prot · G609137 · 1982-12-31 00:00:00 — Amnestys årsrapport gervittnesbörd om detta. Mot den bakgrunden är det oroande och förvånande att denbiståndspolitiska propositionen inte med ett ord berör frågan om demokrati ochmänskliga rättigheter i våra samarbetsländer. Hur förklarar utrikesministerndetta? Från moderat håll har vi begärt att skall göraett klart uttalande om att tvångsarbete inte får förekomma i samband medsvenska biståndsprojekt. Det är beklagligt att kollegerna i utrikesutskottetinte orkat med att göra ett sådant uttalande, och det är förvånande med tankepå att är bundet av att motarbeta tvångsarbete. Man frågar sig om förklaringen till tvehågsenheten är attsöka i att man vet med sig att man står på osäker mark i detta hänseende vadgäller såväl Bai som skogsprojekten i . Den viktigaste uppgiften för svenskbiståndspolitik i nuvarande situation är att höja effektiviteten och nyttan iutvecklingssamarbetet. Mina moderata utskottskolleger kommer att i sinaanföranden närmare utveckla de moderata ståndpunktstagandena, som bl. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. uttrycktai reservationer till utskottsbetänkandet. Det är vår bestämda uppfattning att den lägre anslagsramför biståndet som vi anser som nödvändig med hänsyn till det ansträngdastatsfinansiella läget i mycket väl kan kompenseras av en ökad effektiviteti biståndet. En internationell solidaritet som bygger på lånade pengar, vilkamåste betalas igen av kommande generationer, är inte trovärdig. En långsikfigoch stabil svensk biståndsinsats förutsätter en sund svensk samhällsekonomi. Ensanering av vår ekonomi ligger därmed även i intresse. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill de moderata reservafionerna vid utrikesutskottets betänkande. I detta anförande instämde , ,, i , , ochBarbro i (alla m). 4 (); FN;s förre generalsekreterare i går. Han öch en grupp kring honom söker samla världens mestbetydande tidigare stats- och regeringschefer. Man vill samla dem till ettarbete på att söka hejda mänsklighetens väg mot ekonomiskt, moraliskt och-ytterst- fysiskt sammanbrott. Må vi ge denna unika grupp av äldre statsmänvårt starka stöd. Måtte världens nödlidande och förtvivlade inte bli besviknaän en gång. Det är i samma medvetande om att krisen snabbt kommernärmare som vi i begär en ny orientering av det svenska biståndet. Våraresurser och andras måste samlas till en kraft för att möta mänsklighetens mestangelägna problem - ytterst hoten mot vårt överlevande som människor ochkulturvarelser. Det kan invändas att det är svårt att avgöra vad som ärmest angeläget. Låt oss då åtminstone försöka att inte splittra våra resurserpå det som för framtiden är mindre viktigt eller till sina effekter tveksamt. Vi uppmanar den socialdemokratiska regeringen att taledningen när det gäller denna angelägna nya inriktning av vårt bistånd och avvår polifik gentemot de fattiga folken. Med sin image som visionärinternationell politiker borde ha förutsättningar att sätta insvenskt bistånd i ett globalt sammanhang. Han borde kunna vara den som förmårsamordna det med världssamhällets resurser och bidra till att länka in demockså på att freda liy och kultur på jorden. Det vore djupt tragiskt om intehan heller, när han är hemma, förmår se vad som krävs för att våra barn skallha en med andras barn gemensam framtid. Sedan vi nådde enprocentsmålet harbiståndsdebatterna mest rört detaljer, som t. ex. belopp i landramar. Dessakan ha varit vikfiga i vår inrikespolitiska debatt. Principerna för vårtbistånd har de inte avsett att påverka. Fråncentern noterar vi gärna att vårt bistånd genom sin ökande betoning avlandsbygdsutveckling och naturvård har flyttats i rättriktning. Vi menar emellertid att vi som biståndsgivare fortfarande uppträderutan sammanhang, som om vi inte insåg världens tillstånd. För oss bhr det alltmera uppenbart, att våra resurser ochvärldens måste koncentreras på jordens mest angelägna behov. Det är för oss detviktiga, inte att diskutera detaljer i vår nuvarande biståndspolitik. Vi hardärför både i partimotionen och i reservationerna till utskottets betänkandeavstått från att göra särmarkeringar t. ex. i fråga om landramar. I ett par fall föreslår vi visserligen sänkningar iregeringens förslag till landramar. Vi gör det emellertid inte i argumentationmot bistånd just till de två länderna, utan för att frigöra medel för eninriktning som vi finner långsiktigt mera angelägen. Det är främst två markeringar i regeringens budget och iutskottets majoritetsskrivning som synes oss särskilt betänkhga, därför att devisar att man inte inser vad framfiden kräver. Jag tänker då inte på att ensvensk regering, ledd av , är den första som sviker enprocentslöftet,det som gett dess särskilda profil inför utvecklingsländerna. Detkommer att kommentera . Jag avser budgetens ökande betoningav det för våra samarbetsländer avdelade biståndet. Jag avser vidarestrykningen av anslagsposten Miljö, markvård och energi. Tillsammans visardessa markeringar att socialdemokraterna är på väg att ytterligare förstärkabiståndets politiska inriktning och försvaga dess sakliga. Detta regeringsinriktade bistånd kan vara bra om visärskilt vill stödja vissa regimer. Det leder emellertid inte till någon samladinsats för att möta världens djupaste behov. Satsningen på vissa regeringar kanen gång ha varit en riktig tanke. Dessa förutsattes veta sitt folks behov ochvilja dess bästa. Få är emellertid de länder där vi inte har bhvit besvikna.Vårt bistånd blir splittrat och utan sammanhang. Det sprids ut för att mötasamarbetsländer-nas tillfälliga behov. Det kan vara förklarligt att en regim,som sitter fast i näraliggande ekonomiska och politiska problem, inte orkar sesin situation i förhållande till den djupnande världsnöden. Det är emellertidinte försvarligt när vi, av hänsyn tilldet gamla samarbetet, inteheller vågarse verkligheten, i det aktuella landet och i världen. Mot detta föråldrade regiminriktade bistånd måste sättasett problem-orienterat. Det behövs nya riktlinjer för att leda in biståndet påområden där livsförutsättningarna är särskilt hotade, och där därförvärldsnöden har sin djupaste grund. Skogsskövling, torka och jordförstöring hotarförutsättningarna för människans existens över allt större områden. Grödanförtvinar och djuren dör. Människor tvingas att lämna sina hem och haringenstans att ta vägen. Den uttorkning vi envisas med att kalla missväxt slårför varje våg allt hårdare. I det av oss stödda Efiopien slår torkan åter hårt, ännuhårdare änden gången då den fällde kejsaren. Bara i de norra provinsernaGondar, Wollo och Tigré kan fem miljoner människor sakna försörjning. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. sägs hålla trupper vid gränsen för att hindra offrenfrån att ta sig över och ytterligare försvåra situationen för det av flyktingaroch torka redan hårt tyngda . Torkan slår hårt inte bara mot randområden. Öknentorkar ut även och det dubbelt olyckliga . Svårt lider ocksåZambia och . Torkan är inte bara en följd av underutveckling. SjälvaSydafrika drabbas hårt. Normalt producerar av majs. I århar skörden gått ner från normalt . Enligt FN;s världslivsmedelsråd producerar mindre spannmål än som befolkningen harfördubblats. Nedgången väntas fortsätta. Inte bara drabbas. I norra lär tiotalsmiljoner människor vara på väg att duka under. Även kornbodarna töms. veteskörd blir i århälften mot normalt. Världens andra överskottsområden för vete står i tur attbli uttorkningens offer. Dagens bistånd bygger på förutsättningar som inte längregäller. Nya riktlinjer behövs. De behövs emellertid också för att sätta inSverige självt, inte bara våra pengar, på att möta hotet mot världen. En nyinriktning behöver också en därefter anpassad administration. Vi behöver engenomgång av vilka kanaler vi skall använda för att nå ut. Presfige ellerpolitiska bindningar får inte hindra oss från att använda de bilaterala,multilaterala eller andra internationella kanaler som har bäst förutsättningaratt leda fram. En koncentration av vårt bistånd, som vi föreslår, börkunna leda till en enklare administration. bör den leda till en störreanvändning av svenska experter och annan svensk fältpersonal. En systematiskutbildning av sådana bör vara ett stående inslag i vår biståndsförberedelse.Det gäller också en ökad utbildning i av lokala experter. En större slussning av biståndet genom FN-organ och andrainternationella institutioner och samarbetsorgan aktualiserar också frågan omvår förmåga att förhandla och arbeta i en internationell miljö. Den populäraföreställningen att FN-organ är mindre effektiva än våra egna biståndsorgan ärsannolikt allmänt taget inte riktig. Däremot försummar vi.att odla kontakternamed dem. UD och SIDA borde tillsammans bygga upp en fast stab avFN-förhandlare. Frågan är om det inte borde finnas ett statsråd helt avdelatför kontakterna med de multilaterala organen. Det var som sådant statsråd en gång lärde sig FN:s grunder. För att nå framgång och åstadkommapåverkan behöver man inte bara kunna saker bättre än andra. Man behöver ocksåvara känd som den som vet och förstår. Av den principiella inställning som jag har redovisat drarvi slutsatser i reservation 6. Vi föreslår att biståndet i ökande gradkoncentreras på att möta den pågående utarmningen av jordens miljö ochproduktiva resurser. Ett led i detta arbete är att söka möta de grundläggandebehoven hos de mest drabbadeoch utsatta människorna. Det gäller inte bara att möta nöden med tillfällig hjälp.Det gäller att komma åt de förhållanden som leder till eller håller människorkvar i fattigdom och nöd. Den viktigaste orsaken till nöden och tillsvårigheten att övervinna den är den pågående förstöringen av självaförutsättningen för mänskligt liv på jorden. Därför föreslår vi ett femte målför det svenska biståndet: värnande om jordens miljö och produktiva resurser. Mot bakgrund av den dramatiska försämringen avförutsättningarna för överlevande och utveckling i stora delar av världen,föreslår vi att regeringen efter utredning förelägger ett förslagtill program för hur svenskt bistånd bör organiseras och inriktas för att bästbidra till att bevara jordens miljö och produktiva resurser och till att mötade fattigaste människornas grundläggande behov. I arbetet på det här programmet måste fnan inte barabedöma världens mest angelägna biståndsbehov. Man måste också överväga inomvilka av dessa områden ett svenskt bistånd kan få mest gynnsam effekt. Det pågår en debatt om återflöde och om kopplingen mellansvenskt näringsliv och . Svenskt bistånd är självfallet ettresultat av svensk produktion. Ett bistånd kan i längden bara tas ur det viproducerar men avstår från att konsumera. I vår penning- och låneekonomi tapparvi lätt bort det sambandet. Ju klarare både givare och mottagare ser det destolättare kan de förstå varandra. De flesta varor vi producerar kan emelUrtid inte direktanvändas av de mest behövande i de fattiga länderna. Därför måste ett programför det framtida svenska biståndet också skapa förutsättningar för svenskforskning och svenskt näringsliv att tillsammans engagera sig iöverlevnadsproblemen. Vi måste arbeta fram eri teknologi och en produktion somverkligen ger oss de bästa förutsättningarna att bekämpa förstöringen av jordenoCh att möta de sämst ställda människornas mest grundläggande behov. Regeringens strykning av det särskilda anslaget för Miljö,markvård och energi är otrolig. Det är en allvarlig utmaning mot de miljontalsmänniskor som öknarna och de skövlade skogarna driver framför sig. Det är enutmaning även mot den välinformerade miljöopinionen här i landet. Jag vet ocksåatt förgäves försökt få de ansvariga iutrikesdepartementet att förstå vad de har gjort. En olycka kan inträffa i brådskan vid ettregeringstillträde, och jag vill trots allt hoppas att detta är en sådan.Därför vädjar jag till utrikesministern att inför budgetarbetet till höstenverkligen sätta sig in i vad han medverkade till och se till attanslaget kommer tillbaka. Mot bakgrund av att vi i menar att en allt störredel av det totala biståndet måste inriktas på att rädda världsmiljön är detsärskilda anslaget litet och främst av symbolkaraktär. Det är emellertid somsådant ett tecken på att vi förstår och att vi vill. När regeringen tog bortdet, var det ett tecken på att man inte förstod eller att man inte villeförstå. Vi har föreslagit att anslaget återupprättas genom att 45milj. tas från den föreslagna landramen för . Att vi valt denanslagsposten beror InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. på att vifinner den höga anslagsposten för särskilt dåligt underbyggd. Genom attställa en landram i förhållande fill ett anslag av den här karaktären vill viockså understryka, att anslagen på landramarna inte kan ses för sig utan att deäven måste ses i förhållande till världens totala behov. Skulle kammaren följa regeringens förslag fill landram förVietnam, kommer vårt förslag om anslagsram för Miljö, markvård och energienligt reservation 58 inte fill omröstning. I den för de treoppositionspartierna gemensamma reservationen 57 uttalar just vi oss för attanslaget återupprättas. Därmed ber jag, herr talman, att få yrka bifall tillreservationerna 2, 6, 8, 31, 36, 51, 54, 57 och 58 och i övrigt till utskottetsförslag. I detta anförande instämde , , , , och (allac). 5 (): Dagens världsbild är inte ljus. Öppet krigråder på flera hålll världen, människor lemlästas och dödas och materiellavärden av oskattbar storlek förstörs. Världens ledare satsar på krig ochkrigsförberedelser ca i dagens penningvärde ,och det innebär en fördubbhng . Ett annat bevis för det gigantiska resursslöseriet på krigsförberedelserär att mer än hälften av världens forskare ägnar sina krafter, inte åt fråganom hur mänskligheten skall få en drägligare tillvaro på vår jord, utan åt attfinna nya metoder för att på ett än mer raffinerat sätt döda och förstöra. är en fredsälskande nation, och i deinternationella sammanhangen försöker vi driva fredsfrågorna framåt. Det skerkonkret genom insatser i FN och andra internationella organ, och det sker genomdirekta förhandlingar och i olika slag av medlarroller. På detta sätt angriper vi symptomen på den oro och ängslansom finns i världen och som är den innersta grogrunden till krig. I fredsarbetet har vi emellertid också deklarerat att envaraktig fred kan nås endast om vi på ett mera rättvist sätt fördelar jordens resurser.Strävan efter en mera jämlik och bättre värld är själva kärnan i fredsarbetet. Den oro och rädsla som skapar konflikter och krig har endrivhusmässig grogrund i analfabefism och dåliga kontaktmöjligheter iförhållande till omvärlden. Hunger och sjukdomar i släcker liv iförfid och fullbordar den fullständiga utslagningen. Den svenska biståndsverksamheten har en grund i enfilosofi genom vilken vi vill bidra fill en fredlig utveckling i världen. Denhar också en förankring i en humanitär samhällssyn - att man skall hjälpa sinamedmänniskor när dessa har det svårt. Känslan av solidaritet med de fattiga ochförtryckta och dem som drabbats av krig och andra katastrofer är en soljdaritetsom inte stannar vid landgränser. Den går från människa till människa, och denhar hela världen som sitt fält. Den solidariteten har också gjort att svensk biståndsverksamheti första hand riktar sig till de fattigaste länderna. I högtidliga deklarationer har också i-länderna - denbesuttna överklassen bland världens länder- förklarat sig beredda att uppfyllaFN:s mål att avsätta av resp. lands bruttonationalinkomst till bistånd åtde fattiga länderna. Dessa deklarationer skapade stora förväntningar,men de har inte kunnat infrias. Nedgången i världsekonomin har gett luft undervingarna på egoistiska och reaktionära krafter, som kallt sprider sittevangelium att i första hand slå vakt om den egna, höga standarden. I drar den republikanska regimen drastiskt ned sinaanslag till . har aldrig visat sig särskilt intresseratatt hjälpa där inte direkta politiska mål varit inom räckhåll; ThätchersEngland och är andra stormakter som verkar strunta i lidandetoch nöden i . Endast fyra av 17 medlemsländer- ,, och - har nått över det av FN uppställda målet på 0,7 %.Detta är en internationell skandal och katastrof. Om behovet av hjälp till behöver det interåda något som helst tvivel. Den ekonomiska kris som drabbat världen har varitsärskilt svår för de fattigaste länderna. Priserna på deras import av olja ochandra nödvändiga varor ökar snabbare än priserna på deras exportvaror. Även deländer som genom biståndet kommit ett stycke på väg i sin industrialiseringsprocessoch för vilka det bara såg relativt hoppfullt ut brottas med växande ekonomiska och sociala svårigheter. Och det dystra faktum somkvarstår är detta: de fattigaste länderna halkar allt djupare ned i nöd ochmisär. Denna vetskap motiverar en svensk biståndssatsning just påde fattigaste länderna. Det gäller främst de afrikanska länderna söder omSahara. Om man sedan vänder blicken från det internationellaperspektivet och ser på den svenska biståndspolifiken, måste jag tyvärrkonstatera att självöm-kandet och egoismen också har en fin grogrund i detsvenska välståndssamhället. För vi kan väl alla skriva under på att ärett rikt land, ofattbart rikt sett t. ex. med ögon, och att vi haren mycket hög levnadsstandard. Vi har välfärdsproblem - all right. Vi har en längre tidtagit ut godsakerna ur folkhemsskåpet i förskott, och måste vi dra in denlånga svångremmen något hål tills vår ekonomi kommer på rätt kurs igen. Mångamänniskor i vårt land är besvikna över att den oavbrutna välfärdsutvecklingeninte kan fortsätta som tidigare, och det finns även i vårt land en bra grogrundför att snålt stänga den egna dörren och inte bry sig om nöden därutanför. Det är inte särskilt lönsamt ur partipolitisk synpunkt atttala om nöden i och behovet av att vi hjälper. Jag vill påstå attdet behövs politiskt mod och kurage för att göra detta. Jag är också glad ochstolt över att mitt parti, , trots ett prövande valutslag, som kundelocka till opportunistiska ståndpunkter, och trots att frågan inte ger någraplus i Sifo-mätningar, rakryggat står kvar vid ståndpunkten att vi har råd medden u-hjälp vi gett tidigare. InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Jag är glad att inför kammaren kunna deklarera attfolkpartiets positiva ståndpunkt till biståndet är ett grundelement i denliberala rörelsen. Men jag är besviken på socialdemokraterna för att de i vissmån sviker i den motvind som alltid träffar solidariteten när det kärvarekonomiskt. Så sent som i förra riksdagsdebatten om vår biståndsverksamhet stegi stort sett hela det galleri av framstående socialdemokrater som också i dagkommer att befolka talarstolen fram och anklagade för att demanipulerade med budgeten genom att ta reservafionsmedel från tidigare budgetaroch räkna in dem för . När jag erinrar om dendebatten, rekommenderar jag de socialdemokratiska debattörerna att läsa igenomsina egna anföranden. Där finns nämligen rätt uttryckligt sagt vad man skallsäga om denna "sifferlek". berömmer sig själva i sina framträdanden införsvenska folket för att de talar klarspråk. Deras reservationer mot anslaget ifjolårets biståndsbudget kan då sägas bara ha varit ett lätt gurgel; talarmoderaterna klarspråk; de vill skära stora sjok ur den kaka som skall gå tillde fattigaste länderna. Totalt är nedskärningen i förslag eller 620 milj. kr. I ett kortsiktigt perspektiv tror jag visst att moderaternasbudskap går bra att sälja fill en skattetrött svensk allmänhet. "För attsanera ekonomi skall vi dra ned hjälpen till de fattiga folken. "Det argumentet kan dessutom in i många andra argument; "Hjälpen ärinte effektiv nog och då skall den skäras ned" eller "Vi vet inte omhjälpen hamnar rätt och då drar vi in hjälpen". Till detta vill jag bara säga, att vi i folkpartietinstämmer helhjärtat! att hjälpen bör göras så effektiv som möjligt. Men det äringet skäl för att pruta ned hjälpen, det är ett skäl till att göra en översynav hur hjälpen är organiserad. Då det gäller att fastställa biståndets storlek summerarjag inställning; Vi föreslår att fastställer biståndettill av bruttonationalinkomsten /84, dvs. 6 835 milj. kr. Detta vårt förslag innebär bl. a. att insatserna förblandade krediter, katastrofhjälp, enskilda organisationer och humanitärtbistånd kan höjas väsentligt. Det är en markerad profil i vår biståndspolitik. Jag skall nu granska några delfrågor iutskottets betänkande. Först synpunkter på bundet eller obundet bistånd. Återflödet av svenska biståndsmedel är lättare att uppnå,om man satsar på bistånd i industri- och anläggningsprojekt än t. ex. pålandsbygdsutveckling. På de områden där svenskt näringsliv har ett gott ryktekommer också ett betydande återflöde av biståndsmedel till . Graden av bindning av biståndet är bara en av de faktorer sompåverkar återflödet. I en avvägning mellan en satsning på landsbygdsutvecklingoch industriprojekt bör endast det angelägna ur biståndssynpunkt varaavgörande. Behöver ett område i ett u-land vatten för att utveckla jordbruketoch försörja människor och djur med vatten, skall vi naturligtvis inte säga nejför att detger dåligt återflöde av satsade pengar till . Från sida är vi dock måna om att vårainsatser i kan ske i en samverkan mellan biståndsmyndigheterna ochsvenska företag. Genom och u-krediterna öppnas också nya möjlighetertill utvecklat tekniskt samarbete inom de områden där svensk industri ärduktig. ställer sig bakom ett fördjupat samarbetemellan SIDA och det svenska näringslivet. När har kommit överens medett mottagarland om vilket bistånd som skall ges, är det fritt fram för svenskaföretag att sälja sina produkter. SIDA:s folk ute på fältet bör ocksåinformeras om vilka produkter svenska företag kan erbjuda, och de skall kunna lämnadessa upplysningar till dem som tar emot hjälpen och som skall handla uppprodukterna. har det varit stora brister i SIDA:s informationtill svenska företag, och fältarbetarnas kunskap om svenska produkter har ocksåvarit dålig. Gradvis har det blivit bättre, och jag vill betecknasamarbetet mellan SIDA och det svenska näringslivet som mycket lovande. Svenskaföretag har markerat ökat sin försäljning till obundna svenska biståndsprojekt. Utvecklingen är faktiskt så lovande att jag vill ifrågasättaom inte den fria atfityden i våra biståndsinsatser i ett längre perspektiv gersvenskt bistånd en goodwill som ger det svenska näringslivet bättresamarbetspartners och bättre affärer än om vi satt bundna villkor förbiståndet. Jag vill klart deklarera detta som en uppfattning frånfolkpartiets sida. kommer senare att i ett anförande behandla denhär frågan ytterligare och då främst vår satsning på s. k. blandade krediter. Medan jag är inne på näringslivets område vill jag ta uppen delfråga. Det har kommit ett erbjudande till , attvi till vårt land skulle kunna få förlagt ett institut skulle då ha lokaliserats till , där man har en mycket starkinstitution i detta avseende. Startandet av ett sådant ochbioteknik skulle betyda mycket för utveckling, och det skulle ocksåinnebära en mycket värdefull stimulans för svensk forskning. sade nej i en första omgång, och budet har gåtttill . sade nej utifrån den utgångspunkten att i första hand bördenna typ av utvecklande verksamhet förläggas till . Man kan instämmai att i de flesta fall är detta en riktig policy. Men sedan har det framkommitatt kanske inte har resurser att klara av mottagandet av detta institut. Denna fråga är nu under utredning, och man skall avgöravilket land som skall vara värdland på ett ministermöte . bleverbjudet att härbärgera detta ministermöte om lokaliseringen, men sade tyvärrnej till detta erbjudande. Jag beklagar det. Det kunde ha gett ettförsteg i frågan om en framtida lokalisering. Jag hoppas att ochindustridepartementet dock fortsätter arbetet på att detta institut helt ellerdelvis skall förläggas hit till . Jag anser att vi inte har råd attmissa en sådan här chans.