prot · G60943 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:43 1 § Justerades protokollet för . 2 § Föredrogs och hänvisades Proposition 1982/83:69 fillutbildningsutskottet 3 §Föredrogs och hänvisades Motionerna 1982/83:139-142 tillnäringsutskoftet /83:143 fill finansutskottet 4 §Föredrogs men bordlades åter betänkanden /83:9 och 11 betänkanden /83:1-4 Kulfumfskoftefs betänkande 1982/83:13 betänkande 1982/83:4 Näringsufskoftets betänkanden /83:9, 10 och 14 5§ Medbestämmandefrågor m. m. Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 1982/83:6om medbestämmandefrågor m. m. 1981/82:123 delvis). AnL1 (): Den svenska arbetsmarknaden präglas av den ekonomiska krisen ochden utomordentUgt svaga utvecklingen av världshandeln. Den offentliga sektornkan inte längre tillåtas växa, utan resurser måste överföras fill vår krympandeindustrisektor, så aft en nödvändig strukturomvandling kommer fill stånd. Dettaleder till påfrestningar på arbetsmarknaden, vilka förvärras av den avsocialdemokraterna nu inledda ekonomiska polifiken. Medbestämmandefrågor m. m. Vi moderater föreslår i andra sammanhang åtgärder för atfåstadkomma ekonomisk balans, för aft underlätta och sfimulera företagande ochinvesteringar och för aft stärka näringslivets konkurrenskraft. De påfrestningar vi står inför och måste klara av för attvända den ekonomiska utvecklingen i posifiv riktning så att svenska produkteråterigen bUr konkurrenskraffiga på världsmarknaden fordrar gemensamma ansträngningar.För parterna på arbetsmarknaden fordras en vilja fill samförstånd och sökandeav lösningar som alla inblandade kan ställa sig bakom. Gruppintressen ochrevirtänkande som syftar fill egna fördelar på andras bekostnad måstebannlysas. Det är då också nödvändigt atf arbetsmarknaden kan fås atffungera bättre, I den gemensamma borgerliga reservafionen 1 fillutskottets betänkande erinrar de fre parfierna om def omfattandelagsfiffningsarbete på arbetsrättens område som kontinuerligt bedrivits sedanförsta hälften av 1970-talef, Vi framhåUer betydelsen av att det översynsarbetesom påbörjats också fortsättningsvis inriktas på att förbättra samspelet mellande olika lagarna och därmed arbetsmarknadens funktionssätt utan att man för denskull rubbar lagsfiftningens grundläggande inriktning. En annan viktig punkt är atf reformarbetet bedrivs på ettsådant sätt att byråkratisering och centralstyrning undviks. Den säkrastegaranfin härför i inflyfandefrågor är aft fa sikte på problem som rör deanställda nära och och atf organisatoriska lösningar får en lokalförankring. Lika väsenfiigt är det att den enskildes integritet respekteras.' I det remissvar som arbetsdomstolen lämnade införarbetsmarknadsutskottets behandling av frågor på arbetsrättensområde framhöll domstolen atf rättstillämpningen ställts inför betydandeproblem genom atf vissa regler i lagstiftningen är allmänt hållna. Jag villdärför framhålla hur vikfigt def är atf reglerna utformas så klart och entydigtatt parterna på förhand kan avgöra vilken rätt de har och kan bedömakonsekvenserna av sitt handlande i olika situafioner. Def är anmärkningsvärt aft socialdemokraterna nu väljeratt avstyrka sin partimotion från allmänna motionsfiden med hänvisning till aftregeringen avser aft tillsätta en särskild beredningsgrupp vidarbetsmarknadsdepartementet för att bistå regeringen vid överväganden ominriktningen av den fortsatta lagsfiftningen. Def normala för ettoppositionsparti - vilket socialdemokraterna var då mofionen skrevs - är juannars att i just partimotioner slå fast vilken inriktning partiet arbetar föri en viss fråga. Till det betänkande om medbesfämmandefrågor som nubehandlas har fogats fre moderata reservationer och ett särskilt yttrande. Minkollega kornmer senare i debatten aft fa upp reservafion 9angående medbestämmande i statsförvaltningen. Jag skall huvudsakligen uppehållamig vid de frågor som berör fackliga stridsåtgärder. Rätten att vidta fackliga stridsåtgärder är grundlagsfäst.Parterna på arbetsmarknaden här i allmänhet visat det omdöme och ansvar somföljer med en sådan generell rätt. Statsmakfen har därför saknat anledning atti lag Det har överlåtits åt parterna själva aft genom avtal lösauppkommande frågor på def fackliga området. Denna princip har varit en styrkaför svenskt arbetsliv och en viktig förutsättning för vårt ekonomiskaframåtskridande. En förutsättning för att denna poUfik har kunnat bedrivasså framgångsrikt är atf det har rått i stort sett balansmellan parterna på arbetsmarknaden i den meningen att sfridsåtgärder från enapartens sida har kunnat mötas med åtgärder från motparten. Lagstiftningen har inneburit förändringarsom har stärkt löntagarnas ställning på arbetsmarknaden. Organisafionerna påden svenska arbetsmarknaden hade redan tidigare en efter internafionellaförhållanden unik ställning. Den höga anslufningsgraden fill de fackligaorganisafionerna i kombinafion med en centraUsering av def fackliga agerandetmedför att organisafionerna spelar en avgörande roll infe bara påarbetsplatserna utan i samhällsutvecklingen i stort. Denna utveckling har infe någon direkt motsvarighet inågot annat land. Den hänvisning till internationella förhållanden som görs imofion 1525 av m. fl., i vilken begärs en utredning som farsikte på att begränsa arbetsgivarpartens oinskränkta lockoufrätf, är såledesinfe relevant. Detta framfördes också av arbetsdomstolen i enkritisk granskning som utmynnade i ett avstyrkande. Det är intressant atf notera att arbetsdomstolen dåhänvisade till förhållandena i och och den tradition som finns idessa båda länder med regeringsingripanden i mer omfattande konflikter och dåockså ställde frågan om def kan vara påkallat att införa etf sysfem med meraaktivt poUtiskt ingripande i lönerörelserna, i sista hand i form avtvångsskiljedom. Denna är givetvis den logiska konsekvensen av en begränsningav lockoufrätf en. I verkligheten är det arbefsfagarparten som harutomordentligt goda möjligheter aft vidta sfridsåtgärder, vilka är praktiskttaget omöjliga för arbetsgivarsidan atf möta. Detta gäller i synnerhet i frågaorri s. k. begränsade sfridsåtgärder och punktsfrejker. Genom att utlysablockad mot exempelvis övertidsarbete, tjänsteresor och nyanställningar ellergenom aft fa ut en liten, strategiskt placerad grupp arbetare eller tjänstemäni strejk kan löntagarorganisafionerna mycket effektivt lamslå företag ochmyndigheter. Detta är åtgärder som vållar arbetsgivarsidan mycket storasvårigheter öch kostnader, medan arbetstagarnas kostnader blir begränsade. I dehär fallen har dock arbetsgivarsidan möjligheter att svara med lockout, som dåför att bli effekfiv måste bli omfattande: Då def gäller blockad av enstaka företag till följd avvägran att slufa kollektivavtal, står emellerfid företagaren helt utanmöjlighet att svara med motåtgärder. Han kan kapitulera eller lägga ned sittföretag. Def är få som har möjlighet och förmåga aft rida ut en sådan blockadpå samma sätt som ett varuhus i , där en uppgörelse träffades. Självfalletär def en fördel för alla parter om kollektivavtal kan träffas i Medbestämmandefrågor m. m. formersom tillgodoser båda parters intressen. Lika självklart borde def vara attsådana avtal träffas frivilligt. Påsenare år har det kommit allt tätare rapporter om blockadåfgärder som genomförspå ett sätt som vittnar om atf känslan för demokratiska spelregler håller påaft luckras upp. Enmansföretagare avstängs från varutillförsel. Han tvingasvälja mellan atf teckna avtal eller lägga ned sitt företag. Deftidigare nämnda exemplet, varuhuset i , tjänar som exempel på hurblockad bedrivs mot företag med anställd personal, men där personlen inteönskar avtal. I solidariserade sig, som det så vackert heter, sex olikaförbund - möjligen fler - med blockaden, allt i syfte att kväsa företagaren ochhans anställda till underkastelse. Flera företag blev också blockerade på grundav att de ansågs hjälpa det blockerade företaget med leveranser. Ettliknande faU är blockaden av en lantgård som, om blockaden blir framgångsrik,kan tvinga en lantbrukare att slakta sin djurbesättning. Här riskerar också tvåintilliggande gårdar att bli blockerade för påstådd eller verklig hjälp fillden först blockerade gården. I detta fall, liksom i fallet , har deanställda ställt upp till företagets stöd. De har ingen önskan atf ansluta sigtill facklig organisation. Enannan typ av agerande är den som utövas av El-ettan i , som förstfilltvingaf sig avtal från enmansförefag och sedan säger upp dessa avtal medhänvisning fill atf företagen icke har några anställda och därför - allt enligtEl-ettan - inte kan befraktas som seriösa. Där utnyttjar man vetorätten imedbestämmandelagen till atf i annonser i dagspressen uppmana alla aft infegodkänna avtalslösa företag som entreprenörer. Vetorätteni medbestämmandelagen ger de fackliga organisafionerna mycket stora möjligheteratt styra valet av entreprenörer och därmed indirekt utöva etableringskontroll.Jag har svårt att klandra de arbetsgivare som ger efter för de fackliga kravenvid val av entreprenörer. Husfriden i def egna företaget sätts före försvaretför andra företags rätt atf bedriva sin verksamhet. Löntagarorganisationertolkar lagsfiftningen så, atf den ger dem rätt aft utöva den kontrollfunkfionsom rätteligen fillkommer skaftemyndigheterna och domstolarna då def gäller atfhålla efter den ekonomiska broffsligheten. Facket kan utan närmare utredningoch hörande av def drabbade företaget eller dess anställda och utan bevis dömadet som oseriöst och hindra def från att få delta med andra företag ikonkurrensen om entreprenader. Isamband med def träffade ufveckUngsavtalef mellan parterna på denprivata arbetsmarknaden har problemen med enfreprenadreglerna uppmärksammats,och vi har därför nöjt oss med ett särskilt yttrande fillarbetsmarknadsutskottets betänkande. Def är rimligt atf awakta resultatet avavtalet, men vi kommer givetvis aft följa utvecklingen mycket noga. Närasammanhängande med frågan om blockader är frågan om den negafivaföreningsrätten, som tagits upp i två motioner. Föreningsrätten ärinskriven i grundlag. Det borde vara en självklarhet aft med rättenaft fillhöra en förening följer rätten aft slippa tillhöra en förening. Så harockså föreningsrätten tolkats i ett uttalande av . I är dock rätfen aft stå utanför en förening ingensjälvklarhet. Det mest flagranta exemplet är kollektivanslutningen till defsocialdemokratiska partiet av medlemmar i vissa fackliga organisafioner.Visserligen har den kollekfivanslufne medlemmen rätt aft reservera sig, men dettakan inte ske utan röjande av valhemligheten. Denna fråga kommer emellerfid atfbehandlas i annat sammanhang. Vad som är aktuellt i den här debatten är fackligaorganisationers påtryckningar på enskilda för aft tvinga dem att bli medlemmar.Dit hör organisationsklausulerna, som i realiteten innebär yrkesförbud för ickemedlemmar. Dit hör blockader i syfte aft tvinga företag och enskilda anställdamed i facket. Dit hör de annonser i vilka en facklig organisation publicerarnamn och personnummer på icke medlemmar som arbetar inom avtalsområdet med enuppmaning fill medlemmar att icka samarbeta med dessa personer. Dit hör en långrad dagliga trakasserier av icke fackligt anslutna på olika arbetsplatser.Detta är svårt aft belägga, eftersom de som utsätts för förföljelsen avnaturliga skäl inte vill framträda. Frågan om den negativa föreningsrätten har utretts fleragånger, senast i nya arbefsräftskommittén, som avslutat sitt arbete. Såmycket är känt om det arbetet som atf frågan infe heller blir löst. Def är märkligt att detta utredande inte ger någotposifivt resultat. Denna fråga liksom frågan om blockader handlar i grunden omde mänskliga fri- och rättigheterna. berömmer sig i andra sammanhang avatf alltid stå på barrikaderna då def gäller att arbeta för och försvara demänskliga fri- och rättigheterna i andra länder. när det gäller fri- ochrättigheterna för de egna medborgarna är frågan uppenbarligen inte likaangelägen. Utskoftsmajoriteten avstyrker mofionerna med hänvisningfill aft förslagen har betydande räckvidd och berör hävdvunna principer förkonflikter på arbetsmarknaden. Det är, herr talman, ett av de sämsta argumentjag hört för ett motionsavslag. Vi har sannerligen i andra sammanhanginfe några som helst betänkligheter då def gäller att ta itu med kompliceradefrågor med stor räckvidd, de må vara aldrig så hävdvunna. Socialdemokraternas försvar av de fackligaorganisafionernas agerande, oberoende av vilka former det far, är logiskt ochhelt i linje med den utveckling mot etf korporafivt samhälle som vi nu undersocialdemokratiskt styre går emot med stormsfeg. Vad som däremot förvånar migär def sätt på vilket framför allt - frihetens parfi som man gärnakallar sig -behandlar denna fråga. I etf särskilt yttrande instämmer folkparfiet fillsammansmed i aft blockader mot ensamföretagare framstår som en omofiveradfacklig sfridsåtgärd och hänvisar till parternas ansvar för att åtgärderna ståri rimlig proportion till de resultat man vill uppnå. Det är med denformuleringen svårförståeligt aft man då infe kan gå med på def moderata kravetpå utredning av begränsning av blockadrätten. Medbestämmandefrågor m. m. Medbestämmandefrågor m. m. De senaste årens utveckling visarmed all önskvärd tydlighet att def ansvar som också jag anser aft de fackligaorganisationerna borde visa i många fall inte finns. Detta är beklagligt ochutgör ett hot mot det i stort sett harmoniska tillstånd vi haft påsvensk arbetsmarknad och - vad allvarligare är - ett hot mot de enskildamänniskornas fri- och rättigheter. Det finns därför skäl för aft ifid fastställa spelreglerna, när def nu visar sig aft aktörerna själva inteklarar av det. Grunden för en fungerande, fri demokrafi är friamänniskor. Till demokratin hör också fria organisafioner på en friarbetsmarknad. Denna frihet förutsätter respekt för grundläggande demokratiskaprinciper. När dessa principer träds för när, måste statsmakten gå in ochfastställa spelreglerna. Vi anser att det finns så mycket belägg för aftgrundläggande fri- och rättigheter åsidosätts av fackliga organisationer ideras sätt att utöva rätten att vidta sfridsåtgärder att den enskilde måstevärnas genom en lagstadgad negativ föreningsrätt och att regler förgenomförande av fackliga blockader måste utarbetas och föreläggasriksdagen. Jag yrkar bifall till de moderatareservationerna 1, 4, 9, 10 och 11. I detta anförande instämde , Hans Nyhage,och (alla m). AnL 2ELVER (): efter medbestämmandereformen påvåren 1976 tillsatte den dåvarande socialdemokrafiska regeringen en särskildkommitté, nya arbefsräftskommittén, med uppgift att bl. a. följa reformensverkningar på medbestämmandeområdet. som följde gjordes olikaframstötar här i , inte minst från socialdemokrafiskf håll, omändringar i medbestämmandelagen. Vi som haftmajoritetsställning här i ansåg aft det var rimligt aft hänvisa filldef arbete som pågick i arbefsräffskommiffén. Det var fråga om en parlamentarisktsammansatt kommitté, och den arbetade faktiskt efter direktiv som hade dragitsupp av en socialdemokrafisk regering. Vidare ansåg vi atf de frågor somsocialdemokraterna aktuaUserade under oppositionsåren lämpligen borde lösasavtalsvägen. Efter hand kom avtal som löste problem på olika sektorer avarbetsmarknaden på det statliga, på def kommunala, på det kooperafiva områdetoch också på den privata delen av arbetsmarknaden, dvs. ett avtalmellan SAF, LO och PTK. I utskotfsbefänkandet behandlas nu socialdemokratiskamofioner, väckta fidigare . 1 dessa motioner driver socialdemokraternasamma frågor på medbestämmandeområdet som de funnit angelägna underoppositionsåren. Det har fidigare stått strid om dessa frågor inom utskottetoch här i kammaren. Men när majoritetsförhållandena efter valet är omkastadehar vi - glädjande nog, måste jag säga - i sak blivit ense. skrivningarna i betänkandet om de socialdemokratiskamofionerna kan infe undanskymma defta faktum. ' I höstens regeringsförklaring säger socialdemokraterna attregeringen "avser att återuppta reformarbetet på arbetsrättens ocharbetsmiljöns områden". För den skull tillsätts en beredningsgrupp ikanslihuset. Def första ledet i det "reformarbetet" blir nu atfsocialdemokraterna avstyrker sina egna mofioner. Det kan tyckas vara ett någotovänfat avstamp för reformarbetet. Den socialdemokrafiska slutsatsen iutskottet har jag ingen anledning aft krifisera. Jag ser def faktiskt som ettklokt beslut, och därför viU jag, herr talman, instämma med socialdemokraternai arbetsmarknadsutskottet och yrka avslag på de socialdemokrafiska motionerna. Den egentliga skillnaden ligger strängt taget enbart iskildringen av det historiska förloppet. Socialdemokraterna hävdar ihuvudskrivningen aft def mesta av det goda som hänt på arbetsrättens områdehände . Vi som tillhört partier somhaft regeringsansvar, och för folkpartiefs del gäller def ju hela perioden,hävdar lika bestämt att det arbefsrättsliga reformarbetet fortsatte med kraftunder dessa regeringars tid. Jag tycker atf vår ståndpunkt är ganska braunderbyggd, och vi har i vår alfernafivskrivning pekat på vad som hände underden tiden, nämligen att en rad nya och betydelsefulla lagar kom. Det gällde påarbetsmiljöområdef. Det gällde semesterlagen. Det gällde föräldrars möjlighetfill ledighet för vård av sina barn. Def gällde jämställdhetslagén. Det gälldeledighet för föreningsuppdrag inom skolan. Vi fick en nyanställningsskyddslag, och föregående beslöt om en ny arbetstidslag.Därjämte har ett arbete igångsatts med översyn av bl. a. den samladeledighetslagsfiffningen. Uppräkningen ger vid handen atf def varit en aktivreformperiod också under den senare delen av 1970-falet. Därfill kommer aftsocialdemokraterna bekämpat flera av just dessa reformer. Det gäller denutökade föräldraledigheten, men det gäller framför allt socialdemokraternas motståndmot den nya jämställdhetslagén. I en omgång lyckades också socialdemokraternadra med sig några av jämställdhetens motståndare och förslaget föll på våren1979. Men den nya trepartiregeringen återkom ju , och strax förejul 1979 kunde jämställdhetslagen drivas igenom, trots etf fortsattsocialdemokratiskt motstånd. Därför har vi i reservafionen 1 helt korrektslagit fast att def regeringen kan göra är att fortsätta def konfinuerUgtbedrivna reformarbetet. Herr falman, def må vara tillåtet för mig aft som tidigaretalesman för arbetsmarknadsutskottet påminna om de arbefsrättsliga debatternasom förts här i kammaren . I indignerade anföranden gjordesocialdemokrafiska talesmän ofta gällande atf vi motverkade utvecklingen på defarbetsrättsliga området. Senast när vi debatterade medbestämmandefrågor här ikammaren, dvs. för mindre än etf år sedan, gick den socialdemokratiskedebattören till våldsamt angrepp mot regeringen och inte minst mot folkpartiet.Han hade inte mycket fill övers för oss, på grund av aft vi infe var bereddaaft ställa oss bakom samma socialdemokratiska förslag som vi om , medbred politisk enighet, kommer att avslå. Medbestämmandefrågor m. m. Medbestämmandefrågor m. m. skall man, herr talman, inte gråta om den snö som föU , eller ens under fidigare vintrar, men jag kan konstatera aft det behövdesen konfrontation med verkligheten för atf socialdemokraterna skulle komma tillsamma ståndpunkt som vi förfäktat från tidigare regeringsparfier och som vivarit övertygade om i sak varit rikfig. När det gäller detta betänkande är uppfattningen i sak nogså samstämmig. På bägge sidor har vi varit överens om ätt uppläggningen av detfortsatta reformarbetet bör stämmas av mot bakgrunden av det material som dennya arbefsräftskommittén kommer att redovisa i sitt betänkande, likaså denförändrade situation som föreligger genom aft i princip hela arbetsmarknadennu täcks av medbestämmandeavtal. En hel del av de saker som finns i de .upptagna mofionerna är till sin natur komplicerade och mår därför väl av eningående prövning som kan föranledas av aft vi nu har heltäckande avtal. I sakråder en bred enighet - jag höll på att säga även den här gången - iarbetsmarknadsutskottet, även om vi reservanter har varit litet utförligare,och därför vill jag yrka bifall till just reservationerna 1 och 4. Ändå kanman, herr falman, fala om en ny startpunkt när det gäller det fortsattareformarbetet, därför att en nära nog enig riksdag kommer att göra rent bordmed raden av motionsyrkanden, varav väldigt många kommer just frånsocialdemokraterna. Det innebär aft def kan bli ett förutsättningslöst arbeteutan bindningar fill ståndpunkter man tidigare intagit. Där kommer fidigarelagstiftningsarbete, som utan uppehåll pågått , aftfillsammans med tecknade medbestämmandeavtal och med den nya arbets-rättskommiffénsiakttagelser som god bredvidläsningslitterafur aft utgöra en god grund för hurvi skall hantera frågor som har med medbestämmande i arbetslivet att göra. AnL 3LARS-OVE (vpk): Vpk har fem motioner i def här betänkandet.Mofion 848 om demokratiska rättigheter på arbetsplatsen är huvudmotionen. Vihar sedan mofionerna 1083, 2409, 1087 och 1535 - alla viktiga för arbetsrätten.De har resulterat i sex reservationer från vår sida. Jag skall här bara peka påvarför vpk har ansett det så viktigt, ja, helt avgörande med ändrade maktförhållandenpå arbetsplatsen. Jag skall också peka litet på bakgrunden till defufvecklingsavfal som har träffats och vad def egentligen innehåller. Def svenska klassamhället kännetecknas av en fåtalsmaktöver produktiva tillgångar. Samma fåtalsmakt har hand omnaturrikedomarna. fillgångar och produktionsresultat är djuptorättvist fördelade. Samma orättvisa går igen i löne- och inkomstfördelningen isamhället. Detta samhällssystem präglas nu av stor arbetslöshet, ja, vi harrekordnivåer. Lägger man till AMS-verksamheten blir systemet för def härsamhället en katastrof. Och vidare skall man lägga fill den utslagning ochutsortering som sker. Grundorsaken är att den svenska industriproduktionen ärhotad. Industrinedläggningar sker, som det sker etableringarutomlands. Utvecklingen är oroande. Många arbetares framfid står på spel. Medbestämmandefrågor m. m. arbetarklassensverk, nej, det är ett fåtal - väl allierade internationellt - som Nr 43 harprofiten som större intresse än hemlandefs väl och ve. På arbetsplatserna pågår klasskampen . Däruttrycker kapitalet direkt sin diktatoriska makt. Kraven på profit,effektivitet och ökad produkfivifet genomförs. Arbetsköparna står samlade ochmålmedvetna. De har en väl uppbyggd klasskampssfrafegi, utformad inom ram. I de dagliga kraftmätningarna står fackföreningsrörelsenslokala enheter som motståndare. I den lokala kampen är de arbetande klarfförsvagade av den klassamarbetspolitik som är förhärskande inom fackföreningsrörelsen.Därför bUr kampen på många håll djupt orättvis. Den blir ojämn. Etf effekfivtoch krafffuUt motstånd mot kapitalet innebär aft klassamarbefs-ideologin måsteöverges. Illusionerna om att ett medbestämmande skulle rätta fillde skillnader som fanns mellan kapital och arbete har brutalt avslöjats, näsfansom rent skoj. framhävs alltmer det rena klassamarbetet. Det ärarbetarrörelsen som skall lägga sig platt på rygg för kapitalets grundläggandekrav: ökad lönsamhet och vinst, ökad effekfivitet och produktivitet. Det gällersåväl inom fackföreningsrörelsen som på den polifiska arenan. Den socialdemokratiska regeringens politik efter valet harklassamarbefs-filosofin som central motor i utvecklingen. För arbetarrörelsenär defta fjärran från de grunder som en gång var utgångspunkten: rättvisa,jämlikhet, solidaritet och gemenskap. Etf sådant samhälle kräver de arbetandesmakt och ägande. är dessa utgångspunkter helt övergivna av socialdemokrafin.Numera är SAP och de borgerliga partierna överens om att det kapitalistiskasamhället skall bestå. Man fräter bara om hur. Vpk för fram de kamptradifioner som främst finns på deflokala planet och som går ut på att blottlägga de motsättningar som finns isamhället. Kapitalister och lönarbetare har oförenliga klassintressen, ochkapitalets avgörande makt ligger i dess ägande till produktionsmedlen. Därförhar vi som kommunister allfid varit emot klassamarbete.