yttr · G605KrU4 · 1982-12-31 00:00:00 — KrU1982/83:4 y ombevarande av stationshuset i har den 6 maj 1983beslutat hemställa om yttrande över motion 1982/83:390 som genom beslut avkammaren hade återförvisats till utskottet. Kulturutskottetfår med anledning härav anföra följande. I motion 1982/83:390 av KarinAhriand (fp) och i (fp) yrkas att beslutarsom sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts omstatsmakternas medverkan till ett upplåtelseavtal angående stationshuset iVollsjö. Motionärerna erinrar om att och miljön kringstationshuset i har beskrivits av författaren far var stins i och familjen bodde i stationshuset. I motionen lämnas vidare följande uppgifter. Statensjärnvägars bandistrikt i har avsett att rivastationsbyggnaderna i av den anledningen att de för framtiden inteskulle kunna fylla något ändamål samt att de både ut- och särskilt invändigtförfallit och därför krävde underhåll. Sällskapet, sombildades , vände sig till bandistriktet och ansökte omatt få arrendera stationsbyggnaderna i . Ett upprättat förslag tillarrendeavtal har varit föremål för förhandlingar. Distriktet har emellertid hänskjutit frågan om ettblivande arrende till kommunstyrelsen i under åberopande av attstationsområdet vore ett "område för samhällsbyggnadsändamål". Enligtområdesplanen för , som antagits av fullmäktige , ärområdet betecknat som "allmänt område - boendeservice" i den mån detej är "parkmark". Sällskapets avsikt att behålla stationshuset i dengestalt huset nu har strider följaktligen inte på något sätt mot gällandeplaner. Kommunstyrelsen har som svar på bandistriktets remiss iärendet beslutat avstyrka Sällskapets begäran om att få arrenderastationsbyggnaden och kringliggande markområde. Därigenom har kommunstyrelsenvelat stödja bandistriktets planer på en rivning av byggnaden. Motionärerna anser att i den uppkomna situationen dåbandistriktets handläggande av arrendefrågan tydligen blivit låst avkommunstyrelsens ställningstagande det är av yttersta vikt att riksdag ochregering ingriper för 1 1982/83. KrU1982/83:4 y 2 att stationshuset skall kunna bevaras. Dess bättre skulledet inte kosta staten, kommun eller skattebetalarna ett öre. Sällskapetär berett att på egen hand skaffa de medel som behövs, sägs i motionen. Vissa uppgifter i anslutning till motionen stationsområde är upptageti det regionala kuliurminnesvårdspro-gramsom upprättats av iMalmöhus län. Det presenteras där på följande sätt. Stationsområdet i bildar en komplett miljö medstationshus, pumphus, banvaktsstuga och godsmagasin. Bandelen, ingående ilinjen . togs i bruk 1866. Ansvarig för såväl projekteringen avjärnvägen som byggnadsritningar för stationsbyggnaderna var ingenjören vidKungl. Väg- och Vattenbyggnadskåren C. Adelsköld, verksam vid flera av de privatajärnvägsbolagen. Stationshuset har fått en tidstypisk utformning och är byggt igult tegel. Det stod färdigt . Till stationsområdet hör även järnvägsbron över är unik och har bevarats intakt. Den togs i bruk somlinjen invigdes . Följandemotiv för bevarande lämnas. stationsområde är ännu till alla delar bevarad.Ett speciellt kulturhistoriskt intresse har knutits till genom attstationsområdet utgör miljön i flera av berättelser. stationsområde med stationshus, magasin, pumphusoch järnvägsbro (inventerat ) är kulturhistoriskt värdefullt.Stationens upptagande i förteckningen över byggnadsminnesmärken har föreslagitsav . Frågan om bevarande av byggnaderna inom stationsområdet ärföremål för överläggning. Diskussion och förslag om bevarandeav stationsområde har förekommit . Pumphusetavses bli bevarat. kommun har meddelat riksantikvarieämbetetatt kommunstyrelsen godkänt ett förslag till kontrakt med () om arrendering av markområde kring pumphuset. Förslaget godkändes underförutsättning att beredskapsarbete erhålls till för SJ för iståndsättandeav pumphuset. Banvaktsstugan är i privat ägo. När det gäller stationshuset har riksantikvarieämbetetupprepade gånger understrukit det kulturhistoriska värdet av stationsområdet. 1skrivelse till SJ:s centralförvaltning anförde ämbetet bl. a. följande. I riksantikvarieämbetetspreliminära utvärdering av stationshus under statlig förvaltning efter deninventering, som utförts av SJ i samråd med och Sverigesarkitekturmuseum, har placerats i kategori 2 - dvs. blandbyggnader som ej bör åtgärdas utan föregående kontakt med ämbetet ellerlandsantikvarie. KrU1982/83:4 y Stationshuset är representativt förflera av stationshusen längs banan och har därtill ovanligt väl bibehållit sittursprungliga utseende. - byggd - äger också i sig genom sinålder och sitt relafivt oförändrade utseende ett betydande kulturhistorisktvärde. Tillsammans ingår alla dessa byggnader i en enhetHg ochfidtypisk stationsmiljö av"stort kulturhistoriskt värde. Ämbetet anser följaktligen, att järnvägsstationbör placeras i värderingskategori 1 - dvs. byggnader som bör upptagas iförteckningen över byggnadsminnesmärken. Innan formell framställning härom ingives till utbildningsdepartementetvill ämbetet därför nu höra, huruvida SJ såsom förvaltande myndighet har någonerinran mot att upptages i denna förteckning enligtföljande: Stationen med stationshus, uthus, godsmagasin, pumphus ochjärnvägsbro. Som svar på erbjudande tillriksanfikvarieämbetet från SJ:s sida om att överföra stationshuset medtillhörande byggnader och mark meddelade ämbetet att detta f. n. inte voremöjligt då en utredning om StatHga myndigheters förvaltning av kulturhistorisktvärdefull bebyggelse hade aviserats. Ämbetet föreslog i stället att SJ skulle upptaförhandlingar om eventuell överlåtelse med de institutioner och enskilda somunder hand visat intresse för stationshuset. I eventuella överlåtelsehandlingarmåste anges, att den blivande ägaren skall förbinda sig att låtabyggnadsminnesförklara byggnaderna. Ämbetet påpekade, att med tillhörandebyggnader så länge de kvarstår i SJ:s ägo är att betrakta sombyggnadsminnesmärke och bör vårdas i enlighet härmed. gav medgivande attriva stationshuset och vattentornet i . I sitt medgivande anfördeämbetet bl. a. följande. Frågan om rivning av byggnadernahar varit föremål för omfattande diskussion och skriftväxling mellanbl. a. ämbetet och SJ. har byggnaderna förfallit p. g. a.uteblivet underhåll. SJ har förklarat sig förhindrad att förvaltastationsbyggnaderna, som inte längre används för järnvägsdriften. SJ har ienlighet härmed förklarat sig villigt att överlåta dem till någon enskildintressent och även verkat för en sådan överlåtelse. kommun har motsatt sig en erforderligmarkavstyckning och ej haft någon erinran mot SJ:s rivningsanmälan. Ämbetet konstaterar att förutsättningar ej föreligger förett framgångsrikt bevarande av stationsbyggnaderna och lämnar härmed sittmedgivande till den föreslagna rivningen. Före rivningen skall byggnaderna dokumenteras av i , på SJ:s bekostnad, varvid särskildkostnadsöverenskommelse bör träffas med hembygdsförbundet, eller av SJ eftersärskilda anvisningar av ämbetet. En omgång av dokumentationsmaterialet skalltillställas ämbetet. KrU1982/83:4 y 4 //5/:fl/;e/bildades . Sällskapet har till syfte att verka förbevarandet av med författarens person och litterära arbeten förbundnabyggnader, miljö och tradition. Sällskapet hemställde iskrivelse till att ämbetet skulle ompröva tidigaremeddelat rivningstillstånd. Ämbetetanförde i sitt svar följande. Som framgår av denna beslutsskrivelse har SJ förklarat sigvilligt att överlåta ifrågavarande stationsbyggnader till enskild intressent.En sådan överlåtelse har förhindrats bl. a. genom att erforderligmarkavstyckning ej medgivits av kommunen. Är kommunen nu beredd att verka fören avstyckning bör såvitt ämbetet kan se SJ å sin sida kunna medverka till attstationsbyggnaderna bevaras genom överlåtelse till Sällskapet. Ämbetet vill medkraft tillstyrka en sådan lösning. Ämbetets medgivande till av SJ föreslagen rivning är ettsamtycke till SJ:s förslag under - vilket anges i skrivelsen - förhandenvarande omständigheter. Förhindra rivning kan ämbetet endast genom atthänskjuta frågan till regeringens prövning. Omständigheterna i det aktuellafallet är emellertid sådana att ämbetet ej anser sig böra vidta detta steg. Skydd för kulturhistoriskabyggnader lämnas dels genom lagen (1960:690) om byggnadsminnen, dels genomkungörelsen (1920:744) med föreskrifter om det offentliga byggnadsväsendet.Enligt byggnadsminneslagen kan staten oberoende av ägarens inställning ge skyddför kommunalt och enskilt ägda kulturhistoriskt synnerligen märkliga byggnader.1 betänkandet (SOU 1979:17) Kulturhistorisk bebyggelse - värd att vårda påpekasatt drygt 500 byggnadsminnen har registrerats. Många viktiga kategorier saknaseller är fåtaligt representerade, såsom t. ex. industrins och folkrörelsernasbyggnader eller hyreshus . Utredningen konstateradeatt som en följd av avsaknaden på pengar byggnadsminnesförklaring inte i någotfall har skett mot en fastighetsägares vilja, när det funnits risk för attersättning för intrång skulle behöva utbetalas. Skydd förbyggnader i statlig ägo ger den ovan nämnda kungörelsen. Riktlinjer för de statligamyndigheternas agerande lämnas i Kungl. Maj:ts cirkulär (SFS 1974:450) tillvissa statsmyndigheter om målen för den statliga kulturpolitiken. I dettaerinras om att mål för den statliga kulturpolitiken har fastställts genomriksdagens beslut med anledning av proposifion 1974:28 angående den statligakulturpolitiken (KrU 1974:15, rskr 1974:248). Maj:t anbefaller i cirkuläret berördastatsmyndigheter att i sin verksamhet i tillämpliga delar beakta de mål för denstatliga kulturpolitik som sålunda fastställts. Begreppet "kulturhistorisktvärde" diskuteras i proposition 1980/81:122 om åtgärder för vård ochbevarande av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Föredraganden utgår därvidfrån de preciseringar av begreppet som lagts fram i betänkandet och anför bl.a. följande. KrU1982/83:4 y 5 Trots att begreppets innebörd ivarje situation givetvis till en del beror på vars och ens personligauppfattning, förefaller det ändå nu som om enighet har nåtts om vilka objektivafaktorer som skall tillmätas betydelse. Således bör den grundläggande principenvara att objektet har något att berätta om sin tid, dvs. att det genom sittdokumentvärde förmedlar kunskaper om äldre fiders förhållanden. En byggnadsrelativa sällsynthet kan också vara ett kännetecken. Detta torde t. ex. gällaför den väl bevarade bebyggelsen och tidigare. Förbebyggelsetyper som är vanligare, gäller.det att välja ut de objekt som ärsärskilt representativa. Ursprunglighet kan vara en annan grund för ettkulturhistoriskt värde, medan i andra fall värdet just kan skapas av de förändringaroch ombyggnader som gjorts. Inte minst viktig är den bedömning som alltmerblivit gällande, nämligen att vid sidan av objektets eget värde se samspeletmed den omgivande bebyggelsen. I de riktlinjer för den statligakulturpolitiken som statsmakterna lade fast ingår det s. k.bevarandemålet. Enligt detta skall kulturpolitiken verka för att äldre tiderskultur tas till vara och görs levande. Kulturminnesvården skall inriktas påatt bevara också samlade miljöer vid sidan av den traditionella monumentvården.Beträffande innebörden av begreppet "kulturhistoriskt värde" anförsi proposition 1980/81:122 om åtgärder för vård och bevarande avkulturhistoriskt värdefull bebyggelse att den grundläggande principen bör varaatt objektet har något att berätta om sin tid, dvs. att det genom sittdokumentvärde förmedlar kunskaper om äldre tiders förhållanden. Andraprinciper som anges är en relativa sällsynthet eller ursprunglighet. I propositionen uttalas vidare att ansvaret för vården av denkulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen måste av naturliga skäl i huvudsakligga på ägarna själva. Kommunerna har genom sitt planmonopol det grundläggandeansvaret för bebyggelsemiljöns utformning. Statens ansvar omfattar enligt lagen(1960:690) om byggnadsminnen de kulturhistoriskt mest värdefulla objekten. Detstatliga ansvaret vidgades enligt propositionen i så måtto att staten kanmedverka till att också de karakteristiska inslagen i landets olika delar kanbibehållas också i de fall bevarandet är att betrakta som en mera regionalangelägenhet. ställde sig bakom dessa principer föransvarsfördelningen på det nafionella och regionala planet. Av den redovisning som utskottet lämnat i det föregåendeframgår att stationsområdet i med stationshus, pumphus, järnvägsbro ochuthus bedöms som en miljö av stort kulturhistoriskt värde främst somindustriminnesmärke. Genom sin anknytning till författaren har det även ett litteraturhistoriskt värde. upprepade fillfällen uttalat sig för ett bevarande av stationsområdet. Detfinns upptaget i det regionala kulturminnesvårdsprogram som upprättats avlänsstyrelsen i . Skyldighet att sköta statliga byggnader KrU1982/83:4 y 6 ankommer på förvaltande myndighet i detta fall statensjärnvägar (SJ). Myndigheterna skall noga vårda statlig egendom. SJ harförklarat sig förhindrad att förvalta stationsbyggnaderna som sedanen inte används för järnvägsdriften. Försäljning av byggnaderna tillnågon av de enskilda intressenter som förefinns förutsätter en nyfastighetsbildning. Detta har kommun motsatt sig. Enligt SJ:s uppfattningmåste markområden för samhällsbyggnadsändamål prioriteras när SJ avvecklar sinverksamhet på olika orter. kommun har uttalat sig för rivning avstationshuset. Pumphuset skall dock bevaras. har pekat påmöjligheten att SJ arrenderar ut byggnaderna. Förhandlingar har också förts avSJ med om ett avtal rörande arrendering avmarken och stationsbyggnaderna. Kommunstyrelsen i har emellertid meddelatSJ att endast västra delen av stationsområdet med pumphuset bör få disponerasav SäUskapet. Av utskottets redovisning i det föregående framgår att deför kulturminnesvården ansvariga myndigheterna bedömer att stationsområdet iVollsjö med stationshus är av stort regionalt kulturhistoriskt intresse. Ettbevarande av området Hgger väl i linje med de av statsmakterna fastlagdakulturpolitiska målen. Sällskapet har enligt uppgiftförklarat sig berett att åta sig vissa kostnader för att vidmakthållabyggnaderna. Med hänsyn till vad som anförts räknar utskottet med attberörda myndigheter och intressenter i samråd med kommun söker få tillstånd en lösning av hur stationsområdet i lämpligast skall kunnabevaras. Med hänsyn härtill och med beaktande av att den aktuella frågan främströr en regional kulturhistorisk angelägenhet påkallar motionen enligt kulturutskottetsuppfattning inte någon annan åtgärd från sida än detta uttalande. Närvarande: (), (),(), (), (), (),(), (m), (), EvaHjelmström (vpk), (), (), ()och ().