prot · G60964 · 1982-12-31 00:00:00 — Regeringen har i årets budgetproposition inom anslaget förarbetsmarknadsutbildning beräknat en medelsram för AMU:s lokalkostnader. Idenna ram finns även utrymme för vissa lokalinvesteringar. Om skall ligga kvar i eller flyttasnärmare är dock en fråga för de berörda myndigheterna att avgöra. 19 BO (): Jag ber att få tacka arbetsmarknadsministernför svaret på min fråga. Frågan om AMU-verksamheten i är viktig, inteminst i rådande arbetsmarknadsläge. I länet var 3,8 %arbetslösa i åldern mot för hela riket. har iförhållande till andra storstadslän också en låg volym AMU. Jag noterade medtillfredsställelse att arbetsmarknadsministern sade att hon ansåg detta varaviktigt att ta hänsyn till och att kapaciteten för AMU kan utökas. har många utredningar gjortsangående främst lokalfrågorna i men även om framtiden för iFurulund. startade man en utredning om behovet av AMU inför 1980- och1990-talen. Utredningen kom fram till att det behövs två AMU-centrer i att skulle läggas ner . I juni 1982tillsatte en arbetsgrupp, och det är förslaget från densom närmast är aktuellt. När det gäller den framtida verksamheten i ochnaturligtvis också i är två faktorer enligt min mening viktiga.AMU-verksamheten skall först och främst bedrivas där den behövs. finnsdet 551 utbildningsplatser i . Ungefär en tredjedel av eleverna kommerfrån , och resten från andra delar av länet. Enligt det senaste förslagetskall få 223-293 platser. Det är vidare vikfigt att AMU-verksamheten organiseras såatt den kan bedrivas till lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnader. Det gällersåväl kostnaderna för lokaler som de samhälleliga kostnaderna i övrigt. Jag ärinte helt övertygad om att man får billigare lokaler vid en stor nybyggnation iMalmö jämfört med vad som är fallet med lokalerna i . Detta gäller ävennär hänsyn tas till vissa upprustningsbehov där. För kommunen och för de anställda är det viktigt att manfår klarhet i frågan om framtiden för i . Jag vill därförställa ytterligare en fråga till arbetsmarknadsministern: min uppfattning att man vid organiserandet av dettasframtida verksamhet bör ta största möjliga hänsyn till de totalasamhällsekonomiska kostnaderna? 20Arbetsmarknadsministern : Herr talman! Ja, det är viktigt att man tar hänsyn till de totala samhällsekonomiska kostnaderna. Jagförutsätter att man när de ansvariga myndigheterna gör sin planering ochbedömning också tar sådana hänsyn. Om planerade patientdatabaser inom landstingen Bakgrunden till att länsarbetsnämnden i harsett över arbetsmarknadsutbildningen är just det som jag påpekat och som ocksåfrågeställaren tog upp, nämligen att man faktiskt i detta län jämfört medlandet i övrigt har en ganska låg nivå när det gäller AMU-verksamheten. Därförbehövs alltså en förstärkning. Man måste då naturligtvis fundera över hur deneffektivaste möjliga arbetsmarknadsutbildningsverksamheten skall kunnaåstadkommas. De lokaler som finns i - gamla fabrikslokaler- är billiga. Men enligt uppgift går de kanske inte att utnyttja på förarbetsmarknadsutbildningen bästa möjliga sätt. Vi diskuterar ju allmänt inomarbetsmarknadsutbildningen möjligheter till förbättringar på olika sätt, ochbl. a. har frågan om saxning kommit. Såvitt jag förstår har man bl. a. i Furulundhaft vissa svårigheter med att få lokalerna att fungera på ett effektivt sätt.Vid bedömningen av kostnaderna måste man också ta hänsyn till hur lokalerna kanutnyttjas. Det tillhör dock inte mina uppgifter som statsråd attavgöra hur AMU-verksamheten i lokalmässigt skall bedrivas. Det ärde inblandade myndigheterna som skall avgöra den saken. De resonemang somhittills förts innebär att det fordonstekniska blocket i dess helhet skallligga kvar i . 21 BO (): Jag ber att få tacka fru statsrådet för dennakomplettering. Jag vill också fråga om det finns möjlighet att få besked om närett svar i ärendet ungefärligen kan väntas. håller nu såvitt jag förstår på att resonera om ettlokalprogram för arbetsmarknadsutbildningen i länet. fråga omnybyggnad eller liknande går ärendet vidare till . Det är omöjligt att ange någon tidpunkt för när dessa diskussioner kommer attvara avslutade. Överläggningen var härmed avslutad. 8§ Svar på fråga 1982/83:201 om planerade patientdatabaser inom landstingen i har frågat mig vad dei budgetpropositionen (1982/83:100, bilaga 7) angivna patientdatabaserna är förnågot, vilka slag av uppgifter de skall innehålla, hur de skall upprättas ochvilken sekretess som skall gälla för dem. Frågan om landstingens registrering av patientuppgifterför administration, planering och uppföljning av verksamheten behandlades ipropositio- nen(1979/80:6) om uppgifter och organisation m. m. Avpropositionen framgår att landstingen bör inrätta s. k. patientdatabaser. Dessaskall även vara tillgängliga för forskning. Uppgifterna avser sådanaförhållanden som födelsedatum, kön, bostadsort, diagnos, operationer m. m. Patientuppgifter i landstingens databaser åtnjuter sammasekretesskydd som patientuppgifter i journaler m. m. av patienterna i den slutna kroppssjukvårdenomfattas redan av en liknande registrering. Behovet av patientuppgifter som kan bearbetas har ökatgenom att landstingen fr. o. m. har fått ett vidgat ansvarför befolkningens hälsa. Skade- och sjukdomsförebyggande åtgärder kan vidtassåväl inom hälso- och sjukvården som inom andra samhällssektorer, om deninformation som finns registrerad i sjukvården om risker i människornaslivsmiljö bearbetas och utnyttjas. Även centralt behövs ett underlag för planering ochuppföljning av verksamheten inom hälso- och sjukvården. 1 propositionen om socialstyrelsenföreslås att en central planeringsdatabas skall inrättas. Alla för dettadataregister erforderliga uppgifter om patienterna bör enligt propositionenkunna hämtas från landstingens databaser. Dessa uppgifter i planeringsdatabasenskall endast kunna hänföras till grupper av individer. har ingen erinran mot propositionen i den delsom behandlade frågan om databaserna (1979/80:45, rskr 386). Socialsektorns statistikdelegation, som består avrepresentanter för datainspektionen, , ,. och , hari en rapport till , som överlämnats till ,rekommenderat ett minimiinnehåll i landstingens patientdatabaser. Denna frågaär f. n. föremål för överläggningar meljan ochLandstingsförbundet. Om planerade patientdatabaser inom landstingen 24GUNNAR i (m): Tillåt mig att tacka statsrådet förhennes vänlighet att besvara min fråga och ge mig upplysningar, som jag kanskeborde ha känt till och reagerat på tidigare. Orsaken till att jag grep till omicke svärdet så pennan när jag under socialhuvudtiteln läste att landstingenupprättar patientdatabaser med uppgifter om hälsotillstånd, sjukdom, vård etc,är naturligtvis att jag är livrädd för persondatabaser i allmänhet och patientdatabaseri synnerhet - alldeles särskilt om dessa anförtros åt landstingen och inte åtsjukhusen och .sjukvårdsinstitutionerna. Det finns tyvärr mycket i propositioner och betänkandenfrån andra utskott än dem man själv arbetar i som undgår även flitiga läsare avriksdagstryck. De här uppgifterna är alltså för mig nya och oroväckande. Känslan för andra människors integritet, särskilt desvagas, hjälplösas och till andras omsorger utlämnades, är stark inomsjukvården och skall vara stark. Men med datorer med papperssjok ellerbildskärmar- som vem som Om planerade patientdatabaser inom landstingen helst kantitta över axeln på - riskerar man att prisge denna integritet och möjliggöraatt tystnadsplikten bryts, ty världen vet vad trenne veta. Jag var med när en dataexpert i enföreläsningssal glömde ett antal datasjok med namnen på en väntelista påabortsökande. Inom andra verksamhetsområden är denna känsla för andramänniskors integritet oftast svagare, vilket det här exemplet visar. Svagast ärden bland administratörer och massmedia, och jag är mer oroad av att det ärlandstingen som huvudmän än om det skulle ha varit de sjukvårdandeinstitutionerna i det här sammanhanget. Statsrådet nämnde också forskningen på de härdatabaserna. Jag finner i svaret att databas endast skallinnehålla grupper av individer. Det är gott och väl. Men de andra är alltsåindividspecifika. Det står i statistikutredningen - den gula bok till vilkenstatsrådet uppenbarligen refererar - att ad hoc-uttag från dem skall kunnagöras r. ex. för forskning. Man frågar sig: Till vad annat än till forskning? Jag har en vädjan till statsrådet . Jag har varitläkare i skilda befattningar inom sjukvården. Genom motioner1976/77 och 1978/79 har jag förgäves försökt få att förstå att minstlika viktigt som aldrig så många datakörningar av stora heterogenapatientdatamaterial - körningar som dessutom sällan blir tillgängliga förränflera år har gått och uppgifterna i allmänhet är obsoleta - vore att återigenuppmuntra klinikchefer och distriktsläkare att se igenom sinverksamhet, göra en årsberättelse, begrunda vad som kommer fram där och se omman kan skönja några nya tendenser. Jag har motionerat om detta igen, ochkanske det går bättre . - Debatten kring BT Kemi förefaller att ha givitstoff för reflexioner i den riktningen. Lokala förändringar kan maskeras om manbuntar samman för många uppgifter så att man får för stora material. Jag skulledärför vilja sluta med att fråga statsrådet om hon kan tänka sig att,med större grundlighet än vad socialutskottet tidigare givit bevis på, övervägafrågan om återinförande av kommenterade årsberättelser. Det är klart att riksdagsledamöterna, även omde är flitiga läsare, inte kan observera allt i riksdagstrycket. Jag har ändåden uppfattningen att i är en av de allra flitigasteläsarna. Det är klart att man kan ha olika uppfattningar omindividrelaterade patientdatabaser. För min del anser jag att det är viktigtatt vi har sådana. Då kan vi forska om olika faktorer som kan påverka vårhälsa, bl. a. genom brister i arbetsmiljön. Vi kan studera dödlighet ochsjuklighet för olika befolkningsgrupper. Studier i våra nordiska grannländer visar t. ex. attdödligheten i tumörsjukdomar är högre bland manliga arbetare utanyrkesutbildning än bland högre tjänstemän, akademiker och likställda. Vissakommuner har högre sjukdomsfallsfrekvens än andra. Sådana uppgifter kananvändas vid planeringen av förebyggande åtgärder och vårdresurser. av denuppfattningen att den epidemiologiska forskningen kommer att tillmätas en alltstörre betydelse. På den direkta fråga som ställde till mig omårsberättelserna vill jag svara att jag inte är beredd att villfara hansönskan på den punkten. 26 i (m): Vad statsrådet nu sade omindividrelaterade databaser kan jag i och för sig hålla med om, underförutsättning att de handhas, icke av "landstingen" utan av personalsom är direkt sjukvårdsan-knuten. Det är där gränsen går mellan dem som harkänsla för integritet och dem som icke har känsla för integritet. vill jag påpeka att det inte är säkert att mankommer åt brister i arbetsmiljön genom databaser som gäller helalandstingsområden. Jag kan inte gå in på det i detalj - jag kan inte ärendettillräckligt väl för det - men det verkar som öm BT Kemi-fallet visar att manmåste ha mindre områden än ett helt landstingsområde som bas för att det skallframgå om någon viss industri är särskilt miljöfarlig. Så till vida är jagalltså överens med statsrådet . Vad beträffar frågan om årsberättelserna vädjar jag tillstatsrådet att tänka om. Frågan kom kanske litet plötsligt, och jagtror att det skulle vara skäl att tänka om på den här punkten. Ensjukvårdsinrättning är i viss bemärkelse ett företag. Alla svenska företag görårsberättelser. De ser efter vad de har haft för sig , vad resultatetblivit och vad de kan dra för slutsatser i olika riktningar. Detta gjorde viförr alltid på sjukhusklinikerna. Där gjorde man då just epidemiologiskaupptäckter. är allt hopvispat i stora datasjok som ingen tar ansvar för ochingen egentligen kan dra några slutsatser av, därför att registren inte ärgjorda så att bestämda frågor kan besvaras. Om planerade patientdatabaser inom landstingen I regel är patientdatabaserna placerade påvåra sjukvårdsinrättningar, och de skall naturligtvis primärt användas inomsjukvården, men de kan alltså också få andra användningsområden. Sedan måste jag till i säga att jaginte, som han, är livrädd för landstingen. Vi är ändå överens om att det ärlandstingen, sjukvårdshuvudmännen, som har ansvar för den direkta verksamheten. 28 i (m): Jag har möjligen uttryckt mig något okoncistom jag har sagt att jag var livrädd för landstingen. Det är jag inte; jag ärlivrädd för att de är huvudmän för databaserna. Jag anser att det skall vara enmedicinsk person inom landstingen som skall vara huvudman för enpatientdatabas. Överläggningen var härmed avslutad. Om tidpunkten för vissa väntade utredningsbetänkanden 9 §Svar på fråga 1982/83:200 om tidpunkten för vissa väntadeutredningsbetänkanden i har frågat mig närförvaltningsutredningen (B 1977:01) och tjänsteansvarskommittén (Ju 1979:13)avses skola överlämna sina slutbetänkanden. Beträffande förvaltningsutredningen - som tillhörcivilministerns ansvarsområde - har jag inhämtat att arbetet beräknas varaavslutat under innevarande halvår. Med tjänsteansvarskommitténs ordförande harjag träffat den överenskommelsen att kommittén skall avlämna sitt betänkandeunder april och att eventuellt återstående följdlagstiftningsfrågor kanredovisas i annan ordning genom ordförandens försorg. 30 i (m): Jag tackar justitieministern för det korta,klara och koncisa svaret. Får jag bara tillägga att orsaken till min fråga var,som framgår av hänvisningen, en önskan att få någonting gjort här i riksdagen.Kanske det beror på att jag är litet otålig av mig, men jag har viss sympatiför uppmaning till sina ministrar: Action this day! Som motionärslår man ofta sin panna blodig mot befintliga eller ännu inte tillsattautredningar. När det gäller ett av mina favoritämnen, nämligenriksdagens kontrollmakt, som faktiskt är angiven i regeringsformen 1 kap. 4§,har dessa utredningar länge stått i vägen som en ursäkt för att ingentingföreta sig. En utredning som jag gjorde i en motion , där jag sågtillbaka på vad en annan framstående socialdemokratisk statsman, , hade haft för sig, visade att han , då detfanns 162 utredningar, upplöste 70, gav 47 en respit och lät 19bli vilande. Bara 26 fick fortsätta utan tidsbegränsning. De tendenser i denhär riktningen som den nya regeringen har ådagalagt är på allt sätt berömvärda,och jag hoppas att ni fortsätter i den riktningen. Jag har inte mycket att tillägga. Jag hoppas att derealistiska uppgifter som justitieministern har lämnat kommer att stå sig. Jaglitar på att justitieministern ingriper, om de inte står sig. Får jagkomma med en följdfråga som bottnar i min egen okunnighet? Det finns någonting som heterförvaltningsrättsutredningen också. Jag vet inte riktigt vad den har för sig.Jag har inte frågat om detta, så jag kan inte begära att justitieministernskall svara på det. Den utredningen har hållit på , och en genomsnittligsvensk kommitté håller inte - det har jag räknat ut. Jag vetinte om justitieministern är i stånd att ge mig någon ytterligare upplysning omhuruvida denna kommitté kan ha någon betydelse för frågan om utredningen avriksdagens kontrollmakt. Regeringen gjorde en genomgångav samtliga kommittéer. Den resulterade i att bl. a. de här två utredningarnafick besked om att deskulle skynda på. Det finns alltså angivet en tidsfrist för dessa utredningar.Jag skall verkligen göra vad på mig ankommer för att se till att tidsfristenhålls. fick ett föreläggande av sammaslag. Jag erinrar mig inte nu precis den tidpunkt som därvid angavs, men denvar näraliggande den tidpunkt som angavs för de båda andra utredningarna. 32 i (m); Hövligheten kräver att jag tackar även fördetta svar. Om rätten att sprida information genom kabel-TV Överläggningen var härmed avslutad. 10§ Svar på fråga 1982/83:210 om rätten att sprida information genom kabel-TV Per har ställt följande två frågortill mig: Är statsrådet beredd att låta samma regler i fråga om t. ex.etableringsfrihet gälla för kabel-TV som enligt tryckfrihetsförordningengäller för tidningar och böcker? Om statsrådet, såsom det förefaller av gjordauttalanden, avvisar en sådan förstärkning av yttrandefriheten; vilken är i såfall den ur yttrandefrihetssynpunkt principiella skillnaden mellan tidningarOch böcker å ena sidan och kabel-TV å den andra? (Ju 1977:10), där Per ärledamot, skall enligt sina direktiv söka få till stånd en grundlagsreglering avyttrandefriheten i olika massmedier efter mönster av tryckfrihetsförordningen.Enligt direktiven är en naturlig utgångspunkt för utredningen att sträva efteren enhetlig utformning av grundlagsskyddet, framför allt beträffande degrundläggande principerna. De olika mediernas särskilda karaktär kan emellertidkomma att nödvändiggöra en särreglering på vissa punkter. Enligt de uppgifterjag har fått räknar utredningen med att avge sitt huvudbetänkande under senaredelen av . Frågor om kabel-TV behandlas också av den nyligentillsatta massmediekommittén (U 1982:07), som enligt sina nuvarande direktivskall behandla vissa frågor om utnyttjande av kabelsystem för överföring avTV-program. En fråga gäller om program från Radio-koncernens företagalltid skall distribueras. En annan är hur kanalutrymmet skall fördelas, omanspråken är större än det fillgängliga utrymmet. I direktiven uppmärksammas vidare frågan huruvida ägarentill ett kabelnät skall ha rätt att hindra viss programdistribution över nätetoch att själv bedriva programverksamhet. Jag har för avsikt att inom kortåterkomma till regeringen med förslag till nya direktiv för kommittén. Jag har givetvis inga principiella invändningar mot attyttrandefrihetsfrågorna i olika massmedier regleras i grundlag. Innehållet idessa regler får självfallet anpassas till de olika mediernas särskildakaraktär. Om rätten att sprida information genom kabel-TV kommer attta ställning till dessa frågor efter det att de berörda utredningarna haravgivit betänkanden. Frågan om etablering av kabel-TV-nät har diskuteratsmycket internationellt, bl. a. i och . 1 inget av dessaländer har man ansett sig kunna medge en helt fri etableringsrätt för kabel-TV.Skälen till detta är dels att man vill garantera att kabelnäten får entillräcklig kapacitet, att linjedragningen blir rationell och att olika nät kankopplas samman, dels synpunkter på nätens användning. Jag kan här peka påbehovet av att slå vakt om den nationella kulturen och att säkra tillgång tillkabel-TV-mediet för olika användare. För del kan jag särskilt peka påbehovet av att behandla frågan om reklam på samma sätt för olika former avradio- och televisionsprogram. 34PER (): Jag ber att få tacka statsrådet försvaret på min fråga. Av tryckfrihetsförordningens allra första kapitel framgåratt vi här i har rätt att utan hinder av det allmänna utge trycktskrift. Det är den grundläggande etableringsfrihetsregeln som anges där. Det förefaller emellertid som om kulturministern har anlagt en annan syn i fråga om de nya medierna.Tryckfrihetens grundprincip - alltså den att det är vars och ens rätt att frittutnyttja det fria ordet i tryckt skrift - tycks inte gälla t. ex. kabel-TV. 1stället har kulturministern hänvisat till kulturhänsyn i vidaste bemärkelse, enhänvisning bakom vilken förefaller kunna dölja sig någonting helt annat än detsom tryckfriheten baseras på. Statligt förmynderi, som är främmande föropinionsbildningen i ett fritt och öppet samhälle som vårt, tycks avkulturministerns uttalande kunna få fritt utlopp i fråga om de nya medierna.Därför, herr talman, har jag bett kulturministern att göra enyttrandefrihetsjämförelse mellan tidningar och kabel-TV. I sitt svar nu hänvisar statsrådet tillyttrandefrihetsutredningen, vars uppgift det är att vidga tryckfriheten ocksåtill andra medier. Statsrådet hänvisar till att man härvid självfallet måsteta hänsyn till olika mediers karaktär. Detta är självklart. Alla medier kaninte i alla detaljer behandlas precis lika ens i grundlag. Men enyttrandefrihetslagstiftning på tryckfrihetens grund kan aldrig sväva på målet ifråga om den grundläggande etableringsfrihetsregeln, för då har en sådanlagstiftning inget värde. Statsrådet svävar nu på målet just i fråga ometableringsfrihe-ten. Han talar om att man måste ha rationell linjedragning avkabel-TV-näten,ochhan hänvisar återigen tillde kulturella hänsyn som nutydligen skall vara styrande för de tillåtlighetsregler han är beredd attsanktionera för de nya medierna. Då frågar man sig: Är statsrådet beredd att ifråga om tidningar och böcker anlägga motsvarande kulturella synpunkter? Skallman uppfatta det svar han nu ger i fråga om kabel-TV som en första början attpåverka också andra medier? Jag återkommer därför, herr talman, till min ursprungligafråga som Statsrådet avstod från att besvara, nämligen: Vilken är iyttrandefrihetsrättslig mening skillnaden mellan tidningar å ena sidan ochkabel-TV å den andra? Några tekniska hinder för att medge etableringsfrihet ifråga om kabel-TV existerar, som statsrådet väl vet, över huvud taget icke. Låt mig först ta upp det resonemang som PerUnckel för om de kulturhänsyn som jag har hänvisat till när jag har diskuteratkabel-TV och andra mediafrågor. Det har rört de hänsyn som vi måste ta tilletablerade och existerande kulturformer, som kan ha svårt att hävda sig i en nymediasituation. Det är för att garantera deras möjligheter att finnas till somvi har anledning att göra insatser över en statlig kulturpolitik. Detta haringenfing med ett statligt förmynderskap att göra. I sin fråga har Per sagt följande; Är statsrådetberedd att låta samma regler i fråga om etableringsfrihet gälla för kabel-TVsom enligt tryckfrihetsförordningen gäller för tidningar och böcker? Jag har imitt svar refererat till att exakt samma regler kanske inte kan gälla ochrefererat till att man, när man har etablerat kabel-TV-nät bl. a. i ochStorbritannien, inte i något av de länderna har ansett sig kunna medge en heltfri etbleringsrätt. Det är faktiskt skillnad på tidningar och böcker å enasidan och kabel-TV å den andra. I princip är det ju möjligt att ge ut ettobegränsat antal böcker och tidningar, som åtminstone teoretiskt kan nåläsarna. Principen om etable-ringsfriheten är då möjlig att upprätthålla,därför att det förhållandet att en utnyttjar sin frihet inte leder till eninskränkning i den andras möjlighet att utnyttja samma frihet. För kabel-TV är läget annorlunda. Kabelnäten är fastainstallationer. Om en fastighet är ansluten till ett kabelnät, måste denkabel-TV som skall sändas till fastigheten gå över det nätet. Den som bestämmeröver vad som får förmedlas över kabelnäten får alltså monopol över vad som kansägas och mottas i kabel-TV. Det är alldeles uppenbart att det måste finnasregler för hur en sådan monopolställning får utnyttjas. Jag ser inte detta somett ingrepp i yttrandefriheten. Om rätten att sprida information genom kabel-TV 36PER (): Det förefaller av statsrådets andra svar somom statsrådet och jag har något olika infallsvinklar i synen på de nyamedierna. Statsrådet verkar omfatta den traditionella socialdemokratiskaståndpunkt som ser de nya medierna först och främst som ett bekymmer, medan jagser dem först och främst som en ny möjlighet att vidga öppenheten i det svenskasamhället. Statsrådet vill slå vakt om de kulturella värdena. Detvill också jag. Jag vill föra en kulturpolitik som gör att det omistliga i vårtsamhälle kan föras vidare till kommande generationer och bli till gagn ochnytta för människorna. Men - och det är ett viktigt men - dessa hänsyn fåraldrig någonsin motivera Om rätten att sprida information genom kabel-TV ingrepp iden etableringsfrihet på vilken hela det fria och öppna samhället ytterstbygger. Man kan aldrig motivera inskränkningar i etableringsfriheten medhänvisning till kulturen. Statsrådets andra argument är en hänvisning till andraländer. Statsrådet kan emellertid inte vara okunnig om det enkla faktum attgamla kabelnät faktiskt innebar tekniska begränsningar i fråga om möjligheternaatt klara den fulla etableringsfriheten.