prot · G60982 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:82 1 § Justeradesprotokollet för den 7 innevarande månad. 2 § Upplästesföljande inkomna skrivelse: Anhåller härmed om entledigande från mitt riksdagsmannauppdrag fr. o. m. . den 10 februari 1983Tage Kammaren biföll denna anhållan. 3 § Följande ansökningar hade inkommit: Undertecknad anhåller härmed om ledighet frånriksdagsuppdraget under fiden den 19 februari-den 18 mars för att fullgörauppdraget som ombud vid kyrkomötet. Härmed anhåller jag om ledighet från uppdraget somriksdagsledamot fr. o. m. t. o. m. på grund av enskildaangelägenheter. Ansöker om ledighet från riksdagsuppdraget den5 april-den för vård av barn enhgt lagen om rätt till ledighetför vård av Kammaren biföll dessa framställningar. Talmannen anmälde att följandeersättare skulle tjänstgöra i stället för resp. ledamöter, nämligen ElisabethGranath (c) för , () för ochBirgitta Budd (vpk) för . 4 § Svar på fråga 1982/83:203 om öde har frågat om regeringenavser att vidta några åtgärder med anledning av de uppgifter som senastframkommit rörande öde. De uppgifter som avses är sådana som har lämnats av en f.d. sovjetisk medborgare, som är bosatt i . Denne säger sig haträffat en fånge på fängelsesjukhuset i i . Fången sägsha uppgivit som namn Ravul Valimberg eller något liknande. Till svar på fråga kan meddelas attden f. d. sovjetiske medborgaren har intervjuats av ambassadör i TelAviv och även av frän utsänd personal. Vidare har kompletterandeuppgifter om de omständigheter som anges av uppgiftslämnaren insamlats frånolika andra håll. I det arbete som kontinuerligt bedrivs inomutrikesdepartementet ingår att noggrant pröva uppgifter av det slag som lämnatsav den nämnde f. d. sovjetiske medborgaren i . Dessa och andra uppgifterjämförs också med det numera mycket omfattande material som finns hosdepartementet. Det har därvid ännu inte framkommitnågra nya omständigheter som motiverar några åtgärder av annat slag frånregeringens sida än vad som förekommit. har sålunda påhög nivå framhållits för de sovjetiska myndigheterna, såväl under tidigare årsom , att vi på svensk sida inte anser oss ha fått klarhet rörandeRaoul öde. Detta fortsätter att utgöra ett olöst problem i vårarelationer. Till dess att full klarhet har nåtts kommer regeringen attfortsätta ansträngningarna att finna honom. 2MARGARETHA AF (): Jag vill tacka utrikesministern för hansutförliga svar på min fråga. Jag noterar med särskild tillfredsställelse att frågan omRaoul öde återigen har tagits upp med de sovjetiskamyndigheterna. Naturligtvis får ingen möda sparas när det gäller att utrönaRaoul vistelseort och öde. Jag vill för kammaren upprepa ett enhälligt uttalande somutrikesutskottet gjorde med anledning av en motion av ElisabethFleetwood m. fl. Det är en god och riktig viljeinriktning för de svenskaansträngningarna vad gäller . Utskottet sade så här: "Utskottet anser för sin del att utgångspunkten förbedömningar av utsikterna att bringa klarhet i ödefortfarande är att det inte kan anses bevisat att inte längre skullevara i livet. Huvudsyftet för allt svenskt agerande måste därför fortsatt varaatt söka utröna vad som hänt efter gripandet i mitten av januari1945 och under hans därpå följande fångenskap, spåra honom om han fortfarandeär livet och söka utverka hans befrielse." Detta är en riktig och värdefull utgångspunkt för vårtagerande, och jag tycker mig spåra samma inställning i utrikesministerns svar. Om behandlingen i av icke-nigerianska medborgare Överläggningen var härmed avslutad. 5§ Svar på frågorna 1982/83:248 och 250 om behandlingen i av icke-nigerianskamedborgare har riktat följande fråga tillstatsministern: Ämnar regeringen att i kraftfulla ordalag ta avstånd frånden pågående behandlingen av icke-nigerianska medborgare i ? har frågat statsministern om regeringen pådiplomatiska eller andra vägar hos den nigerianska regeringen protesterat motden omänskliga behandlingen som de från utvisade ghananerna utsättsför. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara pä frågorna, och jag ber att få göra,detta i ett sammanhang. Bakgrunden till frågorna är väl känd.Nigerias regering förklarade att samtliga de personer somillegalt kommit till och vistades i måste lämna landet inom två veckor.Tidsfristen utsträcktes senare fill för vissa kategorier. Störstadelen av de människor detta beslut gällde hade kommit från . Situationenkomplicerades av att och helt oväntat och plötsligt stängde sinagränser för genomresande ghananer. Massmedia rapporterade om följderna när hundratusentalsmänniskor trängdes vid gränserna och i hamnen i , om mänskligt lidande ochflera dödsfall. Utvecklingen gick därefter mycket snabbt. hade evakueringen från i stort settavslutats. Endast kunde ögonvittnen berätta att så gottsom samtliga Om behandlingen i av icke-nigerianska medborgare utvisadeghananer återvänt till sina hembyar. Genom omfattande internationellt bistånd har denutomordentligt svåra situation de utvisade försatts i underlättats. harhittills bidragit med drygt 2,5 milj. kr. för förnödenheter som förmedlatsgenom Röda korset. och Frikyrkan Hjälper. Även regeringhar efter samråd med regeringen i finansiellt bidragit till attunderlätta de utvisades återanpassning till hemlandet. Varje land har rätt att reglera sin invandring. Man kandiskutera formerna och metoderna härför, men inte själva rätten. Utvisningarnafrån har lett till omfattande mänskligt lidande, som väckt en starkreaktion, i och internationellt. Ett uttalande av statsministern avdenna innebörd gjordes i en TV-intervju . Den nigerianskaregeringen torde sålunda vara väl medveten om den svenska synen påflyktingproblemen såväl generellt som i just . Även om läget förefaller ha stabiliserats oväntat snabbtkan ytterligare insatser bli aktuella längre fram, beroende på utvecklingen iframför allt . Regeringen håller därför frågan under uppsikt. 4 (vpk): Jag tackar utrikesministern för svaret. Manskulle kunna säga att det är nästan överspelat, för det var ju sedandetta skedde, men jag förstår att utrikesministern har mycket att göra. Min avsikt är självfallet inte att blanda mig i dennigerianska regeringens invandrarpolitik. Den har jag inte med att göra, ochdet är alltså inte därför jag har ställt frågan. Jag har gjort det därför attutvisningen skedde pä ett mycket upprörande sätt - jag anser det vara ett brottocksä mot de mänskliga rättigheterna. Som utrikesministern säger skulle evakueringen ske medmycket kort varsel, och det finns uppgifter om att en bra bit över en miljonicke-nigerianska medborgare befann sig i . Vi vet ocksä att dennigerianska polisens och militärens metoder var mycket brutala. De som råkademest illa ut var barn och åldringar. Man kan visserligen säga att dessa människor vistades iNigeria illegalt, eftersom de inte hade något uppehållstillstånd, men jag villpåstå att de fanns i med nigerianska regeringens goda minne. Jag trorockså att vi kan vara överens om att ghananerna har varit med om att bygga uppdet i jämförelse med andra afrikanska stater relativa välstånd som ändå råder iNigeria. Att tragedin inte blev större måste man faktiskt tillskrivaregeringen i , som mycket skickligt lyckades mobilisera en organisationsom relativt smidigt kunde ta emot människorna. Efter vad jag förstår krävs detnu ganska stora insatser i för att slussa ut de återvändande ghananerna ilandet och se till att de får något att livnära sig på. Utrikesministern säger att har gett några miljoneri bistånd. Jag skulle vilja fråga om avser att bistå med ytterligareekonomiska medel. Det är en sak att statsministern har uttalat sig i TV ochfördömt det Nr 82 inträffade, men nog borde man kunna framföra sin protestdirekt till TjcHonpn H Jag tycker att det skulle ha varit på sin plats. 5 OLAULLSTEN (fp): Jag ber att få tacka utrikesministern försvaret på min fråga. Den var ställd till statsministern, inte på grund av någonsidovördnad mot utrikesministern, vars ansvarsområde detta är, utan därför attstatsministern hade besökt den grymma massutvisningen avmiljontals människor började. Anledningen till rnin fråga var att jag villeveta om statsministern då hade protesterat mot den omänskliga behandling somNigeria utsatte sina invandrare för. Om han inte hade gjort det, ville jag gehonom en möjlighet att bryta sin tystnad efter hemkomsten. Som framgår av svaret har statsministern tydligen uttalatsig i ett TV-inslag som jag ställde min fråga. Jag har inte kunnat tareda på vad han sade, men jag förmodar att det måste ha varit ett ganska"avvägt" uttalande. Utrikesministern säger själv om hela dennatragedi, att den är diskutabel. Det är allt. Bäde solidaritet ochegenintresse är goda motiv för det. Men, herr talman, det måste också vara våruppgift att värna de mänskliga rättigheterna och protestera mot inhumanbehandling av människor. Det skall vi vara beredda att göra varhelst sådanabrott begås. Länder som vi i övrigt har goda förbindelser med får naturligtvisdärvidlag inte vara något undantag. Det är bra att regeringen anslagit pengaröver biståndsbudgeten. Men, herr talman, jag saknar fortfarande det politiskaställningstagandet. Vad tycker regeringen om att med hugg och slagdriver ut människor som sökt sig till landet för att finna sin bärgning? Är detverkligen det enda man har att säga, att detta är diskutabelt? Om behandlingen i av icke-nigerianska medborgare Vad först gäller frågan om kommer attge ytterligare bistånd till dem som tvingas att lämna vill jag nämnaatt vi just har fått in en ansökan om ytterligare biståndsåtgärder.Ansökan är formulerad av den västafrikanska samarbetsorganisationen. Vi kommeratt pröva denna ansökan, och jag kan inte nu ge något svar. Vad gäller det som tar upp, nämligen att ettuttalande borde göras på diplomatisk väg eller av statsministern, vill jagsvara att det är alldeles klart att har rätt att bestämma vilka somskall få vistas i och vilka som skall få arbeta där. Men kanman ju inte förneka att det tvång till utvandring som det här var fråga omutövades mycket snabbt, och det framkallade lidanden.hos de berörda personerna.Det gav också statsministern uttryck för i en TV-intervju. Därmed får det välnses att har klargjort sin inställning, att man måste med humanitetbehandla sådana personer som visserligen illegalt kommit in i och vistas i ettland men som sedan tvingas att lämna det. Om remissbehandlingen av förslag om stöd och hjälp åtmisshandlade kvinnor 7 OLAULLSTEN (fp): Jag ifrågasätter naturligtvis inte Nigeriasrätt att bestämma vilka människor som skall få vistas i landet - att hainvandrarlagar precis som vi har. Det är en rätt som varje land måste ha. Vadjag efterlyste var en åsikt från regeringens sida om det sätt på vilket dessalagar tillämpats i det här fallet. Att denna tillämpning åstadkommitfruktansvärt mycket lidande för de människor som utsatts för deporterlngen harvi alla kunnat se, men det borde vara en regerings sak i en sådan här allvarligsituation att inte bara konstatera att människor lider utan att använda sinaförbindelser -förbindelserna med är goda, och jag hoppas de skallförbli det- till att påtala de metoder som har använts och klargöra att maninte vill acceptera dem. Jag tror inte att utrikesministern behöver vara så räddför att bli beskylld för att spela rollen av världssamvete. kan det varaett större brott att vara tyst eller att vara överslätande. Det kan alltid ifrågasättas vilken metod somär den lämpligaste för en regering när det gäller att klarlägga sin ståndpunkt-antingen att göra ett uttalande direkt till hela folket och för omvärldengenom att statsministern framträder i TV eller också att gå på diplomafisk väg.I det här fallet valde statsministern att göra en offentlig deklaration. 9 (): Det är inte val av medium som jag kritiserar- det är val av uttryck. Jag har inte sett TV-inslaget i fråga, men jag utgårifrån att det som utrikesministern säger är detsamma som det som statsministernsade. Vad vi alltså fått veta nu är att regeringens uppfattning om tragedin iNigeria är att myndigheterna där handlade diskutabelt. Jag tycker att det ärett mycket svagt politiskt uttalande. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på fråga 1982/83:240 om remissbehandlingen avförslag om stöd och hjälp åt misshandlade kvinnor har frågat hur jag avser atthandlägga den rapport om kvinnomisshandel som arbetsgruppen för stöd och hjälptill misshandlade kvinnor i går har överlämnat till mig. har ocksåfrågat om kvinnoorganisationerna kommer att få tillfälle att yttra sig överarbetsgruppens insatser, innan de leder till åtgärder från regeringen. Arbetsgruppens rapport innehåller en kartläggning ochbeskrivning av problemet kvinnomisshandel. Gruppen redogör förkvinnomisshandelns omfattning, lagstiftningen pä området, orsaker tillproblemet m. m. lämnararbetsgruppen en rad synpunkter på hur insatserna för stöd och hjälp åtmisshandlade kvinnor kan förbättras. I rapporten lämnas också förslag ominformation, utbildning, forskning och försöksverksamhet inom området. När det gäller information och utbildning har 1 milj. kr.beräknats för dessa ändamål i årets budgetproposition. Arbetsgruppen föreslåratt får i uppdrag att genomföra informations- och utbildningsinsatserinom ramen för dessa medel. Arbetsgruppen föreslår också att börmedverka till att försöksverksamhet som inriktas på stöd och hjälp åt misshandladekvinnor kommer till stånd. Ett annat av arbetsgruppens förslag är attdelegationen för social forskning inom skall arrangera ettforskningsseminarium för att stimulera till forskning om kvinnomisshandel. Inför det fortsatta arbetet med denna fråga inomsocialdepartementet och är det värdefullt att få synpunkter påproblemet och på arbetsgruppens överväganden och förslag frånkvinnoorganisationer och andra organisationer, liksom frän kommuner ochlandsting. Rapportenkommer därför att bli föremål för remissbehandling. För att ge rapporten en ökad spridning kommer den dessutomatt skickas för kännedom till i första hand samtliga kommuner och landsting.Jag anser att rapporten kan utgöra ett viktigt underlag när det gäller att påolika håll utveckla stöd- och hjälpinsatser för misshandlade kvinnor och derasbarn. Om remissbehandlingen av förslag om stöd och hjälp åtmisshandlade kvinnor 11MAJ-LIS LÖÖW (s): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret.Med det här svaret är syftet med min fråga tillgodosett. Det är utmärkt, ochdärmed skulle jag kunna låta mig nöja. Jag tycker ändå att det kan vara på sinplats att litet grand redovisa varför jag tycker att den här remissomgången ärså angelägen. Arbetsgruppen kom till efter ett tillkännagivande frånriksdagen . Det var i sin tur resultatet av att socialutskottetför första gången - om jag inte missfar mig - hade behandlat motioner om stödtill misshandlade kvinnor. Min egen motion det året gick ut på statligt stödtill olika former av jourverksamhet för kvinnovåldets offer. Det var ju först islutet som vi blev uppmärksammade på vilket enormtsamhällsproblem detta egentligen är. har det hänt mycket, och en del har häntglädjande snabbt. De ändrade åtalsreglerna är ett bra exempel på en snabb ochviktig förändring, som kom till tack vare den kunskap som debatten gav. Inom min egen organisation, det socialdemokrafiskakvinnoförbundet, satte vi genast i gång studie- och konferensverksamheten kringkvinnomisshandeln. Den hade både ett opinionsbildande och ett kunskapssamlandesyfte, som ledde till politiska krav på olika områden. Men det ledde också tillatt kvinnorna så att säga tog saken i egna händer och drog i gång stödgrupperoch jourverksamhet, öppnade jourlägenheter, osv. Vi gjorde eninventering inom det socialdemokratiska kvinnoförbundet och konstate- Om beredskapen i fråga om reservkraft vid sjukhusen rade dåatt våra klubbister var engagerade i sådan här verksamhet eller hade tagitinitiativ till verksamhet på inte mindre än 50 platser. Det måstebetraktas som ett mycket bra resultat efter bara arbete.Sannolikt har det hänt ytterligare ännu mycket mer på . Ofta ärdet också ett tvärpolitiskt samarbete pä lokalplanet. Med denna beskrivning vill jag ha sagt att det tack varedetta arbete och genom praktiska erfarenheter finns mycken kunskap samlad inomde politiska kvinnoorganisationerna. Därför är det också rimligt att vi fåranlägga synpunkter på den interdepartementala arbetsgruppens förslag. Även om det alltså hänt en hel del, återstår mycket innanvi med gott samvete kan hävda att samhället har reagerat såsom det anstår enrättsstat. Låt mig därför också uttrycka min stora tillfredsställelse över inom departementet varit förutseende nog att redan i åretsbudgetproposition anslå 1 milj. kr. till genomförandet av en del av de åtgärdersom kan bli aktuella med anledning av arbetsgruppens rapport. I då såmycket får vidkännas nedskärningar tycker jag att det är en viktig markering aven vilja till insatser när man anslår en "färsk" miljon för ett nyttändamål. Sannolikt kommer det tyvärr ändå att gå med den miljonensom det går med femöringen i en känd visa. Den skulle alltså behöva räcka tillmycket. I propositionen nämns några saker, såsom informationsinsatser ochutbildning. Däremot nämns ingenting om det ursprungliga förslaget, nämligen omstödet till olika former av jourverksamhet. Jag skall inte ta upp en debatt nu med statsrådet ominnehållet i arbetsgruppens rapport. Men jag tycker att det ytterligareunderstryker vikten av att vi får vara med och påverka prioriteringarna när detgäller den aktuella miljonen. Överläggningen var härmed avslutad. 7§ Svar på fråga 1982/83:252 om beredskapen i fråga om reservkraft vid sjukhusen i har frågat om jagvänligen vill ge upplysning, om beredskapsläget i fråga omreservkraft vid och - om möjligt - andra svenska sjukhus. Frågan är föranledd av ett strömavbrott vid Karolinskasjukhuset . Reservkraft för elektricitet finns vid alla akutsjukhus.Reservkraften är i första hand avsedd för vissa särskilt viktiga funktioner ochtäcker vanligtvis av det totala kraftbehovet. Detta procenttal varierardock, bl. a. beroende på vilken typ av sjukhus det gäller. Vid exempelvisDanderyds sjukhus motsvarar reservkraften av det totala kraftbehovet,medan motsvarande tal för ettilängvårdssjukhus som i . Vid () finns enreservkraftsanläggning för av det totala kraftbehovet, beroende påårstiden. får KS reservelkraft för hela sitt behov genom treångturbiner. används dieselmotorer som svarar för av dettotala behovet. KS försörjer också med erforderlig elektricitet. Den aktuella händelsen vid KS har medfört att en radtekniska åtgärder har vidtagits för att säkerställa försörjningen med elkraft.Vidare har en utredning tillsatts inom med uppgiftatt analysera orsakerna till att reservkraftsanläggningen inte fungerade påavsett sätt och lägga fram lämpliga förslag till åtgärder. För sjukhusens funktioner i krig har den tekniskaförsörjningen en avgörande betydelse. ,har under år 1982tillsammans med startat ett utredningsarbete omsjukvårdens skydd i krig. Som ett led i detta arbete kommer under hösten 1983en riksomfattande inventering av våra sjukhus att göras i samarbete medsjukvårdshuvudmännen i syfte att öka skyddet för olika funktioner, bl. Om beredskapen i fråga om reservkraft vid sjukhusen 13GUNNAR i (m): Tillåt mig att tacka statsrådet förhennes vänlighet att försöka besvara min fråga. Den har naturligtvis ingenpolitisk bakgrund. Men när nyheten om driftstoppet vid sjukhusetblev känt blev jag tillfrågad av riksdagskolleger från skilda partier om hur ensådan sak kunde inträffa. Eftersom jag inte kunde svara på det och fråganföreföll vara av allmänt intresse och ligga inom ramen för deberedskapsintressen som jag här i försökt bära ett visstansvar för, ville jag bereda statsrådet tillfälle att ge ochallmänheten upplysningar om läget. Det har skett genom statsrådets svar. Svaret betyder att man alltså ännu inte är på det klaramed orsaken till haveriet vid KS, och det innebär också att man ihöst börjar se på hur det förhåller sig med de andra sjukhusens reservkraft.Jag är tveksam till om allmänheten och kan känna sig tillfredsställdamed det svaret, men det är inte statsrådets fel. Vad som har inträffat på ärnaturligtvis ett memento för alla sjukhusledningar och all sjukvårdsplanering,civil lika väl som militär. Som klinikchef och chefläkare kanjag säga att jag upplevt att sjukhusens beredskapsplanering har varit mycketteoretisk och svag, medan den akuta incidensberedskapen vid t. ex. störretrafikolyckor mestadels visat sig fungera mycket väl. Jag har därför varit -och är fortfarande - orolig för beredskapsaspekterna totalt, särskilt förhändelser och åtgärder där agerandet ligger utanför den medicinska delen avbeslutsprocessen. Om sådant som på kan inträffa underfredstid, hur blir det då under krigsförhållanden? är alla sjukhuslandstingskommunala, men är vederbörande kommunala myndigheter tillräckligtintresserade av detta? Jag är inte säker på det. Jag föreställer mig att man i allmänhet måste arbeta medtvå system, ett elektriskt och ett icke-elektriskt, manuellt. Jag hade endiskussion här i Om beredskapen i fråga om reservkraft vid sjukhusen kammarenför med statsrådet om elektromagnetisk puls. Jagskall inte dra in det , men frågan är : Vad har vi för reservsystemom elektriciteten fallerar på olika ställen i landet? I massmedia har uppmärksamheten varit riktad mest påoperationsaktiviteten. Jag föreställer mig emellertid attfjärrvärmeanläggningar-där fel kan leda till risk för utkylda sjukhus - ocksåär väsentligt att tänka på. Jag beklagar uppriktigt, herr talman, den successivaavrustningen av statens inflytande över sjukvården, för den lämnar den tillsynes ansvariga ministern-hälso- och/eller sjukvårdsministern, som dethalvofficiellt hetat-med ett så tungt ansvar att bära, som hon (somdet varit fråga om de senaste fem gångerna) har så otillräckliga resurser föratt kunna leva upp till det ansvaret. Jag har också frågat mig i vilkenutsträckning statsrådet måste anses dela ansvaret medförsvarsministern och civilministern. Det vore kanske av intresse att höra vadstatsrådet har för synpunkter på det. I en tidigare debatt sade jag till statsrådets företrädareKarin Ahriand: Tag befälet! Det ansåg hon sig med hänsyn till regeringsformeninte kunna göra. Får jag fråga: Finns det någon som kan göra det? Låt mig först säga till , som jusitter i och känner till grundlagen och vet att den härförsamlingen stiftar lagar som vi har att rätta oss efter oavsett om vi ärvanliga medborgare, riksdagsmän eller regeringsledamöter: Det är helt riktigtatt det är sjukvårdshuvudmannen som i första hand har ansvaret. Men jag villockså säga till - och jag utgår ifrån att han känner till det -att det skall ske en rapportering till , och sedan ankommer detpå att överväga om några åtgärder från statlig sida erfordrasnär det gäller elförsörjningen i det här fallet. Jag tror att jag vågar påstå att händelsen vid Karolinskasjukhuset inte bara har fått attse över sitt reservkraftssystem, utan också att den i landet i övrigt harkommit att uppmärksammas av ansvariga sjukvårdspolitiker. 15 i (m): Jag ber att få tacka för kompletteringen avsvaret. Den visar att statsrådet i första hand lägger ansvaret påsocialstyrelsen, och det är naturligtvis riktigt. Det är den myndighet somnärmast är berörd. Men vi här i har inte möjlighet vare sig attgranska eller att direkt vända oss till den, utan vi har attvända oss till hälso- och sjukvårdsministern. Jag är helt medveten om att statsrådet här hargivit precis de upplysningar som f. n. kan ges. Därför vill jag varmt vädjatill henne att mycket noga följa den här frågan. Det är långt , ochdet kan hända mångt och mycket . 16Statsrådet : Nr 82 Jag kan lova GunnarBiörck i att jag mycket den uppmärksamt skall följa den här frågan. Överläggningenvar härmed avslutad. 8 § Svar på fråga 1982/83:254 om gymnasieskolansdimensionering har citerat vad jag i ett parsammanhang har sagt om gymnasieskolans dimensionering och om förstahandsvaletsbetydelse för elevernas motivation. har sedan frågat mig om det jagsagt innebär att t. ex. kommer att kunna ta in fler elever pålinjer med många sökande.