvårdslagen(1982:763), för de riktlinjer i fråga om statlig planering och samordning avhälso- och sjukvården som godkänts av , för socialstyrelsensprincipprogram för hälso- och sjukvården inför 1980-talet, vilket presenteradesår 1975 (anser 1976:1), samt för det arbete med ett nyttprincipprogram för den framtida hälso- och sjukvården med sikte på åren1990-2000 (HS 90-projektet) som pågår. Enligt principprogrammet för hälso- och sjukvården inför 1980-taletskall den övervägande delen av vården lämnas inom primärvården vid vårdcentraleroch sjukhem. Primärvården skall ha ett förstahandsansvar för hälsotillståndethos befolkningen inom ett begränsat geografiskt område, och de hälsovårdandeoch förebyggande åtgärderna skall avse såväl den kroppsliga som den psykiskahälsan. a. hälsokontroller, förebyggande mödra- och barnhälsovård ochfamiljerådgivning skall ingå i primärvårdens uppgifter. SoU1983/84:6 18 För den specialiserade medicinska verksamheten skallprimärvården kunna repliera på länssjukvården vid länssjukhus ochlänsdelssjukhus samt på regionsjukvården vid regionsjukhus. Så snart man inomlänssjukvården och regionsjukvården anser sig ha vidtagit erforderligaåtgärder, avses emellertid ansvaret för patienten återgå till primärvården. Enligt de riktlinjer som ligger till grund förorganisationen av olika verksamhetsområden inom hälso- och sjukvården skallhemsjukvården och långtidssjukvården vid sjukhem vara förankrade inomprimärvården, vården av det övervägande antalet patienter med epilepsi kunnaklaras av inom länssjukvården samt thoraxkirurgisk verksamhet bedrivas inomregionsjukvården. Personaiförstärkningar för hemsjukvården och långtidssjukvården Hemsjukvården, som kommit attbetraktas som en viktig del av företrädesvis den somatiska vården avlångtidssjuka, bedrivs i varierande former och under medverkan av personal medolika kompetens. En hjälpform är att den sjuke får vård och hjälp i sitt hem avpersonal anställd hos sjukvårdshuvudmannen eller, på grundval av avtal, avpersonal anställd inom den kommunala sociala hemhjälpsverksamheten(hemsamariter). En annan hjälpform är att sjukvårdshuvudmannen lämnar ekonomiskersättning till anhörig som vårdar patient i hemmet. Det förekommer också attsjukvårdshuvudmannen lämnar kontantbidrag till vårdtagaren, som sedan själv fårordna rned vårdare m.m. Drygt hälften av patienterna i hemsjukvård vårdas avanhörig eller erhåller kontantbidrag för anlitande av annan vårdare. Enligtuppgifter om hemsjukvården, som framlades av den tillkalladepensionärsundersökningen (S 1974:6), utgjorde andelenanhörigvårdare i åldrarna och högre av totalt ca 20 800 anhörigvärdare. Antalet vårdplatser inom den offentliga somatiskalångtidssjukvården uppgick till 45 714. Antalet tjänsterför personal inom långtidssjukvården utgjorde 47 143. Imotion 1982/83:733 av Inga Lantzm. (vpk) anförs bl, a. att sjukvården brottats med storarekryteringsproblem i fråga om personal -särskilt i fråga om utbildadsjukvårdspersonal - men att praktiskt taget inga svårigheterföreligger att rekrytera personal. I det förändrade rekryteringsläge somuppstått bör det enligt motionärerna vara möjligt för sjukvårdshuvudmännen attkvalitativt förbättra sjukvården genom att på olika områden ökapersonaltätheten. Främst anses detta gälla långtidssjukvården, därsjukvårdshuvudmännen har en låg personaltäthet. Ett annat område, därförstärkningsåtgärder är angelägna, är enligt motionärerna den del avhemsjukvården som bygger på anhörigvårdare. Motionärerna påpekar attanhörigvårdarna i många fall är och att de därigenom uppnått enålder då det finns skäl att ifrågasätta förmågan att klara uppgiften att vårdaen sjuk anhörig. SoU1983/84:6 19 Motionärerna begär i motionen attriksdagen skall uttala att det är angeläget att genomförapersonalförstärkningar vid hemsjukvård och långtidssjukvård då tillgången påutbildad personal är god. Enligt de i det inledande avsnitteti detta betänkande redovisade riktlinjerna för utvecklingen av sjukvårdenföreslås - bl. a. mot bakgrund av det ökande antalet äldre människor- atthemsjukvården skall få ökade uppgifter inom primärvården. Kvaliteten påhemsjukvården skall ökas genom en ökning av det medicinska innehållet i syfteatt möjliggöra för flera och sjukare människor att kvarstanna i eller återvändatill det egna boendet. I rapporten 83, som utgör en redogörelse försjukvårdshuvudmännens planer för , anges att för 18sjukvårdshuvudmän, som lämnat uppgifter om planer för hemsjukvården och somsvarar för av patientantalet inom hemsjukvården, antalet patienter ihemsjukvård kommer att öka med i medeltal , varvid patienter somvårdas av sjukvårdshuvudmännens egen personal eller av hemsamariter beräknassvara för den största ökningen, nämligen , medan antalet patientermed anställd anhörig eller hemsjukvårdsbidrag beräknas öka . En översyn av vård av anhörig i hemmet m. m, har justslutförts av den tillkallade anhörigvårdskommittén (S 1979:11),Kommittén har bl, a. haft i uppdrag att göra en bedömning av om de åtgärder somhittills vidtagits eller som planerats är till fyllest för attfillfredsställande tillgodose det till följd av befolkningsutvecklingen växandevårdbehovet . Kommittén lägger denna dag fram sittslutbetänkande (SOU 1983:64) Ledighet för anhörigvård. Enligt LKELP 83 beräknas antalet vårdplatser och antalettjänster inom den somatiska långtidssjukvården komma att öka med perår under fidsperioden 198.3-1987, Utskottet delar i och för sigmotionärernas uppfattning att det är angeläget med ytterligare förstärkning avhemsjukvården för att göra det möjligt för fler sjuka människor att vårdashemma i stället för pä sjukhus. Detta förutsätter att det inom hemsjukvårdenfinns tillräcklig tillgång till utbildad personal som kan svara för även merakvalificerade vårdinsatser, Långtids-och hemsjukvården är emellertid redan ettav sjukvårdshuvudmännen prioriterat område. Ett uttryck för detta är att dennumera utgör en del av primärvården. a. beräknas en ökning ske av antaletpatienter i hemsjukvård , varvid den största ökningen förutsesför sådana patienter som vårdas av sjukvårdshuvudmännens egen personal eller avhemsamariter. Enligt utskottets mening är något uttalande från sidainte ägnat att ytterligare påskynda denna utveckling. Utskottet vill vidareerinra om att frågor om personal- och utbildningsplanering utgör en avhuvuduppgifterna i det fortsatta arbetet i HS 90-projektet. Arbetet med dessafrågor skall utmynna i redovisningar av efterfrågan av personal av olika SoU1983/84:6 20 kategorier, redovisningar av förväntad tillgång påpersonal samt förslag till åtgärder som underlättar rekryteringen av personaltill olika områden. Med hänsyn till det anförda avstyrker utskottet motion1982/83:733 (vpk). Vård av epileptiker vid Sandvika sjukhus i Epilepsi betraktades länge som ensärskild sjukdom.