bet · G701AU22 · 1983-12-31 00:00:00 — Fråganom avslag på propositionen Det torde vara en allmän uppfattning att samhälleti längden inte kan underlåta att ingripa mot det system för äldreavgångar som isnabb takt utvecklats . En annan sak är att meningarna ärdelade när det kommer till frågan på vilka vägar problemet bör angripas. Deinvändningar som riktats mot systemet kan sammanfattningsvis anges enligtföljande. Detställer den enskilda arbetstagaren i en otrygg situation. Ersättningen föreförtidspensionen kommer att variera beroende på sådana faktorer somuppgörelserna i de enskilda fallen med företaget och dagpenningen i denaktuella arbetslöshetskassan. Det är att märka att arbetstagaren som arbetslöshetsersättning utgår är skyldig att stå till arbetsmarknadensförfogande, dvs. ta ett lämpligt arbete även om det är lägre avlönat än dettidigare. bortfaller möjligheten till förtidspension av arbetsmarknadsskäl. Förfarandetstrider mot anställningsskyddslagens syfte att främja de äldre arbetstagarnastrygghet i anställningen. Genom att man allt oftare i lokala uppgörelser haravtalat bort de äldres anställningsskydd har anställningstryggheten för deäldre i realiteten kommit att minska. Förfarandetinnebär vidare att två parter, arbetsgivaren och den fackliga organisationen,träffar en överenskommelse vars ekonomiska konsekvenser en tredje part, staten,får betala. Som redan tidigare påpekats rör det sig om mycket stora ochtroligen också snabbt växande belopp. Saken kan även uttryckas så, att man påarbetsmarknaden har på det allmännas bekostnad men utan dess medverkan ipraktiken börjat etablera en sänkning av pensionsåldern. Detta står i sin tur istrid mot strävandena mot sådana flexiblare pensionslösningar, i vilka ingåratt man förbättrar möjlighetema för äldre till fortsattförvärvsarbete även i pensionsåldern. Avdessa invändningar har utskottet för sin del i tidigare sammanhang lagt särskildtonvikt vid att systemet kommer i konflikt med anställningsskyddslagensvärnande om de äldre arbetstagarnas trygghet i anställningen. I betänkandet AU1983/84:7 betonade utskottet således som ett huvudproblem attarbetslöshetsersättningar och förtidspension har kommit att utnyttjas somutvägar att lösa personalproblem vid strukturrationaliseringar på ett AU 1983/84:22 11 sättsom kolliderar med väsentliga mål för lagstiftningen om trygghet ianställningen. Somtidigare redovisats har inom bedrivits ett visstutredningsarbete i syfte att finna lösningar på problemen med äldreavgångarna.Regeringen har funnit att dessa problem bör övervägas ytterHgare. THl detfortsatta utredningsarbetet återkommer utskottet i det följande. Medtanke på vad ovan sagts om de allvarliga olägenheterna med äldreavgångarna blirfrågan om man nu kan avstå från de åtgärder som i avvaktan på resultatet av detnya utredningsarbetet är möjliga att vidta för att minska omfattningen av dennaverksamhet med äldreavgångar, som ju försiggår helt utom statens kontroll menpå statens bekostnad. Regeringenanser för sin del att sådana åtgärder är nödvändiga och föreslår i det syftetvissa lagstiftningsåtgärder. Sålundaförordar regeringen ett tillägg till lagen om anställningsskydd som skall geett förstärkt fackligt inflytande över äldreavgångarna på så sätt att sådanaskall kräva medgivande av den centrala fackliga organisationen i varje enskiltfall. Vidare föreslås att samhället via arbetsmarknadsmyndigheterna genomändringar i främjandelagen får möjlighet att bättre än nu följa utvecklingenoch vid behov göra ingripanden. AlfWennerfors m.fl. (m) anser i motion 2873 att regeringens lagstiftningsåtgärderbör avvisas. Som närmare utvecklats i det föregående anser motionärerna att denföreslagna lagstiftningen skärper de inlåsningseffekter som är ett växandeproblem för det svenska näringslivet och försvårar den ekonomiskaåterhämtningen. I stället måste föras en politik som underlättarstrukturomvandlingen och anpassningen till nya förhållanden. För detta är enökad rörlighet på arbetsmarknaden en förutsättning. De ändringar ianställningsskyddslagens turordningsregler som behövs bör således syfta tillatt ge arbetsgivarna möjlighet att få en sammansättning av arbetsstyrkan som ärlämplig vid omställningar av verksamheten. De övertalighetsproblem ochäldreavgångar som blir oundvikliga bör mötas genom ett ökat utnyttjande aversättningsmöjligheterna i arbetslöshetsförsäkringen. För de äldsta arbetstagarnaförordar motionärerna en skyndsam utredning om ett system för äldreavgångarinom ramen för denna försäkring. Beträffandeutformningen av de av regeringen föreslagna lagstiftningsåtgärderna tilläggermotionärema att dessa åtgärder synes strida mot principen att beslut ochmedinflytande enligt den arbetsrättsliga lagstiftningen bör läggas så nära deenskilda arbetstagarna som möjligt. Motionärerna ifrågasätter vidare omcentrala fackliga och statliga instanser kan bättre bedöma förhållandena på deenskilda arbetsplatserna än de som där är verksamma. De lokala parterna börinte berövas rätten att fatta beslut om den egna arbetsplatsen och ta detansvar som följer därmed. ÄvenElver m. fl. (fp) anför i motion 2876 som skäl för yrkandet om avslagpå regeringens lagförslag att de lokala fackliga organisationerna AU 1983/84:22 12 äveni fortsättningen bör kunna bedöma i vad mån lagens turordningsregler skallfrångås i de aktuella fallen. Motionärerna vänder sig av samma principiellaskäl också mot att AMS skall kunna förbjuda företagen att säga upp äldrearbetstagare. Föregen del ansluter sig utskottet till regeringens uppfattning att man redan nubör inskrida mot det ökande bruket av äldreavgångar. Den omfattning i vilkenstatsmedel tas i anspråk och risken för en fortgående urholkning av detlagstadgade anställningsskyddet för äldre är skäl nog. Det ligger i sakensnatur att de åtgärder som kan vidtas är att betrakta som temporära i avvaktanpå att det blir möjligt att genomföra de mera långsiktiga lösningar som det ipropositionen aviserade utredningsarbetet skaH syfta till. Deinvändningar som motionerna riktar mot den lagstiftning regeringen förordar ärav två slag. AlfWennerfors m. fl. (m) ser lagstiftningen som ett inslag i en grunden felaktigpolitik som kommer att ytterligare förhindra nödvändiga stmktur-omvandlingar avnäringsliv och förvaltning. I stället för att stärka det fackliga inflytandetöver äldreavgångarna vill motionärerna minska det fackliga inflytandet överturordningarna och ge arbetsgivarna ökade befogenheter att bestämma omarbetsstyrkans sammansättning vid driftomläggningar. Utskottet ifrågasätter omden av motionärerna förordade politiken för ökad rörlighet på arbetsmarknadenleder till den önskade effekten att snabbt få till stånd en inbromsning ochkontroll av utvecklingen med äldreavgångarna utredningpågår om mer långsiktiga lösningar av problemen. Vidareinvänds mot den del av lagförslagen som avser att de centrala fackligaorganisationerna skall kopplas in på turordningsfrågorna att dessa frågoravgörs bäst ute på de arbetsplatser som det här gäller. Såsom anförs ipropositionen kan det emellertid ute på'arbetsplatserna i praktiken ofta bliett starkt tryck på de äldre arbetstagarna liksom på de lokala fackligaorganisationerna att godta avsteg från lagens turordningsregler. Dessaregler, som ju är baserade på principen sist in - först ut, är inte avsedda attstrikt tillämpas i alla situationer. De har gjorts dispositiva just för attmöjliggöra de jämkningar som är nödvändiga, exempelvis när ett företag måstegöra driftinskränkningar eller annan omläggning av verksamheten. Det är intefråga om att nu uppge dispositiviteten eller ens att ta bort möjligheten attteckna lokala avtal i dessa frågor. Vad regeringen föreslår är att avtal sominnebär avsteg från turordningsreglerna för de äldsta arbetsta-gama skallgodkännas av vederbörande centrala fackliga organisation. Syftet härmed är attfå till stånd en fördjupad genomgång av övertalighetsproblemen och därmed enuppbromsning av den okontrollerade utvecklingen med äldreavgångarna. Detingår även i regeringens förslag att arbetsmarknadsmyndigheterna via främjandelagenskall få möjHgheter att följa utvecklingen och vid behov göra AU 1983/84:22 13 ingripanden.Även i denna del har regeringsförslaget ifrågasatts i motionerna av AlfWennerfors m.fl. (m) och m. fl. (fp). I motion 2875 ställer sigKarin () och () tveksamma till lämpligheten av attAMS får en vad motionärerna kallar närmast domstols-liknande roll i detföreslagna systemet. Enligtpropositionen skaH länsarbetsnämnderna och AMS kunna ta upp överläggningar medföretag, som anses ha alltför långtgående utnyttjat systemet med äldreavgångar,och anmoda dem att avstå därifrån. I sista hand skall AMS kunna meddela förbud.Det skall här påpekas att de anvisningar eller förbud som meddelas inte kanberöra redan företagna uppsägningar, utan det är åtgärder som riktar sig motett fortsatt bruk från företagens sida av uppsägningar av äldre arbetstagare påsätt som avviker från anställningsskyddslagens turordningsregler. Vårtarbetsrättsliga system bygger på att parterna inom de ramar som lagstiftningenger löser sina meHanhavanden via avtal. Om tvist uppstår mellan parterna fårdenna i sista hand slitas av arbetsdomstolen. Det har ifrågasatts om interegeringens förslag innebär en nyordning så till vida att AMS förmenas blitilldelad en roll som eljest ankommer på arbetsdomstolen. Äldreavgångarnabygger på turlistor som har upprättats genom avtal. Om arbetsgivaren frångåravtalet kan saken dras inför arbetsdomstolen av den fackliga motparten. Mendetta torde också vara det enda fall då domstolen kan få anledning att tabefattning med ärenden av detta slag. Istället innebär nuvarande situation att staten, som ju har att ta de ekonomiskakonsekvenserna av äldreavgångarna, inte har någon möjlighet att ingripa mot deuppgörelser som leder fram till äldreavgångar, inte ens om det är fråga om renamissbruksfall. Regeringens förslag vill nu öppna en sådan möjlighet tillingripanden. Främjandelagen ger f. n. arbetsmarknadsmyndigheterna rätt attmeddela föreskrifter om personalstyrkans sammansättning och om företagensrekryteringsmönster med syfte att främja anställning av äldre och handikappadearbetstagare. Det aktuella lagförslaget kan sägas komplettera reglerna genomatt öka de äldres möjHgheter att behålla sina anställningar. Man kan se sakenså, att lagens nuvarande regler ger arbetsmarknadsmyndigheterna befogenhet attförelägga arbetsgivare att de skall öka andelen äldre i arbetsstyrkan. De nuföreslagna befogenheterna har till syfte att motverka att andelen äldreminskar. Såvitt utskottet kan bedöma blir det här frågan om ingripanden somkommer att företas sparsamt. Som typfall kan tänkas att ett företagsystematiskt gör sig av med de äldre bland sina anställda. Enligt utskottetsuppfattning bör man inte avstå från en legal möjlighet att komma till rätta medmissbruk av detta slag. Liksom beträffande den fömt behandlade ändringen ianställningsskyddslagen får behovet av de nu berörda anordningarna inomfrämjandelagens ram prövas på nytt när man tar ställning till de meralångsiktiga lösningarna av problemen med äldreavgångarna. AU 1983/84:22 14 Med åberopande av det anförda tillstyrker utskottetregeringens lagförslag och avstyrker sålunda avslagsyrkandena i motionerna 2873och 2876. Utredningsarbetetsinriktning m. m. De allmänna överväganden som ligger bakom det ipropositionen fömt-skickade utredningsarbetet har redovisats i det föregående.I den tidigare framställningen har även refererats dels den i motion 2873 avAlf Wennerfors m. fl. (m) begärda skyndsamma utredningen om ett system föräldreavgångar inom ramen för arbetslöshetsförsäkringen, dels yrkandet i motion2874 av m. fl. (s) om ett utredningsarbete med sikte på ettsystem med efterlön som skall införas redan fr.o.m. . Därjämteföreslår () i motion 364 en utredning om arbetsgivarbekostadtrygghetsförsäkring för kollektivanställda. Förslageti motion 364, som väcktes under den allmänna motionstiden, torde varatillgodosett genom det utredningsarbete som anmäls i propositionen, ochmotionen synes därför inte böra föranleda någon åtgärd. När detgäller utredningsarbetets uppläggning utgår utskottet från att detta kommer attomfatta frågan om efterlön. Den frågan har berörts redan iarbetsmarknadsdepartementets promemoria om strukturbidrag. Man bör emellertidinte redan nu binda sig för en viss lösning av det föreliggande problemet ochinte heller fastställa en viss tidpunkt när denna lösning i så fall skall varagenomförd. Motion 2874 bör sålunda inte föranleda någon åtgärd. Vidareanser utskottet sig inte kunna tillstyrka att utredningsarbetet skall inriktaspå att problemen med äldreavgångar skall lösas genom en utbyggd ersättning inomarbetslöshetsförsäkringen, såsom föreslås i motion 2873. I motionen föreslåsdessutom åtgärder för att främja anslutningen till arbetslöshetskassorna.Frågan har behandlats i betänkandet AU 1983/84:18. Med hänsyn härtill bör detaktuella yrkandet nu kunna lämnas utan åtgärd från sida. () och () har i motion 2875 understrukit attproblemen med äldreavgångarna snabbt bör få en långsiktig lösning, och deföreslår som tidplan för utredningsarbetet att detta bedrivs i sådan takt attdet blir möjligt att framlägga förslag redan till nästa . Detta kantjäna som en målsättning för arbetet med hänsyn till angelägenheten av attkomma tHl rätta med problemen. Man måste dock vara på det klara medatt det här gäller komplicerade frågor som därtill är förenade med betydandekostnadskonsekvenser. Tidskravet får därför inte leda till att man ger avkallpå utredningsarbetets kvaHtet. Visar det sig av skäl som har berörts att detuppstår tidsförskjutningar i utredningsarbetet så att den angivna målsättningeninte kan uppnås förutsätter utskottet att regeringen i lämpligt sammanhangunderrättar härom. Med de nu gjorda uttalandena får motionen ansesbesvarad, och den bör därutöver inte leda till AU 1983/84:22 15 Vad nu anförts får även anses till viss del tillgodose dentidigare redovisade motionen 2876 av m.fl. (fp) Avslutningsvistar utskottet upp motion 773 av () om åtgärder för attminska förtidspensioneringen. Motionären framhåller bl. a. att det är ettmissförstånd att tro att man skapar arbetstillfällen för yngre genom attförtidspensionera kunniga arbetare och tjänstemän som närmar sigpensionsåldern. I stället behövs arbetstagare i denna ålderskategori för attlära upp ungdomar som står utanför yrkeslivet på grund av bristandeyrkeskunskaper. Vadsom anförs i motionen är ytterligare skäl för att begränsa äldreavgångarna ochvidta åtgärder som främjar att de äldre har möjlighet att stanna kvar iförvärvslivet. De åtgärder som förordats i det föregående och det kommandeutredningsarbetet om äldreavgångarna har en sådan inriktning. Därför synes detinte behövligt att vidta någon åtgärd med anledning av motionen. 1. beträffandeavslag på propositionen att med bifalltill regeringens förslag samt med avslag på motionerna 1983/84:2873 yrkande 1och 1983/84:2876 antar de till proposition 1983/84:162 fogade förslagen tilllag om ändring i lagen (1982:80) om anställningsskydd och lag om ändring ilagen (1974:13) om vissa anställningsfrämjande åtgärder, 2. beträffande arbetsgivarbekostadtrygghetsförsäkring för kollektiv anställda att avslårmotion 1983/84:364, 3. beträffandesystem för efterlön m. m. att avslårmotion 1983/84:2874, 4. beträffande system för äldreavgångar inomramen för arbetslöshets försäkringen m. m. att avslårmotion 1983/84:2873 yrkandena 4 och 5, 5. beträffande tidplan förutredningsarbetet att avslår motion 1983/84:2875, 6. beträffande åtgärder motförtidspensionering att avslår motion 1983/84:773. AU 1983/84:22 16 Närvarande:Frida (), (), (), (), (), (), (), (), (), (vpk), (), IngridHemmingsson (m), (), () och iBengtsfors (c). 1.Avslag på propositionen (mom. 1) , , ochHåkan Stjernlöf (alla m) anser delsatt den del av utskottets yttrande.som på s. 10 börjar "Det torde"och på s. 14 slutar "och 2876" bort ha följande lydelse: Inomarbetsmarknadsdepartementet har gjorts en kartläggning av problemen med de s.k. äldreavgångarna, även benämnda 58,3-årspensioneringarna. Kartläggningen ochvissa förslag till lösningar av problemen har presenterats i endepartementspromemoria. Förslagen i denna fullföljs emellertid inte avregeringen, som har funnit att problemen bör övervägas ytterligare i ettfortsatt utredningsarbete. I avvaktan på att mera långsiktiga lösningar påproblemen kan genomföras som resultat av det nya utredningsarbetet föreslårregeringen att det nu vidtas vissa lagstiftningsåtgärder med det uppgivnasyftet att minska utnyttjandet av dessa pensioneringar och bringa dem underbättre kontroll. Sålundaförordar regeringen ett tHlägg till lagen om anställningsskydd som skall ge ettförstärkt fackligt inflytande över äldreavgångarna på så sätt att sådana skallkräva medgivande av den centrala fackliga organisationen i varje enskilt fall.Centralt skall alltså godkännas varje uppsägning som sker av arbetstagare somär och om uppsägningen sker med avsteg från lagens turordningsregler.Vidare föreslås ändringar i främjandelagen, så att samhället viaarbetsmarknadsmyndigheterna får, som det heter, bättre möjligheter än nu attfölja utvecklingen och göra ingripanden. Detta skall möjliggöras genom attarbetsgivarnas varselskyldighet gentemot länsarbetsnämnderna utvidgas ochgenom att nämnderna och AMS får befogenhet att anmoda arbetsgivarna att ifortsättningen avstå från att säga upp äldre arbetstagare. I sista hand skallAMS kunna besluta om förbud mot äldreavgångar. IenHghet med vad som yrkas i motionerna 2873 av m. fl. (m) och2876 av m.fl. (fp) bör propositionen och dess lagförslag avslås.Skälen härför är följande. ,Det är visserligen riktigt att det tilltagande bruket av de s. k. äldreavgångarnaär djupt otillfredsställande, men regeringens förslag ger intryck avuppgivenhet och kapitulation inför en arbetsmarknadssituation som den intebehärskar. Det är felaktigt att utforma lagstiftningen med utgångspunkt i attproblemen kommer att bestå. I stället för att förvärra de inlåsningseffekter AU1983/84:22 17 som är ett växande problem för det svenska näringslivetmåste de åtgärder som vidtas inom arbetsmarknadspolitikens ram understödja ochinte motarbeta den strukturomvandling som är nödvändig inom industri ochförvaltning. Det är inte rätt läge att nu genom ändringar iturordningsreglerna ytterligare insnäva utrymmet för ofrånkomliga ändringar ipersonalsammansättningen när företag och förvaltningar tvingas tillomläggningar av sin verksamhet. Dessa regler måste anpassas till vad deverkliga förhållandena på arbetsplatserna kräver. Från de allmänna utgångspunkter som här angivits ärregeringens förslag således ett inadekvat sätt att angripa problemen. Utövervad nu sagts går utskottet inte in på frågan om turordningsreglernas utformningutan återkommer tiH dessa regler och andra bestämmelser i anställningsskyddslageni ett senare sammanhang. Regeringens lagförslag måste nämligen underkännas ävenav ett annat skäl. Äldreavgångarna innebär som nämnts att avsteg görs frånlagens turordningsregler. Detta sker vanHgen genom överenskommelser som träffaslokalt. Därmed fullföljer man en princip som borde vara vägledande för denarbetsrättsliga lagstiftningen i dess helhet, nämligen att beslut ochmedinflytande skall läggas så nära de enskilda arbetstagarna som möjligt. Detär också lokalt som man har den verkliga kännedomen om det enskilda företagetsoch de enskilda arbetstagarnas förhållanden. Det är svårt att förstå hur man påcentralt fackligt eller statligt håll skall kunna bättre bedöma dessaförhållanden. Därför måste man enligt utskottets mening bestämt motsätta sigatt de lokala parterna skall berövas rätten att själva fatta beslut om den egnaarbetsplatsen och därmed fråntas det ansvar som följer därmed. De tilltänktabefogenheterna för arbetsmarknadsmyndigheterna, som bl. a. innebär att AMStilldelas en närmast domstolsliknande roll i det föreslagna systemet, kan inteaccepteras. Strukturomvandlingarna inom näringsliv och förvaltningarpåverkar situationen för äldre arbetare och tjänstemän med kunskaper ocherfarenheter som inte längre räcker till när produktionen på derasarbetsplatser får en ny inriktning. Hur olägenheterna för sådana arbetstagareskall motverkas har behandlats i motion 2873, som redovisar hur man inomföretag och förvaltningar bör bygga upp en personalpolitisk beredskap förkommande förändringar. Övertalighetsproblem kan emellertid inte undvikas i allalägen och man måste räkna med att det även blir ofrånkomligt medäldreavgångar. Frågan är då i vilken form de äldre arbetstagarna skallkompenseras. I motion 2873 understryks att förtidspensioneringar sålångt möjligt bör undvikas. Utskottet har samma uppfattning. I stället börarbetstagarna kompenseras över arbetslöshetsförsäkringen. En sådan lösninginnebär att arbetstagarna fortfarande kommer att tillhöra arbetskraften. Debehåller kontakten med sin fackliga organisation och kan, i kombination med deavtalsenliga avgångsbidragen, tillförsäkras en betryggande ekonomisk standard.För de äldsta arbetstagarna bör göras kompletterande anordningar, så AU1983/84:22 18 att ersättningsrätten fortsätter att löpa även närarbetstagarna med nuvarande regler blir utförsäkrade. Möjlighet bör finnas attuppbära ersättning tills den ordinarie pensionsåldern uppnås. Ersättningenskulle Hgga på samma nivå som vid förtidspension för vederbörande. Den nuförordade utvidgningen av arbetslöshetsförsäkringen skulle kunna finansierasgenom en höjning av arbetsmarknadsavgiften som det tack vare minskadeutgifter för förtidspensioneringen bör vara möjligt att sänka avgifterna tillpensionssystemen. Det ovan beskrivna systemet för äldreavgångar inom ramenför arbetslöshetsförsäkringen bör utredas skyndsamt, lämpHgen i samband medden sammanhållna översyn av arbetslöshetsförsäkringen som har begärts i annatsammanhang (jfr AU 1983/84:18 res. Vad som anförts i utredningsfråganbör delges regeringen, varom hemställan görs i den följande framstäH-ningen. dels att utskottets hemställan under 1 borde ha följandelydelse: 1. beträffande avslag på propositionen attriksdagen med bifall till motionerna 1983/84:2873 yrkande 1 och 1983/84:2876avslår proposition 1983/84:162. Arbetsgivarbekostad trygghetsförsäkring förkollektivanställda m.m. (mom. 2 och 3) (vpk) anser dels att den del av utskottetsyttrande som på s. 14 börjar "Vidare anser" och slutar"sida" bort ha följande lydelse: I motion 364 skisseras en arbetsgivarbekostadtrygghetsförsäkring för kollektivanställda hos privata och offenthgaarbetsgivare. Tanken är att man skall komma bort från den nuvarandeövervältringen av personalkostnader på arbetslöshetskassorna och samhället.Motionären vill att möjligheten att införa en sådan försäkring skall utredasvarvid även bör prövas om försäkringen kan göras så omfattande att den kanträda in i stället för förtidspensionering. Dessa utredningskrav kompletterasav den i motion 2874 begärda utredningen om ett system för efterlön enligt denmodell som redan tillämpas i . Det utredningsarbete som regeringen ämnar starta om des.k. äldreavgångarna bör ha den inriktning som förordas i de båda motionerna.Särskilt bör beaktas att finansieringen av det blivande trygghetssystemet föräldre arbetstagare bör vara arbetsgivarbekostad. Det anförda bör delgesregeringen. dels att utskottets hemställan under 2 och 3 bort haföljande lydelse: 2. beträffandearbetsgivarbekostad trygghetsförsäkring för kollektiv anställda AU1983/84:22 19 att med anledning av motion 1983/84:364 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, 3. beträffandesystem för efterlön m. m. attriksdagen med anledning av motion 1983/84:2874 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört. System för äldreavgångar inom ramen för arbetslöshetsförsäkringenm. (mom. 4) , , och (alla m) anser dels att den del av utskottetsyttrande som på s. 14 börjar "Vidare anser" och slutar"sida" bort ha följande lydelse: