prot · G60949 · 1982-12-31 00:00:00 — Medförslaget syftar man inte heller till att åstadkomma vare sig en strängareeller mildare strafftillämpning på området. Reservanternagör även invändningar från rättssäkerhetssynpunkt mot en vidgad användning avsfrafföreläggandeinsfifufef. Det är då väsentligt atf framhålla attstrafföreläggande endast skall få användas i klara fall, där etf entydigterkännande föreligger. Strafföreläggande får inte förekomma då det finns ettmålsägandeanspråk eller då komplikafioner kan uppstå på grund av reglerna omsammanträffande av brott i 34 kap. . Med anledning av lagrådetsyttrande framhåller departementschefen det angelägna i att åklagaren haruppmärksamheten riktad på dessa frågor. Utskottet gör i detta sammanhang etttillägg av betydelse. Utskottet framhåller att det vid Vidgad användning av strafföreläggande övervägandena av om strafföreläggande bör användas i etfenskilt fall ankommer på åklagaren atf se till att strafföreläggande infeanvänds i exempelvis sådana situationer då def ter sig sannolikt aft def brottsom föreligger fill bedömande skulle förklaras omfattat av en fidigare ådömdpåföljd. Def rör sig med andra ord om fall där def nya brottet infe skall ledafill någon särskild påföljd i form av böter. Den tidigare ådömda påföljden,exempelvis fängelse, villkorlig dom eller skyddsfillsyn, gäller alltså ocksådef nya brottet. En åklagare skall alltid vara objektiv i sinaställningstaganden, självfallet också när det gäller aft ta ställning till omett strafföreläggande skall utfärdas. Han skall inte bara företräda allmännasynpunkter utan också beakta målsägandens och den misstänktes intressen. I proposifionen beräknas aft av erkända fällav rattonykterhet och så gott som samtliga erkända olovliga körningar kommeratt falla under etf på detta sätt utvidgat område för strafföreläggande. Dettabetyder ett snabbare förfarande men därmed också snabbare straffreaktioner,vilket sannolikt får en större broftsavhållande effekt än ett i fiden utdragetdomsfolsförfarande med i stort sett samma utgång i fråga om brottspåföljd somgenom strafföreläggandef. Def är slutligen angeläget atf framhålla aft var och ensom får ett strafföreläggande allfid har rätt atf bestrida def och därmed få endomstolsprövning. Det finns också anledning att erinra om den misstänktes rätttill juridisk rådgivning enligt rättshjälpslagen. Informafionen härom kan intebara i defta utan även i andra sammanhang förbättras för atf ökarättssäkerheten och minska risken för aft misstänkta godtar strafföreläggandensom de eljest kanske infe skulle ha godtagit. Jag ber att få yrka bifall till utskottets hemställan. AnL 56BJÖRN KÖRLOF (m) replik; säger att detta leder tillett snabbare förfarande och en snabbare reakfion, och underförstått är alltsådefta bra ur allmänprevenfiv synpunkt. Jag kan vara beredd aft hålla med honompå den punkten. Men det finns också nackdelar ur allmänprevenfiv synpunkt, ochen nackdel är atf def leder till ökad anonymitet. Det blir inget domsfolsförfarande,utan den enskilde har möjlighet atf mycket snabbt komma undan genom att godtaett strafföreläggande. I detta ligger någonting som infe är bra urallmänprevenfiv synpunkt. Men jag håller alltså i och för sig med om att deffinns en viss allmänpreventiv vits med det här förslaget. Vidare säger aft def infe är någrasvårigheter när det gäller af t fastställa vilka brott som, om förslaget gårigenom, kommer aft falla innanför den här ramen. Men då måste man gå igenomhela och hela specialstraffrätten och se på detta. Vi vet infe -om jag nu skall uttrycka mig så-vilka gärningstyper som kommer atf fallainnanför denna ram. Vi har inte fått något annat underlag än justrattonykterhet och olovlig körning. I övrigt vet vi ingenfing. Det är ocksådetta som är obehagligt - att genomföra en så pass radikal reform som det ändåinnebär att höja strafföreläggande- gränsenutan aft veta vilken typ av gärningar som kommer att falla inom ramen. Slutligen en sista synpunkt. Åklagarna skall naturligtvisockså se till den misstänktes intressen. Vi har en bra åklagarkår ilandet, och jag har infe alls någon anledning att misstro åklagarna på den härpunkten. Men nog måste väl hålla med om aft def infe är sammarättssäkerhet hos åklagarinsfifufionen i def här hänseendet som def är om manfår ärendet inför domstol, med fvåpartsförhållande och allt som har aft göramed det. Vidgad användning av strafföreläggande AnL 57 HANS () replik; Det är alltid nödvändigt, när man väger olikaintressen mot varandra, aft göra prioriteringar. Och den prioritering som ärnödvändig, med hänsyn till broffsutvecklingen och den rådande storabelastningen på hela rättsapparaten, är den som gjorts i förslaget. När def gäller rättssäkerhetssynpunkterna är def möjligtatt här göra invändning om risken för aft den misstänkte för atf undgåinställelse inför domstol godtar ett strafföreläggande som han kanske infeskulle ha gjort. På den punkten kan jag fillmöfesgå i någon mån. Men detta måste avhjälpas på annatsätt än att man inte skall genomföra en reform av def slag som det här gälleroch som har så stora fördelar. Jag har pekat på åklagarens skyldigheter samt påde möjligheter till rättshjälp som finns. Jag hoppas att informationen däromskall förbättras. Jag menar också att en ökad rättshjälp på detta område kanvara den bästa rättssäkerhetsgarantin. AnL 58KARIN SÖDER (c): Jag begärde ordet med anledning av ElverJonssons inlägg när det gällde utskottets syn på frågor kring rattonykterhet. Men först, herr falman, vill jag yrka bifall fillmajoritetens hemsfällan i utskotfsbefänkandef - och också ta upp några allmännasynpunkter. Det är alldeles självklart aft majoriteten av utskottetser med samma allvar på olika typer av brott som reservanterna. Därom tror jaginte heller att det råder någon tveksamhet efter den debatt som här harförevarit. Men det är också aUdeles klart att vi måste fa itu med deproblem som finns när det gäller att kunna beivra det ökande antalet brott ochatf vi med stor kraft måste ta itu med de grova brotten. Def är en viktig delav allmänprevenfionen, och def är även mycket viktigt när det gäller allmänhetensfilltro fill vårt rättssystem. När det gäller frågan om synen på rattonykterhet, somskulle kunna anses ha förändrats med hänsyn fill utökningen av möjligheternatill strafföreläggande, är det lika självklart atf vi ser med samma allvar pårattonykterhet som vi har gjort tidigare. Jag vill påstå att def sätt som vi nukan agera på, om detta förslag blir beslut, kommer aft också ökamöjligheten att snabbt beivra den här typen av brott. Def är kanske värre pådet här området än pä många andra om defblir lång fidsutdräkt innan man får en dom fastställd. Jagvill också peka på atf när def gäller rattonykterhet är det andra delar av vårträttsmaskineri, en annan typ av lagföring, som spelar minst lika stor roll somböterna. Detta framhåller ju även utskottet. Jag tänker på olika slag avpolisingripande, på fömndersökning och andra tvångsmedel, som ju kvarståroförändrade. Vad som kanske är def allra viktigaste för den som blir fastfagenför rattonykterhet är förlusten av körkortet. Var och en vet att detta upplevssom mycket allvarUgt för den enskilde och har en allmänprevenfiv effekt avstort värde. Tillsist, herr falman, vill jag säga att vi även från utskoffsmajorifefens sida -och jag talar då naturligtvis för - noggrant kommer atf följautvecklingen på trafiksäkerhetens område när def här beslutet har safts ikraft. Vi kommer atf fortsätta atf driva en kraftfull opinionsbildandeverksamhet för att få människor att förstå att man inte sätter sig bakom rattenmed alkohol i kroppen. Def är ju så vi skall gå till väga - atf öka människorsmedvetenhet om aft de själva skall fa sitt ansvar. I detta avseende är icke enökning av möjligheterna till strafföreläggande något negativt, såsom vi bedömerdet . Men självfallet kommer vi också aft följa utvecklingen noggrant föratf kunna slå vakt om säkerheten på våra vägar. Det är betydelsefullt både förföraren och för alla de människor i övrigt som färdas på våra vägar. AnL 59 (): Det vore mig fjärran - och dessutom högst förmätet av mig -atf mena aftutskoftsmajoritefen skulle se mindre allvarligt på def som händer på våra vägaroch att utskottsmajoriteten skulle hysa mindre oro för de trafikoffer somskördas på grund av att det förekommer bilkörning i samband medalkoholförfäring. Menkvar står atf av de fall som har hanterats på annat sätt kommer attenbart ges ett strafföreläggande. Jag sade i mitt inlägg aft det kommer attuppfattas som att samhället ser mindre allvarligt på frafiknykferhetsbroffen.Eftersom man i andra inlägg från utskottets sida, utöver , hartalat om atf det gäller aft prioritera det som man anser som allvarligt och"prioritera bort" det som infe är lika allvarligt, kan jag inte tolkadet på annat sätt än atf just dessa brott, som fidigare har prövats i domstol,inte längre skall betraktas med samma allvar. Här gäller def aft spara pengaroch få en mindre arbetsbörda. Det är något av en huvudfes i utskottetsargumentering. Visstevi, herr falman, aft def gick lika bra med den föreslagna ordningen är detklarf aft jag skulle vara beredd atf följa utskoffsmajorifefens förslag. Menutan att veta effekterna, utan den analys och def underlag som vore rimligt,lägger man om metoderna. Samstämmighetenom att man skall se allvarligt på frafikonykterhef är total i kammaren. Men viär inte överens om hur vi skall begränsa antalet trafiknykferhefsbroft.Fortfarande är def alldeles för många olycksfall i trafiken som har sambandmed alkohol. Jag tycker atf utskottet här, genom Nr 49 att främst se förslagetsom en besparing och en rationalisering, har förenklat den AnL 60 (): Jag vill verkligen lägga till rätta den uppfattning som om vad utskoftsmajorifeten tycker i detta avseende. Han menar att vi skullegöra en ny prioritering av allvaret i olika brott. Det är inte def som def härär fråga om. Prioriteringen gäller vilka brott som kan hanteras med ett enklareförfarande för atf resurser skall kunna tas i anspråk för etf snabbarebeivrande av de ännu allvarligare brotten. Det är där som prioriteringen sker.Det är således inte fråga om någon "nedpriorifering" av allvaret närdet t, ex, gäller rattonykterhet. Allmänhetensuppfattning av syn på rattonykterhet är naturligtvis beroende avdet opinionsbildande arbete som vi riksdagsledamöter bedriver. Jag vill förmitt parfis vidkommande säga att vi, efter dagens riksdagsbeslut, ser med likastort allvar på rattonykterhet som vi fidigare gjorde. Det kommer vi också atthävda inför allmänheten. Och jag vill hänvisa fill det som jag fidigare sade omandra delar av den lagföring som en person kan utsättas för när def gällerbrottet rattonykterhet. Därutöver kommer vi att fortsätta def opinionsbildandearbetet för nykterhet bakom ratten, till. befrämjande av tryggheten för ,bådeföraren och övriga människor. AnL61 (): Det finns alltså inte någon skillnad i vår syn på hur allvarligrattonykterhet är. Min invändning har varit aft utskoffef, f. ö. ävenregeringen i proposifionen, har gjort def enkelt för sig. Utan atf veta om dennu föreslagna ordningen kommer att uppfatfas som en lika sträng påföljd göra denna förändring. Jag sade också aft utskoffsfalesmännens uttalandenom vad man skall prioritera och vad man skaU hålla tUlbaka i domstolsarbefetändå kunde ge upphov fill misstanken att man inte längre ser lika allvarligt pårattonykterhet, Klarf är i alla faU - det har ingen bestritt i debatten - atfregeringen och utskotfsmajorifefen ser annorlunda på denna fråga än vadregeringen gjorde , Det framgår också av utskoftsbefänkandet, Den föreslagna förändringen, som innebär att 90 %av dessa brottslingar endast får strafföreläggande, är som jag ser def en eftergift,till förmån för vissa besparingar och förenklingar. På den punkten är detalldeles klarf aft så kommer att bli fallet. Priset, herr falman, för denna"förenkling" och "besparing" kommer erfarenhetsmässigt attbU högt. Förändringen kommer atf kosta pengar och tyvärr kanske ocksåmänniskoliv. AnL 62 (): Jag hoppas aft def, efter denna debatt, står helt klart atf def infehar inträtt någon förändring när def gäller syn på allvaret i Det är självfallet ettmycket allvarligt brott. Vi har alla etf ansvar att följa upp vad som händeroch att, som jag tidigare har sagt, bedriva etfopinionsbildande arbete för nykterhet bakom ratten. Det arbetet pågår intensivt. Eftersom samarbetetmellan de nordiska länderna har åberopats här tidigare, vill jag påpekaaft vi skall ha ett frafiksäkerhefsår tillsammans med övriga nordiska länder.Där kommer naturHgtvis sådana här frågor också att ha en hög prioritet. Låtoss jobba vidare på den vägen och enas om att vi skall ha en så säker trafik påvägarna som dét någonsin går. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom.1 (vidgad användning av strafföreläggande) Utskottetshemställan bifölls rned 226 röster mot 85 för reservafionen av m,fl, 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 2-5 Utskottets hemsfällan bifölls, 1982/83:12 Disciplinärapåföljder för advokater (prop, 1982/83:42 delvis) 1982/83:13 Ändring iräftshjälpslagen (prop, 1982/83:57) 1982/83:12 Ändring i lagen(1938:121) om hittegods (prop, 1982/83:59) 1982/83:13 Internationellanamnregler (prop, 1982/83:38) Kammarenbiföll vad utskotten i dessa betänkanden hemställt. 14§ Ändring i atomansvarighetslagen betänkande 1982/83:15 om ändring i afomansvarighetslagen (prop,1981/82:163), AnL 63 PER (vpk): I betänkande nr 15 från lagutskottet, som vi nu behandlar, föreslås attriksdagen fattar beslut om ändringar i atomansvarighetslagen. Betänkandetgrundar sig på regeringens proposition 1981/82:163, Till utskoftsbefänkandethar jag fogat en reservation, som bygger på vpk:s partimotion 1981/82:2460,Reservafionen skiljer sig endast litet från utskoftets förslag. Skillnadenligger i atf jag vill atf skall ge regeringen fill känna vadutskottet utgår ifrån skall ske. Jag har också velat markera att de verkligakostnaderna bakom kärnkraften, som i fråga om ansvarigheten är potentionellfväldigt stora, skall komma till uttryck i priset på den elkraft som kommer frånkärnkraftverken. Jag vill först ge några allmänna synpunkter kringansvarigheten bakom kärnkraften. Det moderna industrisamhällets tillkomst ochfortsatta utveckling hänger nära samman med utvecklingen av tekniken. Teknikenhar alltid haft en dubbel karaktär, Å ena sidan har den tekniska utvecklingenbidragit fill en väldig ökning av den mänskliga produktiviteten och därmedmöjligheterna fill välfärd, Å andra sidan har teknikens utveckling inneburitökad miljöförstöring och en väldig ökning av skadorna vid militära konflikter.Det finns sålunda problem med teknikanvändningen, också när det gäller fredligatillämpningar, I vissa fall har nya tekniker förf med sig sådana olägenhetereller hotande faror att deras användning direkt ifrågasatts i samhällsdebatten.Exempel på sådan teknikanvändning är kärnkraften och flygtransporfer medöverljudsfarf, I dessa fall rör sig debatten om att väga risker och olägenhetermot den nytta man kan få ut. Det är ju om riskerna och om hur man ekonomisktskall kunna gottgöra de skadelidande, de som drabbas när dessa risker utlöses iverkliga skador, som def nu aktuella betänkandet från lagutskottet handlar, 1970-talets strid om kärnkraftens vara eller inte vara iSverige, som ju utmynnade i folkomröstningen , är def välöverflödigt atf nu referera. Den är fortfarande i så färskt minne atf alla vetvad den handlade om. Jag vill bara framhålla som min mening atf resultatet avdenna folkomröstning måste respekteras, trots att frågeställningarna iomröstningen kom att bli bortblandade genom framförande av tre alternativ. Jag anser - i likhet med energiministern -atf utgångspunkten för landefs energipolifik alltjämt skall vara aftkärnkraften skall vara avvecklad fill , Men vi får vara beredda på attstarka krafter redan nu är i gång för atf rucka på denna inriktning.Kärnkraftverkens ägare talar om en 40-årig livslängd hos reaktorerna, och manförsöker introducera kärnvärmereakforer i trots atf uttalatsig för att vi inte skall ha sådana i landet. Med hänsyn fill den långsikfighetsom ligger i alla energipolifiska beslut är det viktigt aft de beslut somgrundar sig på utslaget i folkomröstningen ligger fast. Jag går med defta över till aft kommentera deförsäkringsmässigä frågor kring kärnkraften som utskottsbetänkandef handlar om. Man kari säga att det finns två typer av risker. Den enatypen leder till olyckor av begränsad räckvidd och förekommer så ofta att defgår att förutsäga frekvensen med statistiska metoder. Då går def också attberäkna försäkringspremier som via försäkring jämnar ut kostnaden för dessaskador mellan de skadelidande och de icke skadelidande risktagarna. Den andra typenav risker avser skador som är av sådan dimension och förekommer så sällan aftde på grund av denna sin karaktär infe är försäkringsbara. Exempel på dennasenare typ är krigsskador, naturkatastrofer och följder av konflikter isamhället. Påverkan från sådana händelser friskrivs vanligen i försäkringsavtalunder termen "force majeure", som fritt kan översättas med"övermäktiga omständigheter". Den nu aktuella atomansvarighefen gränsar klarf till densenare typen av risker. Vad som klart går atf försäkra är själva anläggningarnaför generering av elkraft. Men även här kan ersättningskraven bli stora. Detvisar kostnadsbilden efter olyckan i TMI 2 i , Den olyckan inträffade ju den28 och är ännu infe slufreglerad vad gäller skadan på anläggningen.Sakskadan kommer atf dra en kostnad , räknar manmed. Någon människa kom infe direkt fill skada, men för indirekta ekonomiskaskador har ändå utdömts ett belopp på och 5 miljoner dollarfill en fond för forskning och vissa medicinska aktiviteter rörande skadan.Försäkringsbeloppet, som är , förslår sålunda infe långt. Mot den här bakgrunden framstår det som ytterst angelägetmed den revision av den svenska afomansvarighetslagen som vi snart skallbesluta om. Under uppbyggnadsskedets första fas ansågs det angeläget atf densvenska kärnkraften inte skulle belastas med för höga försäkringskostnader. Debelopp som fastställdes i den atomansvarighefslag som vi nu skall ändra i vardärför låga, och staten tog på sig en avgörande del av def ansvar som kundetänkas uppkomma vid en kärnkraftsolycka. Genom def nu föreliggande förslaget ändras dennainriktning. Det försäkrade ägaransvaret höjs från nuvarande 50 milj. kr. till500 milj. kr. Det är en tiofaldig ökning i löpande penningvärde.Det är samma tiofaldiga ökning som kostnaden för kärnkraffsutbyggnaden perkilowatt utbyggd eleffekt undergått , nämligen enkosfnadssfegring /kW utbyggd effekt. Med försäkringsbeloppet 500 milj. kr. per olycka anserutskottet aft man närmar sig taket för vad som kan uppbådas iförsäkringskapacitet inom . Ovanpå det försäkrade ansvaret kommer tvåsteg med statsansvar, av vilka det senare steget säkras genom gemensamma insatserfrån konventionssfaferna. Den maximala ersättningen per olycka blir efter de nuföreslagna höjningarna 2 400 milj, kr, i nuvarande penningvärde ochväxlingskurs. Det innebär en ökning i förhållande till vad som gäller med1440 milj, kr. Ovanpå detta föreslås nu aft den svenska staten skallgarantera ett fjärde ersäftningssteg på 600 milj, kr,, så aft den totalastafsgaranfin kommer atf uppgå till 3 miljarder per olycka. Skulle detta ändåinte förslå, anges det att genom en särskild lag i ett femte steg kanfylla på med medel upp fill full ersättning. Dessa uppräkningar är givetvis angelägna, och jag haringet aft erinra däremot. Det har infe heller utskottet, som fillstyrker bifalltill proposifionen. Utskottet påpekar emellertid i sin skrivning aft värdet avstafsgarantin snabbt kan ändras genom exempelvis en devalvering. Närpropositionen beslutades innebar förslagen en höjning av stafsgaranfin . Men när vi nu går att godkänna förslaget här i kammaren, innebär det endasten höjning . Utskottet förutsätter här att regeringen följer utvecklingenoch återkommer fill med förslag fill höjning av belopps- gränsen så snart deftavisar sig erforderligt. Jag delar här givetvis utskottets uppfattning, Slufiigen:Som jag redan inledningsvis anförde skiljer sig infe reservationen särskiltmycket från utskottets skrivning. Vad vi velat markera genom reservafionen äratf ägaransvaret undan för undan måste ökas, så atf inte staten lyfter avansvarskosfnader som rätteligen borde belasta kärnkraffsindusfrin.Ansvarskostnaden bör komma fill uttryck i priset på elkraften. Det borde f. ö,kunna övervägas om inte kärnkraftsindustrin bör åläggas en särskild avgift fillstaten för det mycket stora ansvarsåfagande sorri staten fullgör, I har manju byggt steg 2 i ansvarigheten på en uttaxering av perreaktor med en effekt om minst 100 MW, när ansvarssumman i underliggande stegöversfiger . Med det anförda yrkar jag bifall till min reservation som är fogad vidlagutskottets betänkande 1982/83:15. Underdetta anförande överfog förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. AnL 64 (): Per har som reservant gjort det ganska lätt för mig. Han harredovisat innehållet infe bara i reservafionen utan också imajoritetsskrivningen, så jag har ingen anledning att närmare beröra de ohkaförslag som vi nu skall ta ställning till. Jag skall inte heller beröra PerIsraelssons reflexion, huruvida man i framfiden kommer aft respektera utfalletav folkomröstningen om kärnkraften. Defråder inget tvivel om aft avsevärda förstärkningar föreslås både när def gällerinnehavaransvaret och när det gäller ersättningar i övrigt enligt den s, k,Pariskonvenfionen om afomansvarighef. Genom den konstrukfion avansvarsfördelningen i fyra steg och genom de väsentliga höjningar avansvarighetsbeloppen som anges i lagförslaget förstärks skyddet avsevärt föreventuellt skadelidande. Ytterst kan man, som Per var inne på,införa etf femte steg - dvs, att går in och genom en särskild lagytterligare förstärker ersättningsbeloppet. Utskoffef konstaterar dessaförstärkningar med tillfredsställelse och finner det angeläget att de nyareglerna nu antas. Så långt är vi ju eniga, och def var intressant atf PerIsraelsson inledningsvis också underströk aft vi i stort sett är eniga kringförslaget. Vpk menar dock att ägaransvaret enligt förslaget är förlitet, trots den höjning som föreslås från 50 miljoner fill 500 miljoner perolycka. Hurlångt man skall gå när det gäller ägaransvaret är naturligtvis någonfing somman kan bedöma på olika sätt. Vi har från utskoffsmajorifefens sida emellerfidgjort den bedömningen att 500 miljoner är det belopp som def nu torde varamöjligt aft täcka in genom försäkring, Def är f, ö, intressant att utskottetscenterledamöter, som ju i princip ansluter sig fill att kärnkraffsindusfrinskall stå för hela skadeståndsansvaret, ändå i sitt särskilda yttrande som ärfogat fill betänkandet accepterar gränsen på 500 miljoner. De finner 7 RiksdagensprotokoU 1982/83:47-49 nämligen att detföreslagna förhållandet mellan ägaransvar och statsansvar är väl avvägt. Enbegränsning av ägaransvaret är också i linje med Pariskonvenfionen. Ireservafionen från vpk står det atf förslaget är en etapp på vägen. Det trorjag, fru talman, att vi kan vara eniga om. Utskottet säger också aft regeringennoga bör följa utvecklingen, vilket är helt naturligt med hänsyn fill denurholkning som devalveringen m.m, medför när det gäller de internafionellaskadeståndsbeloppen. Detta innebär naturligtvis också aft man följerUtveckUngen när det gäller avvägningen mellan ägaransvar och övrigt ansvar. Jag ber atf fåyrka bifall fill utskottets hemställan. AnL65 PER (vpk): och jag är i sak infe så oense. Den störstaåsiktsskillnaden ligger faktiskt i etf fillkännagivande, vilket jag redan haranfört. Jag skall bara göra några ytterligare kommentarer. Vihar ett kärnkraftverk - etf verk med två reaktorer - som ligger mycket illatill om det skulle bli en skada. Vi får hoppas aft det infe händer. Men om detändå skulle hända en olycka så är det som ligger mest illatill. Skulle def ha placerats tror jag infe det hade legat där defligger.