bet · G701JoU14 · 1983-12-31 00:00:00 — betänkande 1983/84:14 om livsmedelskontroll m. m. I motion 1982/83:482 av och (båda s) yrkas 1. att hos regeringen begär en utredning omförekomsten av och riskerna med att använda antibiotika i slaktdjursfoder, 2. att uttalar sig för en restriktiv användningav antibiotika i avvaktan på utredningsresultatet. I motion 1982/83:1003 av MartinOlsson (c) yrkas att beslutar som sin mening ge regeringen till kännavad i motionen anförts om krav på ursprungsbeteckning på livsmedel. I motion 1982/83:1094 av ThorbjörnFälldin m. fl. (c) yrkas , såvitt nu är i fråga (yrkandena 2 och 4) 2. att beslutar att hos regeringen begäraförslag om lag avseende krav på råvarudeklaration m. m. för allakonsumtionsvaror, 4. att beslutar att hos regeringen begära attinitiativ tas till internationella överenskommelser om märkning av bestråladevaror. I motion 1982/83:1452 av BertilFiskesjö och (båda c) yrkas att beslutar att hosregeringen begära en översyn av bestämmelserna om tillåtna halter av tungmetalleri dricksvatten samt att gränsvärden införs för högsta tillåtna halt av koppar ienlighet med vad som angetts i motionen. I motion 1982/83:1999 av GöranPersson och (båda s) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförts angående åtgärder för atterhålla balans av och spårelement. I motion 1982/83:2002 av BengtWittbom och (båda m) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförts angående en översyn avprinciperna för tillämpningsregler vid utfärdandet av nya och förändrade reglerför märkning av livsmedel. Utskottet behandlar i dettabetänkande ett antal motioner om livsmedelskontroll och närliggande frågor.Motionerna väcktes under allmänna motionstiden . 1 1983/84. JoU1983/84:14 2 Antibiotika i slaktdjursfoder - Enligt motion 1982/83:482 (s)används i många länder med intensiv djuruppfödning antibiotika som tillsats ifodret, dels för att hålla djuren friskare, dels för att öka deras tillväxt.Massmedicinering av slaktdjur är en växande hälsorisk för konsumenternaframhålls det. Antibiotikan utgör också en arbetsmiljörisk för dem som arbetarmed fodertillverkning och djurhållning. Motionen utmynnar i förslag omutredning om förekomsten av och riskerna med att använda antibiotika islaktdjursfoder. I avvaktan på resultatet bör riksdageti uttala sig för enrestriktiv användning av sådana ämnen. Utskottet erinrar om att liknande motioner behandlades avutskottet under riksmötena /81 och 1981/82 (se JoU 1980/81:36 och1981/82:42). Därvid konstaterades bl. a. att riskerna medantibiotikatillförseln främst består i att den kan leda till utveckling ochselektion av resistenta bakteriestammar hos de utfodrade djuren. Resistentasjukdomsalstrande bakterier kan spridas från djuren till den yttre miljön. Enrecirkulation av sådana bakterier kan uppstå, i vilken även människan innefattas. Utskottet framhöll i angivna sammanhang vidare attutskottet i viss mån kunde instämma i motionärernas kritiska synpunkter påanvändningen av antibiotika i animalieproduktionen. Utskottet ansåg det dockböra framhållas att tillverkning och försäljning av fodermedel som innehållers. k. specialämnen är noggrant reglerade i olika författningar. Enligt 7 §förordningen (1961:381) om tillverkning av och handel med fodermedel m. m. fårsådana varor inte saluhållas eller försäljas utan tillstånd av kontrollmyndigheten,dvs. Tillstånd får inte lämnas med mindre dettillstyrkts av lantbruksstyrelsen, och (SFS 1971:1145). Samtliga nu nämnda myndigheter arbetade vidare kontinuerligtmed frågor rörande antibiotikaanvändningen. Dessa hade i olika sammanhangredovisat en restriktiv grundinställning till användningen av antibiotika,framför allt när det gäller tillförsel av sådana ämnen i tillväxtbefrämjandesyfte. Man hade därvid bl. a. hänvisat till och uttryckt förståelse för deökade kraven från konsumenterna att livsmedel bör vara fria från främmandeämnen. Enligt jordbruksnämnden var det viktigt att användning avproduktionshöjande medel inte tilläts förrän fullt övertygande svenska försökvisat att det var livsmedelshygieniskt invändningsfritt ochproduktionsekonomiskt välmotiverat. Utskottet, som delade denna uppfattning,underströk för sin del det angelägna i att fortsatta ansträngningar gjordes föratt närmare belysa effekterna av antibiotikaanvändningen inomanimalieproduktionen och för att komma till rätta med dess negativa verkningar.Då den verksamhet inom berörda myndigheter som redovisats syntes ägnad att istor utsträckning kunna tillgodose syftet med berörda motioner, lämnade riksdagendesamma utan ytterligare åtgärd. Ianslutning till den nu aktuella motionen har utskottet inhämtat uppgifter JoU 1983/84:14 3 bl.a. från , som alltjämt vidhåller sin restriktiva grundinställningtill antibiotikaanvändningen. Verket har fortlöpande följt utvecklingen och harbl. a. utfört stickprovskontroller i slaktprodukter. Kontrollverksamheten visaratt antalet positiva prov sjunkit från till år1982. Inomkort framlägger livsmedelsverket för regeringen förslag till nyaköttbedömningsföreskrifter. Därvid kommer man.att föreslå att stickprovskontrollenav slaktdjur utökas. Härigenom hoppas man få ett säkrare underlag för att kunnaagera för att helt eliminera förekomsten av antibiotika i slaktprodukter. Resultatetav den kontrollverksamhet som livsmedelsverket redovisat visar enligtutskottets mening att utvecklingen går i rätt riktning när det gäller attmotverka förekomsten av antibiotika i livsmedel. Med hänsyn härtill och tillden verksamhet i övrigt som pågår inom livsmedelsverket och övriga berördamyndigheter anser utskottet att motion 1982/83:482 inte påkallar någon särskildåtgärd från sida. Märkningav livsmedel m. m. I tre motioner berörs frågor som har anknytningtill bestämmelserna om märkning av livsmedel. Imotion 1982/83:1003 (c) förordas att regler införs om ursprungsbeteckning pålivsmedel så att det framgår från vilket land varan eller i varan ingåenderåvaror kommer. Härigenom skulle man sannolikt främja konsumtionen avsvensktillverkade livsmedel. Enligt rriotionen torde nämligen ha blandde strängaste reglerna i världen när det gäller användningen avbekämpningsmedel och andra ämnen i livsmedelstillverkningen. Det är ocksålättare att kontrollera de odlings- och uppfödningsmetoder som används inomlandet. Det ökade kvalitets- och miljömedvetandet hos svenska konsumenterskulle mot denna bakgrund leda till att köparna i allt större utsträckningefterfrågar varor med svensk ursprungsbeteckning. Imotion 1982/83:1094, yrkandena 2 och 4, (c) understryks värdet av en effektivlivsmedelskontroll. Denna kontroll bör enligt motionen omfatta den totalakvaliteten på livsmedlen, även de importerade. Informationen om vad importeradeprodukter är besprutade med bör förbättras. I motionen föreslås i dettahänseende lagstiftning rörande krav på råvarudeklaration m. m. för allakonsumtionsvaror (yrkande 2). Vidare tar motionärerna upp frågan om bestrålningav livsmedel (yrkande 4). I avbidan på den utredning som f. n. pågår bör enligtmotionen bestrålning av livsmedel inte tillåtas och inte heller irriport avbestrålade livsmedel. bör, framhålls det vidare, ta initiativ tillinternationella överenskommelser om märkning av bestrålade varor. Utskottet får inledningsvis erinra om attlivsmedelslagen (1971:511) innehåller vissa bestämmelser om ursprungsbeteckningpå livsmedel. 113 § 6 V 1983184. lösaml. JoU1983/84:14 4 föreskrivs att färdigförpackade livsmedel alltid skallmärkas med förpackarens eller tillverkarens namn eller firma samt hemorteller, om namnet eller firman är allmänt känd, endast namnet, firman ellerförkortning därav. Endast ett fåtal utländska företag torde vara så kända försvenska konsumenter att möjligheten att bara märka med namnet, firman eller enförkortning blir tillämplig i praktiken. Till följd härav är de allra flestaimporterade livsmedelsförpackningar märkta med företagens hemort som ju därmedanger från vilket land varorna kommer. I fråga om olika ingredienser isammansatta livsmedel finns ingen föreskrift i livsmedelslagstiftningen om attursprunget skall anges. Enligt den internationella märkningsstandard somutarbetats av FAO/WHO Commission gäller den regeln att om eneller flera ingredienser ingår i ett sammansattlivsmedel så skall somursprungsland anges bara det land där den konsumtionsfärdiga produktentillverkats. Det har inte ansetts praktiskt möjligt att för varje ingrediensange ursprungsland. Av det anförda framgår att motion 1982/83:1003 i principär tillgodosedd när det gäller kravet på ursprungsbeteckning påfärdigförpackade livsmedel. Med hänsyn till att vissa livsmedel är sammansattaav ett mycket stort antal ingredienser är det knappast genomförbart i praktikenatt kräva motsvarande deklaration rörande råvarorna. Med hänvisning till detanförda avstyrker utskottet motionen i fråga. I motion 1982/83:1094 aktualiseras, förutom den typ avursprungsmärkning som redovisats, också krav på en deklaration avlivsmedlens totala kvalitet, däri inbegripet vilka bekämpningsmedel som kommittill användning. Utskottet vill med anledning härav i korthet redovisa deviktigaste bestämmelserna på förevarande område. Enligt 13 § 2 livsmedelslagen skall färdigförpackadelivsmedel märkasmed uppgift om deras sammansättning. I livsmedelsverketsallmänna tillämpningskungörelse (SLV FS 1979:10) har till förtydligande häravföreskrivits att samtliga ingredienser, såväl råvaror sohi tillsatser, skalldeklareras genom uppräkning efter varandra i fallande storleksordning eftervikt. Detta krav på en fullständig innehållsdeklaration kompletteras av enföreskrift att vissa viktigare råvaruingredienser dessutom skallkvantitets-deklareras. Sålunda skall ingående köttvaror, fisk, skaldjur,vegetabiliska proteinråvaror, potatis, grönsaker och rotfrukter alltid ocksådeklareras med den mängd av varje sådan råvara som ingår i sammansattalivsmedel. Användningen av olika kemiska ämnen vid tillverkning avlivsmedel regleras i livsmedelslagstiftningen av bestämmelserna dels omfillsatser, dels om s. k. främmande ämnen i livsmedel. Tillsatser som användsmåste vara godkända av livsmedelsverket och får då inte förekomma i störremängd än verket medgett. Främmande ämnen, t. ex. rester av bekämpningsmedel påvegetabilier, får heller inte finnas i högre halt än verket bestämt. Importeradevegetabiliska livsmedel laboratoriekontroUeras fortlöpande i fråga om bekämpningsmedeloch den kontrollen bekostas av importörerna. JoU1983/84:14 5 gäller köttvaror krävs särskilt importtillstånd frånlivsmedelsverket för varje parti som skall komma till . Köttvarornaskall åtföljas av intyg från exportlandets myndigheter att varornasbeskaffenhet överensstämmer med både svenska bestämmelser och lagstiftningen iursprungslandet. Dessutom kontrolleras varje köttvaruparti vid importen avsärskilda importbesiktnings-veterinärer. Den anläggning varifrån varorna kommermåste vara godkänd på förhand av livsmedelsverket. Användningen av konserveringsmedel regleras avlivsmedelsverkets tillsatsbestämmelser i kungörelsen SLV FS 1980:13. Ingaandra konserveringsmedel får användas än de som särskilt godkänts av verketför olika typer av livsmedel. Kvantiteten konserveringsmedel är samtidigtmaximerad i kungörelsen. Uppgift om konserveringsmedel och alla andra användatillsatser skall alltid lämnas på livsmedelsförpackningarna. Också i fråga om förpackningsmaterial för, livsmedel finnsbestämmelser till förebyggande av olägenheter från livsmedelshygienisksynpunkt. I livsmedelslagstiftningen finns inget krav på informationom att svenska eller importerade livsmedel blivit besprutade med t. ex.bekämpningsmedel. Däremot sker som antytts en fortlöpande systematisklaboratoriekontroll av att halten bekämpningsmedel på vegetabilier inteöverskrider de resttoleranser som livsmedelsverket föreskrivit i sin kungörelse(SLV FS 1983:1) om främmande ämnen i livsmedel. Denna kontroll bekostas avimportörerna i fråga om importerade vegetabilier. Enligt vad utskottet erfarithar livsmedelsverket genom att låta företrädare för verket besöka de viktigasteexportländerna sökt ge ökade kunskaper om de svenska kraven beträffandebehandlingen av vegetabilier och köttvaror m. m. Av det anförda torde framgå att den svenskalivsmedelslågstiftningen uppfyller även högt ställda krav i fråga om kraven pålivsmedels kvalitet och sammansättning. Utskottet kan ansluta sig tillmotionärernas bedömning angående värdet av en noggrann och utförlig regleringpå hithörande område. bör framhållas att de praktiskakontrollmöjligheterna inte får tillmätas mindre betydelse än en högambitionsnivå i lagstiftningsarbetet. Även om det på vissa områden kan finnasbehov av ytterligare insatser anser utskottet att nuvarande livsmedelskontrolli stor utsträckning får anses motsvara de krav som ställs i motion1982/83:1094, yrkande 2. Det kan tilläggas att regeringen här planer på attinom kort filisätta en utredning angående livsmedelskontrollens organisafionoch inriktning m.m. Utskottet föreslår att motionen i denna del lämnas utanhågon vidare åtgärd från sida. Beträffande önskemålet i motion1982/83:1094 om märkning av bestrålade varor får utskottet hänvisa till sittställningstagande under /82 till liknande motioner (JoU1981/82:2). I enlighet med vad utskottet då förordade igångsattesvåren en allsidig och ingående utredning rörande effekterna av bestrålningav livsmedel. JoU 1983/84:14 6 Innanresultatet av utredningsarbetet förelåg borde enligt utskottet storrestriktivitet iakttas när det gäller tillståndsprövning för bestrålning avlivsmedel i . Det bör påpekas att något sådant tillstånd ännu ej lämnatsav livsmedelsverket. Denförsta etappen av utredningsarbetet, som publicerats i SOU 1983:26 Bestrålningav livsmedel?, har avslutats. I en andra etapp, som avses genomföras av enparlamentarisk kommitté, skall konkreta förslag för statsmakternasställningstaganden utarbetas. Enligtuppgift från livsmedelsverket har i fråga om bestrålning av livsmedel föreslagit ett tillägg i Codexallmänna märkningsstandard, som går ut på att alla livsmedel som blivitbehandlade med joniserande strålning skall märkas på sina förpackningar medinformation om denna behandling. Iavbidan på resultatet av den verksamhet som här redovisats bör ej helleryrkande 4 i motion 1982/83:1094 föranleda någon åtgärd. I motion 1982/83:2002 (m) berörs vissaövergångsproblem i samband med ändringar i bestämmelserna om märkning avlivsmedel. De nya reglerna om märkning av livsmedel har enligt motionen vållatpraktiska problem och ekonomiska förluster för många företag. Det gäller bl. a.stora lager av förpackningsmaterial för bröd och andra bagerivaror som på grundav de nya reglerna blir oanvändbart. Ytterst blir det konsumenterna som drabbasgenom högre priser. Mofionärerna understryker att övergångsbestämmelserna isådana fall måste bli så generöst utformade att befinthgt förpackningsmaterialm. m. kan användas, utom i de fall då märkningsföreskrifterna fillkommit föratt förhindra att konsumenterna kommer fill skada. En grundlig genomgång måsteenligt motionen göras beträffande de principer som tillämpas avlivsmedelsverket vid utfärdande av nya och ändrade regler för märkning avlivsmedel. Utskottethar inhämtat att man från regeringens och livsmedelsverkets sida regelmässigtförsöker utforma övergångsbestämmelserna på ett sätt som gerlivsmedelsbranschen tillräckliga möjligheter att sälja ut inneliggande lager avförpackningsmaterial m. m. samt tillverka nya förpackningar och etiketter. Närlivsmedelslagen tillkom bestämdes t. ex. att de nyamärkningsbestämmelser som lagen innehöll skulle träda i kraft efter ett och etthalvt år, dvs. I vissa fall utsträcktes övergångstidenytterligare . Samma principer har tillämpats i samband med 1980 årsändringar i märkningsbestämmelserna. De nya bestämmelserna om märkning avlivsmedelstillsatser med s. k. E-nummer enligt livsmedelsverkets kungörelse SLVFS 1980:13 utkom från trycket men skulle inte träda i kraftförrän , nämligen . Livsmedel som märktsenligt äldre bestämmelser skulle emel-lerUd få säljas slut underhela . Denna övergångstid föriängdes för varor som innehöll vissaaromämnen/smakämnen till den 1 juli 1984.1 dessa JoU1983/84:14 7 fall har således livsmedelsbranschen haft mellan tre på sig att anpassa märkningen till de nya bestämmelserna.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet motion 1982/83:2002. I mofion 1982/83:1999 (s) anförsatt är geologiskt sett underförsörjt med viktiga spårelement, som t.ex. selen. Till följd av försurning och nedfall av tungmetaller m. m. hartillgängligheten av selen i halverats . Brist såväl som överskott på mineraler och spårämnen gerstörningar i växt- och djurriket. Vissa undersökningar har visat att bådemänniskor och husdjur kan utsättas för selenbristsjukdomar. För att motverkadessa risker bör enligt motionen spårelementberäkning av handelsgödselmedelutprovas. Dricksvatten bör regelmässigt kontrolleras, med avseende påtungmetaller och spårelement. Även för livsmedel bör göras en bedömning avmineral och spårelement. Utskottet erinrar om att under våren 1982behandlade några motioner om behovet av forskning rörande förekomsten avmineralämnen, spårämnen m. m. i odlingsjorden och i livsmedel. godkända betänkandet (JoU 1981/82:40) anförde utskottet bl. a. attmofionärerna tog upp vikfiga problem, om vilka ökad kunskap var angelägen. Deupptagna frågorna föll också inom ett par av de forskningsproposition(prop. 1981/82:106) högt prioriterade områdena, nämligen markens ekologi ochlivsmedelsforskningen. I sammanhanget erinrades om att den filisattautredningen om användning av kemiska medel i jord- och skogsbruket enligt sinadirekfiv bl. a. hade fill uppgift att pröva behovet av ytterligare forskning,försök och utvecklingsarbete i syfte att få fram alternafivaproduktionsmetoder. Utredningen har sedermera framlagt två betänkanden, vilkaf. n. bereds i (SOU 1983:10 och 11). Vidare framhöll utskottet att frågan om användning avselen som tillskott till kosten var föremål för uppmärksamhet inom statenslivsmedelsverk och . I anslutning till den nu behandlade mofionen har utskottetinhämtat att inte funnit anledning att generellt rekommenderaintag av selen i kosten. Den tveksamhet som förekommit rörande selenetsbetydelse som kosttillskott beror bl. a. på att marginalen mellan nyttignormaldos och skadlig överdos är tämligen liten. Emellertid arbetar livsmedelsverket,i samråd med , på att utfärda bestämmelser om kosttillskott somkan lösa selenproblemet på ett för konsumenterna fillfredsställande sätt. Det kan tilläggas att frågor rörande sambandet mellan kostoch hälsa är föremål för uppmärksamhet i såväl livsmedelskommitté somi den till knutna livsmedelsberedningen. Vidare har detfilisatts en utredning (Jo 1982:08) om översyn av livsmedelsforskningen m. m. JoU 1983/84:14 8 Utskottet anser, i likhet med vadsom anfördes under /82, att motionärerna tar upp viktiga problemom vilka ökad kunskap är angelägen. Inte minst med hänsyn till den fortgåendeförsurningen och dess effekter på mineral- och spårämnestillgängligheten är detviktigt att hithörande frågor ägnas uppmärksamhet. Med hänsyn bl. a. till denverksamhet som äger rum inom berörda myndigheter och som i korthet redovisatsovan finner utskottet inte skäl att tillstyrka mofion 1982/83:1999. hälsovårdslag,(1958:663)fanns bestämmelser om försörjning med och undersökning av konsumtionsvatten.Huvudansvaret för vattenkontrollen enligt hälsovårdsstadgan åvilade centraltsocialstyrelsen. Efter en lagändring, som trätt i kraft , centrala tillsynen över konsumtionsvattnet förts över på statenslivsmedelsverk (prop. 1981/82:219, SoU 1982/83:6). Bestämmelserna om kontrollav konsumtionsvatten har i enlighet härmed inarbetats i livsmedelslagen(1971:511, ändrad 1982:1081). I samband med nämnda lagändring harlivsmedelsverket övertagit uppgiften från statens iniljömedicinska laboratoriumatt vara centrallaboratorium för konsumtionsvattenfrågor. I motion 1982/83:1452 (c) diskuteras de hälsorisker som ärförenade med att man i allt större utsträckning använder kopparrör ivattenledningssystemet. Det finns undersökningar som visar att akutkopparförgiftning från dricksvatten kan uppkomma vid en kopparhalt av 1 ppmeller mera. Sjukdomssymtom hos barn kan uppstå vid ännu lägre koncentrationer.Med hänsyn fill risken för akut förgiftning och till att man inte känner tilleffekterna av långvarig exposition av lägre kopparhalter är det enligt motionennödvändigt att gränsvärden införs för kopparhalten i dricksvatten samt atthälsovårdsnämnderna åläggs att utföra kontinuerliga kontroller. Utskottet vill framhålla att frågor om dricksvatten ochdess kvalitet varit aktuella i i olika sammanhang. Enmotion om gränsvärden för kopparhalten i dricksvatten behandlades aysocialutskottet i betänkandet SoU 1981/82:38. Utskottet anförde därvidföljande. Utskottet har inhämtat följandeupplysningar från och statens miljömedicinska laboratorium(SML) beträffande gränsvärden för koppar i dricksvatten. SML framlade en förstahandsrapport omkoppar i dricksvatten. Vid överlämnandet till var tillrapporten fogad en av livsmedelsverket sammanställd rapport. Socialstyrelsenfann att materialet inte kunde läggas till grund för fastställande avgränsvärden utan ville att utredningen skulle fortsätta. Som ett led i detfortsatta arbetet har rapporten av koppar i dricksvatten(Rapport nr 6/81 från SML) utarbetats. En litteraturgenomgång har också gjorts.Då problemet inte finns beskrivet i andra länder måste egna undersökningargöras i . Närmast i tur står ett forskningsprojekt som rör eventuelltsamband JoU1983/84:14 9 mellan förhöjd kopparhalt i dricksvatten och barndiarréer.SML beräknar att ett underlag för preliminär bedömning skall kunna föreliggavid . Med hänsyn till det arbete som sålunda pågår när detgäller att ta fram underlag för eventuella gränsvärden för koppar idricksvatten avstyrks yrkande 2 i motion 1981/82:163. . I anslutning fill den nu aktuella motionen harjordbruksutskottet erfarit att livsmedelsverket f. n. arbetar med bilaga 2 tillverkets kungörelse SLV FS 1983:12 om dricksvatten m. m. I denna kommer att gesriktlinjer för bedömning av halterna av en rad ämnen i dricksvatten, bl. Gällande svenska gränsvärden kommer därvid att omprövas. Hänsynkommer att tas fill den information om hälsoeffekter av koppar som de senasteåren tagits fram av bl. a. statens miljömedicinska laboratorium. Den nyssnämndabilagan beräknas utkomma under första delen av . Av det anförda framgår att syftet med motion 1982/83:1452delvis är fillgodosett. Motionen avstyrks således. 1. beträffandeantibiotika i slaktdjursfoder att avslår mofion 1982/83:482, 2. beträffandemärkning av livsmedel m. m. a) att riksdagenavslår motion 1982/83:1003, b) att riksdagenavslår mofion 1982/83:1094 yrkandena 2 och 4, c) att riksdagenavslår motion 1982/83:2002, 3. beträffandemineraler och spårelement att avslår motion 1982/83:1999, 4. beträffandekoppar i dricksvatten attriksdagen avslår mofion 1982/83:1452. Närvarande: (), (), ArneAndersson i (), (), (), GunnarOlsson (s), Mardn (), (), Kersfin (), (), (), (vpk), BengtKronblad (s), () och (). JoU 1983/84:14 10 Märkning av livsmedelm. (mom. 2 b) och (båda c) anser att dels den del av utskottets yttrande på s. 5 sombörjar med "Av det" och slutar med "sida" bortha följande lydelse. Ävenom den svenska livsmedelskontrollen vid en internationell jämförelse står pårelativt hög nivå finns det enligt utskottets mening alltjämt viktiga frågorsom bör ägnas skärpt uppmärksamhet. I motion 1982/83:1094 anförs exempel påsådana frågor. Utskottet delar motionärernas uppfattning attlivsmedelskontrollen bör omfatta den totala kvaliteten på livsmedel, även deimporterade. Särskild uppmärksamhet måste ägnas åt informationen om vilkabekämpningsmedel som kommit till användning vid behandlingen av importeradeprodukter. Med hänsyn till förekomsten av nya processtekniker och ökadkoncentration inom livsmedelsfillverkningen är det vidare angeläget attanvändningen av konserveringsmedel och förpackningar underkastas en skärptkontroll.