bet · G701NU3 · 1983-12-31 00:00:00 — - Franchisegivarnasservice har utvecklats alltmer och den kan omfatta central marknadsföring,utbildning, administrativ hjälp m. m. NU 1983/84:3 10 - Franchisegivarna tar vanligeningen eller en liten inträdesavgift av franchisetagarna. - Avgiftssystemen har olikauppbyggnad. Det är dock ganska vanligt att franchisegivaren tar en royalty på3-6 % av omsättningen. - I tre fall finns det formellasamrådsorgan mellan franchisegivare och franchisetagare. - Informellt anser sigfranchisetagarna få bra gehör för sina idéer. - I tre fall har franchisetagarnabildat formella intresseföreningar. - Kedjorna hålls bl. a. sammangenom träffar, cirkulär och konsulenter. - Franchisegivarnas satsning påformella kontaktnät varierar starkt från fall till fall. - Det sociala samspeletkännetecknas av intressemotsättningar när det gäller avgifter m.m., ochintressegemenskap när det gäller försäljning och kundrelationer m. m. - Ca hälften av franchisegivarnahar eller har haft allvarliga ekonomiska problem. Myten om franchising som ettofelbart framgångssystem måste därmed revideras. - Franchiseenheternas storlek ochlönsamhet varierar starkt både inom och mellan kedjorna. - Franchising svarar fortfarandeför en liten direkt sysselsättning i . - Franchising stimulerarmänniskor att starta egna företag. - Import- och exportavgifter harhittills liten betydelse för handelsbalansen. - Genomgående har bådefranchisegivare och franchisetagare en mycket positiv attityd till franchisingsom distributionsform. - Intervjuade franchisegivare ochfranchisetagare har stor optimism för det egna systemets framtid. - Flera intervjupersonerframhåller att det är oerhört viktigt att affärsidén och distributionssystemetutvecklas, testas och dokumenteras noga innan man knyter några franchisetagaretill kedjan. - Intervjupersonerna betonarvikten av att det råder en balans meUan franchisegivare och franchisetagare närdet gäller prestationer och belöningar. - Individrelationerna inom kedjanuppges vara väsentliga för kedjans framgång. anger någrafranchisegivare att urvalet av franchisetagare är en nyckelfaktor vidfranchising. ArbetsUvscentrum har publicerat rapportenFranchising - omfattning och utvecklingstendenser, utarbetad av . Irapporten redovisas bl. a. fackliga synpunkter, delvis insamlade genomintervjuer, och exempel på klausuler i franchiseavtal. NU1983/84:3 11 (Ju1978:10; ordförande: professor ) har i uppdrag att se över lagen(1914:45) om kommission, handelsagenter och handelsresande (kommissionslagen).Målet för komrnit-téns arbete är att få till stånd en tidsenlig lagstiftningrörande de rättsförhållanden som regleras i kommissionslagen. En centraluppgift för kommittén är att överväga handelsagenters och andra självständigamellanmans förhållande tiU huvudmannen samt deras rättsliga och ekonomiskaskydd när den ena parten eller båda parterna önskar bringa uppdragsförhållandettill ett slut. Kommittén skall vidare överväga i vad mån lagstiftningen inom EGbör föranleda ändringar i den svenska lagstiftningen. Det ankommer också påkommittén att granska frågor rörande de s. k. ensamförsäljarnas rättsskydd isyfte att utreda möjUgheterna och behovet av att i lag införa särskilda reglerför avtal om försäljning med ensamrätt och då särskilt när det gälleråterförsäljarens rättsskydd i avtalsförhållandet. Kommitténavser att lägga fram ett betänkande . LO och TCO tillstyrker motionsförslagetom en utredning beträffande franchising. anser attvissa frågor rörande franchising- bl. a. arbetstagarbegreppet och de rättsligarelationerna mellan franchisegivare och franchisetagare - kan behöva belysas.Övriga remissinstanser ställer sig tveksamma eller avvisande till förslaget. LO anför att organisationen har framfört önskemålom att en rad frågor och problem kring företeelsen franchising skall utredas.En av de viktigaste frågorna härvidlag är huruvida franchisétagaren skall ansesvara arbetstagare, beroende uppdragstagare eller självständig företagare. TCO anser att franchisingsystemet som det hartillämpats har betydande nackdelar från fackliga utgångspunkter. Den viktigasteanges vara att den arbetsrättsliga lagstiftningen sätts ur spel i väsentligaavseenden. Franchisétagaren bär det fulla arbetsgivaransvaret för sin personal.Eftersom han eller hon är hårt bunden till franchisegivaren, oftaäven i detaljer, kan komma att sägas upp av denne omfranchisétagaren på någon punkt vill tillgodose fackliga intressen i strid motavtalet. Den möjlighet att undandra sig arbetsgivaransvar som franchisesystemeterbjuder bör förhindras, menar TCO. Om en sådan ändring av systemet inte är möjligmåste franchisingsystemet - trots att det ibland erbjuder genuina fördelar förparterna i avtalet - betraktas som ett så främmande inslag på svenskarbetsmarknad att det helst inte bör förekomma där. Enligt TCO bör den begärdautredningen få i uppdrag bl. a. att lägga fram förslag till uppförandereglerför franchisegivare. Helst bör denna samarbetsform regleras genom en särskildlag, anser organisationen. NU1983/84:3 12 avvisarhelt tanken på en utredning om franchising. Inledningsvis redovisar de fördelar somsystemet erbjuder franchisetagarna. Etablering genom franchising kan öppnaannars stängda dörrar för människor som vill starta "eget".Franchising ger möjUghet att med en begränsad kapitalinsats starta verksamhet.Genom franchisepaketet får en franchisetagare, som saknar djupare branschkännedomoch kanske inte heller vet så mycket om hur ett företag leds, utbildning ochstöd för den verksamhet som skall startas. Han får också färdiga lösningar påt. ex. administrativa och redovisningstekniska problem. Lokaler kantillhandahållas m. m. Alla dessa funktioner kan för den vanlige småföretagaren,som etablerar sig utan stöd från andra, vara mycket svåra att fullgöra utanavsevärda och tidskrävande arbetsinsatser. De anställda hos en franchisetagarearbetar i ett företag där verksamheten som sådan redan har prövats och visatsig framgångsrik innan produkten eller tjänsten släppts ut på marknaden. Redandetta ger en viss trygghet i anställningen, anser förbundet, som vidareframhåller att franchisingsystemet är starkt beroende av att allafranchisetagare sköter sin verksamhet på ett seriöst och effektivt sätt,eftersom franchisegivaren och franchisétagaren av en utomstående betraktas somen enda enhet. Därmed har naturligtvis också franchisegivaren intresse av atttillse att de olika franchisetagarnas verksamheter fungerar. Mot denna bakgrundär det enligt förbundet inte särskilt uppseendeväckande att det i avtalen gestämligen fasta riktlinjer för hur verksamheten skall bedrivas. Därefter kommenterar några av deuttalanden om franchising som görs i motionen. Beträffande frågan om vilken typ av småföretagare somSverige skall ha framhålls i yttrandet att franchising utgör en etableringsformbland flera andra. Det är den enskildes sak att bedöma vilka fördelar som finnsmed en etableringsform jämfört med en annan och därefter välja på vilket sätthan viU driva sin verksamhet. Den person som vill starta en rörelse ser enligtIndustriförbundet säkerligen med tillfredsställelse på att det finnsalternativa etableringssätt. Vad angår motionärernas förmodan att franchising,om företeelsen får större omfattning än , sannolikt får djupgåendekonsekvenser när det gäller struktur och maktförhållanden anförs i yttrandetatt detta är att starkt överbetona franchisingsystemens roll och förframtiden. Några djupgående förändringar i de i motionen åberopade avseendenakommer med all sannolikhet inte franchising att leda till. DärtiU är andra ochkonkurrerande etableringsformer alltför starka, anser förbundet. Vad gäller frågan om arbetsrättslagstiftningensverkningsgrad i franchisingföretag erinrar om att det finnsett stort antal avgöranden från arbetsdomstolen och andra domstolar tillledning för bedömningen av arbetstagarbegreppets innebörd. NU1983/84:3 13 lagts fast för vilka förhållanden som skall vara avbetydelse när det avgörs om en person är att anse som arbetstagare. Det ärförbundets uppfattning att en utredning härvidlag inte kan tillföra någotytterligare. Eventuella försök till kringgående avarbetsrättslagstiftningen skall enligt mening självfalletbeivras. Gällande lagstiftning anges dock ge utrymme för att stoppa eventuellatvivelaktiga etableringar. Frågor om franchising ur de arbetsrättsliga aspektersom tas upp i motionen har, framhålls det, f. ö. påtagliga likheter medsituationen i koncernförhållanden. På samma sätt som redan skett när det gällerkoncerner torde enligt förbundet lösningar på eventuella arbetsrättsligaproblem få övervägas i diskussioner mellan arbetsmarknadens parter. Slutligen erinrar om att vanligaavtalsrättsliga regler är tillämpliga i förhällandet mellan franchisegivare ochfranchisetagare. I den mån franchisétagaren skulle anse att ett villkor äroskäligt betungande har han alltså möjlighet att i domstol få till stånd enjämkning av villkoret. anför att förbundet vändersig mot det sätt på vilket motionärerna söker misstänkliggöra franchising somföretagsform och mot motionärernas protektionistiska syn på näringsverksamhet.Förbundet erinrar om att statens industriverk i sin utredning harlämnat en genomgående positiv bild av franchising som samarbetsform ochbeträffande de internationella relationerna konstaterat att franchising förefallerligga helt i linje med tanken på att få en export som kombinerar produkter ochtjänster och att detta distributionssystem därmed kan komma att fåen väsentlig roll i svensk export. Den hotbild motionen utmålar är, sägerförbundet, svår att förena med industriverkets beskrivning av franchisingsystemet. Enligt finns det ingen anledningför staten att tillsätta en särskild utredning om franchising som företagsform.Däremot vill förbundet inte motsätta sig att frågan om arbetstagarbegreppetsbetydelse i franchisingförhållanden blir föremål för utredning. Förbundeterinrar om att arbetstagarbegreppet f. n. utreds av socialavgiftsutredningen (S1981:04) utifrån främst skatte- och socialavgiftsrättsliga utgångspunkter.Utredningens resultat torde emellertid även få betydelse vid en arbetsrättsligbedömning. Enligt förbundet vore det därför - om frågan anses böra utredas-lämpligt att socialavgiftsutredningen fick i tilläggsuppdrag att även se överarbetstagarbegreppet i franchisingsammanhang. framhåller att det finns fleraförklaringar till det växande intresset för franchising. En gemensam faktor äratt franchising möjliggör ett samarbete, där mindre företag kan komma iåtnjutande av vissa stordriftsfördelar genom att utnyttja ett större företagsaffärsidé och resurser. Franchising kan i detta hänseende sägas vara enutveckling av de tankegångar som tillämpats inom de frivilligakedjorna. Förbundet anser att erfarenheterna av de franchisingsystem som i dagförekommer i är goda från företagsekonomisk synpunkt. NU1983/84:3 14 lingsläget som redovisas i motionen i form av ett utdragur en rapport från Arbetslivscentrum kan, menar förbundet, vara riktig frånrent teoretisk utgångspunkt men torde knappast ge en realistisk beskrivning avden praktiska tillämpningen. De flesta franchisetagare är småföretag, och detär svårt att tro att franchisétagaren inte skulle ta hänsyn till de anställdassynpunkter, anför förbundet, som är positivt inställt till sådanafranchisesys-tem som baseras på en klart utformad affärsidé och somfranchisétagaren frivilligt ansluter sig till. Däremot anser förbundet attbefogad kritik kan riktas mot sådana fall där ett kedjeföretag i kris föreslåren fiUalföreståndare att ta över filialen som eget företag med bibehållande avkedjeföretagets namn och organisation. Förbundet anför vidare att vårt landbehöver småföretagare av olika typer. Franchising är ett sätt att drivasrnåföretag och passar väl i vissa situationer och för vissa företagare. Detgår inte att påstå att denna samverkansform skulle vara sämre än någon annan.Det kan heller inte vara rimligt att man genom lagstiftning skulle förhindraföretagare att ingå en form av samarbetsavtal som förekommer på många andrahåll i världen och som i vissa lägen har uppenbara fördelar för båda parter.Talet i motionen om "hårt knutna och osjälvständiga företagare" ärinte realistiskt, sägs det i yttrandet. Förbundet finner det vidare uppenbartatt systemet aldrig kan få så stor omfattning att det är realistiskt att säga,som motionärerna gör, att franchising sannolikt får "djupgåendekonsekvenser när det gäller struktur och maktförhållanden i vårtnäringsliv". Förbundet menar därför att det inte finns behov av en sådanutredning som motionärerna föreslår. Om en utredning ändå aktualiseras bör denenligt förbundets mening begränsas till att omfatta självaarbetstagarbegreppet. a. följande: (angående definitionsproblemet) Motionärernas åsikt att det skullevara svårt att få en enhetUg bild av vad som menas med franchising kan viknappast dela. Den förefaller för övrigt inte vara i linje med att motionenciterar den definition som allmänt accepterats inom näringslivet och som ger enganska väl avgränsad bild av så kallad business format franchising (vilket ärden enda form av franchising som går under denna benämning i ). Vid sidan härav finns inslag i många kedje- ochfilialbildningar och även industrier som kan sägas vara franchiseliknande,exempelvis divisionalise-ring inom industrin med ganska långtgåendedecentralisering även av verkligt beslutsfattande på eget ansvar, eller hårtstyrd profilering inom frivilligkedjor. Franchising är dock det enda system somförenar två helt självägda företag (franchisegivare och -tagare) på ett iprincip mycket långvarigt sätt. Några egentliga gränsdragningsproblem borde därför inteföreligga och kan i varje fall ensamt inte motivera någon utredning. NU1983/84:3 15 (angående arbetsrättsliga relationer) Att en arbetsgivare som samtidigtär franchisetagare måste ta vissa särskilda hänsyn till det avtal han ingått äri princip inte annorlunda än att detsamma gäller en medlem i en frivilligkedja,eller en återförsäljare som är beroende av en huvudleverantör. Arbetsgivarenhar att informera om viktigare förändringar även i sådana förhållanden och kanalltid åtaga sig att ta upp förhandlingar med sin avtalspart om de anställdavill detta, men marknadens villkor gäller (vilket bl. a. betyder att allavettiga förslag förs vidare till "systemcentralen", antingen denfinns i ett moderbolag, inom en frivilligkedja eller hos en franchisegivare,och behandlas där på ett seriöst sätt). Någon egentlig skillnad mellan en franchisetagaresanställda å ena sidan och exempelvis anstäUda hos en underleverantör elleråterförsäljare åt kan vi knappast se. Medbestämmandet begränsas även isådana fall av det större företagets krav. Vad det i realiteten handlar omsynes oss vara relafionen stor/liten - inte franchising. Veterligen har ingen kritik riktats mot friviUigkedjornafrån fackföreningarnas sida från denna speciella utgångspunkt ehuru det kundevara väl så befogat som den i motionen citerade kritiken mot franchising isamma avseende. Måhända beror detta på att man - med rätta - utgår ifrån attsystemen i eget välförstått intresse både försöker på egen hand stärka sinkonkurrenskraft och i samma syfte också försöker ta vara på idéer, uppslag ochäven kritik från anställda, inte bara de anställda inom kedjecentralen utanockså hos medlemmarna. De anställda har genom egen erfarenhet blivit på detklara med detta och accepterar beslutsgången till glädje för sin egenanställningstrygghet. Enligt den erfarenhet vi har går det till på samma sättinom franchising. Ingen franchisegivare satsar på ändringar som går sfick istäv mot tagarnas åsikter. Att dessa i hög grad präglas av vad tagarensanställda tycker är självklart, speciellt eftersom det i allmänhet handlar omsmå arbetsplatser med högst något fiotal sysselsatta där ägare och anställda äri omedelbar daglig kontakt. Vad som i motionen återges ur Arbetslivscentrums rapportär därför knappast något skäl att sätta i gång en utredning om franchising.Möjligen däremot att utreda medbestämmande och informationsfrågor i företag somär beroende av andra företags beslut. Detta förefaller dock bli alltför diffustsom utredningsuppdrag. (angående arbetstagarbegreppet) Motionen kommer härefter in på ettlika viktigt som svårbemästrat område, nämligen arbetstagarbegreppet. Allajurister som kommer i kontakt med detta har säkert upplevt det som nära nogomöjligt att förklara för icke-jurister hur ett så centralt och viktigt begreppkan tillåtas vara så oklart att inga besked kan ges. Säkert skulle det hälsasmed lättnad om en utredning kunde klarlägga detta. Emellertid torde detta tyvärr vara omöjligt med hänsyntill de oräkneliga avtalskonstruktioner ~ för att inte tala om rent faktiskaförhållanden - som marknaden visar prov på och den aldrig upphörandeförändringen av dessa. Vi tror därför inte att en utredning - rent allmänt -kan ge särskilt mycket. förhåller det sig dock så att franchising som enny företeelse enl. vår erfarenhet föranlett en hel del huvudbry hos olika lägremyndigheter som fått att pröva frågor om franchisetagare är att anse somföretagare. NU1983/84:3 16 har detta gällt i omstruktureringsfall, dvs. då tidigareanställda omvandlats till egna företagare. Mot den bakgrunden vore det värdefullt om en utredningkunde pröva vilka kriterier som normalt bör vara uppfyllda för att enföretagare som är avtalsbunden till ett annat företag - i engivare/tagare-relation - skall betraktas som självständig företagare. Särskiltmed hänsyn till den vikt som statsmakterna numera tycks fästa vidsmåföretagarnas existens- och utvecklingsmöjligheter vore det värdefullt medett konstaterande av att det är inte bara tillåtligt utan även rekommendabeltatt nya småföretag tillkommer och att det inte är något fel utan tvärtomvärdefullt att sådana nya företag också tillkommer i samarbete med företag medstörre erfarenheter och resurser, detta med hänsyn till de initialsvårighetersom möter nya företagare samt att franchising kan vara en acceptabel väg attförena den mindre företagarens ambitioner och intresse med det störreföretagets resurser och erfarenheter. Vi förutsätter då givetvis ett etisktklanderfritt samarbete efter exempelvis de riktlinjer som antagit för sina medlemmar. framhålleratt förbundet i olika sammanhang har uttalat att franchising med väl avvägdaregler mellan franchisegivare och franchisetagare kan vara ett bra affärssystem.Det är enligt förbundets mening viktigt att avtalsvillkoren tar hänsyn tillbägge parters intressen. Förbundet anser att franchisingsystemetsframtidsmöjligheter är goda men att vissa frågor behöver belysas ytterligare.Detta gäller bland annat arbetstagarbegreppet och de rättsliga relationernamellan franchisegivare och franchisetagare i övrigt. Franchisétagaren måstetillförsäkras en klar och balanserad rättsställning som står i paritet med hansansvar som egen företagare. Här kan enligt förbundet paralleller dras tillkommissionslags-kommitténs pågående överväganden om ensamåterförsäljare.Hithörande problemområde har också konkurrensrättsliga aspekter. Olika vägarför detta utredningsarbetes bedrivande kan säkerligen vara framkomliga, anser förbundet,som avslutningsvis uttalar att det väsentliga är att frågan aktivtuppmärksammas i näringspolitiken inte minst med tanke på dess betydelse ismåföretagarpolitiken. De flesta franchisetagare hör till kategorin småföretagare,framhåller förbundet. arbetsmarknadsutskotthar , i ett betänkande om medbestämmandefrågor m. m. (AU 1983/84:5),behandlat bl. a. ett motionsyrkande (m) om att regeringen skall uppmanas attlägga fram förslag om tillägg till eller ändring i lagstiftningen i syfte attunder olika rättsområden precisera "arbetstagarbegreppet". erinrar om att det inte hadeansetts möjligt eller erforderligt att införa någon sådan definition imedbestämmandelagen, bl. a. eftersom denna lag vid fillkomsten inte medfördenågon principiell rubbning av den dåvarande rättstillämpningen när det gällerdet civilrättsliga arbetstagarbegreppet. Utskottet anser det väsentligt attden föreningsrättsliga NU1983/84:3 17 lagstiftningen har ett vidsträckt tillämpningsområde. Depreciseringar som föreslås i motionen skulle leda till att lagenstillämpningsområde minskas, vilket utskottet säger sig inte kunna acceptera.Motionen avstyrks av utskottet, med reservation av moderata samlingspartietsrepresentanter. Franchising är benämningen på ett -ursprungligen amerikanskt - system för marknadsföring av varor och tjänster,vilket har fått viss spridning i . Franchising är intereglerad i lag. Typiskt sett utmärks systemet av att en tillverkare, engrossist, ett tjänsteföretag e. d., franchisegivaren, till ett från dennejuridiskt fristående företag, franchisétagaren, upplåter rätten att arbetaunder franchisegivarens namn och kännetecken samt därvid säljafranchisegivarens produkter eller tjänster eller exploatera den specifikaaffärsidé som är franchisegivarens. Relationen mellan franchisegivaren ochfranchisétagaren regleras genom ett detaljerat kontrakt. Franchisétagarenbetalar en avgift till franchisegivaren för rätten att få utnyttja"franchisen". Franchising förekommer främst inom servicebranscherna.McDonald's, och är exempel på franchiseföretag iSverige. I motion 1982/83:2016 (s) föreslås att regeringen skalluppmanas att skyndsamt låta utreda frågan om franchising. Motionärerna anseratt vissa problem är behäftade med franchisingsystemet. De fackligaorganisationerna har reagerat mot svårigheterna att få den arbetsrättsligalagstiftningen att fungera i företag som är franchisetagare. Franchisetagarenshandlingsutrymme är enligt motionärerna - som därvid stöder sig på en rapportfrån Arbetslivscentrum - ofta så beskuret av det avtal som har träffats medfranchisegivaren att man knappast kan betrakta honom som arbetsgivare iegentlig bemärkelse. Detta beroendeförhållande gör att MBL-förhandlingar medfranchisétagaren framstår som meningslösa, hävdar motionärerna, som ställer fråganom franchisétagaren är att anse som självständig företagare, som beroendeuppdragstagare eller rent av som arbetstagare i förhållande tillfranchisegivaren. De anser sammanfattningsvis att konsekvenserna "i vidastemening" av franchising måste utredas innan denna nya distributionsform fårstörre utbredning. Utskottet vill framhålla att franchising är en relativt nyföreteelse i och att det allmänt sett är både naturligt och önskvärtatt nya marknadsförings- och distributionsformer utvecklas inom handeln ochindustrin. En förutsättning för att nya system och metoder på detta områdeskall vara acceptabla för samhället är givetvis att de inte innefattar inslagsom står i direkt strid med gällande lagstiftning på exempelviskonkurrensrättens eller arbetsrättens områden. Enligt utskottets mening kan detknappast göras gällande att något sådant uppenbart motsatsförhållande f. n.föreligger mellan franchising som företeelse och den berörda lagstiftningen.Såväl NU1983/84:3 18 motionärerna som TCO i sitt remissvar menar emellertid attfranchisingsystemet, som det har tillämpats , har betydande nackdelarfrån fackliga utgångspunkter, främst genom att den arbetsrättsligalagstiftningen skulle vara satt ur spel i vissa avseenden. Närmare bestämtskulle problemet ligga däri att franchisétagaren är så bunden av sitt avtal medfranchisegivaren att han i realiteten inte har ett arbetsgivaransvar gentemotsina anställda. Flera remissinstanser uttalar att arbetstagarbegreppet äroklart till sin innebörd och att det vore önskvärt att begreppet preciseradesnärmare. påpekar att enligt dess erfarenhetfranchising som företeelse har föranlett en hel del huvudbry hos lägremyndigheter som haft att pröva frågor huruvida franchisetagare är att anse somföretagare. Särskilt har detta gällt i omstruktureringsfall, dvs. i fall närtidigare anställda "omvandlats" till egna företagare. Utskottet instämmer med motionärerna i att de frågor ochproblem av juridisk natur som kan aktualiseras i samband medfranchisingverksamhet bör belysas närmare.