bet · G701SoU30 · 1983-12-31 00:00:00 — om vårdav vuxna missbrukare I betänkandet behandlas ett antalmotioner om vård av vuxna missbrukare. Flertalet motioner rör bestämmelser ilagen (1981:1243) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM). a. tas uppfrågor om missbruk av lösningsmedel, skyddet för missbrukarens omgivning,omhändertagande, vårdtiden, inledande sjukhusvård samtsocialnämndens roll i beslutsförfarandet. Vidare behandlas mofioner omrehabiUtering av missbrukare, om s.k. kontraktsvård inom och omen allmän översyn av vårdlagstiftningen. Med anledning av ett motionsyrkande (m) om missbruk avlösningsmedel uttalar utskottet att socialberedningen bör lägga fram förslag omändring av 2 § LVM så att även missbruk av andra beroendeframkallande medel änalkohol och narkotika - såsom thinner - kan utgöra grund för vård enligt LVM. Dettaföreslås ge regeringen till känna. Övriga motioner avstyrks, i flertalet fall med hänvisningtill socialberedningens slutförda översyn av sociallagstiffningen. Mot utskottets beslut i fråga om frivillig konfraktsvårdreserverar sig m-, c-och fp-ledamöterna. M- och c-ledamöterna reserverar sigockså beträffande olika ändringar i LVM. M-ledamöferna har vidare avgivit ettsärskilt yftrande rörande rehabilitering av missbrukare. I motion 1983/84:891 av Jan-ErikWikström m. fl. (fp) hemställs, såvitt nu är i fråga (yrkande 2), att riksdagenhos regeringen begär förslag om legala möjligheter till frivillig konfraktsvårdenligt vad i motionen anförts. Yrkandena 1 och 3 i motionen har behandlats i betänkandeSoU 1983/84:20. I motion 1983/84:1220 av () och AnitaBråkenhielm (m) hemställs att beslutar att 2 § lagen om vård avmissbrukare i vissa fall skall ha följande lydelse: 2§ Om någon till följd av fortgående missbruk av alkoholeller narkotika eller andra beroendeframkallande därmed jämställda tekniskapreparat som thinner är i trängande behov av vård för att komma ifrån sittmissbruk och vårdbehovet inte kan tillgodoses enligt socialtjänstlagen(1980:620) eller SoU1983/84:30 2 annan lag, kan han oberoende av eget samtycke beredas vårdenligt denna lag, förutsatt att också någon av de situationer som beskrivs i 3§ föreligger. I motion 1983/84:1358 av () och BjörnKörlof (m) hemställs att hos regeringen begär förslag till nyvårdlagstiftning avseende drogmissbrukare. Motiveringenfill motionsyrkandet finns i mofion 1983/84:1357. I mofion 1983/84:1632 av () hemställs attriksdagen beslutar att hos regeringen anhålla om förslag till de ändringar igällande lagar och förordningar som fordras för aft genomföra ett samlatrehabiliteringsprogram för missbrukare enligt mofionens syften. I mofion 1983/84:1636 av () hemställs attriksdagen hos regeringen begär att förslag till ändringar i socialtjänstlagarnaskyndsamt utarbetas och föreläggs i syfte att komma till rätta med bla. de brister som påtalats i motionen. I motion 1983/84:2493 av m.fl. (m)hemställs, såvitt nu är i fråga (yrkandena 3-10), 3. att beslutar att 3 § b ilag om vård av missbrukare i vissa fall (LVM) skall ha följande lydelse: Tillföljd av missbruket kan befaras komma aft allvarligt skada sig själv ellernågon annan, 4. att beslutar om sådanvidgning av specialindikafionerna i LVM att de kommer att avse även allvarligasociala skadeverkningar, 5. att hos regeringen begärsådant förslag när def gäller utredning om vårdbehov enligt LVM och ansökan omsådan vård aft dessa uppgifter återgår fill att ligga hos socialnämnderna, 6. att hos regeringen begärskyndsamt förslag fill avsevärd förlängd och sammanhängande vårdtid i LVM, 7. att hos regeringen begärförslag som medger möjlighet till s. k. vilande resolution i LVM, 8. att hos regeringen begärskyndsamt förslag till sådan ändring av LVM att det klart framgår atf ävensocialnämnd skall kunna besluta om omhändertagande enligt LVM påmotsvarande sätt som enligt LVU, 9. att beslutar att 12 § LVMskall ha följande lydelse: Den som är omhändertagen enligt 8 § skall utandröjsmål beredas vård i eft sådant hem som avses i 11 § eller, om det behövs,på sjukhus. Det åligger socialnämnden atf föranstalta om sådan vård, 10. att hos regeringen begär skyndsamtförslag fill kontraktsvård enligt mofionens intentioner. Yrkandena 1, 2, 14 och 15 imotionen har behandlats i utskoffefs betänkande SoU 1983/84:20 och yrkandena11-13 i betänkande SoU 1983/84:22. SoU1983/84:30 3 Allmänt om vård av missbrukare Enligt socialtjänstlagen (1980:620)har kommunen det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får detstöd och den hjälp som de behöver (3 §). Till socialnämndens uppgifter hör bl.a. att svara för omsorg och service, upplysningar, råd, stöd och vård,ekonomisk hjälp och annat bistånd fill familjer och enskilda som behöver det (5§). Nämnden skall även stödja den enskilde missbrukaren och se fill att han fården hjälp eller vård som behövs för att komma ifrån missbruket (11 §). En av socialtjänstiagens vikfigaste utgångspunkter är attsocialtjänstens insatser i individuella ärenden skall präglas av frivillighetoch självbestämmande. Socialtjänstlagen innehåller därför - med vissa undantagsom gäller skyddet för underåriga - inga regler om tvångsåtgärder gentemotenskilda människor. Enligt lagen (1981:1243) om vård av missbrukare i vbsafall (LVM) kan den som till följd av fortgående missbruk av alkohol ellernarkotika är i trängande behov av vård för att komma ifrån sitt missbruk ivissa fall beredas vård oberoende av eget samtycke. Därvid förutsätts attvårdbehovet inte kan tillgodoses enligt socialtjänstlagen eller annan lag samtatt den enskilde a) fill följd avmissbruket utsätter sin fysiska eller psykiska hälsa för allvarlig fara eller b) fill följd avmissbruket kan befaras komma att allvariigt skada sig själv eller någon närstående(2 och 3 §§). Länsrätten beslutar om beredande av vård med stöd av LVM(4 §). utreder om det finns skäl att bereda någon vård enligtLVM. Anses sådana skäl föreligga, skall ansöka om vård (5 §). Vård med stöd av LVM skall upphöra så snart syftet medvården är uppnått och senast efter def atf värden påbörjades, ominte beslut har meddelats om förlängning (7 §). Vårdtiden fårförlängas med högst , om den intagne fill följd av sitt hälsotillståndbehöver ytterligare vård eller om det finns andra synnerliga skäl förförlängning. Beslut om förlängning meddelas av hemmets styrelse (16 §). Vården skall inledas på sjukhus om det anses lämpligt medhänsyn till den planerade vården i övrigt och förutsättningar för sjukhusvårdär uppfyllda. Om någon behöver sjukhusvård som inte kan gesgenom hemmets försorg skall vården fortsätta på sjukhus (12 §). Beträffandevärdens innehåll och utformning i övrigt gäller bestämmelserna i socialtjänstlagenom inte annat anges i LVM (14 §). LVM innehåUer även regler om s. k. omedelbartomhändertagande. får omhänderta en missbrukare om 1. det är sannolikt att han kanberedas vård med stöd av LVM och 2. rättens beslut om vård inte kanavvaktas på grund av att han kan antas få sitt hälsotillstånd allvarligtförsämrat om han infe får omedelbar vård, eller SoU1983/84:30 4 på grund av att det föreligger en överhängande risk för atthan fill följd av sitt tillstånd kommer att allvarligt skada sig själv ellernågon närstående (8 §). skall genast underställa länsrättenbeslutet för prövning samt underrätta och socialnämnden ombeslutet (9 §). Enligt lagen (1966:293) om beredande av sluten psykiatriskvård i vissa fall (LSPV) får den som lider av psykisk sjukdom eller psykiskabnormitet (utom psykisk utvecklingsstörning) oberoende av eget samtyckeberedas sluten psykiatrisk vård med stöd av LSPV om sådan vård är oundgängligenpåkallad med hänsyn till sjukdomens an: och grad och till att han a) dels till följdav sjukdomen uppenbarligen saknar sjukdomsinsikt eller till följd av beroendeav narkotiska medel uppenbarligen är ur stånd att rätt bedöma sitt behov avvård, dels kan få sitt tillstånd avsevärt förbättrat genom vården elleravsevärt försämrat om vården uteblir, b) till följd av sjukdomen är farligför annans,personliga säkerhet eller fysiska eller psykiska hälsa eller föreget liv, c) till följd avsjukdomen är ur stånd att fa vård om sig själv, d) till följd av sjukdomen har ett för närboendeeller andra grovt störande levnadssätt eller e) till följd av sjukdomen är farlig för annansegendom eller annat av lagstiftningen skyddat intresse som icke avses under b) (1 §). Intagning enligt LSPV grundas på vårdintyg eller pådomstols förordnande (3§). Socialtjänstlagen och lagen (1980:621) med särskildabestämmelser om vård av unga (LVU) antogs av med stormajoritet. a. barnavårdslagen (1960:97), lagen(1954:579) om nykterhetsvård, lagen (1956:2) om socialhjälp och lagen(1970:296) om social centralnämnd m. m. LVM antogs av (prop. 1981/82:8, SoU1981/82:22, rskr 91). Regeringens proposition byggde på ett av denparlamentariskt sammansatta socialberedningen (S 1980:07) enhälligt avgivetförslag, LVM -Lag om vård av missbrukare i vissa fall (SOU 1981:7). LVM träddei kraft samfidigt med socialtjänstlagen och LVU . Socialberedningen (S 1980:07) hartill uppgift atf följa och utvärdera socialtjänsfreformen och även att göra enöversyn av LSPV. Beredningen har erhålllif nya direktiv (Dir.1982:106) som ersätter de tidigare utfärdade direktiven. I de nya direktivenanförs bl. a. följande. Socialberedningen har enligt detidigare direktiven till uppgift att följa och utvärdera socialtjänsfreformen.Under nära behandlades socialtjänst-reformen ingående isocialutredningen. Reformen har i stort sett kunnat ges en utformning somstämmer överens med de värderingar som låg till grund för socialutredningensarbete. Utgångspunkten för beredningens utvärde- SoU1983/84:30 5 ring bör därför vara aft den nya lagstiftningen skallligga fast i sina grunddrag. Med hänsyn härtill och fill angelägenheten av atfberedningen kan arbeta snabbt är det nödvändigt att under utvärderingen främstkoncentrera arbetet till vissa bestämda områden. Beredningen bör dock ha frihetatt fa upp de frågor som aktualiseras under den allmänna uppföljningen. Bland de konkreta frågor somsärskilt framhålls i direktiven kan nämnas samverkan mellan ochföreningslivet, socialbidragens utveckling, den enskildes ansvar för kostnaderför kost och logi när han visfas på sociala vårdinstitutioner samt missbrukaresrätt till sjukpenning eller annan ersättning vid social institutionsvård.Beträffande LVM uttalas i direktiven att beredningen bör följa upptillämpningen i överensstämmelse med vad uttalade då lagen antogs.Beredningen skall även göra en uppföljning av LVU. Den påbörjade översynen avLSPV skall fortsätta med sikte på en fullständig revision av den psykiatriska fvångslagstiftningen.Beredningen skall även studera och redovisa återverkningar inom socialtjänstenav förändringar inom den psykiatriska vården m. m. Socialberedningen överlämnade ettdelbetänkande Erfarenheter av LVM och vissa andra socialtjänstfrågor (Ds S1983:16). Betänkandet innehåller ingen slutlig utvärdering av LVM. En sådankommer att redovisas först i det blivande slutbefänkandet, som beräknas varaklart /85. Inte heller behandlas centrala frågor såsom t.ex. om LVM:s indikationer för tvångsvård, tvångstidens längd, möjligheternatill förlängning av tvångstiden m.m. Även dessa anstår till slutbetänkandet. I delbetänkandet lämnas förslag till ett antal mindreändringar av huvudsakligen teknisk karaktär på grund av de erfarenheter somberedningen har vunnit. Ändringsförslagen gäller bl. a. regler omverkställigheten av vissa beslut enligt socialtjänstlagen, ett enklareförfarande i vissa mål enligt LVM m. m. Förslagen ligger till grund för prop.1983/84:174, som f.n. behandlas av . En paragraf i LVM har fått en mer utförlig behandling idelbefänkandet, nämUgen 12 §, vari bl. a. föreskrivs att vården skall inledaspå sjukhus, om det anses lämpligt med hänsyn till den planerade vården i övrigtoch fömtsättningarna för sjukhusvård är uppfyllda. Beredningen redovisar dockendast olika problem i fillämpningen av denna bestämmelse och har inte framlagtnågot förslag till ändring. Ställningstagandet kommer att redovisas islutbetänkandet. I delbetänkandet redovisas även vissa allmännaerfarenheter från tillämpningen av LVM. Beredningen har gjort en jämförelsemellan domar i mål där nykterhetsvårdslagen har tillämpats 1981 och domar i måldär LVM har tillämpats 1982. Jämförelsen visar att 408 mål enligt LVM avgjordesunder mot 503 enligt NvL 1981. Antaletdomar har således minskat med nära en femtedel. Antalet omedelbaraomhändertaganden genom polismyndighetens försorg ökade dock kraftigt mellan1981 och 1982. Beredningen redovisar också resultatet av undersök- SoU1983/84:30 6 ningar som har gjorts av och av en avsocialdepartementet tillsaft arbetsgrupp. Dessa undersökningar visar bl. a. attantalet närvarodagar på allmänna vårdanstalter under de tre första kvartalenhar minskat när det gäller personer som hartagits in med tvång. Beträffande frivilligt intagna har det under motsvarandetid skett en ökning . Sammanlagt har antalet vårddagar minskat . I motion 1983/84:1220 av BlendaLittmarck (m) och () hemställs att beslutar aft 2§ lagen om vård av missbrukare i vissa fall skaU ha följande lydelse: 2§ Om någon till följd avfortgående missbruk av alkohol eller narkofika eller andra beroendeframkallandedärmed jämställda tekniska preparat som thinner är i trängande behov av vårdför att komma ifrån sitt missbruk och vårdbehovet inte kan tillgodoses enligtsocialtjänstlagen (1980:620) eller annan lag, kan han oberoende av egetsamtycke beredas vård enligt denna lag, förutsatt att också någon av desituafioner som beskrivs i 3 § föreligger. Motionärerna anser att fortgåendemissbruk av tekniska preparat som thinner bör föranleda omhändertagande enligtLVM lika väl som missbruk av alkohol och narkotika. De anför bl. a. att thinnerär mycket farligt, men att man vid lagens tillkomst troligen utgick från attthinnersniffning var ett problem endast bland ungdomar . Huddingesjukhus har emeUertid patienter med svåra skador av thinner, vilka på grund avsin ålder inte kan tas om hand enligt LVL'. De bryts ned och sjukhuset ärförhindrat att ingripa och hålla dem kvar, anför motionärerna. Flerårigt fhinnermissbrukkan ge bl. a. bestående gång- och talrubbningar. Gällande bestämmelser m. m. Enligt 2 § LVM kan, om de övrigaförutsättningarna är uppfyllda, den som fortgående missbrukar alkohol ellernarkotika beredas vård enligt lagen. Detta är en utvidgning avtillämpningsområdet i förhållande till nykterhetsvårdslagen, enligt vilkenendast alkoholmissbrukare kunde omhändertas för vård. Under remissbehandlingen av LVM föreslogs att lagen skullekunna tiUämpas även vid missbmk av thinner. I propositionen om LVM (prop.1981/82:8) uttalade departementschefen följande (s. 43). Vad härefter gäller de närmareförutsättningarna för atf vård enligt LVM skall få tiUgripas accepterar jagfill en början beredningens förslag att lagen SoU1983/84:30 7 skall gälla missbruk av alkohol eller narkofika.Visserligen försfår jag dem som har menat att man borde använda kriterietberoendeframkallande medel för att inte lämna missbrukare av t. ex.lösningsmedel och andra läkemedel än narkotiska utanför. Def rör sig emellerfidhär om eft litet antal vuxna missbrukare som inte sällan kan beredas vård medstöd av annan lagstiftning. Om det skulle uppkomma ett starkt behovav aft ge möjligheter fill vård utan samtycke vid missbruk av några andra medelän dem som ryms under begreppen alkohol eller narkotika, kan bestämmelsen förövrigt lätt kompletteras. Det får ankomma på beredningen att följautvecklingen. I serien redovisarfinns en rapport mot sniffning 1976:6. I rapporten definierassniffning som inandning av lätfflyktiga lösningsmedel i syfte aft bli berusad.Ämnet hälls över en trasa eller i en plastpåse och hålls för munnen. Efter10-15 djupa inandningar kommer berusningen. De ämnen som används för sniffninghar det gemensamt att de lätt förgasas och ger berusning vid inandning. Dekemiska föreningar som oftast sniffas är lätfflyktiga kolväten som finns ithinner och kontaktlim. De sniffbara föreningarna är många och de förekommer ieft stort antal färdiga produkter i handeln. Som exempel kan nämnasfläckbortfagningsmedel, lim, thinner, färger, nagellacksborttagningsmedel ochkemfvätfvätska. I rapporten betraktas sniffning främst som ettungdomsproblem. De skador som enligt rapporten orsakas av sniffning är, förutomde psykiska och sociala problem som vanesniffning medför, olika fysiska skador.Det rör sig dels om direkta skador på grund av förgiftning, dels om indirektaskador på grund av bränder, trafikolyckor, hallucinationer m.m., där sniffningvarit en bidragande orsak. Bland förgiftningsskador nämns hjärtsfilleståndeller andningsförlamning under eller strax efter sniffandet. Långvarigtsniffande kan medföra njur- och leverskador och skador på blodbildande organ.Risk för hjärnskador har diskuterats. undersöker sedan 1971skolungdomars alkohol-, narkotika-, tobaks- och sniffningsvanor i enenkätundersökning i årskurs 6 och 9. Den senaste undersökningen avser år 1983och publicerades . Enligt rapporten har andelen unga mederfarenhet av sniffning varit tämligen . I årskurs 9hade 1983 prövat på att sniffa. Två tredjedelar av dessa hade dockbara sniffat en gång. I årskurs 6 hade prövat på att sniffa. Härrör det sig nästan uteslutande om engångssniffning. Utredningen om narkotikamissbrukets omfattning ()redovisade i sitt betänkande Ds S 1980:5 Tungt narkotikamissbruk enkarfläggning av narkotikamissbrukets omfattning. Undersökningen är en totalundersökning,dvs. man har försökt att genom ohka metoder finna alla personer som missbrukarnarkotika. av de inrapporterade personerna var biandmissbrukare. I helaundersökningen fann man 428 personer (eller ) som kombineradenarkotikamissbruk med missbruk av lösningsmedel. Utredningen påpekar aft det idenna del föreligger risk för viss underrapportering. SoU1983/84:30 8 Slutligen kan nämnas att def finnsåtminstone en kammarrättsdom rörande LVM:s tillämpning när missbrukethuvudsakhgen avsett thinner. Kammarrätten i upphävde i december 1983en länsrättsdom om vård enligt LVM beträffande en 20-åring som sedan flera årmissbrukade lösningsmedel. Mannen uppgav själv aft hans alkoholbruk var måttligtoch förnekade missbruk. anförde å sin sida atf hans vårdbehovbetingades av ett allvarligt missbruk av lösningsmedel ochatf alkoholmissbruket mot den bakgrunden borde bedömas som allvarligt.Kammarrätten fann aft mannen väl fick anses vara i behov av vård fill följd avatt han genom sitt levnadssätt utsatte sin hälsa för allvarlig fara.Utredningen gav emellertid infe stöd för antagande att han regelbundetmissbrukat alkohol i den omfattning att han var i trängande behov av vård föratf komma från missbruket. Vård med stöd av LVM kunde därför lagligen inteberedas honom. Skydd för missbrukarens omgivning I motion 1983/84:2493 av NilsCarlshamre m.fl. (m) begärs att beslutar om en utvidgning av specialindikationernai LVM till att omfatta även de fall då någon till följd av missbruket kanbefaras komma att allvarligt skada någon annan (yrkande 3). Mofionärerna anför bl. a. att det ter sig egendomligt attinskränka möjligheterna fill ingripande fill fall då närstående utsätts förfara. Det avgörande bör i stället enligt mofionärerna vara vårdsynen, aftvåldshandlingar kan anses utgöra tillräckligt allvarligt symtom på ett genommissbruket förändrat beteende för att i sig utgöra indikation för omhändertagandeoch vård. Specialindikafionen i 3 § b) LVM bör därför vidgas till atf omfattafara för skada även för utomstående. Gällande bestämmeber m. m. Förutsättning för ett beslut omvård med stöd av LVM är dels att de allmänna krav som anges i 2 § är uppfyllda,bl. a. fortgående missbruk av alkohol eller narkotika och att det inte går atttillgodose vårdbehovet genom frivilliga insatser enligt socialtjänsfiagen, delsatt endera av de två specialindikationer som anges i 3 § föreligger. Dessa äratt den enskilde antingen till följd av missbruket utsätter sin fysiska ellerpsykiska hälsa för allvarlig fara (a-indikationen) eller att han till följd avmissbruket kan befaras komma atf allvarligt skada sig själv eller någonnärstående (b-indikationen). Enligt lagen (1976:511) om omhändertagande av berusadepersoner m. m. (LOB) får polisman i vissa fall omhänderta den som anträffasberusad på allmän plats eller vissa angränsande platser. I proposition1983/84:111 om SoU1983/84:30 9 förslag till polislag m. m. föreslås vissa ändringar iLOB. Propositionen behandlas f.n. av . Ändringarna innebär bl.a. denprincipiella nyheten att möjligheten att omhänderta en berusad person infebegränsas till de tillfällen då denne anträffas på allmän plats eller vissaangränsande platser. Ett absolut hinder för tillämpning av LOB föreslås docknär det gäller bostäder. Socialberedningen har i sin undersökning av domar iLVM-mål från tre kvartal 1982 (se ovan s. 5) redovisat hur ofta de olikaspecialindikationerna har använts. Det vanligast förekommande var att endasta-indikationen (aft utsätta sin fysiska eller psykiska hälsa för allvarligfara) åberopades. Bara i av målen uppgavs i ansökan att den enskilde fillföljd av missbruket kunde befaras komma att allvarligt skada sig själv ellernågon närstående (b-indikationen). I nästan alla dessa mål åberopades både a-och b-indikafionen. Endast i några enstaka mål åberopades enbartb-indikafionen. När denna åberopades var det oftast på grund av att denenskilde befarades komma att skada sig själv. av målen om vård enligt LVMfann rätten att den enskilde både utsatte sin fysiska och psykiska hälsa förfara och kunde befaras komma att allvarligt skada någon närstående. Denärstående som förekommer är hustru, fästmö, sammanboende, barn, föräldrar ochnågon gång farföräldrar eller syskon. Vanligast är hustru och moder. Endast i 2mål av 696 har rätten bifallit ansökan om vård på enbart specialindikationenatt den enskilde kunde befaras komma att skada en närstående. Såväl den numera upphävda lagen om nykferhetsvård som LSPVinnehåller mer vittgående bestämmelser om skydd för andra, i båda fallenavgränsade så att någon är "farlig för annans personliga säkerhet ellerfysiska eller psykiska hälsa". Socialberedningen föreslog i sitt förslag till LVM hösten1980 (SOU 1981:7) ett mera begränsat skydd som skuUe inskränka sig fillmissbrukarnas familjer. Skäl för detta var bl. a. att när beredningen lade sittförslag misshandel i princip endast föll under allmänt åtal om den förövats påallmän plats. Misshandel t. ex. i hemmet föll således inte under allmänt åtalutan måste anges till åtal av målsäganden. Proposifionen om LVM innehöll i defta hänseende sammaförslag fill lagtext som socialberedningens förslag. Dåvarandedepartementschefen gav emellertid uttryck åt en delvis annorlunda syn påbehovet av bestämmelsen. I propositionen framhölls sålunda att den avsocialberedningen efterfrågade ändringen i reglerna om åtal för misshandelinom kort skulle komma fill stånd. Detta gav ökade möjligheter fill ingripandeninom def straffrättsliga systemet. Departementschefen erinrade emellerfid (s.45) om att detta förutsätter att ett åtalbart brott begåtts. Möjligheterna fillingripanden innan skadan är skedd är, även vid en ändring av åtalsreglerna,mycket begränsade enligt i jämförelse med den här föreslagnaregleringen. De viktigaste insatserna för att motverka våld i hemmen skedde enligtdepartementschefen genom en attitydbildning via information och genom målmed- 1* Riksdagenl983/84.12saml. SoU1983/84:30 10 vetna satsningar på bl. a. aft minska det allmännaalkoholbruket. Likväl ansågs den här aktuella lagregeln fylla en viktigfunkfion och måste därför kunna användas som ett led i det samhälletsreaktionssysfem mot våldet i hemmen som socialberedningen efterlyst.Departementschefen anförde vidare bl. a. följande (prop. s. 125 och 126). De anhöriga till missbrukaren ärnaturligen oftast - både praktiskt och känslomässigt - bundna till denne. Oftarör det sig om personer med en särskilt utsatt ställning, t. ex. små barn. Våldoch hot mot anhöriga är ofta undandraget allmän insyn eftersom det försiggår ihemmen.