bet · G701SkU35 · 1983-12-31 00:00:00 — om skatteflykt m. m. I betänkandet behandlas mofionsyrkanden avseendeskatteflyktslagen m. m. Representanter för och vill mildrabestämmelserna. I en partimotion från vpk och i en motion av ensocialdemokratisk riksdagsledamot begärs däremot en utvidgning av fillämpningsområdet. Itre motioner underteckande av representanter för och centerpartietbegärs ändringar i och utvärdering av lagarna om bevis- och betalningssäkring.I en motion av två moderater slutligen aktualiseras frågan om en generaldispenspå skatteområdet. Utskottet tillstyrker att betalningssäkringen blir föremålför en utvärdering men avstyrker i övrigt motionerna. Reservationer harframförts av m, c och fp. 1983/84:344 av m. fl. (c) I motionenyrkas 1. att beslutar anta följande Lagom ändring I lagen (1980:865) mot skatteflykt Härigenom föreskrivs alt 2 och 3 §§ lagen(1980:865) mot skatteflykt skall ha nedan angivna lydelse. 2§ Vid taxeringen skall hänsyn ej tas Vidtaxeringen skall hänsyn ej tas till rättshandling som har företagits tillrättshandling som har företagits av den skattskyldige eller av juridisk av denskattskyldige eller av juridisk person, vars inkomst helt eller delvis person,vars inkomst helt eller delvis beskattas hos den skattskyldige, om beskattas hos den skattskyldige, om rättshandlingen är ledi ett förfarande som innebär att skattebestämmelse kringgås. Ettförfarande skall anses innebära att skattebestämmelse kringgås om SkU 1983/84:35 1. rättshandlingen, ensam ellertillsammans med annan rättshandling I vilken den skattskyldige eller denjuridiska personen direkt eller Indirekt medverkat, Ingår i ett förfarande sommedför en Inte oväsentlig skatteförmån för den skattskyldige, 2. skatteförmånen med hänsyn tillomständigheterna kan antas ha utgjort det huvudsakliga skälet för förfarandetoch 3. en taxering på grundval avförfarandet skulle strida mot lagstiftningens grunder. Om 2§ tillämpas skall taxeringenbestämmas som om rättshandlingen inte hade företagits. Framstår förfarandetmed hänsyn till det ekonomiska resultatet - bortsett från skatteförmånen -somen omväg iförhållande till det närmast till hands liggande förfarandet, skalltaxeringen I stället ske som om den skattskyldige hade valt det förfarandet. Omde nu angivna grunderna för taxeringen inte kan tillämpas eller skulle ledatill oskäligt resultat, skall taxeringen bestämmas till skäligt belopp. 1. förfarandet, med hänsyn till delekonomiska resultat som - bortsett från beskattningen - har uppnåtts gcnotn förfarandet,framstår som en omväg I förhållande till det närmast till hands liggandeförfarandet, 2. förfarandet medför en ickeoväsentlig skatteförmån som med' hånsyn till omständigheterna kan antas hautgjort det avgörande skälet för förfarandet och 3. en taxering på grundval avförfarandet klart skulle strida mot grunderna för bestämmelsen i fråga ellerför de bestämmelser som skulle tillämpas om förfarandet lades till grund förtaxeringen. Om 2§ tillämpas skall taxeringenske som om den skattskyldige hade valt det närmast till hands liggandeförfarande som avses i 2 § andra stycket 1. Om en sådan grund för taxeringenskulle leda till oskäligt resultat, skall taxeringen bestämmas till skäligtbelopp. Denna lag träder i kraft den 1 juli1984 och tillämpas på rättshandlingar som företagits den 1 juli1984 - . 2. att hos regeringenbegär en översyn av lagen mot skatteflykt i enlighet med vad som anförts imotionen. 1983/84:479 av m. fl. 1. att hos regeringen begärförslag om ändring i bevissäkringsla-. gen så att lagen skall tillämpas endastom skälig misstanke om brott föreligger, 2. att hos regeringen begärförslag om ändring i bevissäkringslagen så att beslut om säkringsåtgärd fårfattas endast av länsrätt. SkU1983/84:35 3 1983/84:947 av () och () I motionen yrkas att hos regeringen begär enöversyn och utvärdering av bevissäkringslagen och betalningssäkringslagen. 1983/84:1448 av () I motionen yrkas att hos regeringen anhåller omförslag till skärpning av lagen mot skatteflykt. 1983/84:2066 av m. fl. I motionen yrkas - med hänvisning till motion 2065 - attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsbeträffande åtgärder mot skatteflykt och skattefusk. 1983/84:2149 av () och () I motionen yrkas att hos regeringen begärförslag till en generaldispens inom skattelagstiftningen. 1983/84:2172 av m. fl. 1. att beslutar att hos regeringen begäraförslag till sådan ändring av bevissäkringslagen, att den i högre grad än nufillgodoser rättssäkerhetsintresset i skatteprocessen, 1983/84:2173 av Per () I motionen yrkas att beslutar att lagen motskatteflykt skall förändras i enlighet med vad som i motionen anförts. antog hösten 1980bestämmelser om en generalklausul mot skatteflykt (prop. 1980/81:17, SkU 8, SFS1983:865-868). Klausulen omfattade statlig och inkomstskatt, förmögenhetsskatt,utskift-ningsskatt och ersättningsskatt. Dess tillämpningsområde var begränsattill sådana skatteflyktsförfaranden som innebar att den skattskyldige kringgicken skattebestämmelse. För att ett förfarande skulle anses innebära att en skattebestämmelsekringgicks skulle tre förutsättningar vara uppfyllda. För det första skulle förfarandet, med hänsyn till detekonomiska resultat som - bortsett från beskattningen - hade uppnåtts genomförfarandet, framstå som en omväg i förhållande till det närmast till handsliggande förfarandet. För det andra skulle förfarandet för den skattskyldige hamedfört en inte oväsentlig skatteförmån, och denna skatteförmån skulle kunnaantas ha utgjort det avgörande skälet för valet av förfarande. För dettredje skulle en taxering på grundval av förfarandet klart strida mot 1* 1983/84. SkU1983/84:35 4 grunderna för den bestämmelse som kringgåtts eller för debestämmelser som skulle tillämpas om det av den skattskyldige valda förfarandetlades till grund för taxeringen. Med rättshandling som företagits av den skattskyldigeskulle likställas rättshandling av fysisk person vars inkomst helt eller delvisbeskattades hos den skattskyldige. Lagstiftningen var tidsbegränsad och skulle gälla i frågaom rättshandling-ar.som företogs under åren 1981- 1985. Mot slutet avfemårsperioden skulle den utvärderas från rättssäkerhetssynpunkt och därvidkunna omprövas på nytt. Genom beslut av (prop.1982/83:84, SkU 20, SFS 1983:75-77) utvidgades skatteflyktsklausulenstillämpningsområde till att omfatta också andra förfaranden än de egentligakringgåendefallen. Bakgrunden till beslutet var att skatteflyktsklausulen - föratt tillgodose rimliga effektivitetskrav- ansågs böra omfatta också sådanaförfaranden som fillkommit i syfte att uppnå en skatteförmån, oavsett om dessautgjorde omvägsförfaranden eller inte. Som förutsättning gäller dock alltjämtatt förfarandet skall ha medfört en inte oväsentlig skatteförmån och att dennaförmån skall kunna antas ha utgjort det huvudsakliga skälet för förfarandet.Vidare skall en taxering på grundval av förfarandet strida mot lagstiftningensgrunder. Om en skattskyldig på förhand vill få klarhet i om ett visstförfarande omfattas av skatteflyktsklausulen eller inte har han möjlighet atterhålla förhandsbesked. Frågor som gäller tillämpning av klausulen prövas i förstainstans av länsrätt. Vidare gäller att anstånd alltid kan medges medinbetalning av skatt som påförts med stöd av klausulen. antog en nylag, bevissäkringslagen för skatte- och avgiftsprocessen (prop 1975/76:11, SkU12, SFS 1975:1027). Denna ersatte den tidigare lagen (1961:332) om handräckningvid taxeringsrevision/ handräckningslagen. Dess syfte är att på ett smidigareoch effektivare sätt än tidigare säkra bevismedel, dvs. räkenskapsmaterial ochannat bevismaterial, som det författningsenligt åligger skattskyldig elleravgiftsskyldig att fillhandahålla för granskning. Bevissäkringslagen är tillämplig på praktiskt taget allaskatter, tullar och avgifter, som kontrolleras av statlig myndighet, medundantag för arvs- och gåvoskatten. De i lagen föreskrivna säkringsåtgärderna benämns beslag,försegling och eftersökning. Eftersökning och beslag motsvarar närmasthandräckning i handräckningslagens mening. De olika säkringsåtgärderna kananvändas var SkU1983/84:35 5 för sig eller i kombination med varandra. Beslut kan dessutomi vissa fall fattas utan att kontakt i någon form tagits med densom berörs av åtgärderna. Beslag sker genom att bevismaterial omhändertas, ochåtgärden får användas om bevismaterial inte tillhandahålls för granskning ellerrisk föreligger för att materialet kommer att undanhållas eller förvanskas.Samma villkor föreskrivs för eftersökning, som innebär att förvar eller utrymmefår genomsökas för efterforskande av bevismaterial. Försegling är närmast etthjälpmedel för att genomföra beslag eller eftersökning och får användas delsnär granskningsmannen inte får tillåtelse att undersöka förvar eller utrymme,dels för att tillfälligt säkra bevismedel som lämnats kvar hos innehavaren. Innan beslut om säkringsåtgärd verkställs skall dengranskade eller annan hos vilken verkställighet skall ske beredas tillfälle attinställa sig till förrättningen. Om vederbörande inte inställer sig fårverkställighet ske i närvaro av särskilt kallat vittne. Eftersökning i privatutrymme får beslutas endast av länsrätt,medan beslut om annan säkringåtgärd får beslutas av granskningsledaren, dvs.den som i sin tjänst skall övervaka granskningen samt den som särskilt harförordnats att vara granskningsledare. Beslut om säkringsåtgärd skall i principverkställas av kronofogdemyndighet. Granskningsledaren har rätt att under vissaförutsättningar verkställa beslut, som han själv kan fatta. Anser den granskade eller annan hos vilken verkställighetsker att bevismedel helt eller delvis bör undantas från granskning därför att hanhar tystnadsplikt om dess innehåll eller innehållet på grund av särskildaomständigheter inte bör komma till annans kännedom, skall han göra ansökan omundantagande hos länsrätten. Bevismedel, som enligt länsrättens beslutundantagits från granskning, får därefter inte återges eller åberopas igranskningsärendet. Den som berörs av säkringsåtgärden har möjlighet attanföra besvär hos länsrätten över beslut och verkställighet enligtbevissäkringslagen. Om särskilt förordnad granskningsledare fattat beslut omsäkringsåtgärd, skall beslutet regelmässigt överprövas av den som i sin tjänsthar att övervaka granskningen. antog enlag om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter (prop. 1978/79:28,SkU 13, SFS 1978:880-900). Betalningssäkringen kan närmast karaktäriseras som enprocessuell säkerhetsåtgärd och motsvarar i huvudsak kvarstadsintitutet inomcivil- och straff processen. Dess syfte är att stärka det allmännas ställningsom borgenär vid uppbörd och indrivning av fordran på skatt, tull eller avgift.Som förutsättning för beslut om betalningssäkring gäller att det allmänna haren fordran mot gäldenären. avseende ett betydande belopp och att den SkU1983/84:35 6 tidsperiod till vilken fordringen är att hänföra gått tillända. Vidare skall det föreligga en påtaglig risk för att gäldenären inte villeller förmår betala fordringen, när den förfaller till betalning.Betalningssäkring får beslutas också beträffande den som efter särskildprövning förklaras betalningsskyldig för annans skatteskuld. Beslut ombetalningssäkring meddelas av länsrätt som första instans och verkställs avkronofogdemyndighet. Betalningssäkringen innebär att gäldenären inte får tillskada för det allmänna förfoga över den egendom som omfattas av beslutet ochmedför också att staten får förmånsrätt i egendomen. Förmånsrätten gäller frånden dag då beslutet om betalningssäkring verkställdes och får åberopas videfterföljande utmätning och i gäldenärens konkurs. Enligt en särskild lag om säkerhet för skattefordringarhar såväl gäldenären som tredje man möjlighet att ställa säkerhet för betalningav fordringen. Härigenom kan undvikas såväl att beslut om betalningssäkringmeddelas som att det verkställs. Frågornas tidigare behandling m. m. Skatteflykt I partimotion från m, c och fpyrkades avslag på den proposition (1982/83:84) om ändring i lagen motskatteflykt som behandlade . Vpk däremot begärde enytterligare utvidgning av tillämpningsområdet. Lagstiftningen borde - framhöllsdet - avse alla skatter och avgifter och gälla utan någon begränsning i tiden. avstyrkte samtliga motioner i sittbetänkande SkU 1982/83:20. Därvid anförde utskottet bl. En allmän skatteflyktsklausul måsteenligt utskottets mening vara så utformad att elementära rättssäkerhetskravinte äventyras. bör den, inte minst av rättviseskäl och av hänsyntill de lojala skattebetalarna, kunna tillgodose någorlunda rimligaeffektivitetskrav. En förutsättning härför torde vara att man inte gerbestämmelserna en alltför snäv avfattning och ett alltför exakt innehåll ochdärigenom minskar skattedomstolarnas möjligheter till analog lagtillämpning.Med en sådan utformning av klausulen är risken enligt utskottets meningbetydande för att skatteflyktsklausulen -liksom speciallagstiftningen påområdet - kommer att kunna kringgås. Utskottet anser det inte heller lämpligtatt styra utvecklingen genom att i förarbeten ge detaljerade anvisningar omklausulens tillämplighet i olika situationer. Det bör vara skattedomstolarnassak att i varje särskilt fall pröva om ett visst förfarande är förenligt medeller strider mot grunderna för de aktuella bestämmelserna. Utskottet är väl medvetet om svårigheterna att utforma enklausul som tillgodoser rimliga effektivitetskrav utan att äventyrarättssäkerheten. Som klausulen nu är utformad torde den emellertid - och detbestyrks f. ö. av den praktiska tillämpningen - i alltför hög grad begränsa möjligheternaatt ingripa mot skatteflykt. Detförslag som förelagts överensstämmer i huvudsak med SkU1983/84:35 7 ett förslag till allmän skatteflyktsklausul som enexpertgrupp inom företagsskatteberedningen lade fram och som fickett positivt mottagande av en majoritet bland remissinstanserna. kan bedöma ger förslaget genom sin generellare utformningskattedomstolarna större möjligheter än den nu gällande klausulen att ingripamot klara fall av kringgående utan .tt för den skull göra avkall pårättssäkerheten. Utskottet vill särskilt understryka att ett förfarande, föratt omfattas av klausulen, måste ha berett den skattskyldige en icke oväsentligskatteförmån och att denna förmån på sannolika grunder skall kunna anses hautgjort det huvudsakliga skälet för det valda förfarandet. Som ett ytterligarevillkor för tillämpningen av klausulen krävs att en taxering på grundval avförfarandet skulle strida mot lagstiftningens grunder. Detta innebär att detförmånliga skatteresultatet skall ha uppnåtts genom ett förfarande som står istrid anfingen med uttryckliga uttalanden av de lagstiftande instanserna ellermed uppläggningen och utformningen av ett visst i det enskilda fallet aktuelltavsnitt av skattelagstiftningen. I kringgåendefallen kommer prövningen -liksomhittills - att göras med ledning av grunderna för inte bara de regler somformellt sett är fillämpliga utan också de regler som har kringgåtts. I de fallen skatteförmån inte varit avsedd av lagstiftaren utan tvärtom måste ansesstrida mot vad denne förutsatt eller menat kan man enligt utskottets meninginte resa några befogade invändningar mot att skatteförmånen vägras. Med den utformning klausulen fått i propositionen har manenligt utskottets mening begränsat dess tillämpning till i huvudsak sådana falldär den skattskyldige bör vara väl medveten om att skattemyndigheterna kankomma att ifrågasätta gilfigheten av ett visst förfarande. Utskottet finner medhänsyn härtill de i moderatmotionen uttalade farhågorna för att lagstiftningenskulle äventyra rättssäkerhetsintressen överdrivna. Förslaget i propositioneninnebär att frågor om skatteflyktsklausulen och dess tillämpning även ifortsättningen och i varje fall tills vidare skall prövas av länsrätt somförsta instans och att skattskyldiga - liksom nu - skall ha möjlighet atterhålla förhandsbesked i frågor som gäller klausulen och dess tillämpning.Härigenom och genom möjligheterna att erhålla anstånd med inbetalning av skattsom påförts med stöd av klausulen tillvaratas de skattskyldigas intressensamtidigt som reglerna möjliggör en någorlunda smidig tillämpning. Utskottet vill inte bestrida att den föreslagnalagstiftningen kan leda till vissa svårigheter i den praktiska tillämpningennär det gäller de fall då ett förfarande inte uteslutande är inriktat på attuppnå ej avsedda fördelar vid beskattningen utan där skattesyftet också ärförenat med kommersiella eller privatekonomiska intressen. a. med att prövningen skall ske med utgångspunkt i en skattskyldigsavsikter med ett visst förfarande. Som lagrådet framhållit - ochdepartementschefen har i allt väsentligt anslutit sig till lagrådets uttalandenom innebörden av klausulens rekvisit - bör bedömningar av den här arten görasmed varsamhet. För att skatteförmånen skall anses som det huvudsakliga skälettill förfarandet torde böra fordras att förfarandet helt eller i viktiga delarframstår som praktiskt taget meningslöst, om man bortser från skatteförmånen. I en till betänkandet fogadreservation framhöll utskottets borgerliga representanter. SkU1983/84:35 8 Förslaget i propositionen överensstämmer i huvudsak medett förslag som lades fram av en expertgrupp inomföretagsskatteberedningen. Förslaget bemöttes från många håll mycket kritisktvid remissbehandlingen. Vad kritikerna främst vände sig mot var bristen påkonkretion i författningstexten och svårigheten för att inte säga omöjlighetenatt i enskilda fall förutse i vad mån en transaktion eller ett förfarandeomfattades av klausulen. Det var med ledning av denna kritik som de nu gällandebestämmelserna utarbetades. Dessa har, såvitt utskottet kan bedöma, denobestridliga fördelen att de som villkor för en tillämpning av klausulenställer det absoluta kravet att den skattskyldige skall ha använt sig av ettförfarande som i varje särskilt fall framstår som onormalt eller konstlat medhänsyn fill det ekonomiska resultat som - bortsett från beskattningen - haruppnåtts med förfarandet. Skattemyndigheterna har genom detta"omvägsrekvisit" möjlighet att pröva vad som i en given situation fören utomstående betraktare framstår som ett normalt handlingssätt för att uppnåett skatteresultat. I förslaget har omvägsrekvisitet tagits bort. Varjeförfarande skall -oavsett om det inneburit ett kringgående eller ej - kunnamedföra att klausulen blir tillämplig. Prövningen begränsas i huvudsak till attavse den skattskyldiges avsikt med ett visst förfarande. Har det huvudsakligasyftet varit att vinna fördelar vid beskattningen blir klausulen tillämplig omförfarandet står i strid med vad lagstiftaren förutsatt eller menat. Enbestämmelse av den här arten leder till stor osäkerhet hos såväl de skattskyldigasom de tillämpande myndigheterna. Från rättssäkerhetssynpunkt finner utskotteten sådan utformning av författningstext oacceptabel. Finansministern tycks mena att vad som brukar kallasskatteplanering -dvs. när man minskar skatten genom ett förfarande som äruttryckligen eller underförstått accepterat av lagstiftaren - skall fallautanför tillämpningsområdet för klausulen. Han nämner som exempel på motsatsentill skatteplanering sådana fall där hela handlandet framstår som meningslöstom det inte vore för skatteförmånen och menar att det i skatteflyktsfallen oftaär så att den skattskyldige använder sig av ett normalt handlingssätt medhänsyn till det ekonomiska resultatet men ändå uppnår inte avseddaskatteförmåner. Utskottet finner det för sin del tveksamt om etthandlingssätt som med hänsyn till det ekonomiska resultatet är normalt skallkunna bedömas som meningslöst. I vart fall måste, såvitt utskottet kan bedöma,skattemyndigheterna ställas inför utomordentligt svåra bedömningsfrågor närdet gäller att skilja mellan skatteflykt och skatteplanering. Sammantaget innebär det framlagda lagförslaget avgörandeförändringar av den omsorgsfullt avvägda balansen mellan statensskatteflyktsbekämpning och den enskildes rättssäkerhet. De grundläggande principeroch bedömningar som ligger bakom den nuvarande klausulen avskaffas genomförslaget. Som lagrådet anför saknas erfarenheter som tyder på, attden nuvarande regeln, som antogs , inte skulle tillgodose sittsyfte. Anmärkningsvärt i sammanhanget är att de konkreta förfaranden som angessom angelägna att komma åt med den nya generalklausulen, redan genomspecialreglering är förbjudna. Några exempel på tillåtna förfaranden somblir otillåtna genom den föreslagna skatteflyktsklausulen ges över huvud tagetinte.Regeringen lämnar alltså inte någon egentlig ledning om vilkaskatteflyktsfall man egentligen tänker sig att den utvidgade generalklausulenskall kunna användas mot, medan man lämnar en långtgående osäkerhet i fråga omvilka situationer den möjligen kan komma att tillämpas på. SkU1983/84:35 9 Lagrådet har också uttalat attlagen om skatteflykt med hänsyn till sin allmänt hållna karaktär helst bör gesen kontinuerlig tillämpning genom förhandsbesked och domstolsavgöranden och attdet från den synpunkten är olägligt att redan nu göra ändringar i lagen.Utskottet delar denna uppfattning och finner det anmärkningsvärt att regeringenansett det nödvändigt att, innan lagen hunnit utvärderas, vidta ändringarvilkas effekter från rättssäkerhetssynpunkt är oacceptabla och varskonsekvenser även i övrigt är svåra att överblicka. biföll utskottets hemställan. Utskottet har tidigare prövatmotionsyrkanden om såväl en total översyn av bevissäkringslagen som enbegränsning av lagens tillämplighet. Ett yrkande om översyn avstyrkte utskottetredan i betänkande SkU 1977/78:10 med motiveringen att bevissäkringslagen tordeha haft en betydande preventiv verkan, eftersom den tillämpats endast i ettfåtal fall, företrädesvis för beslag av bevismaterial. Utskottet pekade ocksåpå att den praktiska tillämpningen enligt vad utskottet erfarit i huvudsak intemedfört några svårigheter för vare sig de granskade eller förkontrollmyndigheterna. Utskottet har också vid upprepade tillfällen avstyrktmotionsyrkanden om att beslut om säkringsåtgärder skall få meddelas endast isådana fall då skälig anledning finns till antagande att skatte- ochavgiftsundandragande förekommit och om att endast länsrätt skall få meddelabeslut om bevissäkringsåtgärd. I sitt av godkända betänkande SkU 1977/78: 10framhöll utskottet att man i de fall då misstanke om skattebrott förelåg kundesätta igång straffprocessuell förundersökning, varvid betydligt mer ingripandetvångsmedel än enligt bevissäkringslagen kan komma i fråga. I de situationer dåbevissäkringslagen var avsedd att tillämpas fanns, framhöll utskottet, oftainte anledning misstänka brott, utan syftet med säkringsåtgärderna var attgranskningsmyndigheterna skulle få tillgång till räkenskaper ochannat bevismaterial, som den granskade var skyldig att förete för kontroll menutan godtagbar anledning vägrade utlämna. Beträffande yrkandet att endast länsrätten skulle fåbesluta om säkringsåtgärd anförde utskottet att behov av en sådan åtgärd oftakunde konstateras först sedan granskningen påbörjats, varför det i regel varomöjligt att i förväg avgöra om tvångsmedel skulle bli nödvändiga för att fåtillgång till erforderligt kontrollmaterial. Eftersom de situationer dåsäkringsåtgärder aktualiserades fordrade ett snabbt ingripande, om syftet medåtgärderna inte skulle förfelas, var det enligt utskottets mening angeläget attsäkringsåtgärd kunde beslutas och verkställas utan dröjsmål. Beslutanderättenrörande andra säkringsåtgärder än eftersökning i privatutrymme borde därför,menade utskottet, tillkomma granskningsledaren och inte länsrätten. SkU1983/84:35 10 Motionsyrkanden av samma innebördhar även senare avstyrkts av utskottet och då med en liknande motivering (jfrSkU 1982/83:49). I en reservation till det betänkande i ämnet som utskottetavlämnade framhöll i utskottet att vissasäkringsåtgärder enligt bevissäkringslagen - liksom husrannsakan enligträttegångsbalken - hade formen av ett intrång hos den enskilde och endast bordefå förekomma när misstanke om brott förelåg.