yttr · G605SoU3 · 1982-12-31 00:00:00 — SoU1982/83:3 y yttrande 1982/83:3 y om vårdnad och umgänge m. m. 1981/82:168 i vissdel) har beslutat inhämtasocialutskottets yttrande över i proposition 1981/82:168 om vårdnad ochumgänge m. m. framlagt förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen(1980:620). I propositionen föreslås, såvitt nuär i fråga, ändrade regler för förordnande av s. k. kontaktperson (10 §socialtjänstlagen) och för delegation av socialnämndens yttranden till domstoli mål och ärenden om vårdnad eller umgänge (48 § socialtjänstlagen). Förslaget rörande kontaktperson innebär att kontaktpersonför den som är över 15 men under skall kunna förordnas med enbart denunges samtycke. Däremot krävs enligt förslaget inte samtycke från den ungesvårdnadshavare. När det gäller barn avses nuvarande reglerfortsätta att gälla, dvs. att för förordnande krävs vårdnadshavarens samtyckemedan den unges egen inställning inte är av någon avgörande betydelse. Utgångspunkten för propositionsförslaget är uppenbarligenatt det f. n. krävs samtycke från såväl vårdnadshavare som den unge själv föratt förordna kontaktperson för den som är över 15 men under . Ipropositionen åberopas ett uttalande av socialutskottet (SoU 1979/80:44 s. ), som emellertid närmast avsåg andra situationer än den nu aktuella. mening är det tveksamt om detta uttalande kan läggas till grund förgenerella slutsatser i den något annorlunda frågan om talerätt förvårdnadshavaren när en äldre tonåring själv vänder sig till förbistånd. Utskottet vill i det sammanhanget erinra om bestämmelsen i 56 § socialtjänstlagen,enligt vilken barn som har fyllt själva har rätt att föra sin talan i måloch ärenden enligt lagen. Förarbetena till denna bestämmelse är inte entydiga,men ger närmast vid handen att socialtjänstlagen generellt ser barn över 15 årsom självständiga parter i ärenden enUgt lagen (se prop. 1979/80:1 Del A s.408-409). Även föräldrarna har emellertid en ställning som part. Detta kan geupphov till olika gränsdragningsproblem där det finns utrymme för olikameningar. Det kan sålunda te sig rimligt att den som är själv fåravgöra frågor som rör honom eller henne på ett mera personligt sätt och attföräldrarnas inställning i sådana frågor inte bör vara avgörande för om biståndfår ges den unge på det sätt han eller hon önskar. kan hävdas attföräldrarna i egenskap av vårdnadshavare har ett 1 1982/83. SoU1982/83:3 y. berättigat intresse av att få påverka avgörandet av frågorsom rör t. ex. boende eller utbildning eller som har större ekonomisk betydelseför den unge eller den övriga familjen. Det är möjligt att lagstiftningen börförtydligas på denna punkt. Denna fråga får emellertid anses ligga inom detuppdrag som lämnats socialberedningen (S 1980:07), varför något initiativ frånriksdagens sida inte är påkallat. I avsaknad av klargörande rättspraxis får emellertid detaktuella rättsläget sägas vara oklart. Utskottet vill i det sammanhanget nämnaatt kammarrätten i i en dom fastställt ettbeslut varigenom en 15-årig flicka mot moderns/vårdnadshavarens bestridandebeviljats bistånd enligt socialtjänstlagen i form av placering i familjehem.Målet beror f. n. av regeringsrättens prövning. Skulle regeringsrättenfastställa kammarrättens beslut torde detta innebära att även andra åtgärderenligt socialtjänstlagen, således bl. a. förordnande av kontaktperson, kanbeviljas den som är även mot vårdnadshavarens bestridande. Etttillägg till 10 § av det innehåll som föreslås i propositionen skulle i sådantfall sakna självständig betydelse och skapa förvirring. mening bör man därför i allt fall f. n. inte införa särskildabestämmelser om förordnande av kontaktperson utan avvakta utvecklingen. Utskottet anser att frågan om kontaktperson är sekundär idetta sammanhang och att det ytterst gäller rätten för den som fyllt menej 18 att uppträda som egen part i socialtjänstärenden. Utskottet vill framhålla att socialtjänstlagen är enramlag med generella regler för alla typer av åtgärder enligt lagen.Kontaktperson intar härvid inte någon särställning. Det är endast en åtgärdbland många andra. Vilken åtgärd som skall väljas i varje särskilt fall ärberoende på de individuella omständigheterna. Det ter sig därför tveksamt ävenfrån systematisk synpunkt att införa särbestämmelser för en särskild typ avåtgärd, i det här fallet kontaktperson. Om socialtjänstlagen skall förses medundantag för alla speciella situationer där olika problem efter handuppmärksammas kommer den snart att förlora sin karaktär av ramlag. Utskottet avstyrker med hänvisning till det anförda denföreslagna ändringen av 10 § socialtjänstlagen. Den föreslagna ändringen av 48 § socialtjänstlagen syftartill att öppna möjlighet för socialnämnderna att delegera yttranden tilldomstol i vårdnads-och umgängesmål. Delegation till såväl förtroendevalda somtjänstemän avses härigenom bli möjlig, det senare dock bara i undantagsfall.Skäl för förslaget synes vara ett önskemål om att kunna undvika att förstärkakonflikten mellan föräldrarna genom den prövning som annars sker i helanämnden. Utskottet är för sin del inte övertygat om att en prövningi nämnd leder till en upptrappning av konflikten. Tvärtom kan en fortsattdomstolstvist undvikas genom att parterna redan på ett tidigarestadium får tillfälle SoU1982/83:3 y 3 att framföra sina synpunkter på vårdnadsutredningen och påev. behov av kompletterande utredning. Yttranden till domstol i mål om vårdnad eller umgängemåste vidare sägas vara av utomordentligt stor betydelse för den enskilde.Domstolarna tar i mycket stor utsträckning hänsyn till innehållet ivårdnadsutredningen och till nämndens bedömning. Av rättssäkerhetsskäl får detdärför anses tveksamt med en mera omfattande delegation av i vart fall tvistigaeHer mera svårbedömda vårdnads- och umgängesfrågor. Därtill kommer att socialnämnden ofta kan ha anledning attsätta sig in i dessa ärenden för att kontrollera att de utreds och handläggs påett sätt som står i överensstämmelse med nämndens intentioner. görs av en tjänsteman eller eventuellt en särskilduppdragstagare och yttrandet avges av en annan tjänsteman kan det lätt bli så attvårdnadsutredningen inte utsätts för nödvändig kritisk granskning. Utskottet vill i sammanhanget erinra om att ansökan omvård m. m. enligt lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av unga(LVU) i princip inte får delegeras. Undantag gäller endast för det fall attdistriktsnämnder inte finns inrättade och då endast för delegation till ensärskild avdelning inom nämnden (47 § andra stycket socialtjänstlagen). Försärskilt brådskande situationer finns i stället särskilda bestämmelser om beslutav nämndens ordförande eller annan särskilt förordnad ledamot av nämnden (se 6och 11 §§ LVU). Det ligger nära till hands att se svårbedömdavårdnadsfrågor och frågor om vård enligt LVU på ungefär samma sätt. I principbör således nämnden själv fatta dessa kvaHficerade beslut. Däremot bör det intemöta något hinder att otvistiga eller annars mera rutinartade avgörandendelegeras. Detta torde dock kräva en viss omarbetning av lagförslaget som kanvara svår att göra inom ramen för det nu aktuella ärendet. En möjlighet voredärför att överlåta även denna uppgift åt socialberedningen, som då meraallmänt kan överväga utformningen av samtliga delegationsregler isocialtjänstlagen och därvid beakta behovet av en snabb handläggning av frågorrörande vårdnad och umgänge. Närvarande: (), (),(), (), (). (),(), (), (), MariaLagergren (s), (), (vpk), (), GunnarStröm (s) och (). SoU1982/83:3 y 4 av (), () och (), som anser att den del av utskottets yttrande på s. 2 som börjar med"Utskottet anser" och slutar med "10 § socialtjänstlagen"bort ha följande lydelse: Om rättspraxis, i enlighet med som antas i propositionen,emellertid visar sig vidhålla kravet på samtycke även från vårdnadshavare närdet gäller förordnande av kontaktperson för någon som är över 15 men under 18år finns det goda skäl för den föreslagna lagändringen. Den unge har ensjälvständig rätt till bistånd från sida. Om socialnämndenefter prövning finner att den unge har behov av en kontaktperson och han självönskar detta stöd bör inte föräldrarna kunna hindra att han erhåller detta. Ensådan åtgärd, vidtagen i den unges intresse, bör ofta kunna vinnaföräldrarnas förståelse även om de från början har en negativ inställning. Detfinns heller inte anledning att anta att en åtgärd som på detta sätt endastsyftar till att ge den unge ett personligt stöd skulle påverka den allmännauppfattningen om . Allmänt sett bör disponeratillräckliga möjligheter för att i varje situation kunna ge ett barn den hjälpeller det stöd som behövs. Detta ligger i särskilda ansvar förbarn och unga. Propositionsförslaget ligger i linje med denna syn. Utskottetvill därför i sak fillstyrka det föreslagna tillägget till 10 §socialtjänstlagen, även om lagstiftningsfrågan måhända bör uppskjutas medhänsyn till det f. n. oklara rättsläget.