yttr · G605FiU2 · 1982-12-31 00:00:00 — yttrande 1982/83:2 y överproposition 1982/83:55 om upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. socialförsäkringsutskottet,socialutskottet, jordbruksutskottet och arbetsmarknadsutskottet Beträffande proposition 1982/83:55 om upphävande avbeslutet om karensdagar, m. m., jämte motioner vill utskottet anföra följande. Obalanserna i den svenska ekonomin har vuxit sigallt starkare. Budgetunderskottet har vuxit somandel av BNP frän till 1982. Den totala konsumtionen har ökatsamtidigt som industriproduktionen i det närmaste stagnerat. Skillnaden itillväxt mellan produktion och konsumtion har kommit till uttryck i ett växandebytesbalansunderskott som finansierats med ökad statlig upplåning. Denstatliga utlandsskulden värderas nu till . Det krävskraftiga ökningar av industriproduktionen och exporten för att motsvara deökade räntekostnaderna. Detkrävs nu krafttag för att vända den ekonomiska utvecklingen. Vi måste hällatillbaka konsumtion och stimulera produktion och investeringar.Åtstramningsätgärderna måste drabba alla efter bärkraft. Det är emellertidenligt utskottets mening utomordentligt angeläget att de begränsningar sommåste vidtas inte belastar de sämst ställda i samhället. Det kärva ekonomiskaläget får inte tas till intäkt för att rasera det sociala trygghetssystem sombyggts upp i vårt land. Det är tvärtom nödvändigt att värna om grundtryggheteni ett läge då det krävs ätgärder, som innebär påfrestningar på storabefolkningsgrupper. Utskottet ser det därför som väl motiverat att återställade tidigare bidragsniväerna i pensionssystemet, sjukförsäkringen, arbetslöshetsförsäkringenoch kommunala barnomsorgen. Dessa ätgärder är en viktig förutsättning för attskapa vilja och förståelse för att genomföra de övriga ätgärder som behövs föratt vända den ekonomiska utvecklingen. Detstatsfinansiella läget är emellertid sådant att dessa ätgärder, som innebärökade offentliga utgifter, måste kompenseras med motsvarandeinkomstförstärkningar. Det är inte ansvarsfullt att tillåta att ens dessaangelägna utgiftsökningar skulle få leda till ytterligare ökat underskott i deoffentliga finanserna. Redan tillväxten i räntekostnaderna för de tidigare 1Riksdagen 1982/83. FiU1982/83:2 y FiU1982/83:2 y 2 årens upplåning beräknas bli ca mellan1982/83 och 1983/84. Att låta underskottet växa ytterligare genom att underlåta att finansiera nödvändiga utgiftsökningar skulle öka räntebelastningen i fram tiden än mer. Vidare skulle de ökade utgifterna till hushällen, om deinte finansierades, stimulera den inhemska efterfrågan och driva upp denprivata konsumtionen och därmed motverka devalveringens syften. Som utskottetanfört är det nödvändigt att begränsa den inhemska konsumtionsefterfrågan. Iannat fall försämras bytesbalansen ytterligare och vägen mot ökad balans blirallt längre. Devalveringens kortsiktiga effekter innebär vissa påfrestningar påbytesbalansen. Dessa växer till oacceptabel storlek om den inhemska efterfrågansamtidigt tilläts expandera. Enligt utskottets mening kräver således enansvarsfull politik, som syftar till att understödja devalveringens positivaeffekter, att utgiftsökningarna finansieras med inkomstförstärkningar. Enligt utskottets mening bör dessa förstärkningar intedrabba en begränsad grupp utan bäras av alla. Det är vidare angeläget attåtgärderna inte bidrar till att försämra den svenska industrins internationellakonkurrenskraft. Utskottet kan mot denna bakgrund dela den uppfattning somredovisas i propositionen att finansieringen i första hand bör ske genom enhöjning av mervärdeskatten. De ätgärder som föresläs inom arbetslöshetsförsäkringenför att förbättra de arbetslösas ekonomiska situation bör finansieras inomförsäkringssystemet med en höjning av avgifterna till arbetsmarknadsfonden. En höjning av mervärdeskatten från till ledertill en allmän höjning av prisnivån med . Det finns vissa grupper, främstbarnfamiljer, som drabbas särskilt hårt av en momshöjning. Det finns därför enligtutskottet fog för att kompensera barnfamiljerna genom höjda barnbidrag ochgenom att öka livsmedelssubventionerna för att begränsa prisökningarna påbaslivsmedel. Utskottet tillstyrker mot bakgrund härav förslagen att höjabarnbidragen med sammantaget 750 milj. kr. räknat för helår. Hur fördelningenbör göras mellan en generell bidragshöjning och en höjning avflerbarnstillägget får ankomma på vederbörande utskott att bedöma. Vidare börlivsmedelssubventionerna öka med 230 milj. kr. räknat för helår, vilket ikonsumentledet kan beräknas motsvara en utgiftsminskning för hushällen mednärmare 300 milj. kr. Härigenom undanröjs effekten pä subventioneradebaslivsmedel som momshöjningen annars skulle få. Det finns enligt utskottets mening anledning att närmarestudera åtgärdernas totala effekter, framför allt med avseende päkonsekvenserna för statsbudgeten. Enligt propositionen beräknas förslageninnebära ökade utgifter för statsbudgeten och socialförsäkringssektorn medtotalt som helårseffekt. Inkomsterna beräknas till 7,1miljarder kronor. Till den del dessa åtgärder direkt berör statsbudgetenberäknar utskottet att åtgärderna sammantaget leder till en förstärkning mednärmare FiU1982/83:2 y 3 För ATP-systemet ocharbetslöshetsförsäkringen, som i huvudsak ligger utanför statsbudgeten,beräknas totaleffekten bli ett underskott med . Detsammanlagda resultatet blir således, som även framgår av propositionen, enskillnad på ca , som motsvarar livsmedelssubventionerna,vilka utgör kompensation för totalfinansieringens effekter. Det bör i detta sammanhang noteras att åtgärderna avseendesjukförsäkringen och folkpensionerna i sin helhet faller på statsbudgeten. Idet begrepp som i den ekonomiska analysen i nationalbudgeterna kallas denkonsoliderade offentliga sektorn ingår de tre delsektorerna stat, kommuner ochsocialförsäkringssektorn. Begreppet staten i detta sammanhang liksom i nationalräkenskapernaär en statistisk konstruktion som inte innefattar allmän sjukförsäkring ellererkända arbetslöshetskassor. KAS och folkpensioner inryms däremot numera istaten. I propositionen görs uppskattningar av de indirektaeffekterna i form av ökade skatteinkomster. Dessa avser de statliga skatternaoch beräknas till . Kassamässigt tillförs emellertid statenäven kommunalskatterna pä förmånerna. Skatterna utbetalas till kommunerna eftersläpning. förstärks därför statsbudgeten meddessa inkomster. En överslagsmässig beräkning av hur statsbudgeten påverkasinnevarande och nästa budgetår utvisar att åtgärderna i stort sett /83 och ger ett kassamässigt överskott på närmare 3 miljarderkronor /84. Överskottet bortfaller är 1985, dä medel utbetalastill kommunerna till följd av ökat skatteunderlag 1983. Med anledning av vad som sägs imotion 112 av m. fl. (c) om beräkning av effekterna av momshöjningenvill utskottet anföra följande. Motionärerna anser att propositionens beräkningav effekterna är grovt överdrivna. Man jämför med finansutskottets kalkylerhösten 1981 då skattesatsen skulle sänkas lika mycket som den nu föreslås blihöjd. Effekten härav beräknades dä till . När konsumtionsskattesatsen justeras antas som regel,förutsatt att inte andra ätgärder vidtas som påverkarkonsumtionsbeteendet,, att konsumenterna påverkas sä att om exempelvis skattensänks ökar konsumtionsvolymen. Därigenom minskar skattebortfallet jämfört medom konsumtionen skulle varit oförändrad. antog finansutskottet isina beräkningar att sä skedde. I de nu föreliggande kalkylerna i propositionenhar inte antagits att konsumtionsvolymen påverkas av skattesatsens höjning.Skälet härför är att hushållens köpkraft hälls uppe av de förbättringar somföresläs i de olika bidragssystemen. Genom att dessa ätgärder vidtas samtidigtfinns det inte skäl att räkna med någon motverkande effekt päkonsumtionsvolymen till följd av skattehöjningen. Utskottets kalkyler utfördapå motsvarande sätt som föregående år men med en högre prisnivå och medbeaktande av detta resonemang leder till en effekt som är obetydligt lägre ände som anges i propositionen. 1* 1982/83. FiU1982/83:2 y 4 kommer attunder första hälften av december till regeringen överlämna en beräkning avstatsbudgetens inkomster för nästa budgetår. Verket har med anledning häravbegärt in underlag frän berörda myndigheter och avser att revidera sinatidigare beräkningar. Det finns enligt utskottets mening skäl att, när säkrareunderlag föreligger, på nytt bedöma effekterna av momshöjningen. Skulle det dåvisa sig att mervärdeskatten inte ger de inkomster för staten som motsvarar deav utskottet ovan tillstyrkta utgiftsökningarna utgår utskottet från attregeringen föreslår kompletterande ätgärder för att finansiera dessa. I motionerna 120 av m.fl. (fp) och 118 (112) av m. fl. (c) anförs att en höjning avmervärdeskatten skulle dämpa efterfrågan alltför kraftigt. När den borgerligaregeringen devalverade den svenska kronan föreslog regeringen istället en sänkning av mervärdeskatten. En momshöjning leder till kraftigareallönesänkningar, menar motionärerna. Detta kan endast leda till ytterligareavmattning av konjunkturen och en ökad arbetslöshet. En momshöjning är enligtmotionärerna det sämsta sättet att åstadkomma den önskade finansieringen. Som utskottet redovisat innebär höjningen avmervärdeskatten en köpkraftindragning som, tillsammans med avgiftshöjningartill arbetsmarknadsfonden , skulle motsvara de ökade disponibla resurser somåterställandet av de sociala förmånerna i pensionssystemet, sjukförsäkringen,arbetslöshetsförsäkringen och barnomsorgen skulle innebära. Om hushållenstotala köpkraft återställs pä detta sätt finns det enligt utskottets meninginte skäl för att påstå att åtgärderna i proposition 55 skulle leda tillrealinkomstförsäm-ringar och ökad arbetslöshet. Åtgärderna innebär endast enfördelningspolitiskt motiverad omfördelning inom hushällssektorn. Utskottetdelar inte motionärernas bedömning av effekterna av de föreslagna åtgärderna. I motion 106 (99) av . (m) anförs att momshöjningen leder till utgiftsökningar för de enskildahushällen som är lika stora som eller större än de påslag på förmåner ochbidrag som föreslås. Om inte momsen höjs bibehåller hushållen i motsvarande mänsin köpkraft. Därmed bortfaller, enligt motionärerna, motiven för att höjamomsen och förbättra de olika förmåner och bidrag som föresläs i propositionen.Endast förslaget om höjning av flerbarnsstödet godtas i motionen. Man anvisarfinansiering av förslaget genom minskade livsmedelssubventioner. Något konkretyrkande på detta framläggs emellertid inte. Som utskottet anfört talar främst fördelningspolitiskaskäl för att återställa de bidragsnivåer som tidigare gällt. Ett återställandeav ersättningsnivåerna ger till de direkt berördagrupperna barnfamiljer, arbetslösa, pensionärer, studerande, sjuka ochhandikappade. Detta betalas av samtliga hushåll genom momshöjningen ochavgiftshöjningen. Den fördelningspolitiska effekten för hushållen av åtgärdernaär därmed uppen-, FiU1982/83:2 y 5 Motionärerna hävdar å ena sidan att bidragsökningenblir mindre än skattehöjningen, dvs. Å andra sidanpåstår man att förslagen totalt sett leder till en försämring av budgetsaldot,dvs. att åtgärderna underfinansieras. Detta är varken konsekvent eller, somframgått, korrekt. Utskottet kan således inte godta den uppfattning som kommertill uttryck i motionen vad gäller förslagen i proposition 55. I motion 128 av m. (vpk) tillstyrker man regeringens förslag till förbättringar avtransfereringarna. Endast på tvä punkter som avser flerbarnstilläggen och slopandetav KAS för ungdomar avviker man frän regeringens förslag. När detgäller finansieringen av de förslag man accepterar anger motionärerna i ställetför momshöjningen flera egna finansieringskällor, som tillsammans med höjningenav arbetsgivaravgiften beräknas öka inkomsterna med 5,7 miljarder kronor.Återtagandet av beslutet om karensdagar i sjukförsäkringen anser intemotionärerna behöver finansieras då karensdagarna ännu inte införts. Utskottet delar inte motionärernas syn vad gäller finansieringenav förbättrade förmåner inom sjukförsäkringen. I den statsbudget som riksdagenfastställt för /83 har utgifterna för sjukförsäkringen beräknatsmed förutsättningen att bl. a. karensdagar införs . Om dessakarensdagar slopas innebär det ökade utgifter, och om dessa inte finansierasleder det till ökat budgetunderskott. Som utskottet angett tidigare fallerinkomst- och utgiftsföfändringarna i sjukförsäkringen helt inom statsbudgeten.Förslagen till inkomstförstärkningar i motion 128 innebär således inte att deföreslagna åtgärderna totalfinansieras. Enligt utskottets mening är detangeläget att utgifterna finansieras redan från årsskiftet 1982/1983, dä deträder i kraft. Det får ankomma på skatteutskottet att bedöma huruvida demotionsvägen framlagda skatteförslagen kan ge effekter redan fr. o. m. 1983.Enligt utskottets mening är det emellertid uppenbart att de inkomstförstärkandeåtgärderna inte i tillräckligt hög grad kan bidra till att finansierautgiftsförslagen. Utskottet kan därför inte tillstyrkafinansieringsalternativet enligt motion 128. Utskottet tillstyrker attåtgärderna att förbättra ersättningsnivåerna i pensionssystemet,sjukförsäkringen, arbetslöshetsförsäkringen, barnomsorgen och barnbidragen totalfinansierasmed en höjning av mervärdeskatten och arbetsgivaravgiften tillarbetslöshetsförsäkringen. Behovet av att åtgärderna totalfinansieras är enligtutskottet mening så angeläget att detta bör komma till uttryck i riksdagensbeslut vad gäller dessa utgiftsökningar. Förslagen i propositionens olikabilagor bör godkännas, antas eller medel anvisas endast pä det uttryckligavillkoret att bifaller förslagen om höjning av mervärdeskattenrespektive höjning av arbetsgivaravgiften till arbetslöshetsförsäkringen. FiU1982/83:2 y Närvarande: (), (), PaulJansson (s), (), (), (), TageAdolfsson (m), (c), (), (),(), (), (vpk), GunnarNilsson i (s) och (). (), (), (), (c), (), () och RolfAndersson (c) anser att utskottets yttrande bort lyda: De internationella betingelsernaför den svenska ekonomin har förändrats på ett dramatiskt sätt sedan början av1970-talet. Detta har drabbat alla länder i västvärlden men i vissa centralaavseenden har den svenska utvecklingen varit sämre än det internationellagenomsnittet. Industriproduktionen har utvecklats svagt och bytesbalansunderskottetär större än genomsnittet för i övrigt. I andra avseenden harSverige klarat sig bättre. Det gäller framför allt att hälla sysselsättningenuppe. Fram till devalveringen var inflationstakten i avtagande. Flera av de problem som finns i den svenska ekonomin i dagär emellertid inte enbart betingade av den internationella utvecklingen. Mängasvårigheter är av långsiktig eller strukturell natur. De kommer att finnaskvar även vid en konjunkturuppgång. Flera betydelsefulla insatser har emellertidgjorts för att vända utvecklingen ät rätt häll. Ett av de största problemen i den svenska ekonomin harvarit ökningstakten i den offentliga sektorn. Ökningen har varit större än iekonomin som helhet. De statliga utgifterna har vuxit betydligt snabbare äninkomsterna, vilket gjort att vi fått ett mycket stort budgetunderskott.Utgiftstillväxten har till stor del varit automatisk. Genom regelsystemet harutgifterna knutits till prisutvecklingen, löneutvecklingen, demografiskafaktorer etc. Växande budgetunderskott skapar inflation, hög ränta ochminskat utrymme för industrins investeringar. Enligt utskottets mening måsteett väsentligt inslag i den ekonomiska politiken vara att förhindra att budgetunderskottetökar i reala termer. De borgerliga regeringarna inledde en nödvändig saneringav statsfinanserna. Utskottet anser att det är nödvändigt att hälla tillbakade offentliga utgiftsökningarna. Ansträngningarna att minska budgetunderskottetmåste FiU1982/83:2 y 7 göras pä utgiftssidan som tillväxtfrämjandeätgärder måste vidtas. Det höga skattetrycket, det högsta inom OECD-området,kan inte höjas ytterligare utan att allvarliga effekter uppkommer päarbetsvilja, nyföretagande och skattemoral. De borgerliga regeringarna vidtog med början hösten 1980vissa åtgärder för att bryta utgiftsutvecklingen. a. togs den automatiskakompensationen för energiprishöjningar bort i pensions- ochstudiemedelssystemet. vidtogs vissa kompenserande åtgärder för deekonomiskt svagaste grupperna. Vidare beslutade omförenklade statliga regler inom barnomsorgen. Besluten decentraliserades och reglernaförenklades. Genom riksdagsbeslutet kommer all barnomsorg attvärderas lika och skall ges statligt stöd. Alla barn skall fä del av pedagogiskverksamhet. Riksdagsbeslutet om förenklade regler för barnomsorgen innebar enbesparing utan att målet för barnomsorgens innehåll och utveckling ändradestill det sämre. Genom beslut minskades sjukförsäkringensutgifter. Ersättningsnivån för korttidssjuka sänktes och spännvidden ikompensationsgraden minskades genom begränsningar i de högre inkomstskikten. Sä sent som godtog vissa ändringar iarbetslöshetsförsäkringen som innebar besparingar i statens utgifter samtidigtsom ersättningsnivån höjdes frän frän 210 till . Det är dessa ätgärder inom pensionssystemet,sjukförsäkringen, arbetslöshetsförsäkringen och den kommunala barnomsorgen somregeringen i proposition 55 nu föreslår skall tas tillbaka. Enligt utskottetsmening har den statsfinansiella utvecklingen sedan besluten fattades snararestärkt motiven för de tidigare besluten. Utskottet ser därför inte skäl atttillstyrka regeringens förslag. De tidigare riksdagsbesluten vad gäller t. ex.sjukförsäkringen och barnomsorgen får effekt först . För att dessa åtgärderskall upphävas föreslår regeringen att mervärdeskatten höjs med 2procentenheter frän till och att arbetsgivaravgiften tillarbetsmarknadsfonden höjs med en halv procentenhet. Den sammanlagda effekten avförslagen i proposition 55 innebär således att höjsskatterna som bidragsniväerna hålls oförändrade. Utskottet motsättersig bestämt en höjning av skattetrycket. Redan devalveringen bidrar till att höja prisnivån 1983med . Detta leder till påtagliga reallönesänkningar och försämrad standard. Att dessutom höja mervärdeskatten innebär en ytterligare påspädning av inflationen med 1,. Detta leder till avmattning av konjunkturen och risk för ökad arbetslöshet. En momshöjning slår främst mot de grupper som är ekono miskt sämst rustade. Utskottet kan inte heller acceptera de förslag tillskattehöjningar som föresläs i motion 128 som innebär bl. a. skärpningar imarginalskatterna och slopande av skattefondsparande. FiU1982/83:2 y 8 (vpk) anser att utskottetsyttrande bort. Den ekonomiska krisen är djup ochlångvarig. Den innebär successivt försämrade levnadsvillkor för folkflertalet.Arbetslösheten drabbar främst arbetare och lägre tjänstemän eller ungdom och kvinnori dessa skikt, som ännu inte kommit in pä arbetsmarknaden.Reallöneförsämringarna träffar hårdast de breda grupperna av arbetare och lägretjänstemän. De ekonomiska åtstramningarna riktade mot den offentliga sektornsöverföringar och verksamhet drabbar ocksä främst dessa kategorier. Krisensbördor delas inte lika. De finns som inte ens känner några bördor. De senasteåren har det varit möjligt med framgångsrik spekulation. Aktievärdena ochvinsterna har stigit. Delar av storfinansen har stärkt sin makt. Krisen ställerdärför fördelningspolitiken i centrum. Den ekonomiska krisen i värt land är orsakad av detkapitalistiska systemets motsättningar. Den är inte följden av attfolkflertalet haft en "för hög" konsumtion. Krisen kan bara bekämpasmed en medveten och långsiktig politik som angriper det kapitalistiskasystemets maktförhållanden och anarkiska produktionssystem. Det är ingen väg urkrisen att trycka ner de arbetandes levnadsvillkor. Åtstramningspolitik som denhittills bedrivits fördjupar den ekonomiska krisen, ökar arbetslösheten ochskärper orättvisorna. Detta står helt klart såväl mot bakgrund avinternationella erfarenheter som efter de 6 åren av borgerlig regeringspolitiki . De borgerliga regeringarna började göra allt större ingrepp för attrasera för folkflertalet viktiga sociala erövringar. De genomdrev försämringarför pensionärer och andra grupper med basbeloppsanknutna inkomster genom attholka ur beräkningsgrunden för basbelopp. De drev igenom beslut om att införakarensdagar och försämra ersättningsnivåerna inom sjukförsäkringen, vilketfrämst skulle slå mot arbetarklassen. De genomdrev försämringar iarbetslöshetsförsäkringen. De försämrade statens bidrag till den kommunalabarnomsorgen. Denna borgerliga politik mötte berättigad och härd kritikinom hela arbetarrörelsen och andra folkorganisationer. I proposition 55 drar den nya regeringen för sin del sinaslutsatser av den kritik arbetarrörelsen drev mot den borgerligaregeringspolitiken och ställer förslag som i huvudsak innebär ett uppfyllandeav de fyra vallöften de båda arbetarepartierna utställde, nämligen attåterställa vad den borgerliga regeringen börjat rasera inomsjukförsäkringssystemet och arbetslöshetsförsäkringen, att återställaberäkningsgrunden för basbeloppet och det statliga stödet för den kommunalabarnomsorgen. Utskottet finner regeringens förslag i dessa delar varavälmotiverade. Regeringen anser att dessa åtgärder som innebär ökadeoffentliga utgifter måste kompenseras med motsvarande inkomstförstärkningar.Utskottet finner att ocksä denna utgångspunkt är välmotiverad. FiU1982/83:2 y 9 borgerliga politiken, med bl. a. stora skattelättnader förhöginkomsttagare, har skapat ett mycket besvärande underskott i statsbudgeten.Ökningstakten i detta underskott bör inte skärpas genom ytterligarekonsumtionsexpansiva utgifter, allra minst som möjligheter finns förmotsvarande inkomstförstärkningar pä ett sätt som stärker de föreslagnaåtgärdernas fördelningspolitiska effekter. Det finns, såsom påpekas i motion 128, emellertidanledning att ifrågasätta om inte regeringen beräknar kostnaderna föråtgärderna något för högt. Från försäkringstagarnas synpunkt måste det te sigunderligt att stoppandet av en försämring som aldrig trätt i kraft kan utgöraen kostnad (karensdagarna m. m.). Dessutom understryker regeringen att avden påstådda "karensdagskostnaden" eller ca 1 500 milj. kr. kommeratt täckas med arbetsgivaravgifter och avgifter frän egna företagare. Det kansålunda hävdas att regeringen räknat för högt pä kostnaderna för åtgärderna. Regeringsförslagen innebär ökade arbetsgivaravgifter m. m.om och ökade skatteinkomster för det allmänna genom deuteblivna försämringarna i sjukförsäkringssystemet etc. med 1,1 miljarderkronor. Det resterande beloppet som regeringen anser uppgå till 4,5 miljarderkronor vill den finansiera genom en allmän höjning av mervärdeskatten. Utskottet har inget att erinra mot förslagen till ändradearbetsgivaravgifter eller mot de beräkningar av ökade skatteinkomsterregeringen gjort. Däremot avvisar utskottet förslaget till en allmän höjningav mervärdeskatten. Detta förslag kan inte godtas vare sig fränfördelningspolitisk eller allmän ekonomisk-politisk synpunkt. De senaste årens ekonomiska utveckling i vårt land harinneburit en stark nedpressning av folkflertalets reala inkomster och privatakonsumtion. Klasskillnaderna har ökat. Den genomförda devalveringen harytterhgare accentuerat denna utveckling. Avtalsrörelsen har inletts medlönebud som för det stora flertalet kommer att innebära ytterligare kraftigareallöneförsämringar. Regeringens förslag till skattereform kommer att medföraatt de med höga inkomster däremot kommer att fä större reala disponiblainkomster. Aviserade, mycket omfattande ökningar av såväl hyror som matpriserkommer ytterligare att skärpa läget för det stora flertalet. gerdevalveringen och den allmänna utvecklingen möjligheter till ökade bolags- ochspekulationsvinster. En allmän höjning av mervärdeskatten - en skatt somrelativt hårdare drabbar de sämst ställda, enär de använder en större del avsina inkomster till konsumtion av momsbelagda varor - är i detta lägefördelningspolitiskt oacceptabel. Mervärdeskattens regressiva karaktär gällerspeciellt när den tas ut pä livsmedel och andra nödvändighetsvaror.