bet · G701SoU14 · 1983-12-31 00:00:00 — Som framhålls i mofionen måste man vidare försöka undvikaonödigt krångel och byråkrati vid handläggningen av ärenden som rör flerahuvudmäns ansvarsområden. Detta ter sig emellerfid mera som en fråga om SoU1983/84:14 19 personlig inställning och öppenhet för otraditionellalösningar än som en lagstiftningsfråga. Utskottet, som inte kan biträdaförslaget om en generalklausul om rätt att avvika från eljest gällande regler,vill understryka vikten av att berörda myndigheter tar fasta på det anförda ochbehandlar uppkommande samarbetsfrågor i mofionens anda. Mofion 1983/84:982avstyrks härmed. I motion 1983/84:2512 av RuneGustavsson m.fl. (c) hemställs att ger regeringen till känna vad somanförts i mofionen om den fortsatta utvecklingen av handikappolifiken.Mofionärerna anför bl. a. att det nu är angeläget att den utveckling inom handikappområdetsom pågått med sikte på full delaktighet, trygghetoch gemenskap för alla medborgare i samhället fullföljs. Likaså är detangeläget att de förslag och intentioner som förs fram i handlingsprogrammet påhandikappområdet kan genomföras. Det är därför enligt mofionärernaanmärkningsvärt aft regeringen inte omnämner handlingsprogrammet ibudgetproposifionen. Enligt motionärernas mening bör det ligga till grund förfortsatt utveckling på handikappområdet. I regeringens skrivelse 1982/83:131 har regeringenredovisat sina överväganden med anledning ay beredningsgruppens förinternafionella förslag till Handlingsprogram ihandikappfrågor (SOU 1982:46). I skrivelsen anfördes bl. a. följande (s. 7): Programmet bör ingå i regeringensbedömningsunderlag för kommande ställningstaganden. Jag utgår härvid också frånatt landstingskommunerna och primärkommunerna kan använda det på motsvarandesätt. Programmet bör vidare få betydelse för de statliga myndigheterna i derasplanering och verksamhet att inom givna resurser fullfölja arbetet inomområdet. Det är min övertygelse, att handlingsprogrammet även bör spela enviktig roll för den privata sektorn, när det gäller att utforma miljö ochverksamhet, så aft de blir tillgängliga för alla. I defta sammanhang vill jagerinra om att fullföljer vissa uppgifter, som tidigareankom på beredningsgruppen för internationella . Utskottet noterade i betänkandenaSoU 1982/83:23 (s. 12) och SoU 1982/83:27 med fillfredsställelse attberedningsgruppens arbete utmynnat i eft handlingsprogram i handikappfrågor omvilka råder bred enighet samt aft programmet enligt utskottets mening bordeutgöra en viktig utgångspunkt för det fortsatta arbetet på handikappområdet. Motion 1983/84:2512 får med hänsyn till det anförda ansesfillgodosedd och avstyrks därför. I motion 1983/84:983 av . (vpk) begärs en utredning om små handikappgruppers förhållanden, varvidberörda handikapporganisationer bör ges möjlighet till deltagande iutredningsarbetet (yrkande I) samt SoU1983/84:14 20 att utredningsarbetet särskilt bör beakta nödvändighetenav att höja kunskapsnivån om de berörda handikappgruppernas förhållanden hosolika myndigheter, att uppnå en likvärdig behandling hos olika myndigheter ocholika delar av landet, att studera och föreslå åtgärder med anledning avförekommande diskriminerande och inhumana bestämmelser och praxis, att vidbehov utarbeta förslag till allmänna rekommendationer för behandling ochrehabilitering, att utarbeta förslag för att förbättra de berörda gruppernassociala och ekonomiska situafion och att utarbeta förslag fill ekonomiskt stödtill de små handikapporganisationerna i syfte att trygga deras arbete (yrkande2). De handikappgrupper motionärerna avser är blödarsjuka, ileo-, colo- ochurostomiopererade, laryngektomerade, kronisk njursvikt, cystisk fibros,epilepsi och celiaki (glutenintolerans). Utskottet vill fill att börja med framhålla att de gruppersom motionärerna nämner och som drabbas av angivna funktionsnedsättningar harsamma rätfigheter som övriga medborgare att få sina behov av social ochmedicinsk vård och service tillgodosedda. Erfarenheten att handlägga despeciella medicinska, psykologiska och sociala problem som är förknippade meddessa handikapp är emellerfid ofta otillräcklig. De olika grupperna skiljer sigdock i flera avseenden. Sålunda varierar typ av funkfionsnedsättning och kunskapenhärom. Även behovet av forskning och ytterligare resurser för medicinska ochsociala åtgärder varierar. Enligt utskottets mening finns det mot bakgrundhärav otvivelaktigt behov av att inventera de olika gruppernas problem ochbehov så att man får en bättre utgångspunkt för planering av olika insatser.Ett särskilt problem är att de specifika vårdbehov det här är fråga om inte sålätt kan tillgodoses inom t. ex. en alltmer decentrahserad hälso- och sjukvård.Detta aktualiserar bl. a. frågan om en idébank och informationscentral förtillgodoseendet av olika service- och vårdbehov. Utskottet noterar att rekommenderatNordiska ministerrådet (rekommendafion nr 25/1983) att sätta i gång ettnordiskt samarbetsprojekt för små och mindre kända grupper av funktionshämmadeoch att detta projekt utförs i regi av för handikappfrågor.Nordiska rådets social- och miljöutskott som beredde ärendet anförde bl. Föreliggande förslag berör smågrupper av funktionshämmade, vilkas handikapp är medfött eller förvärvats itidig ålder. Trots den medicinska utvecklingen och framstegen inom tekniken ärfortfarande funktionshämma-des ställning i dagens samhälle svår. Defunktionshämmade är ofta isolerade från social interaktion, antingen på grundav sitt handikapp eller den omvårdnad det förutsätter. Att drabbas av ensällsynt sjukdom eller funktionshämning - att ha en sjukdom som man nästan ärensam om -innebär att komma utanför de vårdprioriteringar som görs därför attantalet drabbade är så litet. Utskottet har fäst sig vid att det föreslagna samarbetet iförsta hand gäller de funktionshämmade som förekommer i ett relativt litetantal i varje land. Detta förhållande talar för att mycket kan vinnas genom en bättre SoU 1983/84:14 21 samordningoch bättre utnyttjande av de resurser som sätts in för att förbättralivsvillkoren för de grupper av människor det här gäller. Remissinstanserna hari hög grad bekräftat denna tanke. Ihkhet med förslagsställarna vill utskottet understryka behovet av en visscentralisering av åtgärder till de områden där det finns personal medspecialkunskaper på området. Detta ställningstagande strider enhgt utskottetinte mot den huvudprincip som gäller i de nordiska länderna och som tarsikte på att ge nödvändig hjälp och behandling så nära hemmet som möjligt. Vadsom här gäller är att en centralisering av behandlingsformer ochkunskapsinhämtande först måste ske för att det skall kunna bli en effekfivdecentralisering till närmiljön. Att kartlägga olika små grupper i de nordiskaländerna efter gemensamma kriterier kommer således att vara en vikfig uppgift.Utskottet ansluter sig fill tanken att en nordisk projektgrupp kan fungera somen idébank och informationscentral för primärhälsovården i de nordiskaländerna. Ett sådant koordinerande serviceorgan kan göra det lättare pånationell nivå att organisera totalomsorgen för de grupper som inte får entillfredsställande service inom den nuvarande hälso- och sjukvården. Itillägg till den nämnda kartläggningsuppgiffen torde det vara aktuellt attutarbeta en översikt över organisationer för små grupper av funkfionshäm-madeså att personer med ovanliga sjukdomar lättare kan få kontakt med föreningar iövriga nordiska länder, om en sådan inte skulle finnas i det egna landet.Projektgruppen bör också kunna ta initiativ fill gemensam nordisk forskning ochbehandling på de områden där den fackliga experfisen är speciellt stor i etteller två av länderna samt dessutom stimulera fill samarbete mellan ohkagrupper av fackfolk. Dessaoch andra konkreta arbetsuppgifter som nämns i medlemsförslaget är väl ägnadetill att ge samarbetet en fast och verklighetsnära grund att utgå ifrån. Enligt vad utskottet erfarit har Nordiska nämndenför handikappfrågor påbörjat arbetet med en förstudie beträffande de småhandikappgrupperna. Förstudien, som kommer att föreläggas , avses att avslutas med en publikation som beskriver varjehandikapp. I vad mån medel kommer att avsättas för ett nordisktsamarbetsprojekt är ännu inte bestämt. Inomramen för s.k. handikapprogram finns vidare enligt vadutskottet erfarit planer på att i samarbete med berörda organisationerkartlägga situationen för vissa mindre kända handikappgrupper. Utskottetär f. n. inte berett att fillstyrka motionärernas förslag om en särskildutredning av små handikappgruppers förhållanden. Utskottet vill emellerfidunderstryka betydelsen av att situationen för de i mofionen nämnda gruppernabättre uppmärksammas. I första hand bör detta kunna ske genom de arbeten sompågår och planeras inom och på det nordiska planet. Utskottetvill dessutom hänvisa till den karfläggning av det ekonomiska stödet tillhandikappade som skall göras av (se ovan s. 17f.). a. belysa många specifika svårigheter som de små handikappgrupperna haroch som kanske inte alltid rönt tillräcklig förståelse. Utskottet utgår vidarefrån att arbetet på det nordiska planet fortsätter och att företrädare för häraktuella handikapp- SoU 1983/84:14 22 grupperbereds tillfälle att delta i projektarbetet. Motion1983/84:983 (yrkandena 1 och 2) avstyrks med hänvisning till det anförda. Vissaåtgärder för allergiker m. fl. I motion 1983/84:1617av m. fl. (s)hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts om att informationsarbetet om allergikernas situationintensifieras och samordnas för att leda fill att ett förallergiker inrättas. Mofionärerna pekar bl. a. på att allergisjukdomarna i dagär en av de största sjukdomarna i landet. Kunskapen om vqd i miljön som ärallergiframkallande och information till såväl allergiker som andra är enförutsättning för att sjukdomarna skall både förebyggas och lindras. Ettkunskapscentrum för förmedling av informations- och utbildningsmaterial skulledärför enligt motionärerna bli en värdefull tillgång för allergiker och andra. Imotion 1983/84:2470 av Elb () och () hemställs attriksdagen uttalar sig för att den kontinuerliga utbyggnaden inomhandikappområdet skall fullföljas och att därvid astmafikers/ allergikerssituafion särskilt beaktas. Enligt mofionärerna är astma/ allergisjukdomarnaett område där ökade resurser måste sättas in. Mofionärerna pekar bl. a. påförebyggande insatser i förskolan, forskning och födoämnesallergier bland barnoch framhåller att det är en stor grupp som lider av astma/allergi, en sjukdomsom kan förebyggas och lindras eftersom den i så hög grad är miljöbetingad. Irapporten med astma, underlag för vårdprogram (pm 54/83) konstaterarsocialstyrelsens vårdprogramnämnd att bl. a. djurepitel, pollen, damm, mögeloch födoämnen ofta orsakar astma/allergisymptom. a. nämns att avbarn med astma är överkänshga mot pälsdjur. Mögel kan vidare enligt rapportenvara en viktig orsak till astma genom att det förekommer i stor mängd t. ex. ivåtutrymmen, i luftfuktare, i venfilafionsanläggningar etc. När det gällerfödoämnen framhålls bl. a. att det vid allergi mot fisk eller skaldjur ofta ärtillräckligt med endast lukten för att besvär skall utlösas. I rapporten pekasvidare särskilt på betydelsen av informafion, utbildning och forskning när detgäller möjligheterna att förbättra de astmasjukas situation. Utskottethar tidigare behandlat mofioner om åtgärder mot allergisjukdomar och åtgärderför allergiker, senast i sitt av godkända betänkande SoU 1982/83:23.Utskottet uttalade därvid bl. a. följande (s. 14): Utskottet anser, i likhet med vad riksdagenfidigare uttalat, att det är av största vikt att man på olika områden gör alltvad som rimligen kan krävas från samhällets sida för att olägenheter förpersoner med allergiska/ astmafiska besvär skall elimineras eller i vart fallså långt möjligt minskas. Det ankommer därvid i första hand på berördamyndigheter, bl. a. , att noga följa utvecklingen och tainitiativ fill erforderiiga SoU 1983/84:14 23 åtgärder.Det är vidare angeläget, som utskottet tidigare påpekat, att ett program församhällets insatser i fråga om allergivården utarbetas . Inom pågår ett särskiltutredningsarbete beträffande ett program för samhällets insatser i fråga omallergivården. Enligt vad utskottet inhämtat är utredningsarbetet inriktat påen kartläggning av befintliga vårdresurser och råd angående lämpligorganisafion av allergivården. Resultatet av utredningsarbetet beräknas snartkunna publiceras. Eninom särskilt tillsatt arbetsgrupp, den s. k. arbetsgruppenför barnallergifrågor, har publicerat betänkandet De allergiskabarnen i samhället (Ds S 1983:3). I betänkandet belyses allergifrågorna frånolika aspekter och lämnas förslag bl. a. fill olika förebyggande åtgärder.Dessa torde även ha giltighet för vuxna allergiker. Arbetsgruppen betonarsärskilt vikten av tidigt insatta förebyggande åtgärder. Enligt vad utskottetinhämtat har betänkandet skickats till kommuner, landsting och andra berördaorgan för information. Arbetsgruppenföreslår i betänkandet bl. a. att informafion om allergi förs in i utbildningarav ohka slag, att kommuner och landsting i sin fortbildning för olikapersonalkategorier tar upp allergi samt att ett som kan varakontrollpunkt för den samlade och aktuella kunskapen inom allergiområdet byggsupp. Utskottet har erfarit att som ett led iförverkligandet av arbetsgruppens förslag erhållit medel från allmännaarvsfonden för viss kartläggning rörande ett för allergifrågori Tivedskolan, . Förbundet har för regeringen redovisatuppdraget och därvid bl. a. föreslagit att ett förläggs tillTivedskolan med verksamhetsstart . Framställningen är f.n.föremål för handläggning i departementet. Utskottetkonstaterar att frågan om inrättande av ett särskilt soms-motionärerna förordar f. n. bereds inom . Någon riksdagensåtgärd är därför inte påkallad. Utskottet avstyrker därför mofion 1983/84:1617. tidigare uttalat är det av största vikt att man gör allt vad somrimligen kan krävas från samhällets sida för att olägenheter för personer medallergiska/astmatiska besvär skall elimineras eller i vart fall så långtmöjligt minskas. Hela samhället berörs av detta problem, och det finns i stortsett inte något samhällsområde som är undantaget. Detta leder i sin tur tillkrav, på samverkan mellan flera organ på olika nivåer. På riksnivå berörs bl.a. , , livsmedelsverket och arbetarskyddsstyrelsen.Som exempel på framgångsrik samverkan på allergiområdet kan nämnasarbetarskyddsstyrelsens och allmänna råd om begränsning avtobaksrökning i lokaler av gemensamhetskaraktär (AFS 1983:10). Det är enligtutskottets mening angeläget att fortsatta ansträngningar!görs i fråga om attförbättra allergikers/astmatikers situation. SoU 1983/84:14 24 varvidsärskilt bör framhållas behovet av ökad kunskap om allergi/ astmasjukdomarsuppkomst och mekanismer. Sådan kunskap är en förutsättning för verksammaförebyggande åtgärder och för utveckling av effektivare läkemedel. Utskottetvill i övrigt hänvisa till det ovan redovisade programarbete som pågår påallergivårdens område och som kan väntas ge bättre underlag församhällets insatser på såväl central som lokal nivå. Meddet anförda får motion 1983/84:2470 anses besvarad. Denna avstyrks därför. Landstingen ansvarar för att handikappadekostnadsfritt erhåller hjälpmedel som de behöver för den dagliga livsföringen.För denna verksamhet erhåller landstingen stöd från staten, s.k.hjälpmedelsersättning. Av hjälpmedelsersättningen tillförs ett visst belopp enfond för drift av handikappinstitutet som är ett centralt organ förhjälpmedelsförsörjningen i landet. Institutet har bl. a. till uppgift attbedriva forskning och utvecklingsverksamhet samt prova och informera omhjälpmedel. Det skall ske ufifrån en helhetssyn på handikappade och derassituation. För att uppnå en över landet enheflig hjälpmedelsförsörjning ger institutetut en hjälpmedelsförteckning. På denna förteckning uppförs de hjälpmedel sominstitutet rekommenderar landstingen att kostnadsfritt utlämna fillhandikappade. Landsfingenshjälpmedelsverksamhet är i sin nuvarande form relativt ung och har företrädesvisvarit inriktad på vuxna personer med fysiska handikapp, t. ex. hörselskada,rörelsehinder, synskada. Sjukvårdshuvudmännenöverfar kostnadsansvaret för tillhandahållande av hjälpmedelför handikappade elever i , gymnasieskolan, staflig och kommunalvuxenutbildning och för studerande i högskolan (prop. 1982/83:174, SfU 26, rskr367). Imotion 1983/84:783 av () hemställs att beslutaruttala sig för att ansvaret för hjälpmedel i förskolan överförs från kommunernatill landstingen. Motionären anför bl. a. att bakgrunden tillsjukvårdshuvudmännens kostnadsansvar för hjälpmedelsförsörjningen inomskolväsendet är integrationsutredningens förslag om hjälpmedel i skolan (SOU1981:23). Utredningens arbetsområde var skolan, och därmed begränsades förslagoch åtföljande beslut till skolområdet. När det gäller hjälpmedelsförsörjningenär detta enhgt motionären olyckligt eftersom i vissa fall användningen avsärskild utrustning i skolan måste tränas in redan i förskolan. Med olikahuvudmannaskap för de två skolformernas hjälpmedelshantering kan det,framhåller motionären vidare, uppstå problem om vem som är kostnadsansvarig. Integrationsutredningenkonstaterar i betänkandet Handikappade elever i SoU 1983/84:14 25 detallmänna skolväsendet (SOU 1982:19) aft många barn och ungdomar ärfunkfionshindrade alltsedan födelsen. När de börjar skolan har de därför genomsin omgivning i betydande utsträckning redan grundlagt en syn på sig själva, påsitt funktionshinder, på omgivningen och på sina möjligheter. Omgivningensattityder till deras funktionshinder kan enhgt utredningen t. ex. ha grundlagten känsla hos barnet av att inte ingå i gemenskapen. Det stöd och den hjälpbarnet kan få från sin egen familj räcker kanske inte för att uppväga dettatryck utifrån. Samhället måste i konsekvens härmed enligt utredningen i störreutsträckning än koncentrera sitt stöd till de handikappade barnens tidigalevnadsår. Förskolanär en viktig pedagogisk resurs för handikappade barn. Enhethghet och smidigheti hjälpmedelshanteringen är härvid angelägna krav. I Handlingsprogram ihandikappfrågor (SOU 1982:46) uttalas bl. a. att samhället bör sträva efter attförenkla hjälpmedelshanteringen och att målet för en förenklad verksamhet börvara att sjukvårdshuvudmännen får det fulla ansvaret för allhjälpmedelsverksamhet (s. 40). Handikappinsfitutets roll för helahjälpmedelsverksamheten betonas. Angelägna områden som behöver prioriteras ärenligt handlingsprogrammet bl. a. hjälpmedel för barn och flerhandikappade. har tagits fram en promemoria. Handikappade barnoch deras leksituafion (proj. 0212, best. nr 3201). I promemorian berörs bl. a.organisatoriska och administrafiva problem på hjälpmedelsområdet, t. ex. närdet gäller handikappade barn i förskolan, ansvaret för anpassningen avförskolan och ansvarsfördelningen visavi omsorgsmyndigheten etc. Behovet av enentydig gränsdragning mellan olika huvudmäns ansvarsområden framhålls. Detpåpekas att skilda huvudmannaskap när det gäller tekniska hjälpmedel,pedagogiska hjälpmedel och leksaker medför många problem därigenom att bl. Någon form av samordning av verksamheten är enligtpromemorian önskvärd. a. påpekas t. ex. att det i finns14 kommuner med sinsemellan olika bestämmelser samt att många kommuner harmycket små anslag för materialanskaffning. Även bristande samverkan mellan olikahuvudmän framhålls. Promemorianhar ännu inte föranlett något ställningstagande från handikappinstitutets sida.Enligt vad utskottet inhämtat bereds frågan vidare inom insfitutet. Utskottetdelar mofionärens uppfattning om önskvärdheten av en likformig behandling avärenden om tekniska hjälpmedel för barn med handikapp. Att kommunernafortfarande har ansvaret för hjälpmedel i förskolan kan te sig överraskande motbakgrund av att sjukvårdshuvudmännen övertagit ansvaret för hjälpmedel förhandikappade elever i bl. Det ligger nära till hands attöverväga en liknande lösning för förskolans del. Detta bör i ännu högre gradgälla fritidshemmen som tar emot barn i skolåldern. Som framgått avredovisningen ovan är dock frågan redan SoU1983/84:14 26 föremål för uppmärksamhet hos handikappinstitutet.Utskottet förutsätter att regeringen följer utfallet härav och om så visar sigmotiverat far initiativ fill förhandlingar rörande ansvaret för hjälpmedel iförskolor och fritidshem. Mofion 1983/84:783 bör med hänsyn fill det anfördainte föranleda någon åtgärd från sida och avstyrks. Färdtjänsten är ett komplement tillden allmänna trafikförsörjningen och är avsedd för personer som på grund avhandikapp har väsentliga svårigheter aft förflytta sig på egen hand elleranlita allmänna kommunikationer. Statsbidrag utgår för del av kommunernaskostnader för verksamheten. I budgetpropositionen föreslås 325 milj. kr. Bidrag till färdtjänst. Från anslaget betalas statsbidrag tilllandsting och kommuner för färdtjänst åt handikappade. Bidraget är avbruffodriftkostnaderna, inräknat kostnaderna för arbetsledare. Bidraget fårdock inte öka mer än ett belopp som står i visst förhållande till antaletpersoner som är samt utvecklingen av konsumentprisindex (den s.k. begränsningsregeln). Begränsningsregeln infördes fr.o.m. isyfte att begränsa ökningstakten för bidraget. Begränsningsregeln innebär atten kommun inte obegränsat får bygga ut färdtjänstverksamheten med statsbidrag.Denna begränsning avsågs i första hand ske hos kommuner som redan hade en välutbyggd färdtjänstservice. Utskottet begärde i sitt av godkända betänkandeSoU 1980/81:17 (s. 3) att effekterna av de nya bidragsreglerna skulle studerasoch redovisas för . Med anledning av utskottets begäran uppdrogregeringen åt aft inkomma med en kommunvis gjord jämförelse av utgivnastatsbidrag avseende verksamheten under kalenderåren 1980 och 1981. har för regeringen redovisaterfarenheterna av de nya bidragsbestämmelserna. Föredragande statsrådetkommenterar redovisningen i budgetproposifionen (s. 107) och anför: redovisar, att dens. k. begränsningsregeln för statsbidraget till färdtjänsten minskade bidragetmed och med , jämfört med vadsom skulle ha utgått, om regeln inte hade funnits. Totalt sett ökade dockstatsbidraget med närmare 25 milj. kr. under vartdera året. Denstatsunderstödda färdtjänsten kan beräknas kosta ca 930milj. I motion 1983/84:2239av NilsCarlshamre m. fl. (m) hemställs att beslutar att för budgetåret1984/85 under anslaget'G2. Bidrag till färdtjänst anvisa . (yrkande 1). Motionärerna framhåller att volymökningen i kommuner och landsting1984 beräknas uppgå till och anför att det är oacceptabelt medfortsatt ökning av den kommunala verksamheten i ett läge med rekordhögtunderskott i den samlade offentliga SoU 1983/84:14 27 sektorn.För att den kommunala volymökningen skall upphöra är det enligt motionärernanödvändigt att minska statsbidragen till kommunerna. Det ankommer i stället påkommuner och landsfing att göra den omfördelning mellan ohka verksamhetsområdensom blir nödvändig vid nolltillväxt på ett socialt acceptabelt sätt.Motionärerna anför vidare att färdtjänsten nu är en etablerad verksamhet, attdet stimulansbidrag som utgått bör kunna slopas och att valet står mellan attgöra nedskärningar nu och i ordnade former eller att det sker dramafiskt i ettstatsfinansiellt krisläge. Enligt mofionärerna bör därför statsbidraget fillfärdtjänst halveras under /85 för att sedan helt utgå. Imotion 1983/84:1639 av m.fl. (vpk) föreslås att uttalaratt statsbidragsbestämmelserna för färdtjänsten återställs fill vad som gälldeföre 1981 (yrkande 1). Motionärerna anför att begränsningsregeln begränsarökningstakten för färdtjänsten och att begränsningen är av den arten att någonegentlig utvidgning av de kategorier som får färdtjänst är möjlig.Det är enligt motionärerna en rent ekonomisk avvägning som inte har någonegentlig relevans för behovet av färdtjänst. Insatserför handikappade har till syfte att tillgodose de särskilda behov somhandikappet innebär och därigenom ge handikappade samma möjligheter som andraatt leva med i samhället.