prot · G609161 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:161 1 § Justerades protokollet för den 24maj. 2 § Talmannen meddelade att KarinNordlander (vpk) och () denna dag återtagit sina platser iriksdagen, varigenom Margö och uppdrag somersättare upphört. 3 § Upplästes följande inkomnaskrivelse: Ang.befrielse från uppdrag som ersättare för riksdagsledamot Undertecknad har vid riksdagsval valts tillersättare för moderata samlingspartiets ledamöter i i . upprätthäller jag uppdraget somkommunstyrelseledamot och heltidsanställt kommunalråd i kommun. Dä dessa uppdrag tidsmässigt är oförenliga vid eventuellttillträde såsom ersättare hemställer jag om befrielse från detta uppdrag.Huddinge Denna hemställan bifölls av kammaren. 4 § Föredrogs men bordlades äterFinansutskottets betänkande 1982/83:45 betänkande 1982/83:34Utbildningsutskottets betänkanden /83:36 och 37 Civilutskoftets betänkande1982/83:33 5 § Föredrogs utbildningsutskottetsbetänkanden 1982/83:31 om forskningsanslag, m.m. (prop. 1982/83:100 delvis och prop. 1982/83:120 delvis). 1982/83:32om anslag till byggnadsarbeten inom verksamhetsområde,m. 1982/83:100 delvis och prop. 1982/ 83:120 delvis), 1982/83:29 omanslag till lokala och individuella linjer och enstaka kurser Forskningsanslag, ""'" (P"""?- 1982/83:100 delvis) samt m. m. 1982/83:35om vertikalt organiserade skolenheter. Voteringarna om utbildningsutskottets betänkanden 31, 32,29 och 35 äger rum sedan debatten rörande alla dessa betänkanden har avslutats. Först upptas utbildningsutskottets betänkande 31 omforskningsanslag, m. m. och utbildningsutskottets betänkande 32 om anslag tillbyggnadsarbeten inom verksamhetsområde, m. m. Ifråga om dessa betänkanden hålls gemensam överläggning, och under den gemensammaöverläggningen får yrkanden framställas beträffande båda dessa betänkanden. Forskningsanslag, m. m. 2 PER (): Eftersom detta är det enda tillfälleriksdagen har under denna vår att diskutera forskningsfrågor, tänker jag ta migfriheten att inleda debatten med några mera allmänna kommentarer, somemellertid är av grundläggande betydelse för att forskningspolitiken skalllyckas. behöver en vital och kvalitativt högtståendeforskning. Utan forskning på internationellt konkurrenskraftig nivå klarar intevårt näringsliv att utvecklas på det sätt ekonomiskt framåtskridande och tryggajobb kräver. Men forskningen har också ett vidare syfte än att ge kraftåt den ekonomiska utvecklingen. Samhällsutvecklingen är beroende också avimmateriella faktorer. Ett kultursamhälle vårdar inte bara sitt arv utan sökerockså fördjupa sitt vetande om allt det som konstituerar dagens samhälle liksomom konsekvenserna av skilda utvecklingstendenser i samhällslivet. En livskraftig forskning är till slut också ett ytterstavärn gentemot trångsyntheten. Demokratin skyddas av en forskning somifrågasätter. För att kunna fylla sin uppgift mäste forskningen geschansen att verka utifrån sina egna utgångspunkter. Endast så kan kortsiktighetoch modenycker motverkas och balanseras. Och endast om detta sker kankvaliteten värnas. Regeringen säger sig fästa avgörande vikt vid att geforskningen goda utvecklingsbetingelser. Det är utmärkt. I fråga om ekonomiskaresurser till forskning i vid bemärkelse finns det skäl att tro att regeringenockså menar allvar med det allmänna talet. För att pengar skall vara liktydigtmed goda utvecklingsbetingelser krävs emellertid att pengarna satsas på ettsådant sätt att de kommer den fasta forskningsorganisationen till godo. Det verkar inte övertygande attregeringen i dessa senare och likartade hänseenden är beredd att vidta sådanaåtgärder att forskningens kvalitet och oberoende säkerställs. Utan att viljaströ salt i gamla sår skulle jag vilja säga att socialdemokratins hävdvunnaointresse för den högre utbildningens och forskningens innehåll - till skillnadfrån dess institutionella utanverk - har fått mänga att tvivla pä att partietär förmöget det nytänkande som på detta område är oundgängligen nödvändigt. Jag skall i det följande peka på fyra områdensom enligt min mening är av särskild betydelse om forskningen skall kunna gesitt fulla bidrag till vårt lands framtid. Jag begränsar mig i detta sammanhangav praktiska skäl till den statligt finansierade forskningen, utan att för denskull negligera det uppenbara faktum att en kanske avgörande del av forskningsinsatsernafinansieras på annat sätt och att en stor del sker utanför den statligaorganisationen. Min utgångspunkt är att det är pä universitetens ochhögskolornas livskraft en kvalitativt fullgod forskning mäste vila. Staten satsar nära på forskningoch utveckling. Av dessa resurser går emellertid bara 1,5 miljarder kronordirekt till universiteten och högskolorna genom fakultetsanslagen och anslagettill temaforskning. Härtill kommer forskningsråden, med inalles drygt 600milj. Forskningsrådsmedlen fördelas utifrån i princip samma vetenskapligakriterier som de som avgör den forskning som universitet och högskolor självadirekt har att ta ansvaret för. Fakultetsanslag och rådsanslag har legat stilla eller ökatbara mycket svagt . Snabbt har däremot en helt annan grupp avforskningsfinansiärer fillvuxit, nämligen alla de sektorsorgan som "påsärskilt angelägna områden" utrustats med befogenheter och pengar i enomfattning som får de direkta universitets- och högskoleresurserna för deskilda disciplinerna att ibland framstå som nästan futtiga. Jag kan ge några exempel. förfogarårligen över ca 185 milj. kr. Delegationen för social forskning disponerar ca27 milj. kr., 56,5 milj. kr. och det nybildade statensenergiverk ca 220 milj. kr. Styrelsen för teknisk utveckling - som är litetspeciell i detta sammanhang, men som ändå med övriga sektorsorgan har detgemensamt att det direkta myndighets- och politikerinflytandet är betydande -har till slut hela 625 milj. kr. till sitt förfogande. STU;s anslag skalljämföras med de 335 milj. kr. som de tekniska fakulteterna och de tekniskahögskolorna tillsammantaget förfogar över. I den gradvisa förstärkningen av sektorsorganens ställningligger enligt min mening en risk för hela den fria forskningens idé. En växandefinansiell styrka bakom organ vid sidan av universiteten och högskolornainnebär nämligen ett växande inflytande för andra värderingar än devetenskapliga. Sektorsorganen står den offentliga makten - dess politiker ochadministratörer- närmare än vad högskolans och universitetens forskare tvingasgöra. Det låter sig naturligtvis sägas att myndighetskontakternaskapar förutsättningar för en forskning som av beslutsfattare upplevs somrelevant och Forskningsanslag, m. m. Forskningsanslag, m. m. - eller i vart fall företrädare förriksdagspartierna -ges direkt och indirekt möjlighet att lägga sina synpunkterpå hur enskilda forskningsanslag skall utnyttjas. Men i denna förankring av forskningen i det direktabeslutsmaskineriet hotas det långa perspektiv som det är forskningens uppgiftatt anlägga. Det relevanta är inte nödvändigtvis det som politiker anser sigbehöva för ett viktigt beslut . Får politiker styra där forskningen vetbättre, riskeras att den nya kunskap vi behöver aldrig blir uppdagad. En förutsättning för en fullgod forsknings- ochutvecklingsverksamhet inom statens ansvarsområde är att sektoriseringen avforskningsfinansieringen bryts.. .Sektorsorganens resurser bör gradvis överföras tilluniversiteten och högskolorna. Politiker och myndighetsutövare måste fås attförstå att hela värt samhälles utveckling gagnas av att kompetensen fårtillräckligt svängrum - även på politiska beslutsfattares bekostnad. En andra förutsättning för en god forskning handlar omuniversitetens och högskolornas ledning. När resurser flyttas fränadministrativa och politiska organs bestämmandesfär skall de gä tilluniversitet och högskolor som tillåts råda över sina egna angelägenheter.Universitetens idé är att vara ett fristående centrum för fritt sökande efterkunskap och sanning. Universitetens ledningsorgan får inte motverka detta. Det är med denna utgångspunkt vi moderater bedömer denpromemoria om den högre utbildningens och forskningens institutionella formersom nu tagits fram av regeringen. Det är inte överord att hävda att de förslag tillförstärkning av politikerinflytandet över universiteten och högskolorna somregeringens promemoria innehåller hotar hela tanken pä det fria universitetet.De problem sektoriseringen redan medfört förstärks dramatiskt om politikerna påallvar gör sitt intåg också i de centra som ändå i allt väsentligt harkunnat drivas efter vetenskapliga prioriteringar. Att hävda denna ståndpunkt, herr talman, är inte uttryckför avoghet gentemot polifik och politiker. Vad det handlar om är snarare eninsikt om att politiken inte kan tillåtas bli allenarådande om utrymme skallkunna garanteras för det skapande, det originella och det utvecklande. Därpolitiken allting besörjer går friheten och med denna vitaliteten till sistförlorad. Den ambition att totalpolitisera universiteten och högskolornasom regeringens nu aktuella promemoria rymmer ingriper direkt i de villkor somstyr universitets- och högskoleforskningen. Utbildningsdepartementetsvisionärer nöjer sig ju inte med att föreslå att politikerna skall ha majoriteti universitets- och högskolestyrelserna. Dessa styrelser skall i sin tur kunnabestämma att politikerna skall ha makt också i de mera interna organen påinstitutions- och fakultetsnivå. Ingen har sagt att denna makt kommer att utnyttjas meddetsamma. Politiker som har givit sig själva möjligheten att dominera haremellertid -sett i historiens ljus - sällan försummat att till slut utnyttjachansen. högskolornasintegritet upp är den fria forskningen förlorad. Politiseringen av den högre utbildningen och forskningenmåste alltså stoppas. I stället för fler politiker i högskoleorganen börpolitiker som redan finns där lämna plats för den sakkunskap som universitetenoch högskolorna behöver för att rätt kunna fullgöra sina uppgifter. Det är intefler politiker i högskoleorganen vi behöver - det är färre organ och färrepolitiker. En tredje förutsättning, herr talman, förforskningskvaliteten - och en enligt min mening avgörande förutsättning - är enakademisk grundutbildning av tillräckligt djup och god kvalitet. De s. k. utbildningsreformerna - UKAS, PUKAS,,U 68, H 75och allt vad de heter - har systematiskt tagit sikte på att förändra den högreutbildningens utanverk. Organisationen har gjorts om och gjorts om igen. Omutbildningens faktiska innehåll har få av reformatorerna frågat.Konsekvenserna har inte låtit vänta på sig. När vi moderater hävdar att den högre utbildningenbefinner sig i kris gör videt med stor-och oroad-övertygelse. Och vi är inteensamma, även om vi förefaller vara det i den del avutbildningsdebatten som utspelar sig här i . Men utanför huset tränger sig verkligheten på. Detsocialdemokraterna här inne ännu inte vill medge talar socialdemokratinsintellektuella, ske lov, numera högt om. i påminde ien interpellationsdebatt härförleden om några av dessa röster. pekar på "denavintellektualisering av grundutbildningen som fortgår och som - om den fårfortsätta - inom några fä år alldeles kommer att ha underminerat möjligheternaatt hälla jämna steg med utvecklingen internationellt". är inte sämre när han värderarutbildningsreformerna: "Det grundläggande felet med den filosofi som lågbakom U 68 var att man blankt förnekade, att det förelåg nägon motsättningmellan att å ena sidan utbilda kvalificerad arbetskraft för yrkeslivet och attå andra sidan främja forskningen." En högre utbildning, herr talman, präglad av sådanabrister kan aldrig utgöra grund för en forskning värd namnet. Endast om vi geråtskilligt av det som utbildningsreformerna introducerade på båten kan en nybas skapas för forskning av internationell klass. Ett nytt antagningssystem till högre utbildning - sompremierar kunskaper i stället för taktisk finurlighet, förändradebehörighetsregler, krav på fördjupade kunskaper inom minst ett ämnesområde föratt få ut examen, en uppbrytning av dagens stelbenta linjesystem och en tyföljande förstärkt ställning för institutionerna är delar av ett alldelesoundgängligen nödvändigt reformprogram inom den grundläggande högreutbildningen. Genomförs inte ett sådant program kommer merparten insatser föratt i övrigt främja forskningen att vara förgäves. Till ett nödvändigt reformprogram hör också insatser föratt öka kontakten mellan grundutbildning och forskning. Det i och för sigvärdefulla närmandet mellan människor i gemen och den högre utbildningen - somvarit själva Forskningsanslag, m. m. Forskningsanslag, m. m. syftet bakom utbildningsreformernas decentraliseringstanke- har för ett otillåfligt stort antal studerande brutit grundutbildningens möjligheteratt inspireras av en aktiv forskning. Sambandet forskning-utbildning måsteåtempprättas om utbildningskvaliteten skall kunna höjas till en acceptabelnivå. En organisation där undervisningen vid de mindre högskolorna ombesörjsdecentraliserat frän universiteten och de större högskolorna är ett vikfigtsätt att såväl spara pengar som stärka kvaliteten. En tjänsteorganisation, slutligen, som främjar och intemotverkar att akfiva inom forskning också aktivt deltar i undervisningen pågrundnivå är också angelägen. Pä samma sätt måste kompetenta lärare som ärintresserade av att forska också ges möjlighet fill detta. En sådanorganisation kan pä ett avgörande sätt bidra till den nödvändigakvalitetshöjningen av både grundutbildningen och forskningen. Den fjärde och sista förutsättningen för god forskning,som jag tänker ta upp i detta sammanhang, gäller de forskarstuderande. För attdessa skall kunna prestera fullgoda resultat mäste de yttre omständigheternavara drägliga. Sådana utbildningsbidrag som tar hänsyn till vad det de faetokostar att leva, möjligheter att arbeta som assistent parallellt med studiernaoch andra insatser av samma slag är viktiga för att säkerställa att destuderande kan ägna hela sin tid åt studier eller studierelaterade uppgifter.Tvingande "extraknäck" är slöseri med fid och resurser. Goda studiebetingelser bör bl. a. innebära attforskarstuderande ges en fillräekligt hög ersättning för sitt arbete medstatliga medel. Vi har för vår del inga invändningar mot att antalet forskarstuderandesom ges statligt stöd därigenom kan bli mindre. Alla jämlikhetsteorier tilltrots handlar ändå forskning och forskarutbildning först och främst om att gedem som verkligen har förmågan oeh förutsättningarna möjligheter tillförkovran. Ett uppbrott från sektoriseringen, ett nejtill politiseringen, en skärpning av kvalitetskraven inom den grundläggandehögre utbildningen och bättre villkor för de forskarstuderande är enligt vårmening fyra viktiga förutsättningar för en forskning präglad av kvalitet ochvitalitet. En sådan forskning behöver vårt land, om vi intellektuellt ochindustriellt skall kunna förbli en nation som förmår prestera sådant som ärvärldsunikt. Vill regeringen verkligen göra allvar av sitt tal om attge forskningen företräde är det kvalitativa förändringar som måste gesprioritet. Säkerligen går det att med en eller annan miljon, en professur häroch ett utvecklingsprojekt där köpa sig tillfällig popularitet. Forskningen istort gynnas emellertid långt mycket mera av en regering som förmår inse detpolitiska systemets begränsning - till förmån för alla dem vid universitetenoch högskolorna som vet vad som gått fel och som är beredda att ta det ansvaren fri forskning kräver. Jag ber att få yrka bifall till de moderatareservationer som är fogade till utbildningsutskottets betänkande nr 31. 3 (): Om föregående talare uppträdde som visionär,kommer jag att ägna mig mer ät de näraliggande och jordbundna frågor sombehandlas i detta betänkande. Det är exakt ett är sedan - också då i riksmötetssista - som vi behandlade dåvarande regeringens propositionom forskningen och dess framtid. Dä, liksom , kunde vi konstatera attforskningens roll är central för utvecklingen i vårt land. Forskningen är enviktig förutsättning för att vårt näringsliv skall få möjligheter tillförnyelse och därmed möjligheter att konkurrera med andra länder ute på världsmarknaden.Den tekniska och industriella utvecklingen är ju grundläggande för vårekonomiska välfärd. Men vi måste också vara medvetna om att den påverkarmänniskors levnadsförhållanden på olika sätt. Arbetslivet förändras, vissaarbeten försvinner, andra får ny inriktning, de regionala förutsättningarnapåverkas, vi tär på våra naturresurser och relafionerna mellan människorförändras också. Därför är det enligt mening viktigt att forskningenockså inriktas på de långsiktiga konsekvenserna av teknisk och industriellutveckling. De problem som oundvikligen uppstår måste vi förebygga eller lösa. Mot denna bakgrund har i sin partimotion redovisaten något annorlunda prioritering på några områden än majoriteten. Vi har sagtatt det finns vissa områden som vi tycker är viktiga när det gäller denframtida forskningen. Utskottet skriver att vi inriktade osspå vissa prioriteringsområden, och det är alldeles riktigt, men tyckeri alla fall att det med tanke pä framtiden och den helt nödvändiga planeringenär viktigt att det klargörs att de ifrågavarande områdena kommer att vara avstor vikt för utvecklingen. har pekat pä arbetsmiljön. Denna mästekunna förbättras. Vi vet att det sker väldigt mycket, men robotar och datoriseringpåverkar. Här mäste vi vara med och se till att människor inte kommer i kläm.Vi måste öka vårt kunnande när det gäller att utveckla den inhemskaenergiproduktionen. Det är också nödvändigt att finna nya former förkollektivtrafiken. Inte minst vikfigt är samspelet mellan människa, teknik ochnatur. Pä dessa områden sker väldigt mycket, och det sker snabbt. Därför måstevi verkligen se till att vi är med och leder utvecklingen rätt. För att Sverigeskall kunna behålla sin ställning som industrination, anser vi att det ärviktigt att de små och medelstora företagens situation förbättras. Det här ärockså ett område där det behövs mycket forskning och mycket utveckling. Alla de områden som jag nu har räknat upp lämpar sig ocksåi mycket hög grad för forskning och utvecklingsarbete vid de småhögskoleenheterna. Just knytningen till de mindre högskolorna ger också eninriktning på lokala och regionala problem. I regionerna i fråga skulle detockså kunna utvecklas ett mycket gott samarbete med näringslivet. Men omangelägna samhällsmål skall kunna nås, mäste vi hantera naturresurser och miljöpå ett effektivt och varsamt sätt. Det gäller de icke förnybaranaturtillgångarna, de biologiska systemen och de ekologiska processerna, menockså, och inte minst, den s. k. Forskningsanslag, m. m. Nr 161 inre miljön - relationer mellanmänniskor, den otrygghet och rotlöshet som Onsdaeenden väldigt mänga, inte minst ungdomar,känner , det ökade missbruket av 1 iuni1983 olika slag och våldstendenserna ivår omvärld. En helhetssyn på miljön _ måste, enligt vår åsikt, tränga in i utbildningen pä alla nivåer. Forskningsanslag reservation 18prioriterat den föreslagna.professuren i miljö- och naturre-sursinformation. Vitycker att denna professur bör inrättas redan nästa budgetår. I proposition 1982/83:120 om utvecklingen i Norrbottenföresläs en förstärkning vid högskolan i när det gäller elektronik, datateknikoch verkstadsteknik. Vi skriver i en partimotion att vi vill satsa ytterligare3 milj. kr. med specialinriktning på forskning och utbildning beträffandemindre och medelstora företag. Det är enligt vår uppfattning en nödvändig vägför att man skall komma till rätta med arbetsmarknadsproblemen. - alltså för ett är sedan - beslöt riksdagenatt ett antal professurer skulle inrättas inom dataområdet. 1 reservation 17förordar vi att en av dessa professurer inriktas på datoriseringens effekter påindivider och samhälle. Som jag sade tidigare utvecklas detta område oerhörtsnabbt. Datorer kommer mer och mer in i utbildningen på olika nivåer. Därför ärdet viktigt att man ser till att datoriseringens effekter på samhället och påutvecklingen också blir föremål för forskning. Våra kunskaper och insikter i andra länders språk, kulturoch samhällsförhållanden blir allt nödvändigare. Detta gäller inte minst denya länder och områden som får allt större betydelse för vårt näringsliv.Därför anser vi från att åtgärder bör vidtas för att vi skall fä ensamlad plan, där man redovisar den internationellt inriktade forskningen ochutbildningen i bl. a. språk, samhällsskick, religion och kultur. Vi tillstyrker också den av forskningsrädsnämnden begärdamiljonen för framtidsstudier. Enligt vår bedömning bör det vara möjligt attutan alltför stora problem omprioritera denna miljon för att det skall blimöjligt att få den större bredd i framtidsstudierna som man önskar. Vi anservidare att frågan om ett fristående bör prövas. För att forskning och utveckling skall fä den effektsamhället önskar mäste förhållandena för forskare och forskarstuderande varagodtagbara. beslöt att utbildningsbidraget fördoktorander skulle knytas till högsta nivå för arbetsmarknadsutbildning plus 10kr. per dag som rekryteringsfrämjande inslag. tycker vi att regeringen ipropositionen frångår den principen. Därför har vi yrkat att det tidigarebeslutade utbildningsbidraget skall utgå enligt de principer som angavs avriksdagen 1982. Andra angelägna frågor som enligt vår mening måste få sinlösning är lärartjänstorganisationen inom högskolan och forskarutbildningensmeritvärde. Båda områdena har ju varit föremål för utredning, så det finns ettmycket bra underlag när det gäller att lägga fram ett förslag. Till sistskulle jag vilja uttrycka min tillfredsställelse över att utskottets majoritettillstyrkt vårt yrkande om inrättande av en tjänst som professor i 10 freds- och konfliktforskning. Detblir, som utskottet också säger, därigenom möjligtatt tillgodose skilda inriktningar inom detta viktiga område. Jag yrkar bifall till de reservationer därcentern är företrädd och i övrigt bifall fill utskottets hemställan. Dettagäller både betänkande 31 och betänkande 32. 4 (): Det är viktigt att både värna om forskningenskvalitet och vara generös med resurser till forskningen. Det finns f. ö. ingenmotsättning mellan de två sakerna. En satsning pä forskning och utveckling ärmer än någonting annat en satsning . Det var den grundsynen sompräglade partiet i regeringsställning hadehuvudansvar för forskningspolitiken. Med i regeringsställning hävdades forskningensoch den högre utbildningens intressen väl. När många andra länder rustade nedrustade vi upp. Politiken stämde också väl med vad de aktiva lärarna, forskarnaoch de studerande tyckte. På forskningssidan fick vi den förstaforskningspolitiska propositionen. Den innebar att man tog ett mera samlatgrepp över forskningspolitiken och också att man förde en diskussion om och togbeslut om prioriteringar inom forskningsområdet. Det blev en betydande politiskenighet om den proposifionen. Forskningen fick också trots en kärv ekonomisk situationökade resurser. tillfördes forskningsområdet 220milj. i friska pengar. Därtill fattades beslut om ytterligare 100 milj. kr.för /84. Det här har inneburit bl. a. att ett hundratal nyaprofessurer har tillkommit, att ett stort antal universitetslektorer har fåttförbättrade forskningsmöjligheter och att forskningens basresurser förstärkts.Till detta kommer att de forskarstuderandes situafion har förbättrats. höjdes utbildningsbidragen med . Det blev också möjligt att omvandla utbildningsbidragen till doktorandtjänster. Vi noterar i vår partimotion om forskning och högreutbildning att huvuddragen i regeringens proposition anknyter direkt till deriktlinjer som drogs upp av regeringen som varansvarigt för utbildnings- och forskningsfrågorna. Det är bra att regeringenfortsätter att öka insatserna på forskningsområdet som helhet sett. Förslagetom förstärkta basresurser ligger i linje med den politik som den förraregeringen företrädde. Pä ett parmycket viktiga punkter är vi dock kritiska. Vi är mycket kritiska till regeringens avsteg från deprinciper som fastlades för utbildningsbidragen till doktorander.