prot · G60963 · 1982-12-31 00:00:00 — I ett pluralistiskt samhälle är detta naturligt. Att bespara människor motsägelser och konflikter är ingenbra uppfost-ringsprincip. Tryggheten ligger inte i om man vistas si eller sålänge på den ena eller den andra platsen i stället för att flytta sig iblandför att vara hos den andra föräldern. Det är , som alla vet, inte på något sätt en nödvändigförutsättning vid en rättsligt införd gemensam vårdnad, men i praktiken är detofta så att gemensam vårdnad fungerar som en starkt utvidgad umgängesrätt ellerungefär som en sådan skulle fungera, när barnen vistas ömsevis hos de bådaföräldrarna. Om det kan ske under praktiskt rimliga och rent materiellt inte påfrestandeformer och om föräldrarna bor på samma ort, skulle jag vilja hävda att det ärbara bra för barnens utveckling. Det finns många exempel på det. Det är inte såatt en människa mår bäst av att växa upp under entydigt bestämda förhållanden.Så är det kanske i feodala samhällen, men i industriella, dynamiskacivilisationer gäller det tvärtom att vara medveten om att tillvaron ärdubbelbottnad, dialektisk, komplicerad och motsägelsefull och att förhålla sigtill detta på ett naturligt sätt under sin uppväxt och mognadsprocess. Jag tror att en helt annan fråga i det här sammanhanget ärden viktiga. Det är inte så viktigt att ställa frågan, som opponenterna gör,huruvida det är lagstiftarna som med det reformarbete som har försiggått underhela har rätt uppfattat verkligheten. Jag tror att vi i ställetborde vända på det hela och ställa frågan: Har socialmyndigheterna och framförallt domarkåren egentligen rätt förstått verkligheten? När de agerar i ettvårdnadsärende och i ett mål, släpper de ju hela saken när de har fällt sitträttsliga avgörande och tar inget ansvar för vad som kommer efter. Min uppfattning och min erfarenhet är den att det bordeägnas betydligt större uppmärksamhet åt bristerna i arbetet från de myndighetersom är inkopplade på vårdnadsärenden och vårdnadsmål. När man går igenommaterial från sådana ärenden och mål, slås man nämligen väldigt ofta av hurunderhaltiga, hur dåliga, hur subjektiva socialmyndigheternas vårdnadsutredningarär, hur dåligt underlag domstolarna har för sina beslut, hur förvirrade derasrättsprinciper är, hur motstridiga deras beslut kan vara och hur mångakonflikter deras beslut, när de väl kommer, fortsätter att ge upphov till. Ett enda exempel kan stå som illustration till en mängdandra fall som jag av tidsskäl inte kan uppehålla mig vid. I en av vårahovrätter avgjordes ett mål med rösterna 3 mot 2, därmajoriteten mot vårdnadsutredaren, mot barnpsykologisk expertis, mot barnetsklart uttalade vilja - det gällde en tioårig pojke - bestämde var barnet skullevara. har man gjort försök att effektuera dendomen. Barnet har genom att rymma hemifrån gång på gång gjort sådana försök omintet. Barnetshela situation har varit destruktiv, och domstolen och myndigheternatar egentligen inget ansvar för det. Man frågar sig då: Är det inte så att detuppkommer minst lika hög procent svåra problem och destruktiva konflikter somresultat av ensidiga avgöranden i vårdnadsfrågor som det gör vid en förnuftigtillämpning av principen om gemensam vårdnad? Jag tror att vi borde vända kritiken icke så mycket motinstitutet gemensam vårdnad och kräva utvärdering av det utan i stället krävautvärdering av socialmyndigheters och domstolars sätt att hantera vårdnadsmål.Det tror jag skulle leda till en sund, utvecklande och nyttig kritiskgranskning och en självkritik från myndigheternas sida som i det här fallet ärvälbehövlig. I den förhoppningen, herr talman, yrkar jag bifall tillutskottets förslag på alla punkter. Vårdnad och umgänge m. m. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 10 (): Den svenska familjerätten är sedan början av1970-talet föremål för en fortlöpande reformering. I den proposition vi i dagbehandlar föreslås ändringar i de nuvarande reglerna om vårdnad och umgänge.Ett syfte med de nya reglerna är att stärka barnens rättsliga ställning. Alla barn har rätt till en trygg uppväxt. Det är allavuxnas ansvar att barn och ungdomar får växa upp under goda villkor. Därför är barnens villkor och förhållanden den viktigastesamhällsfrågan. Alla samhällsåtgärder måste inrymma också barnensperspektiv. Beslut och åtgärder som påverkar samhällets utformning ochmänniskors villkor måste alltid ta hänsyn till barnen och deras behov. Enligt förslaget i propositionen bör barnens rättigheterkomma till bättre uttryck än f. n. På olika sätt bör en ökad användning avgemensam vårdnad främjas, slår man också fast. Sålunda skall makar efter enskilsmässa kunna fortsätta att gemensamt utöva vårdnaden om sina barn, utan attdomstolen behöver fatta något beslut. En nyhet är också att ogifta föräldrarsom bor tillsammans med sitt barn skall kunna få gemensam vårdnad genom enenkel anmälan till pastorsämbetet. Vad beträffar det sistnämnda, ogifta föräldrars gemensammavårdnad om barn, har min partikamrat redogjort för vårinställning. Vid förslaget om gemensam vårdnad efter äktenskapsskillnadär vi två centerpartister, och jag själv, som inte är av sammauppfattning som majoriteten. Vi hyser en stark oro för det beslut som kommeratt fattas här . Vi anser att man före detta beslut borde ha gjort enutvärdering av hur de nuvarande bestämmelserna om gemensam vårdnad harutfallit. För tillfället har man en mycket vag uppfattning om hur gemensamvårdnad fungerar i praktiken för såväl frånskilda som ogifta föräldrar. Somansvariga lagstiftare borde vi inhämta all den kunskap och Vårdnad och umgänge m. m. erfarenhet som finns att tillgå på området, innan viändrar gällande lag eller stiftar nya lagar. Vid de hearings som utskottet haft med anledning avpropositionen har det framkommit starka skäl som talar emot förslaget. Jag tarnågra exempel. En utbredd uppfattning är att det är svårt att klara utproblemen kring vårdnaden om man är i konflikt, och man kan aldrig lagstiftabort konflikter. Många vill ha gemensam vårdnad av den anledningen att man inteorkar lösa konflikterna i samband med skilsmässan. Vår uppfattning är att omman inte kan lösa konflikten mellan föräldrarna om vem som skall ha barnen isamband med skilsmässan, blir det ännu värre efter ett ä . Den gemensammavårdnaden gör alltså att man skjuter problemen framför sig och attvårdnadsprocessen kommer . Vi tror inte riktigt på att gemensam vårdnadhar den effekt som man bl. a. i utredningen om barnens rätt så vältaligtbetonat, att den stärker föräldrarnas sammanhållning. Är föräldrarna sams,spelar det ingen roll vem som står för vårdnaden. Men sanningen är väl ändå attde flesta föräldrar tar ut skilsmässa därför att det har uppstått konflikterinom äktenskapet. Den bärande tanken bakom förslaget om införande avreglerna om gemensam vårdnad grundades på omsorgen om barnens bästa. Tanken varatt gemensam vårdnad skulle tillgodose barnets intresse av att bevara en näraoch god förbindelse med båda föräldrarna - i sig en mycket god tanke, som allakan ställa upp för. Barnens bästa främjar vi bäst genom attmedverka till att en konfliktsituation mellan föräldrar löses på ett så tidigtstadium som möjligt. Vi får inte genom lagstiftning - hur välmenad den än kanvara - skapa förhållanden som medverkar till att sopa problemen under mattan, ihär berört hänseende till skada för barn som vi vill det bästa. Med detta inlägg ber jag att få yrka bifall tillreservationerna 1, 2, 3 och 4. 11MARGIT (): Varje lagförslag skall vara försett med enutredning över de kostnader som lagförslaget kommer att leda till. Enligt ettenhälligt yttrande från finansutskottet skall dessutom inga lagförslag läggasfram som ökar kommunernas kostnader. I proposition 1981/82:168 återfinns också ett avsnitt,2:10, om kostnader och resursbehov. Alla formella åtgärder som skall vidtas äralltså vidtagna. Men borde inte kraven på kostnadsberäkningarnas kvalitet,realism och rimlighet ställas något högre? I propositionen konstateras att , ,och kommunernas socialnämnder kommer att vidkännas nya tillkommandekostnader. Hur rimmar detta med den sparsamhet med nya offentliga utgifter somdet trots allt finns enighet om inom alla partier? , riksskatteverketoch får alla ökade informationskostnader. Enligt propositionenär detta - förhoppningsvis - kostnader av engångskaraktär. Detta jävas dock avutskottets skrivning, där det krävs kraftfulla Skall denna lag tillämpas tror jagockså att det är nödvändigt. Men information måste ges , vid varje nyttdeklarationstillfälle, till alla de nya föräldrapar som behöver information.Och tro inte att trycksaker och alla andra informationsåtgärder kommer att fåen särskilt lång livslängd. Förhållanden ändras, regler ändras, och då kommernya kostnader . ,Det är alltså inte kostnader av engångskaraktär som lagenleder fill. Det är årliga, bestående kostnader. Detta är man medveten om ipropositionen, och då har man en annan försvarslinje, ett annat argument: manomfördelar kostnaderna. Alla statliga myndigheter måste nu banta sinverksamhet, beroende på statens något urgröpta finanser. Det finns faktisktgränser för omfördelningsåtgärder på kort sikt. De största kostnaderna kommerdock på kommunernas socialnämnder. "Med hänsyn till det stora behov som finns av stödoch hjälp åt föräldrar och barn vid separationer och till de positiva erfarenheter som kommunerna har av den försöksverksamhet som har påbörjats föreslår utredningen att alla kommuner i princip skall vara skyldiga att erbjuda konfliktbearbetning i form av s. k. samarbetssamtal till de föräldrar som vid domstol har begärt upplösning av gemensam vårdnad och som tvistar om vårdnaden . Med samarbetssamtal avser utredningen samtal medföräldrarna som leds av två personer vilka är erfarna i relationsbehandling avvuxna och har särskildakunskaper om barn och barns behov. enligtutredningen bör ha möjlighet att få fortlöpande handledning av erfarnapsykiatriker, psykologer eller vidareutbildade socionomer, skall undersamtalens gång också kunna anlita särskild expertis när sådan behövs. Vårdnad och umgänge m. m. Möjlighetentill samarbetssamtal bör- stå öppen även för föräldrar varsskilsmässokonflikt ännu inte har dragits inför domstol." Utredningens propåer angående samarbetssamtal harkodifierats i 6 kap. 19 §. I propositionen är man medveten om att bl. "samarbetssamtalen" kostar pengar. Med erfarenhet från personalnämndvill jag instämma i det. Det kommer att krävas nya befattningsbeskrivningar,nya lönegrader och fler tjänster. Hur skall då kommunerna klara det ökaderesursbehovet? Jo, enligt propositionen genom omfördelningar. Som kornmunalpolitiker har jag ibland tyckt att minakolleger alltför mycket skyllde på , när de inte kunde klara sinafinanser utom på skattebetalarnas bekostnad. Detta lagförslag ger dem i vissmån alibi för bristande ekonomiskt handlag. Ett sådant alibi bör vi inte gedem. har - och det är det allra viktigaste - gett en rad vägandeskäl mot ett permanent lagförslag och för att fortsätta försöksverksamheten.Till detta kommer dessa mera prosaiska påpekanden om kostnader, som kanske äronödiga. En lugnare lagstiftningstakt hade kunnat leda till att vi fått enbättre hantering i denna typ av ärenden. Jag instämmer därför i . Vårdnad och umgänge m. m. 12 (vpk) replik: En kort kommentar till den senastemeningsyttringen av . Det sägs överallt att samhället är i kris,och hennes anförande skall väl ses som en spegling av detta. Men jag troddeinte att ett samhälle skulle komma i så djup kris att det gjorde frågan om barnetsbästa till uteslutande en besparingsfråga. 13 () replik: Det svenska samhället är faktiskt i enekonomisk kris, och då brukar det alltid vara bäst att vara försiktig medreformer. Det pågår dock en försöksverksamhet med gemensam vårdnad, och vikunde alltså lugna oss litet, så att vi handlar något klokare och mervälöverlagt. Det är en mycket väsentlig princip - inte minst för alla de barnmed behov som talat så bra om. Det är nämligen så att det ofta ärde som har det svårast i ett samhälle som verkligen råkar illa ut i enekonomisk kris. Jag tycker vi borde tänka på det. 14 (vpk) replik: Jag skall gärna notera mig till minnes dettaMargit löfte, när vi har att diskutera miljardutgifter av betydligtmer tvivelaktigt slag än dessa mycket begränsade kostnader, som ju inte kanvara annat än felräkningspengar i budgeten. pågår ettomfattande reformarbete på familjerättens område. Delvis har det arbetet rörtbarnens rättsliga ställning. Jag kan nämna bl. a. reformen, aväktenskapslagstiftningen. ändrades reglerna om äktenskapsskillnad. Enmakes skuld kunde inte längre åberopas som grund för skilsmässa. Inte hellerfick frågan om vem av makarna som bar skulden till äktenskapets upplösningtillmätas någon betydelse, då man skulle avgöra vem av dem som efterskilsmässan skulle få vårdnaden om barnen. Vidare kan jag nämna reformen , som innebar attbegreppen barn inom äktenskap och barn utom äktenskap utmönstrades urlagstiftningen. infördes en möjlighet för ogifta eller frånskildaföräldrar att ha gemensam vårdnad om sina barn. Detta, herr talman, är reformer som jag själv varit med omatt initiera under den fidigare socialdemokratiska regeringens tid. Jag villdärför klargöra att den nya regeringen helt ställer sig bakom de syften ochsträvanden som ligger till grund den proposition som behandlas. a. och framhållithar flertalet av de bestämmelser som gäller på föräldrarättens område sinarötter i ett samhälle som hade andra förhållanden och andra värderingar än desom råder . Kunskaperna om barns villkor och behov har ökat, och vi har en helt annan syn på barn som individer . Det är vikfigt att den utvecklingsom har ägt rum och fortfarande äger rum för att stärka barnens ställning ifamiljen och i samhället också följs upp genom lagstiftning. Av avgörande betydelse för att barn får växa upp undertrygga och goda förhållanden är att föräldrar och andra fostrare handlar medomtanke om barnen och låter deras rättmätiga behov gå före det egna intresset.Det förslag som behandlas har en stor betydelse när det gäller attytterligare stärka barnens rättsliga ställning. Jag är medveten om att det finns invändningar mot dengemensamma vårdnaden, bl. a. från advokathåll. Det är naturligt att problem avpraktisk natur, som det ju här är fråga om, uppstår när man inför en nyvårdnadsform, men enligt min mening är problemen inte större än att de kanbemästras med de erfarenheter som vi redan har av tillämpningen och med denytterligare information om vårdnadsreglerna som man nu skall satsa på. Jag vill, herr talman, med detta inlägg klargöra att dennya regeringen står bakom vad utskottet hemställt i lagutskottets betänkande1982/83:17. Vårdnad och umgänge m. m. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 2 (utvärdering av reglerna om gemensam vårdnad) Utskottets hemställan bifölls med 222 röster mot 103 förreservation 1 av m. fl. Mom. 3 (gemensam vårdnad vid äktenskapsskillnad) Utskottets hemställan bifölls med 226 röster mot 100 förreservation 2 av m. fl. Mom. 6 (gemensam vårdnad för ogifta samboende föräldrar) Utskottets hemställan bifölls med 243 röster mot 83 förreservation 5 av m. fl. Mom. 7 (gemensam vårdnad för ogifta särboende föräldrar) Utskottets hemställan bifölls med 181 röster mot 145 förreservation 6 av m.fl. Mom. 14 (överflyttning av vårdnaden till annan änförälder) Utskottets hemställan bifölls med 180 röster mot 146 förreservation 10 av m. fl. Mom. 17 (umgängesrätt med andra än föräldrar) Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 12 avPer-Olof m. fl., bifölls genom votering med uppresning. Mom. 22 (hörande av socialnämnden) Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 14 avPer-Olof m. fl., bifölls med acklamation. Utskottets hemställan bifölls. Föredrogs socialutskottetsbetänkande /83:11 om vaccinproduktion, m.m. (prop. 1982/83:16). 16 (): Frågan om , som skallbehandlas, är frågan med de många förhindren. harflera utredningar sett över SBL:s lokalisering, verksamhet och organisation. Ommajoritetens i utskottet förslag också blir beslut skjuts fråganemellertid ytterligare en gång . Jag menar att det är onödigt. Majoritetens argument för ett uppskov är attvaccinproduktionen bör organiseras tillsammans med övrig verksamhet inom SBL.Det låter rimligt, men jag är tämligen säker på att den nuvarande regeringenvid sin prövning kommer att finna att vaccinproduktionen är så skild från annanverksamhet vid SBL att den lämpligen låter sig brytas ut. En ny beredningsrundaför inte frågan framåt utan försenar bara ett vettigt beslut. Förslaget att inrätta ett kommerursprungligen från den s. k. SBL 77-utredningen. Förslaget stöddes avhuvuddelen av remissinstanserna. Den särskilda arbetsgrupp som beredde fråganytterligare föreslog att den humanmedicinska produktionen vid SBL skullesamordnas med den veterinärmedicinska vid statens veterinärmedicinska anstalt.En majoritet av remissinstanserna stödde också det förslaget. Produktionen av vacciner och andra uppgifter inompreparatförsörjningen går att avgränsa från SBL:s övriga verksamhet.Tillverkningen av vacciner är i betydande utsträckning särpräglad. Verksamhetenhar alltmer antagit en industriell karaktär. Det torde därför vara till gagnför såväl vaccinproduktionen som' SBL:s övriga uppgifter attvaccinproduktionen skiljs från diagnostiken och epidemiologin . En organisationskommitté arbetar redan nu med hur densenare verksamheten vid SBL skall organiseras. Den frågan låter sig välbehandlas och diskuteras utan att det ändrar förutsättningarna för denföreslagna utbrytningen av preparatförsörjningen och bildandet avvaccininstitutet. Jag föreslår att gör sig av med engammal surdeg och därmed också ger SBL besked om hur en del av dess verksamhetskall organiseras i fortsättningen. Jag yrkar därför bifall till reservationen i utskottetsbetänkande. 17EVERT (): Som bekant har vi dragit ut på behandlingenav detta ärende i utskottet för att se om bilden skulle ljusna iorganisationskommittén och om den skulle kunna komma fram till en samladlösning. varit förkort för att organisationskommittén skulle kunna komma fram till ett förslagsom kunde accepteras, och därför har vi fattat majoritetsbeslutet attföreslå att ge regeringen till känna vad utskottet anfört om behovetav en samlad lösning av frågan om SBL:s framtida uppgifter och organisation. Som utskottets ordförande anförde är enorganisationskommitté tillsatt, och den bör arbeta vidare för att få framdenna samlade lösning. Vi tror att det är den rikfiga vägen att gå. Ärendet harblivit långdraget - därom är alla överens - och frågan är inte särskilt lättatt lösa, vilket vi också är överens om, men vi får anslå den tid som behövs.Jag har fått garantier för att arbetet skall bedrivas med all den snabbhet somär möjlig. Jag yrkarbifall till socialutskottets hemställan i betänkandet nr 11. Efterlevnaden av gällande regelsystem för etermedia 18 (): Jag har inte för avsikt att dra upp en längrediskussion om ärendet, eftersom vi senare får en ny möjlighet att diskutera deti . Jag vill bara uttrycka förhoppningen att förslaget snartåterkommer till . Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls med176 röster mot 147 för reservationen av m. fl. 1 ledamotavstod från att rösta. 8 § Efterlevnaden av gällande regelsystem för etermedia Föredrogs kulturutskottets betänkande 1982/83:18 om efterievnadenav gällande regelsystem för etermedia. 19EVA (vpk): Från kommunisternas sida harvi konsekvent hävdat vikten av att radio- och TV-verksamheten garanteras en iförhållande till statsmakterna och olika intressegrupper stark och oberoendeställning. Det skall inte vara möjligt att med vare sig politiska eller andrapåtryckningar kunna påverka programverksamheten. Först då garanteras denintegritet som är nödvändig för att radio och TV skall kunna uppfylla sittansvar mot allmänheten och bedriva en självständig och kritiskt granskandeverksamhet. Radio och TV står ju i allmänhetens tjänst och är inte till för attförmedla intressegruppers åsikter och krav, och som sådana är de våra kanskeviktigaste såväl kulturförmedlande som samhällsgranskande organ. Det är väl känt att vi från vpk:s sida var emot denuppsplittring av verksamheten som skedde genom riksdagsbeslutet , liksom denya riktlinjerna. De utgjorde enligt vår uppfattning ett hot motyttrandefriheten. Verksamheten försvårades och fördyrades. Det ärende vi skallta ställning till Efterlevnaden av gällande regelsystem för etermedia i dagbekräftar delvis detta, men jag skall inte närmare gå in på historia utan istället ta upp några principiella synpunkter. betänkande är en följd av densocialdemokratiska motionen 1981/82:1768, som väcktes redan innan konflikten vidRadio bröt ut. I motionen krävs, "att beslutar att somsin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om efterlevnadenav gällande regelsystem för etermedia". Motionen utgör i själva verket enlång anklagelseakt mot Radio och dess dåvarande ledning.Kulturutskottet hävdar att med anledning av denna motion gerregeringen till känna vad utskottet anfört, nämligen i korthet att personer somdeltar i programproduktion skall vara medvetna om vilka förutsättningar somgäller och respektera gällande programregler. Utskottet åberopar också ett svarfrån dåvarande utbildningsministern . Går man tillbaka tilldetta svar och granskar vad utskottet egentligen säger, finner man att det ärrisk för att ett slags förhandsgranskning av vilka som anställs skall ske.Obekväma personer skall sorteras bort, och kritiska röster kommer att fåsvårare att nå ut. är konflikten vid Radio avslutad på ett, miltuttryckt, drastiskt sätt, men en rad vikfiga frågor kvarstår. Det är egentligenen självklarhet att gällande regler skall följas. Inte minst är det viktigt föratt slå vakt om integritet. Det regelsystem som harbeslutat om innebär att man har inrättat radionämnden, som skall granskaprogrammen och - observera - påtala överträdelser. Sedan är det bolagen somskall vidta eventuella åtgärder. I har mediautbudet tidigare kraftigt domineratsav den borgerliga pressen. Därför välkomnades, inte minst från socialdemokratiskthåll, lokalradion, som man trodde skulle gå i deras ledband i störreutsträckning. Så skedde nu inte. Tvärtom tog lokalradion sitt ansvar ochgranskade etablissemanget och maktövergrepp varhelst de uppträdde. Irritationenblev stor, inte minst från socialdemokratiskt håll, men också från moderaternassida. Kulmen nåddes - det vittnar nu inte minst motionen om -när en rad satirprogram sändes. De fälldes av radionämnden, och självfalletborde åtgärder ha vidtagits för att se till att överträdelserna inte fortsatte.Men vad sker? Jo, först skickar radionämnden ett brev till regeringen - redandet en unik åtgärd. agerar där enligt min uppfattning utanför sinabefogenheter, liksom regeringen när den fortsätter agerandet. Sedan vidtarSveriges Lokalradios ledning i all hast en rad i massmedias historia unikaåtgärder. Chefen entledigas, stationen stängs och hundratusentals lyssnareberövas sin rätt till information. Allt sker på ett mycket klumpigt sätt ochutan någon som helst planering i botten. Det är klart att man får intryck avpolitisk lobbyverksamhet, och att man får näring åt misstankarna attpåtryckningar förekommit och förekommer. Det är, herr talman, enligt minuppfattning mycket allvarligt ur yttrandefrihetssynpunkt och hotar radioverksamhetensom samhällelig institution. Risken för att medarbetare i fortsättningen kommer att ålägga sig självcensurhar ökat, även om jag tror att de flesta journalister är för medvetna för att åläggasig en sådan självcensur. Motionen anses besvarad. I motionen tar man upp ettenstaka fall, nämligen ett uttalande av programdirektören vid :"Är man inte beredd att följa bestämmelserna utan i stället väljer attnonchalera dem och även föraktar radionämndens utslag anser jag att man skallompröva sin anställning som radioreporter." Antingen är detta ett rent hypotetiskt resonemang ellerockså hänför det sig, som sagt, till ett enstaka fall.