yttr · G605NU1 · 1982-12-31 00:00:00 — 1982/83: ly över motion om partssammansatta domstolar har anmodatnäringsutskottet att yttra sig över mofion 1981/82:1712 av ()och (). I motionen hemställs att skall hos regeringenhemställa om en utredning av partssammansatta domstolar i enlighet med vad somanförts i motionen, dvs. beträffande de partssammansatta domstolarnas funktionoch sammansättning i olika typer av mål. Till näringsutskottets beredningsområde hör frågor rörandeen av de partssammansatta domstolarna, . Beträffande denna fårnäringsutskottet anföra följande. uppgifter m. m. handläggerärenden enligt lagen (1953:603) om motverkande i vissa fall avkonkurrensbegränsning inom näringslivet (konkurrensbegränsningslagen) - vilkenden avlöses av konkurrenslagen (1982:733) -, enligtmarknadsföringslagen (1975:1418) och enligt lagen (1971:112) om förbud motoskäliga avtalsvillkor (avtalsvillkorslagen). Förfarandet regleras genom dessalagar och genom lagen (1970:417) om marknadsdomstol m. m. (omtryckt 1982:751). Marknadsföringslagen kompletteras i vissa hänseenden genomföreskrifter i konsumentkreditlagen (1977:981) och konsumentförsäkringslagen(1980:38) samt lagen (1978:763) med vissa bestämmelser om marknadsföring avalkoholdrycker och lagen (1978:764) med vissa bestämmelser om marknadsföring avtobaksvaror. Enligt konkurrenslagen kan i syfte attundanröja skadlig verkan av konkurrensbegränsning meddela en näringsidkare delsförbud att tillämpa bl. a. visst avtal eller avtalsvillkor, dels ålägganden avolika slag (säljåläggande, rättelseåläggande, prisåläggande). Innan förbudeller åläggande meddelas skall domstolen normalt först söka förhindra denskadliga verkan genom förhandling. Hitfills - enligt konkurrensbegränsningslagen- har domstolens befogenhet på detta område inskränkts till att den kanföranstalta om förhandling och, om denna blivit resultatlös, anmäla saken förregeringen. Den nya konkurrenslagen innehåller också särskilda bestämmelser omföretagsförvärv - inkl. fusioner - som medför att en näringsidkare får endominerande ställning på marknaden. I sista hand finns möjlighet förmarknadsdomstolen att förbjuda ett sådant förvärv eller - i NU1982/83:1 y NU 1982/83: ly 2 vissafall - att ålägga näringsidkaren att avhända sig aktier eller egendom som hanhar förvärvat. Förbud och ålägganden av det sistnämnda slaget bhr giltigaendast om de fastställs av regeringen. får också, nu ochframgent, lämna dispens från de båda straffsanktionerade förbud, motbruttoprissättning och mot anbudskarteller, som anges i såväl konkurrensbegränsningslagensom konkurrenslagen. Enligtmarknadsföringslagen kan dels meddela en näringsidkare förbudmot vissa reklam- och andra marknadsföringsåtgärder, dels ålägga ennäringsidkare att lämna viss information fill konsumenterna, dels förbjuda ennäringsidkare att sälja vissa skadliga eller otjänliga varor.Avtalsvillkorslagen ger domstolen befogenhet att förbjuda en näringsidkare atttillämpa vissa avtalsvillkor. Förbudoch ålägganden enligt de nämnda lagarna förenas normalt med vite. Utom såvittgäller beslut som skall prövas av regeringen är slutinstansi samtliga ärenden. Frågorom förbud och ålägganden enligt konkurrensbegränsningslagen resp.konkurrenslagen tas upp efter ansökan av ().Enligt marknadsföringslagen och avtalsvillkorslagen är det på motsvarande sättkonsumentombudsmannen (KO) som för talan. Om NO eller KO för visst fallbeslutar att inte göra ansökan finns i andra hand talerätt för sammanslutningarav konsumenter, löntagare eller näringsidkare. I fråga om konkurrensbegränsningresp. otillbörlig marknadsföring har även näringsidkare som berörs därav ensådan subsidiär talerätt. Lagen om marknadsdomstol m. m. innehåller-i sin fr.o. m.denl gällande lydelse - i huvudsak följande bestämmelser omdomstolens sammansättning. Marknadsdomstolenbestår av ordförande och vice ordförande samt tio andra ledamöter. Alla utsesför av regeringen. För varje ledamot utom ordföranden skall finnas eneller flera ersättare. Ordförandenoch vice ordföranden skall vara lagkunniga och erfarna i domarvärv. Fyra av deandra ledamöterna är särskilda ledamöter, tre för ärenden omkonkurrensbegränsning och en för ärenden om marknadsföring och ärenden omoskäliga avtalsvillkor.. Den sistnämnde skall ha särskild insikt ikonsumentfrågor. Av de tre skall en vara lagkunnig och erfaren i domarvärv ochtvå ha särskild insikt i näringslivets förhållanden. ,Av övriga ledamöter skall tre utses bland företrädare för företagarintressenoch tre bland företrädare för konsument- och löntagarintressen. Ordföranden,vice ordföranden och de särskilda ledamöterna får däremot inte utses blandpersoner som kan anses företräda sådana intressen. Marknadsdomstolenär beslutför när ordföranden och fyra andra ledamöter är närvarande. I beslutskall delta lika antal ledamöter som företräder NU 1982/83: ly 3 företagarintressensamt konsument- och löntagarintressen, dvs. en, två eller tre av varderakategorin. Av de särskilda ledamöterna deltar endast den eller de som harutsetts för sådant ärende som det är fråga om. Antalet ledamöter som deltar iett beslut kan sålunda variera från elva fill fem. Som marknadsdomstolensbeslut gäller den mening varom de flesta ledamöter förenar sig; vid likaröstetal har ordföranden utslagsröst. aktuella sammansättning kan följande noteras. De särskildaledamöterna - som enligt lagens nuvarande lydelse endast är två - ärprofessorer i företagsekonomi resp. i nationalekonomi. Av de övriga ledamöternaär en - liksom den ersättare som har utsetts för honom -tjänsteman hosLandsorganisationen i (LO), en - liksom ersättaren -tjänsteman hosTjänstemännens centralorganisation (TCO) och en - liksom två ersättare -tjänsteman hos (). I det sistnämnda fallet har somtredje ersättare utsetts en tjänsteman hos Centralorganisationen /SR. Deledamöter som har utsetts bland företrädare för företagarintressen ärtjänstemän - alla med juridisk utbildning - hos resp. ,ett medlemsförbund i och ett medlemsförbund i . Bland ersättarna för dessa ledamöter finns representanter ävenför andra grenar av näringslivet, såsom jordbruket - som företräds av entjänsteman hos () - och reklambranschen. tillkom , dålagen om otillbörlig marknadsföring trädde i kraft. Till utgången av år 1972benämndes den marknadsrådet. Marknadsdomstolensuppgifter enligt konkurrensbegränsningslagen ålåg t. o. m. år 1970näringsfrihetsrådet, som hade inrättats enligt beslut och varsammansatt enligt ungefär samma principer som . Enligtden proposition som låg till grund för inrättandet av näringsfrihetsrådet vardet av vikt att såväl beprövad domarerfarenhet som ekonomisk sakkunskap skullefinnas företrädd i rådet (prop. 1953:103 s. 261). För att rådet skulle få nödigförankring i de kretsar som närmast berördes av dess verksamhet borde inområdet vidare finnas företrädare för såväl näringslivet som konsumenterna.Föredragande statsrådet underströk att näringslivets representanter i rådetväsentligen skulle ha till uppgift "att hävda de synpunkter och uppfattningarsom är representativa för företagarvärlden i allmänhet". De borde däremoticke uppfattas såsom representanter för de olika näringsgrenarnas särintressen.Föredraganden ansåg det dock sannolikt att de personer som kom i fråga hadeanknytning till någon huvudgrupp inom näringslivet; i första hand borde dåutses personer med anknytning till industrin, detaljhandeln ochjordbruksnäringen. NU 1982/83: ly 4 ävenfackmän med intressen inom grosshandeln och hantverket förordnas. Om det varangeläget att någon suppleants sakkunskap kom rådet till godo vidhandläggningen av ett visst ärende, fanns möjligheten att någon av de ordinarieledamöterna avstod från att delta, så att suppleanten i fråga fick träda in. Konsumentkooperationenutövar företagsverksamhet av mångskiftande slag och skulle till följd häravkunna tänkas representerad på företagarsidan, sade föredraganden. Man kundeemellerfid, fillade han, inte bortse från att kooperationen utgör ensammanslutning av konsumenter och att rörelsen ser som sin huvuduppgift attfrämja konsumentintresset. Rörelsens representant hade därför enligt hansmening sin naturliga plats på konsumentsidan. De övriga företrädarna för de allmännakonsument- och löntagarintressena borde vara personer med förankring i de storalöntagarorganisationerna. Marknadsrådets- numera - sammansättning behandlades i den proposition(prop. 1970:57) som innehöll förslag till lagstiftning om otillbörligmarknadsföring. Den enda principiella nyheten vid jämförelse mednäringsfrihetsrådet var att en särskild ledamot med inriktning påkonsumentfrågor tillkom. Föredragande statsrådet uttalade bl. (s. 164) attden inriktning på efiska normer som skulle prägla bedömningen avmarknadsföringsärendena gjorde det angeläget att vid handläggningen av dem haett starkt inslag av representanter för konsumenternas och näringsHvetsintressen. Det förslag som förelåg om att en ledamot skulle ha särskild insikti konsumentfrågor ansåg han från samma synpunkt vara välbetänkt. Beträffandenäringsidkarrepresentanternas funktion i marknadsrådet anförde föredragandenbl. a. följande. Han ville inte i första hand se dem som företrädare försärskilda branschintressen. Deras uppgift var snarare att tillföra rådetkännedom om de värderingar som rådde inom näringslivet i allmänhet. Det vargenom dessa ledamöter som näringslivet skulle få inflytande på rättsbildningen.Med utgångspunkt i denna syn på näringslivsrepresentanternas ställning i rådetansåg han inte att det i lagen om marknadsråd m. m. borde föreskrivas attföreträdare för en viss bransch skulle delta i behandlingen av en viss typ avärenden. Om företrädarna för konsument- och löntagarintressen gjorde föredragandeninget särskilt uttalande. Vad beslutsförhetsreglerna beträffar anförde han bl.a. att han utgick från att både vice ordföranden och den ledamot som skulle hasärskild insikt i näringslivets förhållanden resp. i konsumentfrågor ipraktiken regelmässigt skulle komma att delta i marknadsrådets avgöranden,åtminstone i ärenden av större vikt. Iproposition 1981/82:165 med förslag fill konkurrenslag - innebärande bl. a. attmarknadsdomstolen skulle få som ny uppgift att beträffande vissa företagsförvärvpröva frågan om deras skadlighet - anförde föredragande statsrådet bl. a.följande (s. 208). Domstolens nya arbetsuppgift gav anledning att överväga desssammansättning. NU 1982/83: ly 5 kundekomma att omfatta ingående prövning av rättsligt och ekonomiskt svårutredda ochsvåröverskådliga frågor. kunde det ganska ofta krävas en hög grad avsnabbhet i handläggningen. Den arbetsmässiga belastningen på domstolen kundebli mycket stor i ett enskilt ärende. Mot bakgrund av det anförda var detofrånkomligt att det tekniska inslaget i domstolen måste förstärkas genom attantalet särskilda ledamöter utökades. Lämpligen skedde detta genom attytterligare två sådana ledainöter för konkurrensfrågor tillfördes domstolen(varvid för dessa ledamöter skulle gälla behörighetskrav i enlighet med vad somframgår av föregående avsnitt). Om man skulle kunna undvika riskerna för ensplittrad praxis och omtagning av processen borde i fråga om konkurrensärendenden förstärkta ordningen med tre särskilda ledamöter gälla som ordinariesammansättning. De citerade uttalandena upprepades som motiv till den ändring ilagen om marknadsdomstol som föreslogs i proposition 1981/82:195 med förslagfill följdlagstiftning till den nya konkurrenslagen, m. m. Tidigareriksdagsbehandling av frågor om sammansättning behandlade (NU1978/79:6) en motion om förstärkning av konsument- och löntagarintressenasrepresentation i . Motionen avstyrktes av utskottet ochavslogs av . Ibetänkandet redovisades en undersökning av reservationer i marknadsdomstolenunder tiden 1971-juni 1978. Därvid konstaterades bl. har från sin tillkomst år 1971fram avgjort 198 ärenden. Av dessa avgöranden har 157varit helt enhälliga. Inio fall har reservation förekommit beträffande motiveringen, medan domstolen har varit enig om utgången. Närdet gäller utgången har alltså varit enig i 166 av de 198ärendena. De 32 ärendena med reservation utgör ungefär en sjättedel avsamtliga. 1 dispensärenden enligt konkurrensbegränsningslagen och i ärendenenligt avtalsvillkorslagen har enigheten varit nästan fullständig. Avgörandenenligt generalklausulen i konkurrensbegränsningslagen har föranlett reservationi sex fall av 19 och avgöranden enligt marknadsföringslagen i 24 fall av 142. Det går knappast atturskilja något bestämt mönster i reservationerna. [en åberopad uppsats av enjuris studerande] sägs: "Det finns inget som direkt tyder på att MD:sledamöter är 'partsintressenter' i den meningen att de har röstat för en utgångi ärendet som har varit gynnsammare för deras respektive sida". Detta omdömebekräftas av den något mera omfattande inventering som har redovisats här.Särskilt kan noteras att det är fler reservationer som härrör från en del avkonsumentrepresentanterna vid tillfället i fråga än som härrör från helagruppen konsumentrepresentanter. (Motsvarande gäller än mer utpräglatbeträffande företagarrepresentanter-na.) Det sagda står i god överensstämmelsemed vad NU 1982/83: ly 6 ordförande,justitierådet , har anfört i uppsatser om domstolen (härciterat från 1976, s. 423): Det förhållandet att vissa ledamöter är utseddabland företrädare för företagarintressen och vissa bland företrädare förkonsument- och löntagarintressen bör inte uppfattas som att dessa ledamöterskulle så att säga utgöra partsrepresentanter för respektiveintressekategorier, varvid den ena partssidan kanske skulle framstå som mindrepositiv till konsumentskyddet än den andra. Ingen av ledamöterna ärpartsrepresentant i den meningen. Alla är i stället ansvarsbelastade domare,uppfordrade att opartiskt tillämpa den lagstiftning till bl. a. konsumentensskydd vilken är rättesnöret för avgöranden. Sammanfattningsvis tyder alltså genomgången avreservationerna dels på att avgöranden präglas av en betydande enighet, dels på att förekommande reservationer snarare är uttryck för individuella bedömningar än för kollektiva reaktioner av intresserepresentanter. Utskot tet vill betona att detta måste betraktas som tillfredsställande. Det får nämligen anses stå i god överensstämmelse med förarbetena till lagen om marknadsdomstol m. m. och med vedertagen uppfattning, om man på applicerar vad föredragande statsrådet 1974 om inrättande av bostadsdomstolen uttalade om "intresseledamö terna" i denna: De är inte och skall inte uppfattas som företrädare förendera partens intressen. "De är meddomare som har att företa en objektiv bedömning av samtliga fakta i målet utifrån sina särskilda kunskaper och erfarenheter." ordförande har också mot bakgrund av sina erfarenheter gjort ett motsvarande konstaterande för marknadsdom stolens del,- . I betänkandet NU 1981/82:55 lämnadenäringsutskottet utan erinran regeringens förslag till ändrad sammansättning avmarknadsdomstolen i samband med ikraftträdandet av den nya konkurrenslagen (ses. 4f.). Förslaget antogs av . Det i mofion 1981/82:1712 framställda förslaget omen utredning rörande partssammansatta domstolar avser formellt ävenmarknadsdomstolen. Denna nämns emellertid inte i motiveringen. De synpunktersom motionärerna anför synes också sakna aktualitet för marknadsdomstolensdel. Motionärernatalar om tvister som avgörs av partssammansatta dornstolar. Det övervägandeantalet ärenden i har icke karaktären av tvistemål mellanenskilda parter utan grundas på ansökningar av konsumentombudsmannen (KO) -enligt marknadsföringslagen eller avtalsvillkorslagen - om att ett visst slagsförbud eller åläggande skall meddelas en näringsidkare i konsumentkollekfivetsintresse. Endast i vissa fall är det hos fråga om en relationmellan två enskilda parter. Det gäller dels ärenden där en näringsidkareutnyttjar sin rätt att - när KO avstår NU 1982/83: ly 7 -föra talan enligt marknadsföringslagen, dels vissa ärenden enligt konkurrensbegränsningslagenoch motsvarande ärenden enligt den nya konkurrenslag som träder i kraft . I konkurrensbegränsnings-ärenden är det primärtnäringsfrihetsombudsmannen som för talan, och ändamålet med de åtgärder som kanpåyrkas är att främja en från allmän synpunkt önskvärd konkurrens inomnäringslivet. Det torde knappast gå att finna exempel på att i ett ärende hosmarknadsdomstolen har förekommit en sådan tredje part som åsyftas i motionen. Beträffandede ledamöter i som företräder företagar-resp. konsument- ochlöntagarintressen har näringsutskottet - såsom framgår av det föregående - år1978 konstaterat att deras ställningstaganden ger vid handen att de inteuppträder som partsrepresentanter i egentlig mening. Med hänvisning bl. a. tillförarbetena till lagen om marknadsdomstol betecknade utskottet detta somtillfredsställande. beslut synesinte ge anledning till någon ändring av den tidigare slutsatsen. Näringsutskottetvill också påpeka att sammansättning har omprövats avriksdagen så sent som . Den ändring som då beslöts innebär enförstärkning av ämbetsmannainslaget i domstolen såvitt gäller bandläggning avärenden enligt konkurrenslagen. Sammanfattningsvisanser näringsutskottet att det inte finns skäl att låta marknadsdomstolenomfattas av en sådan utredning om partssammansatta domstolar som föreslås imotionen. Närvarande:Nils (), (), (), LillyHansson (s), (), (), (),(), (), Per (), ChristerEirefelt (fp), (vpk), (), () och ().