bet · G701NU42 · 1983-12-31 00:00:00 — Inledningsvis anförs all - mot bakgrund av enotillräcklig industriproduktion och starkt utiandsberoende - måste prioriteraåtgärder som kan ge ökad export och ökad importkonkurrens saml salsa på deföretag som bäst kan bidra till att uppfylla målet i förhållande till insattaresurser. Detta kräver riktade insatser i företag med bl. a. internationellanknytning och särskild tillväxtpotential. En sådan prioritering kan sägassvara mot riksintresset. Fonderna är emellertid regionala näringspolitiska organ.Här kan följaktligen uppstå ett awägningsproblem när det gäller såvälverksamhetsinriktning som resursanvändning för att tillgodose regionalaintressen. I stor utsträckning sammanfaller riksintresset och regionalaintressen om man ser på länet i dess helhet. De inomregionalafördelningsproblemen kan vara större. Det är naturligt att fonderna även blirengagerade i krisorter och krisföretag. I rapporten anförs atl de prioriteringar som kan sägassvara mot riksintresset och som har sin förankring i den aktuellaindustripolitiken bör få en avgörande betydelse för fondernas resursanvändning.Härigenom skapas NU1983/84:42 33 även förutsättningar att lösa regionala och inomregionalaproblem. Det är följaktligen angeläget att ta till vara de utvecklingsmöjlighetersom finns hos befintliga företag och öka deras internationellakonkurrensförmåga som nyföretagandet stimuleras. En viktig uppgiftför fonderna är därvid initierande, motiverande insatser i företagen för att fånågot positivt att hända, ofta av "strategisk" natur. Som särskilt betydelsefulla inte minst för ökadexport/importkonkurrens anges serviceinsatser för att åstadkomma bättreledning, bättre kapitalutnyttjande, rationellare produktionsuppläggning,effektivare marknadsföring och ökad företagssamverkan. Härtill skall läggasåtgärder för atl underlätta och främja elektronik- och datautnyttjande iföretagen och anpassningen till "informationssamhället". Enligt rapporten bör fonderna medvetet styra sina resursertill de företag, insatsområden och aktiviteter som bedöms ha bästförutsättningar att uppfylla de redovisade kraven. a. behövs urval ochprioritering av företag och aktiviteter samt en aktiv uppsökande verksamhetriktad mot dessa företag. Den efterfrågestyrda servicen bör effektiviseras föratt frigöra resurser för fondernas uppsökande verksamhet. Vidare krävs attfonderna avstår från att gå ut på den öppna konsultmarknaden med aktivförsäljning av tjänster. Fonderna bör i princip ha en marknadsmässigprissättning på sina tjänster. De skall inte konkurrera med övrigt serviceutbudulan komplettera det. Fondernas naturliga målgrupp är de mindre företagen förvilka man spelar en betydelsefull roll. En ambition bör dock vara att nå in inågot större företag. För att fonderna skall kunna genomföra sin uppgift ärkombinationen av service och kreditmöjligheter avgörande, liksom att man i sinservice kan ge vissa subventioner för att kunna tillvarata samhällsintresset.Sålunda är informations- och rådgivningsinsatser av kortare slag gratis. Enligt rapporten kan fonderna i regel heller inte fåbetalt för de inledande initierande insatserna i den uppsökande verksamheten.Även i nästa steg kan en viss subvention av konsultinsatser erfordras. Iåtgärdsfasen bör företaget stå för hela kostnaden. Fonderna har emellertidmöjligheter att ordna en "mjuk" betalning av en konsultinsats genomvillkorslån, royaltyavtal eller Uknande. I rapporten framhävs slutligen behovet av samordning ochsamverkan fonderna emellan liksom behovet av samordning av industriverkets,STU;s och aktiviteter med fondernas verksamhel. Det bör åliggaSIND att svara för denna samordning och att ta initiativ till samverkansprojektför att främja utvecklingen inom de områden av särskild betydelse vilkatidigare nämnts. NU1983/84:42 34 Regeringen uppdrog i februari 1983åt statens industriverk (SIND) att utreda vissa frågor om kommunernasnäringspolitik. Verkel har med anledning av uppdraget gjort en omfattandekartläggning av de senaste årens kommunala näringspolitiska insatser. En samladredovisning har lämnats i huvudrapporten (SIND 1984:8) KommunalnäririgspoUtik -omfattning och erfarenheter. Ett antal delrapporter rörandeolika former av kommunala engagemang på området föreligger också. I huvudrapporten redovisar SIND resultaten av ulredningeni följande punkter: Den kommunalaredovisningen av insatser på näringspolitikens område saknar enhetlighet,näringspolitiska insatser särredovisas inte och den ger därför inga möjligheleratt bedöma omfattning och kostnader för enskilda kommuner. Kommunernasnettokostnader för insatser på näringspolitikens område uppgick tillungefär 340 milj. kr., med följande fördelning: - ochlokaler ca 140 - Rådgivning,service ca 70 - Lån, borgen,garantier ca 45 - Industriutvecklingsbolag ca 65 Kommunerna äger en mycket stor delav den obebyggda industrimarken. Däremot äger kommunerna endast några procentav samtliga industrilokaler. Innehavet av industrifastigheter har dock ökatkraftigt , främst genom förvärv av befintliga industrilokaler.Ofta är dessa förvärv ett sätt för kommunerna att hjälpa företag ikrissituationer. SIND har funnitatt subventioner av hyror till enskilda företag är mycket vanligt förekommande,i synnerhet . Antaltjänstemän i kommunerna som arbetar med näringslivsfrågor motsvarar omkring 300helårsanställda och har ökat snabbt. Allt fler kommuner inrättar tjänster somnäringslivssekreterare, näringslivskonsulenter eller näringslivsdirektörer.Arbetsuppgifterna varierar kraftigt och kan exempelvis innebära att ansvara fördrift och förvaltning av fastighetsbolag, att försöka initiera samverkan mellanlokala företag, att förmedla kontakter mellan företag och myndigheter ellermellan företag och forskning samt att göra företagsbedömningar i samband medrekonstruktion av krisföretag. Erfarenheternaav olika former av industriella samverkansprojekt är att projekten ofta har enbegränsad omfattning, är av informations- eller utredningskaraktär och skaparfå nya sysselsättningstillfällen åtminstone på kort sikt, men att de kan varaav betydelse för att öka förståelsen mellan förelag och kommunalabeslutsfattare. Det kommunalarisklagandet i form av lån, borgen och garantier har ökat. Kommunerna i fyraundersökta län har varit involverade NU1983/84:42 35 i var tredje konkurs inom tillverkningsindustrin. Allt flerkommuner har bildat speciella industriutvecklingsbolag vars syfte är att främjaen positiv utveckling av näringslivet i den egna kommunen, bl. a. genom ägandeav andelar och aktier. Uppskattningsvis finns f. n. ett åttiotal sådanabolag/stiftelser. Det ekonomiska utfallet av denna verksamhet uppvisarhittills relativt stora förluster. Ju mer pressatsysselsättningsläget är, desto viktigare blir det för en kommun att ytterligareföretag ej försvinner. Det är därför troligt att de största subventionerna hargått till insatser för att undvika nedläggning. Andra mer långsiktigt inriktadeåtgärder har varit av begränsad omfattning och har ofta ännu ej gett synligasysselsättningstillskott. Kommunalpolitikerär ofta eniga om olika satsningar inom näringspolitiken. Det är mycket vanligtmed samarbete över partigränserna i dessa frågor. Det tycks således främst varasysselsättningsläget i en kommun som bestämmer omfattning och kostnader förnäringspolitiska satsningar och inte politiska ideologier. Så länge inte industrin och/eller det regional- ochindustripolitiska stödsystemet kan skapa tillräckligt med industrisysselsättning, kommer ökade krav att ställas på kommunernas näringspolitiska insatser. Den grundläggande orsaken till ökade kommunala näringspolitiska åtgärder är akuta eller förväntade sysselsättningsproblem i enskilda kommuner. Hög arbetslöshet har även tidigare skapat problem i samband med industrins strukturomvandling. har dock situationen för kommuner som drabbats av bortfall av industrisysselsättning avsevärt förvärrats genom att tillväxten inom andra sektorer inkl. den kommunala sektorn avstannat. Omfattningen av kommunernas hittillsvarandenäringspolitiska åtgär der kan endast ha haft margineU betydelse för konkurrenssituationen i industrin. Slutsatsen grundas bl. a. på att insatserna är små (340 milj. i förhållande till det industri- och regionalpolitiska stödet. Enligt industride partementels beräkningar var nettokostnaderna för dessa slöd 1982/83 , varav det permanenta slödel svarade för . Om man endast beaktar nettokostnaden för det regionalpolitiska stödet så uppges denna vara ca eller vad som beräknats för kommunernas satsningar. Samma typ av slutsats indikeras av en jämförelse med industrins totala personalkostnader som är i storleksordningen . Avslutningsvis framhåller SIND att omfattningen av dekommunala insatserna är begränsad men att utvecklingen under desenaste åren har gått mycket snabbt. Enligt verkets mening finns starka skälatl fortiöpande och mer noggrant följa utvecklingen än vad som skett. NU 1983/84:42 36 Proposition 1983/84:135 om industriell tillväxt ochförnyelse rör ett antal centrala frågor om industripoUtiken. I propositionenredovisas ett omfattande material om bl. a. svensk industris nuläge ochutveckUngsmöjUgheter. Särskild uppmärksamhet ägnas åt frågan om småföretagensroll i den industriella förnyelseprocessen. Förslag läggs fram om ett antalindustripolitiska åtgärder, främst av selektiv natur. En del av förslagenutgör en fortsättning på tidigare insatser. Andra förslag innebär nya former avstöd. Utskottetbehandlar i samband med propositionen även ett stort antal motioner, såvälmotioner som har väckts med anledning av propositionen som motioner frånallmänna motionstiden inom samma ämnesområde. Denaktuella propositionen omfattar inte hela det indusiripolitiska området. Vissaförslag om anslag till industri och teknisk utveckling lades fram av regeringenredan i årets budgetproposition. Dessa förslag har redan behandlats avriksdagen på grundval av utskottets betänkande NU 1983/ 84:25. Isamband med behandlingen av proposition 1983/84:10 om svenskhavsresursverksamhet har utskottet i sitt betänkande NU 1983/84:26 tagit uppett förslag om medel till verksamheten som regeringen har lagt fram iproposition 1983/84:135. Också denna fråga har behandlats av . Ensamlad översikt av förslag och motionsyrkanden rörande anslag inom området harlämnats på s. 20 f. Iproposition 1983/84:135 läggs fram förslag endast inom industridepartementetsområde. Därav följer att ett antal frågor av stor betydelse för denindustriella utvecklingen i allmänhet och för företagens arbetsvillkor isynnerhet inte har kunnat beröras mer än översiktUgt. Detta gäller t. ex.frågor om den aUmänna ekonomiska politiken, om kreditmarknadspolitiken och -framför allt - om skattepolitiken. Av propositionen framgår att förslag rörandevissa företagsskattefrågor kommer att föreläggas hösten 1984.Emellertid har i flera motioner framförts yrkanden om återinförande av detsärskilda forskningsavdragel och andra ändringar av nuvarande skatteregler. Dessafrågor behandlas i ett yttrande av skatteutskottet (s, 126). Inteheller frågor om regionalpolitiken berörs närmare i propositionen. Där hänvisastill att regeringen avser att återkomma till med förslag i dessafrågor . Idet följande tar utskottet först upp vissa allmänna frågor om industripolitikensinriktning. Därefter behandlas regeringens förslag rörande anslag m. m. ochoUka motionsyrkanden med anknytning därtill i huvudsak enligt sammaordningsföljd som i propositionen. Tillsist tar utskottet upp ett antal motionsyrkanden om industriell UtveckUng m. m.i olika delar av landet. NU 1983/84:42 37 I ett av de inledande avsnitten i propositionen (s.28-31) redogör industriministern för regeringens syn på behovet avindustripolitiska insatser. Syftet med dessa sägs vara att inom industrisektorneliminera sådana effektivitetsbrister i marknadsekonomins funktionssätt sominte hanteras inom ramen för den allmänna ekonomiska politiken. Dessa bristerkan vara av olika slag, t. ex. dåligt fungerande kreditmarknad, brist påkompetens och resurser hos företagen, otillräckliga investeringar i forskningoch utveckling eller tröghet i anpassning till nya förhållanden. En centralfråga vid utformningen av industripolitiken, anförs det vidare, är avvägningenmellan generella och selektiva åtgärder. Det finns skäl som talar för att manbör sträva efter att utforma åtgärderna så generellt som möjligt, men vissa avde problem som industripolitiken skall lösa har en sådan karaktär att enselektiv utformning av insatserna är mer ändamålsenlig. Ipropositionen diskuteras också en annan viktig principiell fråga, nämligenhumvida man i industripolitiken skall peka ut vissa framtidsbranscher ochprioritera dessa i olika sammanhang. Diskussionen utmynnar i slutsatsen att detär nödvändigt att söka identifiera breda teknikområden, inom vilka man bedömeratt svenska företag har möjlighet att hävda sig . Emellertid börenligt regeringens uppfattning den industripolitiska planeringen inte gå in pådetaljnivå. Det faller på företagen att avgöra med vilka enskilda produkter detror sig kunna konkurrera på världsmarknaden. Densyn på industripolitikens mål och medel som redovisats här ligger till grundför de olika förslagen i propositionen. Syftet med dessa kan sägas vara attstimulera förnyelse och tillväxt inom industrin genom åtgärder som inriktasspeciellt på att avlägsna eller överbrygga hinder för förnyelseprocessen. Detär därvid sex av industripolitikens delområden som regeringen anser böraprioriteras, nämligen insatser för småföretag med expansionsmöjligheter,underleverantörsutveckling, nyföretagande, uppbyggnad av teknisk kompetens,spridning av ny teknik samt teknikupphandling. Regeringenbereder tillfälle att ta del av vad som i propositionen sålunda haranförts om industripolitikens inriktning. Ipartimotioner från de tre borgerliga oppositionspartierna, såväl med anledningav propositionen som från allmänna motionstiden, begärs uttalan-. den avriksdagen om riktlinjer för industri- och näringspolitiken. De delar avmotionerna som är av principiell natur har refererats i det föregående (s. 15f.). Sammanfattningsvis ger moderata samlingspartiet i motionerna 1983/84:851och 1983/84:2644 och i motionerna 1983/84:908 och 1983/84:2640uttryck för en Ukartad kritik mot regeringens industripolitik. Denna byggerenligt de två partiernas uppfattning i alltför hög grad på selektiva stödinsatser.I stället förordas i motionerna generella åtgärder, bl. a. på skatteområdet, isyfte att skapa bättre förutsättningar för företagan- NU 1983/84:42 38 det.I linje härmed avvisas flertalet av de förslag lill anslag för olika insatsersom regeringen föreslår i propositionen. Längst i sitt avståndstagande gårmoderata samlingspartiet, som i motion 1983/84:2644 begär ett organisationsförslagbaserat på en ny inriktning av industripolitiken. Kritikeni"partimotion 1983/84:2641 gäller framför allt att 'regeringens förslag anses i alltför hög grad bygga på centralt administreradeprogram som går småföretagen förbi. Motionärerna anser också att regeringen ivissa avseenden, bl. a. på skatteområdet, har bedri vit en för företagandetnegativ politik. Däremot delar regeringens uppfattning attindustripolitiken skall vara offensiv och framtidsinriktad. I enlighet härmedgodtar partiet också i huvudsak den nivå för de industripolitiska insatsernasom regeringen föreslår, dock med viss omfördelning mellan- olika myndigheter. Vänsterpartietkommunisterna framför i sin partimotion 1983/84:2642, som även den harrefererats tidigare (s. 18 f.), grundläggande kritik mot regeringens förslag.Kritiken utmynnar i ett antal förslag om en alternativ industripolitik.Motionärerna framhåller att förslagen har en långsiktig syftning och att dedärför inte berör de olika anslagsfrågor som behandlas ipropositionen. I konsekvens härmed avstår kommunisterna från attföra fram några särskilda yrkanden om sådana frågor. Isammanhanget behandlar utskottet även motion 1983/84:458 (vpk), i vilken krävsen samhällelig styrning av den industriella stmkturomvand-Ungen. Utskottetkan för sin del ansluta sig till vad som har anförts i propositionen omindustripolitikens inriktning. Utskottet godtar således bl. a. den avvägningmellan generella och selektiva medel som regeringen har föreslagit. Utskottetvill understryka att en avgörande förbättring av lönsamheten inom svenskindustri och därmed också av förutsättningarna för tillväxt och förnyelse harskett som en följd av regeringens allmänna ekonomiskapolitik. I jämförelse härmed torde effekterna av sådana generella lättnader förföretagen på bl. a. skatteområdet som de tre borgerliga oppositionspartiernaförespråkar väga lätt. Utskottetavvisar alltså de krav på uttalanden om riktlinjer för industripoUtiken m.m.som ställs i motionerna 1983/84:851 (m), 1983/84:908 (fp), 1983/84:2640 (fp)och 1983/84:2641 (c). Utskottet avvisar också kravet i motion 1983/84:2644 (m)på en ny inriktning av industripolitiken. De nämnda motionerna avstyrks därmedi berörda delar. Ivad gäller kommunisternas två partimotioner 1983/84:458 och1983/84:2642 finner utskottet att de innebär långtgående krav på en omläggningav industripolitiken som ett led i en allmän samhällsomdaning. Utskottetkonstaterar att motionärernas krav inte kan genomföras inom ramen för det marknadsekonomiskasystem som utgör grunden för utskottets överväganden. NU 1983/84:42 39 I anslutning till de sistnämnda motionerna tarutskottet upp även motion 1983/84:729 (vpk), i vilken begärs att riksdagenuttalar sig för läkemedelsindustrins förstatligande. Denna fråga har tidigarebehandlats av ett antal gånger. Senast skedde detta , dåriksdagen avslog två motioner kommunisterna av Uknandeinnebörd. I sitt betänkande NU 1982/83:35 (s. 36) anförde utskottet att fråganskulle komma att prövas genom regeringens försorg. Regeringenhar sedermera bemyndigat statsrådet att tillsätta en utredning för enöversyn av läkemedelslagstiftningen m.m. Enligt direktiven för utredningen(dir. 1983:59) skall den se över avtalen mellan staten och Apoteksbolaget.Vidare ingår i uppdraget bl. a. att se över läkemedelsinformationen och attöverväga behovet att i fastare former reglera läkarnas förhållande tillläkemedelsindustrin. Utredningens uppdrag bör enligt direktiven vara slutförtföre utgången av . Enligt vad utskottet har erfarit pågår även andraöverväganden om läkemedelsindustrin inom . Iavvaktan på resultatet av nämnda överväganden är det enligt utskottets meninginte motiverat med en förnyad sakbehandling av den fråga som tas upp i motion1983/84:729 (vpk). I propositionen (s, 42-46) anförs bl. a. att de småoch medelstora företagen har mycket stor betydelse för industrins förnyelse,för sysselsättningen och för olika servicefunktioner. Det pekas på de speciellahinder som småföretagen möter till följd av begränsade resurser och på viktenav att nya lagar och samhällsåtgärder i övrigt utformas med beaktande aveffekterna för dessa företag. Imotionerna 1983/84:851 (m), 1983/84:1079 (fp) och 1983/84:1363 (c) tas en radallmänna frågor rörande småföretagen upp. De mera programmatiska avsnitten idessa motioner har återgetts tidigare (s. 16-18). Motionerna utmynnar iyrkanden på uttalanden av om småföretagspolitiken. I motiveringarnatill dessa yrkanden uppräknas en rad önskemål om olika lättnader försmåföretagen, bl. a. på beskattningsområdet, och om uttryck för en positivareattityd från det offentiigas sida till företagandet. Önskemålen i de tremotionerna sammanfaller i stor utsträckning. Utskottet tar här upp även motion1983/84:2376 (m) såvitt avser yrkandet i motionen om förslag från regeringenrörande de små och medelstora företagens behov av riskkapital. Mångaav de frågor som tas upp i dessa motioner hör till andra utskottsberedningsområden. Utskottet återkommer till vissa skattefrågor av särskildbetydelse för småföretagen. Utskottet delar denpositiva uppfattning om de små och medelstora NU 1983/84:42 40 företagensom kommer till uttryck i propositionen. Ett antal av regeringens förslagsyftar tiU att stimulera verksamheten inom dessa företag. 1 propositionenaviseras också att regeringen kommer att lägga fram andra förslag med sammasyfte, bl. a. på skatteområdet, under nästa . Dessutom bör påpekas attden omläggning av den allmänna ekonomiska politiken som har skett sedan regeringsskiftethar varit till fördel även för småföretagen. Utskottet ser mot bakgmnd häravingen anledning till sådana uttalanden av om småföretagspolitiken sombegärs i de fyra nämnda motionerna. Dessa avstyrks således i berörda delar. Utskottetkommer i det följande att gå in mer i detalj på ett antal småföretagsfrågor isamband med sina överväganden om regeringens förslag och olika motionsyrkanden. Frågan om den industripoUtiskamyndighetsorganisationen har ett nära samband med de frågor omindustripolitikens allmänna inriktning som har behandlats. Utskotteterinrar om att en viktig organisatorisk förändring genomfördes dåstatens industriverk övertog rollen som central myndighet för det regionalpolitiskastödet till näringslivet från . fickdärmed ansvaret för handläggningen av såväl regionalpolitiskt somindustripolitiskt företagsstöd. En utförlig redogörelse för frågan gavs iutskottets betänkande NU 1982/83:39. Itvå motioner framförs yrkanden om ändringar 1983 beslutadeorganisationen. Mest långtgående är kravet i moderata samlingspartiets motion1983/84:2644 på elt förslag från regeringen om avveckling av industriverket.Kravet motiveras med att den omläggning från selektiva till generella metoderför att stimulera näringslivet som partiet förespråkar kommer att medföra attindustriverket avlastas en rad uppgifter. Den kvarvarande verksamheten börenligt motionärerna inordnas i STU eller -såvitt avser vissa regionalpolitiskaåtgärder - föras över till länsstyrelserna. Fråncenterpartiets sida begärs i partimotion 1983/84:2641 en översyn avarbetsfördelningen mellan industriverket och STU. EnUgt motionärerna bör fleraav de nya program som enligt förslag i propositionen skall administreras avindustriverket i stället handhas av STU. Även de regionala utvecklingsfondernabör enligt uppfattning ges en större roll i industripolitiken. uppfattning saknas det anledning att nu ompröva det beslut om denindustripolitiska och regionalpolitiska organisationen som fattades avriksdagen . Genom den förstärkning av industriverkets resurser ochkompetens som har skett bör verket vara väl mstat att handha de nya uppgiftersom enligt regeringens nu aktuella förslag skall läggas på det. Utskottetgodtar alltså den fördelning av uppgifter mellan industriverket, STU och andraorgan på området som framgår av propositionen. NU 1983/84:42 41 avstyrkerutskottet motionerna 1983/84:2641 (c) och 1983/84:2644 (m) i vad gälleryrkandena om myndighetsorganisationen. En huvudlinje i regeringens förslag är att deoffensiva insatserna skall ges större utrymme inom industripolitiken änhittills. I propositionen anförs (s. 32 f.) att en sådan omorienteringinnefattar två moment. Å ena sidan bör statens insatser i krisföretag ochkrisbranscher präglas av stark återhållsamhet. Vid rekonstruktion bör ifortsättningen prövas såväl konkursalternativet som ackordsförfarande medstatlig medverkan, varvid dock kraven på övriga intressenters uppoffringar börställas högt. Å andra sidan bör insatserna koncentreras på åtgärder som direktsyftar till utveckling av ny effektiv verksamhet. Propositionen innehållerockså förslag till ett antal sådana åtgärder. Somtidigare nämnts behandlas frågorom det regionalpolitiska stödet inte ipropositionen. Det hänvisas till (s. 49 f.) att kommittén (11982:05) om detregionalpolitiska stödet till näringslivet väntas lägga fram sina förslag iaugusti . I kommitténs uppdrag ingår bl. a. att föreslå en lämpliga'wägning mellan selektiva och generella regionalpolitiska medel. Förslag frånregeringen i dessa frågor ställs i utsikt .