prot · G60970 · 1982-12-31 00:00:00 — När jag begär att utbildningsministern skall börja i rättände, så är jag också medveten om att det redan finns en uppsjö av utredningar,genom UHÄ:s försorg, genom statliga utredningars försorg, genom internationellastudiers försorg, både sådana som haft svenska uppdrag och andra som utifråntagit en titt på den svenska modellen: det kunde vara skäl att försöka vaska utdet väsentliga innehållet i dessa utredningar och presentera det -gärna uppfräschattill nuläget i skilda hänseenden - och bestämma det svenska högskoleväsendetsplats på kartan, internationellt, och i samtidshis-torisk belysning. Alldelessärskilt vill jag anbefalla två uppsatser i Tidens decembernummer av herrarnaGustavsson, med v och Bo med f, båda såvitt jag förstår s-märkta, ochbåda lika klartänkta på sina områden som ett par andra s-märkta forskare, KlasEklund och , visat sig vara på det ekonomiska. Kanske är det psykologiskt oklokt av mig att nämna dem vidnamn - skall man stödja en socialdemokrat, så är det ju i allmänhet bäst attangripa honom, så att partiet sluter upp till hans försvar, men jag har ettinre motstånd mot överklokhet och en viss böjelse för uppriktighet: att sägasom det är. För jag kan inte finna annat än att uppgörelsemed "uppdragsforskningen" i motsats till den forskning, som av inredrift oförtrutet söker sanningen, i mycket överensstämmer med vad jag för femår sedan tillät mig att skriva i om "beställd"forskning och forskandets bevekelsegrunder. Vad ser framförsig är "den avintellektualisering av grundutbildningen som fortgår och som- om den får fortsätta - inom alldeles kommer att ha underminerat möjligheternaatt hålla jämna steg med utvecklingen internationellt. totalkursomläggning måste bli principen forskningsproposition. ---- Vaddenna måste bryta med är själva grundprincipen i de senaste tio Hela denna ambition är felaktig ärsituationen så allvarlig att alla goda krafter - med eller utan förloradeansikten - måste börja inse vad klockan är slagen." Så långt Tidens nyeredaktör. Och , en gammal marxistisk ekonom, skräderinte heller orden: "Det grundläggande felet med den filosofi som låg bakomU 68 var att man blankt förnekade, att det förelåg någon motsättning mellan attå ena sidan utbilda kvalificerad arbetskraft för yrkeslivet och att å andrasidan främja forskningen." vänder sig - så som jag självförgäves försökte göra i en mofion om att föra över en del avdelegationens för social forskning 25 miljoner, som distribueras av enforskningsmässigt föga kvalificerad samling personer, till forskning medvetenskapliga förtecken - mot "forskningens byråkratisering". Vad BoGustafsson trycker på är den verkliga forskningens strävan till opartiskhet ochobjektivitet, och till allmängiltighet. Han tror att den genom historienpermanenta konflikten mellan vetenskap och samhälle ytterst sammanhänger medatt samhället är en organisation, som främst strävar efter överlevnad och haren inbyggd Om uppföljning av högskolereformen Om uppföljning av högskolereformen tendens att i händelse av konflikt dem emellan "offrasanningen för lojaliteten". Det är därför samhället faktiskt "behöverinstitutioner som är oåtkomliga för politisk inblandning i dessa institutionersinre liv". Han föreslår för den skull en ny högskolelag, där hånglet medfraser sådana som U 68:s att uppgift är att främja"personlighetsutveckling, välfärdsutveckling, demokrafi, internationaliseringoch social förändring" ersätts med det kortare men sannare budskapet attforskarutbildningen skall "främja forskningen" och "verka föratt utbildningen anpassas efter forskningens framsteg och arbetslivetskrav". Han gör sig till förespråkare för att återinföra formella betyg ochoffentligt redovisade bedömningar av forskarens prestanda mot bakgrund av"konflikten mellan kravet på demokrafi och kravet på effektivitet, mellanökad välfärd och ökad kvalitet". Vilken lisa att läsa detta för StaffanBurenstam och mig, som motionerade (motion1978/79:2222) om att skulle uttala 1. att kvalitet iuniversitetsutbildning och forskning förutsätter att hela skolsystemet byggerpä respekt för kvalitet i kunskaper, 2. att dessa kravockså måste ställas på lärarutbildningen, 3. att kompetensoch sakkunskap måste återfå sin rätta plats i ledningen av arbetet viduniversiteten, 4. attuniversiteten befrias från den överordnade och överdrivna byråkra-fiapparatenoch att de pengar som därigenom sparas används för universitetens verkligauppgift att befrämja lärdom och framsteg, 5. attforskningens kvalitet och integritet hävdas genom ett stopp för ofoget atttilldela myndigheter pengar för att under täckmanteln av "forskning"lägga ut allsköns beställningsuppdrag. Enligt utbildningsutskottets dåvarande majoritet (s -I- c-I- fp) var allt detta felaktigt och orättvist. kan vi alltså läsa istort sett samma kritik i Tiden, av några som - i motsats fillutbildningsutskottet - lever i högskolereformens faktiska värld och icke enbarti dess ideala föreställningsvärld. Vad var det vi sa'? Jag vill därför i detta sammanhang välkomnautbildningsministerns uppgift att hon nu begär kommenterande och analyserandeverksamhetsberättelser från högskolans alla enheter - jag hoppas även fråninstitutionerna. försökte jag från dennatalarstol - till synes förgäves - uppmuntra er kollega, , attåterinföra just sådana verksamhetsberättelser vid sjukhusen, men hennesrådgivare hade tydligen en annan mening. kan man i alla fall räkna med attuniversitetsklinikerna kommer att bryta isen, och det länder er, fru statsråd,till ovansklig heder. Kanske kan traska efter i spåren? Fårjag be er ta ett samtal med om detta. Utbildningsministerns utförliga svar ger migockså anledning att dröja något vid vissa andra aspekter på forskningen ochdess villkor. När man i budgetpropositionen läser att det fanns12 584 forskarstuderande i landet kan man antingen bli imponerad av den rådandebildningstörsten eller också fråga sig: Är detta verkligen möjligt? fall: Vadinnebär detta tal? Finns det verkligen så många problem som behöver lösasoch kan lösas på ett sätt som för, inte bara katalogiserandet, utan även ochfrämst viktiga kunskaper framåt? Hur mycket av detta är verklig forskning, ochhur mycket är uppsatser under rubriken "läsning i blandade ämnen"? hade en diskussion om forskningen ochsamhället. Jag tillät mig där, med erfarenhet från bedömning avmedicinska forskningsansökningar, att skilja mellan djärv och nyskapandeforskning å den ena sidan och forskning i upptrampade spår å den andra. Detförra slaget av forskning bärs av ett inneboende tvång, eller av nyfikenhet, envilja att forcera det man inte vet eller inte förstår, att övervinnaokunnigheten för att kunna handla riktigare. Sådana forskare är vanligen 10-15år före sin tid, och denna forskning blir kanske inte allmänt känd förrän långtefter det den gjorts, och då är forskaren ofta redan över på ett annat område,dit hans iakttagelser och nyfikenhet fört honom. För sådana forskare är det intellektuella äventyret enbelöning i sig och det internationella erkännandet viktigare än ensuppleantplats i . Andra trampar på, hittar på en ny variant avett känt problem, arbetar med dagens eller gårdagens problem, konserverarbefintlig metodologi och försöker genom ständigt nya anslag bevara denbefintliga personal-och materielstrukturen. Han, eller hon, har ett behov avatt arbeta med trygghet; incitamentet är att genom "raka rör", iblandkontakt med massmedia, hamna på en tjänst. Forskningens frihet är beroende av forskarnas frihet.Regering och riksdag kan bekänna sig till denna hur mycket som helst, menfriheten hotas från andra håll, och det bör inte minst vi här, i denlagstiftande församlingen, vara medvetna om. Jag har fått i min hand en rapportom "New Patterns of Authority in Higher Education", från någonOECD-kommitté . Där görs en ingående och värdefull analys avförhållandena i ett flertal länder, och det påpekas att ett allt starkare inflytandeöver den högre utbildningens och forskningens villkor nu utövas av domstolaroch genom fackliga organisationers förhandlingsrätt, liksom av universitetensadministrativa tjänstemän, vars antal ökat ofantligt mycket snabbare änantalet professorer och andra vetenskapsmän. Man anmärker att de fackligaorganisationernas inflytande har urholkat statsmakternas auktoritet, i Sverigestarkare än i den övriga världen. Även där den formella beslutanderättenligger hos en vald församling, fattas de reella besluten mestadels avtjänstemännen. - I vårt land har arbetsdomstolen fällt en dom som irealiteten kommer att göra att underläkarvikarier, som kanske aldrig skullekunnat meritera sig i en öppen konkurrens, blir"tillsvidareanställda" och oavsättliga. Konsekvensen kan bh attundervisningsklinikernas - och därmed forskarutbildningens - rekryteringkommer alldeles på sned. Den nya hälso- och sjukvårdslagen ochläkarfördelningsprogrammet skapar dessutom ett nytt stifts- ellerlandstingsband för läkare, som vi i arbetar för att upphävadet för prästerskapets del. Jag skall sluta här, även om ämnet är nästan outtömligt. Om uppföljning av högskolereformen Om uppföljning av högskolereformen är minförhoppning att något av det jag sagt skall ha gjort klart förutbildningsministern att det hos dem som befinner sig i systemet och som svenska högre utbildningens och forskningens väl finns en stark oro för attkvanfiteten har fått företräde framför kvaliteten, att kraven är för diffusaoch för låga, att man riskerar att förlora uppgiften och målen ur sikte och attde som borde vara verksamhetens ledare misströstar och ger upp sitt ledarskap.Somliga flyttar till ett gynnsammare vetenskapligt klimat, andra låter sigtubbas till att bli administratörer, andra åter sluter sig inne i ettprivilegierat elfenbenstorn. En levande högskola eller, med en historisk ochinternationell nomenklatur, ett levande universitet behöver kraftfulla"gängledare" i spetsen för sina institutioner. Målet "att ta ifrånprofessorerna makten" har nog infriats vid det här laget - vadvetenskapsmännen är intresserade av är emellertid inte makt, men välerkännande. Men vad värre är: Man har nog också lyckats ta ifrån åtskilligaprofessorer lusten. Själv befinner jag mig nu bortom den dagliga tjänsten hosmin alma mäter, men jag har förmånen av ett långt tidsperspektiv, och jag kanse skillnaderna. De vittnar inte entydigt om att högskolereformen byggde påriktiga förutsättningar. Den bortsåg alltför mycket från att högre utbildningoch forskning också förutsätter bestående entusiasm och engagemang hos dem somförväntas stå i spetsen för framåtskridandet. Min far, som i sina yngre dagar hade varit lärare, taladeemellanåt hemma om "uppmuntrans pedagogik". Utbildningsministernsjälv har kanske praktiserat en sådan i katedern. I så fall skulle hon kanske -tillsamman med - också kunna applicera den på den svenska högreutbildningen och forskningen genom en klok hantering av uppföljningen avhögskolereforrnen. Om inte litar på mig, så vill jagrekommendera henne att ta kontakt med herrarna . Det var mycket spännande och stimulerande attlyssna pä i . Trots att vi har olika åsikter på mångapunkter i högskolefrågorna, uppskattar jag mycket engagemang närdet gäller att stå upp för kvalitet i högre utbildning och forskning. Jagkänner också väl kritiska inställning tillutbildningsbyråkratin, men jag hoppas att han noterade och även är nöjd med attvi, när vi talar om en genomlysning av högskolans inre arbete, gör klart attdetta är något som skall vara ett naturligt inslag i verksamheten. Det är ytterst väsentligt att det förs en levande debattom högskolefrågor och forskningsfrågor, som är så vikfiga för hela vårt landsutveckling. Den debatten och ett konstruktivt förnyelsearbete måste självfalletgrundas på en kritisk analys av verksamheten och dess resultat genomutvärderingar av olika slag. Förnyelsearbetet måste vara ordentligt utbrett ihela högskole-och forskningsvärlden och utgöra ett naturligt inslag i dendagliga verksam.-heten, och det måste också finnas hos alla beslutsorgan på allanivåer i högskoleväsendet, självfallet också på den centrala nivån. Jag troratt interpellation var av stort värde bl. att jaghär från talarstol fick tillfälle att lämna en redogörelse för Nr 70 den mångfasetterade verksamhet som uppföljningen av högskolereformen TisHaeen den och utvärderingen av den utgör. Jag är också glad för att febriiari 1983 var någorlunda nöjd med svaret. Det är min förhoppning att den här verksamheten genom konstruktiv krifik skall bli ännu bättre, och jag kan q UDofölinine försäkra att jag Hksom han tror på den uppmuntrans höeskolerefor pedagogik som han talade om. ' 89 i (m): Jag vill gärna bekänna att den faiblesse somjag har känt för utbildningsministern inte har blivit mindre genom hennesframträdande här . Jag hoppas att jag skall kunna fortsätta kontakten medhenne utan att för den skull behöva ta stöd av riksdagsordningen. Överläggningen var härmed avslutad. 22 § Föredrogs ochhänvisades Propositionerna 1982/83:81 fill skatteutskottet /83:86 tilllagutskottet 23 § Föredrogs ochhänvisades Redogörelse 1982/83:14 fill finansutskottet 24 § Anmäldes och bordlades Redogörelse 1982/83:13 Fullmäktiges iriksgäldskontoret förvaltningsberättelse för /. 25 § Anmäldes och bordlades Motionerna 1982/83:2205av m. fl. " 1982/83:2206av Mc 1982/83:2207 av och 1982/83:2208av m.fl. 1982/83:2209 av m.fl. 1982/83:2210 av KnutWachtmeister m. fl. 1982/83:2211 av m.fl. Förslag till lag om ändring i lagen(1980:865) mot skatteflykt, m. m. 1982/83:84) 26 § Meddelande om interpellation Meddelades att följande interpellation framställts 1982/83:62 av () tillkommunikationsministern om ändring av upphandlingsförordningens bestämmelser omsjötransporttjänster: Den svenskaupphandlingsförordningen ålägger statliga myndigheter att köpasjötransporttjänster för statligt gods med billigaste möjliga fartyg. Förordningen förefaller kanske vid första påseendetförnuftigt formulerad, men den har i praktiken visat sig vålla problem. Såvälinom överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF) som inom SIDA, vilka hartillämpat förordningen, har ansvariga tjänstemän funnit den behäftad medbrister, vilka borde kunna rättas till genom att tilläggsbestämmelserutfärdades. Transporter av laster som är helt statsfinansierade -beredskapsolja hem, biståndslaster till - går i alla länder utom iSverige med det egna landets fartyg (nr 4 1983). Att upphandlingsförordningen leder till orimligakonsekvenser finns det flera exempel på. De är orsakade av benhårda krav på billigastemöjliga fartyg, bestämmelser som inte ger ansvariga tjänstemän tillräckligtutrymme att självständigt fatta mer förnuftiga beslut utifrån en helhetssyn somger bästa totalekonomi. Sålunda lät ÖEF en utländsk jättetanker få en last på345 beredskapsolja från Arabiska viken.till , trots attSvenska statens egen tanker väntat pålast i . Omsorgen om vår samhällsekonomi borde rimligen ha letttill att staten tog hem den egna oljan med svenskt fartyg. omnämner lite lakoniskt attbeslutet i den internationella sjöfartsvärlden väckte viss munterhet. Är detinte angeläget att, under den nuvarande hårda internationellamarknadssituationen på sjöfartens område, förbehålla svenska beredskapslasterfrämst för såväl statligt ägda fartyg som svenskt privat tonnage? En sådananpassning till och vaktslående om det egna landets intressen skulle inteavvika från vad som tydligen numera är kutym över hela världen. Det skullekanske göra det möjligt för något svenskt rederi att behålla någon av detoppmoderna oljetankrar som annars måste vrakas bort till skrotpris. Det skulleantagligen dessutom stå i god överensstämmelse med ÖEF:s ansvar för att utöverlagring av beredskapsolja också säkerställa det svenska sjötransportbehovet ikristid. Därför borde enligt min mening ÖEF av regeringen få de direktiv somgjorde det möjligt för ÖEF att se till helheten. Som det nu är är man slavisktbunden vid den opraktiska bestämmelsen om "billigaste fartyg". När det sedan gäller SIDA:s ambition att för sina lasterhitta "billigaste fartyg" gör nr 4 1983 ettpåstående som får läsaren att haja till och som, om påståendet är riktigt, bordeföranleda en snabb reaktion från regeringshåll: "Därför har åtskilligaSIDA-laster försvunnit på havet med fartyg, besättning och allt. Historierna ärmånga om SIDA:s många transporter med 'billigaste fartyg' ". I stället för att klavbinda tjänstemän vid bestämmelser såentydiga och ensidiga att de inte på eget bevåg kan gå utanför dessabestämmelser borde upphandlingsförordningen göras mer flexibel och bättrelämpad för en klok tillämpning inom ett område som är så rikt på variationeratt ett fast regelsystem lätt kan resultera i stelbenthet. Erfarenheten visar att den till synes billigastetransportlösningen bara skenbart är det. Med hänvisning till det anförda vill jag tillkommunikationsministern ställa följande fråga: Avser statsrådet att ta initiativ till att anpassaupphandlingsförordningens bestämmelser så att möjlighet ges för ansvarigatjänstemän att göra en bedömning med hänsyn till ekonomi, säkerhet och desvårigheter som svensk sjöfart arbetar med? 27 § Meddelande om frågor Meddeladesatt följande frågor framställts 1982/83:243 av () tillkommunikationsministern om utbyggnad av /Frösö flygplats: Antalet resande vid /Frösöflygplats har stigit i mycket rask takt och uppgick tillnära 200 000, vilket var en ökning med under detta år. Med densnabba ökningen i trafikfrekvensen framstår stationsbyggnaderna och övrigaanläggningar som klart otillräckliga. Jag vill därför tillkommunikationsministern ställa följande fråga: När beräknarkommunikationsministern att utbyggnad av anläggningarna vid /Frösöflygplats kan påbörjas? 1982/83:244av (vpk) till statsrådet om : utanför harunder fått drivas med ytterligt begränsade anslag. Byggnader harhållits i stånd, men omgivningen, trädgårdsanläggning och park har skötts påett sätt som gör att ordet förfall ligger nära till hands. har en viss förstärkning av resursernaskett. Men planeras avverkning av det närliggande skogsområdet. Det kanifrågasättas om detta är att betrakta som en upprustning eller fortsattförfall. Jag villdärför fråga kulturministern: Vilken uppfattning har regeringenom värdet av som kulturminnesmärke, och är den planeradeavverkningen ägnad att förhöja detta värde? 1982/83:245 av () till statsrådet om statsbidraget till fristående skolor: beslutade enenhällig riksdag att bifalla förslag till nya regler för statsbidrag tillfristående skolor. Det nya systemet skulle göra det möjligt för ett antalhitintills ickebidragsberättigade skolor att få bidrag. I budgetpropositionen fullföljer statsrådet dockinte beslut. I stället menar han att förberedelsetiden förstatsbidrag gör att det kommande budgetåret ligger för nära i tiden. Problemetmed förberedelser torde dock knappast ligga hos de eventuellt bidragsmottagandeskolorna utan hos regeringen. Fristående skolor fyller en viktig roll i svensktskolväsende. Det är därför djupt otillfredsställande att byråkrati och allmänovilja skall försvåra deras verksamhet. Regeringens agerande styrker denståndpunkt som vi moderater hävdade i samband med riksdagsbeslutet, nämligenatt skolor som är godkända för skolpliktens fullgörande också med automatikskall fä statsbidrag. Då undviks godtycke och byråkratiska förseningar i stridmot intentioner. Mot bakgrund av de påstådda svårigheterna för statsrådetatt till /84 verkställa beslut vill jag frågastatsrådet följande: Vilka administrativa åtgärder är det som omöjliggör ettverkställande av riksdagsbeslutet kommande budgetår? 1982/83:246av () till industriministern om säkerhetsutbildning föroffshore-personal: Svenska företags möjligheter attutföra arbeten på de norska anläggningarna i oljefälten är hotade. Från den 1januari 1983 gäller nämligen nya bestämmelser vad avser säkerhetsutbildning föroffshore-personal. De norska myndigheterna fordrar en tvåveckors utbildning somej kan erhållas i . Utbildningen efterfrågas nu av svensk industri, dåden är en förutsättning för svenska företags möjligheter att konkurrera.Utbildningen har tidigare - för att täcka ett mycket akut behov - bedrivits och driftteknik vid i (gamlasjöbefälsskolan). En anläggning på och ett samarbete mellan ChalmersProjekt brandförsvar kan ge goda förutsättningar föratt genomföra utbildningen. Ett sådant projekt kräver dock att staten lämnarett investeringsbidrag. Genom att ratificerat den s. k. STCW-konventionenvad gäller säkerhetsutbildning för personal i handelsflottan garanteras attutbildningsplatserna för en acceptabel beläggning säkerställs. Medhänvisning till det anförda hemställer jag att till industriministern få Nr 70 ställa följande fråga: . Avserregeringen att vidta åtgärder för att säkerställa att offshore-personal i fehruari 1983 kan fåerforderlig säkerhetsutbildning i ? 1982/83:247 av (vpk) till statsrådet om Domän Housing AB:s husaffärer: Avser statsrådet att vidta någraåtgärder med anledning av domänverkets och dess dotterbolags husaffärer? 1982/83:248 av BertU Måbrink (vpk) till statsministern ombehandlingen i av icke-nigerianska medborgare:, I utspelas nu de mestohyggliga scener, då ett par miljoner icke-nigerianska medborgare hals över huvud tvingas lämna landet. Nigeriansk polis och militäruppträder med all tänkbar brutalitet mot de oftast helt utblottade människorna,som går en mycket osäker framtid till mötes i sina resp. hemländer - om de överhuvud, taget kommer fram! Många kommer med all säkerhet att duka under förpåfrestningarna; det gäller särskilt kvinnor och barn. Det oerhört grymma "utspelet" frän dennigerianska regeringen inträffar strax efter det att statsministern varit därpä uppmärksammat statsbesök. Ett kraftigt fördömande från svenskt officiellthåll mot det pågående dramat i kan därför komma att fä en storbetydelse för dessa hårt drabbade flyktingar. Jag villfråga statsministern: Ämnar regeringen att i kraftfullaordalag ta avstånd från den pågående behandlingen av icke-nigerianskamedborgare i ? 1982/83:249av () till kommunikationsministern om principerna förtillstånd till linjetrafik med taxi: hungerstrejkarFolke Pudas från Armasjärvi, , på . Hans hälsotillståndinger stor oro och förvärras för som går. Pudas hävdar att han och hans son pä ett orättvistoch lagstridigt sätt blivit fråntagna tillstånd för linjetrafik som de bedrivitgenom egen taxirörelse. har en konkurrerande taxirörelse erhållittillstånd att bedriva motsvarande linjetrafik. Då tillämpningen av bestämmelserna om tillstånd förlinjetrafik sålunda ifrågasatts, vore det av stort värde att få en närmareredovisning av de principer som är vägledande vid handläggningen av sådanatillståndsärenden. Mot den redovisade bakgrunden vill jag frågakommunikationsministern: Vill kommunikationsministern lämnakammaren en redogörelse för principerna för beviljande och återtagande avtillstånd för linjetrafik? 1982/83:250 av () till statsministern ombehandlingen i av utvisningshotade ghananer: Skildringar i ord och bild av detinhumana sätt pä vilket hundratusentals ghananer fördrivits från harväckt internationell uppmärksamhet och indignation. blev statsminister varmt välkomnad iNigeria, och från både svenskt och nigerianskt håll underströks önskvärdhetenav närmare förbindelser mellan de båda länderna. Med anledning av det som inträffat vill jag tillstatsministern ställa följande fråga: Har regeringen på diplomatiska eller andra vägar hos dennigerianska regeringen protesterat mot den omänskliga behandling som de frånNigeria utvisade ghananerna utsätts för? 28 §Kammaren åtskildes .