prot · G609163 · 1982-12-31 00:00:00 — Men det är viktigtatt denna formdebaft, som gäller en enskild riksdagsmans uppträdande ochomdöme, inte fillåfs störa bilden av den nafionella enigheten kring vårneutralitetspolitik. I försvaret för en fortsatt generös biståndspolitik har vityvärr blivit nästan ensamma. Det hör till de stora skamfläckarna från dettariksmöte att enprocentsmålet i praktiken har övergetts. stöddav andra partier, ansett att rättvisan kräver att vi sparar också pä biståndettill de fattiga folken. Här är vår syn pä en rättvis fördelningspolitik en annan.Ingen inkomstklyfta är större och mer aneeläaen att minska än den mellan osssom Den ekonomiska politiken, in. Den ekonomiska politiken, m. m. bor i ett av världens rikaste länder och de miljoner somsvälter i . Vi har, slutligen, fullföljt den politik vi lade grundentill i regeringsställning och som visade hur kan komma i balans genomen konsekvent resursskapande politik. Vi har sagt att detta kräver att vi minskar importen ochökar exporten; annars klarar vi inte det viktigaste målet för den ekonomiskapolitiken - att skapa balans i våra affärer med omvärlden. Vi har sagt att det är nödvändigt med en omfördelning fränoffentlig till privat konsumtion; annars riskerar den offentliga sektorn attpermanent bli för stor i förhällande till våra faktiska resurser. Vi har sagt atf hushällen mäste fä en ökad del av sinainkomster frän egna arbetsinkomster; annars upplever människorna inte att dekan påverka sin ekonomiska situation genom eget arbete. Då skadas denviktigaste resursskapande kraften av alla: viljan hos människorna atf göra eninsats för sig själva och för andra. 47LARS (vpk): Två frågor står i förgrunden för dagens debatt:Arbetslösheten och fördelningspolitiken. Vi känner alla bakgrunden till det. var 36 000 ungdomar under 25 årarbetslösa, 112 000 människor var öppet arbetslösa och 158 000 fanns i olikaAMS-åtgärder. , efter valet, är 39 000 ungdomararbetslösa, 122 000 personer öppet arbetslösa och 185 000 finns i AMS-åtgärder.På ett är har alltså ytterligare 3 000 ungdomar blivit arbetslösa, och dentotala arbetslösheten har ökat med 37 000 personer. Detta visar att den kritik vårt parti och fackligaorganisationer riktade mot regeringens otillräckliga insatser motarbetslösheten är befogad - det har ju inte blivit lättare att vara arbetslösbara därför att vi nu har en socialdemokratisk regering. Arbetslösheten förblir alltså hög. Inga tecken ellerregeringsåtgärder tyder pä någon avgörande förbättring. Regeringen satsar storasummor pä kortsiktiga arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det är både bra ochnödvändigt, och det har vårt stöd, men det undanröjer ju på inget sätt de bakomliggandeorsakerna till arbetslösheten och krisen. När AMS-kurserna eller beredskapsarbetena är över ärmänniskorna lika arbetslösa som de var , och var finns väl då jobbentill de 185 000 AMS-sysselsatfa eller de 122 000 öppet arbetslösa? Ingen begär av regeringen atf den från till ettannat skall avskaffa all arbetslöshet och alla problem. Vi som kritiserarregeringen inser mycket väl att arvet efter de borgerliga regeringarnas politiksätter gränser för vad som är möjligt atf göra, men om den nuvarande regeringeninte kan minska arbetslösheten pä kort sikt, måste den väl ändå hauppfattningar om hur man pä skall lyckas med den uppgiften. Vad vi således begär är att regeringen skall presentera ensamlad och långsiktig politik mot arbetslösheten och krisen. - Om regeringeninte har någon sådan inriktning, hur skall den då någonsin kunnaleva upp till löftena om full sysselsättning och arbete åt alla? samlas kommunpolitiker frän helalandet i till . 1 en rapport till kongressen - Kommunalt perspektiv -finns ett intressant räkneexempel. Man säger: Om landets kommuner skullesysselsätta alla de drygt 35 000 personer som ärligen söker sig ut päarbetsmarknaden, skulle det kräva en volymökning på och kosta . Men också om det blev så skullevi ha en rekordhög arbetslöshet. Det skulle alltså bara hindra en ytterligare ökningav arbetslösheten. Men utvecklingen går åt rakt motsatt håll. Tusentalsmedlemmar i gär arbetslösa - och regeringen harfrångått sina tidigare åsikter om konfiskeringen av kommunernasskatteinkomster, som genomfördes under den borgerliga majoritetens tid, ochlöftet att skapa utrymme för en tvflprocentig expansion i kommunerna. Ökningen i är stannar dessutom vid och ger bara 1 500nya jobb. Det innebär, att kommunerna tvingas till smärtsammarationaliseringar, härda nedskärningar och avveckling av vissa angelägnaverksamheter. Kommunerna är på väg att bli vår nästa stora krisbransch,och det visar sig nu att kommunerna t. ex. inte klarar utbyggnaden avbarnomsorgen. 100 000 barn står i dagiskö, och om barnomsorgen skall kunna blihelt utbyggd krävs att kommunernas expansion får uppgå tillminst . Detta skulle tillgodose behoven av barnomsorg och skulle samtidigtge omkring 13 000 nya jobb. Men den socialdemokratiska politiken, som den är utformadi dag, ger mycket små förhoppningar om någon avgörande förändring inom överskådligtid av arbetsmarknadsläget. Tvärtom finns det risk för att den politik som förskommer att medföra en fortsatt ökning av antalet arbetslösa ungdomar ochkvinnor - en fortsatt ökning av den öppna arbetslösheten. Varje gång vi diskuterar åtgärder mot arbetslöshetenhänvisar regeringen till budgetunderskottet, vilket i och för sig inte är någotnytt, och förklarar att det inte finns pengar till de åtgärder som ocksåregeringen skulle vilja vidta. Men det är inget särskilt bra argument.Arbetslösheten kostar samhället . Densamhällsekonomiska förlusten, dvs. utgifterna och produktionsbortfallet, uppgårtill . Frågan är ju i stället om vi har rådmed denna arbetslöshet, om vi har råd att avstå från att vidta motåtgärder. Har man dessutom råd atf spendera nära 30 miljarder kronorpå ett nytt stridsflygplan blir inte det ekonomiska utrymmet större. Men detberor i så fall inte på att det saknas resurser, utan på att de resurser somman haft till förfogande gått ät för andra ändamål. Man har gjort en annanprioritering. De borgerliga, som vältaligt kritiserar regeringen,gjorde å sin sida av med många miljarder på att sänka marginalskatten förhögavlönade, genom särskilda skatteförmåner som aktiefondsparande, genom sänktaktievinst- 8 protokoll 1982/83:163-164 Denekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska polttiken, m. m. skatt och genom sänkta arbetsgivaravgifter. Likaså bedrevde en ekonomisk politik som bidrog till att öka arbetslösheten och samhälletsutgifter. De skärpte medvetet de ekonomiska orättvisorna och skapade pä någrafå år ett rekordstort budgetunderskott. var vi och socialdemokraterna överens i vårkritik av den borgerliga omfördelningspolitiken. Vi gick gemensamt emotmarginalskat-fesänkningarna, vi lovade att helt avskaffa aktiefondsparandet ochatt bedriva en rättvis fördelningspolitik efter en valseger. Men att statens finanser inte är de bästa, betyder inteatt det saknas pengar i . var t. ex. kursstegringenpå aktier på störst i hela världen. På mindre än tre årökade börsvärdet . Och pä den korta tid som har gått sedan valet i septemberförra året har börsomsättningen stigit med över 200 %jämfört med året innan, då vi hade en borgerlig regering.Bara omsattes mer än under hela förraåret-uppemot 34 miljarder kronor. De stora industriföretagen och affärsbankerna redovisar nuockså rekordvinster. redovisade en vinst på 2,5 miljarder kronor.SE-bankens vinst var I miljard. Vinsterna är i stort helt i klass med de s. k.övervinster näringslivet gjorde . Det saknas således inte resurser. Frågan är bara till vadde används. Det är en fördelningspolitisk fråga om resurser skall förbrukas päaktiemarknaden eller om de skall användas pä arbetsmarknaden, om de skallanvändas för att berika aktieägarna eller om de skall användas för att skapaarbeten till de arbetslösa. Vpk;s inställning är klar; Skall tas ur denekonomiska krisen måste vi bryta arbetslösheten, sätta stopp förspekulationsintressena och använda landets samlade resurser för att skapa nya,varaktiga arbeten. Det är viktigare att sänka arbetslösheten än att sänka skatten. Därför har vi föreslagit en särskild värnskatt motarbetslösheten. Genom att man t. ex. tar ut en omsättningsskatt pä aktiehandelnkan pengar frigöras för att skapa nya arbeten, för att bygga nya industrier,för att bygga ut den gemensamma sektorns barn- och äldreomsorg, sjuk- ochhälsovård, m. m. -alla eftersatta områden. har omsatts påStockholmsbörsen. En 10-procentig omsättningsskatt på aktier, dvs. hälften såstor som t. ex. momsen på maten, skulle redan under årets hainbringat - vilket skulle räcka ganska långt i kampen motarbetslösheten. avvisade socialdemokraterna vårt förslag. I årgår man oss till mötes så långt att man kantänka sig atf den vägen ta in 200milj. Vi tycker att det hade varit bättre med en sådan värnskatt motarbetslösheten än att höja arbetsgivaravgifterna. Då hade kommuner, landsting,småföretag och arbetskraftsintensiva företag sluppit ifrån nya pålagor. Vitycker inte att arbetsgivaravgiften i sig är ett speciellt bra instrument. Men vi föredrar höjdaarbetsgivaravgifter framför höjda energiskatter, som regeringen först föreslog,vilket ju hade medfört höjda priser och hyror. Därför stödjer vi regeringensförslag - men vi vill undanta kommuner och landsting från dessa höjningar avarbetsgivaravgiften, och vi har framlagt ett särskilt yrkande om det här ikammaren . De borgerliga partierna bedrev under sin regeringstid enomvänd . Man omfördelade stora summor. Man bedrev socialnedrustning och tvingade igenom nedskärningar inom barn- och äldreomsorgen,införde lärarlösa lektioner, äterinförde karensdagar i sjukförsäkringen,avskaffade värdesäkringen av pensionerna och urholkade ersättningen till dearbetslösa. Kronan pä verket var egentligen den skattekompromissmittenpartierna gjorde med socialdemokraterna. Den innebar att de högavlönadeskulle fä stora skaftelättnader och låg- och normalinkomsttagarna knappastnågonting alls. Den som tjänar . i skattelättnad - ensvindlande summa. Den som tjänar mer, . får över 7 000 kr.i skattelättnad! Överenskommelsen innebar också atf avdragsreglerna skulleses över-det var det enda som var bra i överenskommelsen med mittenparfierna,menar vi. Man sade att stora skattelättnader för de högavlönade skulle göra demmindre intresserade av atf trolla med avdrag för att minska sin skatt. Menavdragsfantomerna och skatfeexperterna har redan hittat pä nya knep för attslippa undan skatt! Skattekompromissen kritiserades skarpt inomfackföreningsrörelsen, framför allt kanske inom fackförbund med storalåglönegrupper, t. ex. med många lågavlönade kvinnor.Man sade från de här tre partiernas sida att ett avgörande villkor förskattekompromissen var att de lägst avlönade i årets avtalsrörelse skulle fäkompensation för de högavlönades stora skattelättnader. Men den utlovadekompensationen har ju uteblivit. Det magra utfallet av årets avtalsrörelseräcker infe ens för att uppväga årets pris- och hyreshöjningar, än mindre föratt kompensera skatteorättvisorna. Slutsatsen blir således att en avgörande förutsättning förskatteomläggningen inte är uppfylld. Att sedan mittenpartierna hoppat av fränuppgörelsen med socialdemokraterna borde slutligt ha sänkt denna orättfärdigaskatteomläggning. Om jag infe minns alldeles fel - och jag tror inte att jaggör det - ställde jag följande fråga till finansministern i slutdebatten införvalet: Om denna avgörande förutsättning, nämligen att låglönegrupperna skall fåkompensation vid avtalsrörelsen, inte uppfylls, mäste man dä inte riva uppskatteomläggningen? Jag tror att finansministern bejakade den frågan. har de fackliga organisationerna också efteravtalsrörelsen krävt radikala förändringar i skatteomläggningen. Men regeringenhar i sitt förslag över huvud taget inte anvisat några förändringar. I ställethar man lagt fram förslag som egentligen skärper orättvisorna ännu mer.Förslaget att betala skatteomläggningen med höjda energiskatter skulle jumedföra att hyresgäs- Den ekonomiska politiken, m. m. Denekonomiska polttiken, m. m. ter och flertalet löntagare, som missgynnats avskatteomläggningen, dessutom skulle få betala de högavlönades skattelättnadermed höjda priser och hyror. Det är därför som vi säger nej till regeringensskattehöjningar. Jag förmodar också att det är av samma anledning som en mycketstark facklig opinion säger nej till regeringens skattehöjningar ochskatteskalor . I det senaste numret av ges uttryck för enstark opinion inom fackföreningsrörelsen. Man citerar LO-ekonomerna, som kräveratt skattereformen skall göras om. Man varnar också för att kampen motinflationen och regeringens ekonomiska strategi i dess helhet annars kommer attmisslyckas. LO-ekonomerna reser fyra krav: att inflationsskyddet iskatteskalorna skall slopas, atf de tre miljarder, som då sparas, används föratt betala skatteomläggningen, att de sänkta oljepriserna skall kommahyresgästerna till godo och att energiskatterna utnyttjas för bekämpning avarbetslösheten. LO-ekonomerna framhåller vidare: "En avindexeradskatteskala löser rimligen regeringens parlamentariska problein. ""Nog finns det i valman-skären och i en majoritet för en sådanhär politik för rättvisa och arbete." Vårt parti är i huvudsak överens med LO-ekonomerna. Viutgår från att det finns en arbetarmajoritet i , och det borde ocksåfinnas en majoritet för flera av de åtgärder som LO-ekonomerna förordar.Arbetarpartierna borde kunna vara överens om att prioritera kampen motarbetslösheten och atf föra en rättvis fördelningspolitik - och om regeringenännu inte är beredd att ändra skatteomläggningen, borde man i vart fallsenarelägga den . I de samtal som ägt rum i flnansufskoftet har vi gjortklart för regeringen att vi är beredda atf diskutera en helhetslösning- båderörande insatserna mot arbetslösheten och rörande skatterna nästa är -förutsatt att regeringen avstår från att fullfölja det orättfärdigaskattebeslutet frän . Vi är beredda att vara med och betala för både kortsiktigaarbetsmarknadspolifiska åtgärder och insatser för atf skapa varaktiga arbeteni kommuner och landsting. Vi är beredda att delta i ett nytt beslut om nästaårs skatter. Det beror knappast på oss att en lösning inte varit möjlig. Detberor på atf regeringen inte varit villig att riva upp den dåligaskattekompromissen, som både vårt parti och stora delar avfackföreningsrörelsen begär. Vår utgångspunkt är att huvuduppgiften för den ekonomiskapolitiken och hela regeringspolitiken måste vara atf bryta arbetslösheten ochatt omfördela de resurser vi har, så att nya arbeten kan skapas. En rättvisfördelningspolitik måste innebära att man angriper de ekonomiska orättvisornaoch ersätter den orättfärdiga skattekompromissen med ett nytt skattebeslut. Vi har föreslagit ett samlat och långsiktigt program motarbetslösheten. Vi delar uppfattning att kommunerna mäste fåutrymme för en fortsatt utbyggnad av barnomsorg, äldrevård ochannan social verksamhet. Vi vet att vi inte är överens med de borgerligapartierna på den här punkten, framför allt infe med . Men vi villockså gä vidare och satsa på en förbättrad kollektivtrafik, på fritidssektorn,pä kulturen och på utbildningen. Därför har vi föreslagit ett samlat program medmålsättningen att skapa 100 000 nya arbeten inom den gemensamma sektorn. Ensådan offensiv satsning skapar också förutsättningar för en långsikfigindustripolitik med målet att skapa 100 000 nya industriarbeten . Ökad vidareförädling av svenska råvaror, satsningar inomenergisektorn, skapandet av nya verkstadsindustrier, utveckling av ny teknikoch nya produkter liksom en omfattande sanering av äldre bostäder ochfastigheter -en sådan samtidig, och långsiktig, satsning pä både den gemensammasektorn och industrin skulle förbättra sysselsättningsläget, och det vore ävenen bra början på den mödosamma marschen ut ur den ekonomiska krisen. Sysselsättningen är också en fördelningspolitisk fråga. Dätänker jag bl. a. på uppdelningen av arbetskraften i människor med och utanarbete. Vi vet att nära en miljon människor skulle vilja börja arbeta, om detbara fanns något arbete. a. det skälet har debatten om sextimmarsdagenskärpts alltmer. Ute i har den debatten pågått ännu längre än här, och iFrankrike har den socialistiska regeringen sänkt arbetstiden iveckan. 1 har de fackliga organisationernas hårda motstånd börjatmjukas upp. Det är givetvis ett argument att en arbetstidsförkortningskulle öka både personalbehovet och sysselsättningen, men vi menar att dettaändå aldrig får bli ett huvudargument eller en ersättning för att skapa nya,varaktiga arbeten. Arbetstidsförkortningen behövs av sociala skäl, för attförkorta länga arbetsdagar, för att främja jämställdhetssträvandena och för attskapa förutsättningar för ett rikare liv. ; Regeringens skattekompromiss medmittenpartierna och de misslyckade försöken att träffa en överenskommelse omdess finansiering visar att det är väldigt svårt att bli överens med deborgerliga partierna i fördelningspolitiska frågor pä ett sätt som gynnarlöntagarna. Den ekonomiska krisen har dessutom skärpt defördelningspolitiska frågorna. När resurserna krymper hårdnar striden om detsom finns. Därför kräver också allt fler att den båda dyrbara och orättvisaskatteomläggningen inte fullföljs och att de stora summor som används förspekulation pä fondbörsen och de rekordvinster företagen nu gör i stället användsför atf bryta arbetslösheten och orättvisorna. Det borde vara oförsvarbart att sänka skatterna förhögavlönade som tiotusentals ungdomar går arbetslösa och den öppnaarbetslösheten uppgår till flera hundra tusen människor. Det är lika oförsvarbartatt låta spekulationsintressena breda ut sig som kommunerna tvingastill social nedrustning och vanligt folk år uppmanas accepterareallönesänkningar, höjda priser och stigande hyror. Vi har från värt partis sida lagt fram olika förslag för att stärka Den ekonomiska politiken, m. m. Denekonomiska politiken, m. m. statsfinanserna och för att skapa utrymme för enrättvisare fördelningspolitik. Vi föreslår att skatteomläggningen görs om. atten värnskatt mot arbetslösheten införs, att elskatten höjs - också förindustrin, och där var socialdemokraterna överens med oss 1977 -, att bolagsskattenhöjs. att en avgift läggs pä utlandsinvesteringar och att en omsättningsskattpå aktiehandeln införs. kan man invända: Det finns naturligtvis inte hur mycketpengar som helst, och infe ens de pengar vi vill ta in räcker till allt manskulle vilja genomföra. Därför måste man också vara noga med hur pengarnaanvänds. Vi är noga med att de pengar som finns används på ettfördelningspolitiskt rättvist sätt: för att angripa arbetslösheten; för attbryta de ekonomiska orättvisorna; för att hälla nere priser och hyror; för attslå vakt om och utveckla den sociala trygghet kommunernas verksamhet erbjuder. En sådan arbetarpolitik, för arbete och social rättvisa,borde socialdemokrater och kommunister kunna vara överens om. Vi är för vårdel beredda att medverka till detta. Vårriksdagens avslutande debatt om denekonomiska politiken är traditionellt också ett slags uppsummering av detgångna riksdagsåret. Jag tänker inte frångå den traditionen. En sådan summering fyller också väl sin plats i dennadebatt eftersom det viktigaste som hänt under det snart avslutade ärden rejäla omläggning av den ekonomiska politiken som den socialdemokratiskaregeringen genomfört. En sådan omläggning var nödvändig mot bakgrund av det isanning bedrövliga läge som den svenska ekonomin befann sig i när vi tog över;stora och ökande underskott i statsbudget och utrikesaffärer, industrielltillbakagång, stagnerande produktion och minskat framtidsbyggande, akutvalutakris, rekordhög arbetslöshet, en läng period av hög inflation ochsjunkande reallöner. Det första steget i vår politik för atf föra urden ekonomiska krisen syftade framför allt fill att stimulera produktionen, ökakapacitetsutnyttjandet och hejda den snabba ökningen av arbetslösheten. Vi fick inleda med den kraftiga devalvering som varoundviklig på grund av den då rådande valutakrisen. Vi gav devalveringen ensådan omfattning att den också kunde utgöra inledningen till en politik för attstimulera produktion och sysselsättning och påbörja arbetet med att ta ner destora underskotten. lade vi också fram förslag om ett brettinvesteringsprogram inom främst områdena kommunikationer, byggande ochenergiförsörjning. Detta program syftade fill att ytterligare stimuleraproduktionen och höja kapacitetsutnyttjandet. Åtgärderna gavs en sådanutformning att de stödde våra allmänna strävanden i den ekoniomiska politiken:att stärka den långsiktiga produktionsförmågan, att minska oljeberoendet osv. I det korta perspektivet kan stegringen av arbetslösheteninte hejdas pä annat sätt än genom kraftfulla arbetsmarknadspolifiska åtgärder.Under hösten fattades beslut om åtgärder om ca 4 miljarderkronor. Vi socialdemokrater hade genom hela valrörelsen betonatatt den ekonomiska krisen inte kunde lösas utan uppoffringar från medborgarnassida. Men vi hävdade bestämt att dessa bördor skulle fördelas rättvist. Av detskälet hade vi avgivit fyra vallöften: att äter värdesäkra pensionerna, attslopa de beslutade karensdagarna i sjukförsäkringen, att återinföra en rimliginkomsttrygghet för de arbetslösa, att riva upp beslutet om en försämring avstatsbidragen till barnomsorgen. Vi klargjorde att dessa utgiftsökningar skullefinansieras fullt ut, i första hand genom en återställning av momsen till dentidigare nivån. Dessa förslag lades också fram och beslutades avriksdagen. Därtillvidtogs en rad åtgärder för att skydda barnfamiljerna. För att säkerställa att de välbeställda grupperna isamhället fick ge sina bidrag genomfördes en rad skattepolitiska åtgärder såsomskärpningar av förmögenhets-, arvs- och gåvoskatterna, nedtrappning avsubventioneringen av aktieägandet. särskild utdelningsskatt m. m. En läng rad andra vikfiga förslag har lagts fram underriksmötet. Dit hör t. ex. saneringen av Statsföretags finanser,utvecklingsprogrammet för , särskilda förslag rörande teko och varvensamt viktiga industripolitiska projekt som Tele-X. JAS-beslutet har viktigabåde industripolitiska och försvarspolitiska aspekter. Pä säkerhetspolitikensområde har vi också kunnat träffa en principöverenskommelse om finansieringenav särskilda åtgärder för att stärka ubåtsskyddet. Regeringens budgetförslag har lett till beslut i riksdagenutan större ändringar. Det innebär att det finns en möjlighet att vi till nästabudgetär kan bryta utvecklingen mot allt högre budgetunderskott. Vi har från regeringens sida anledning att vara till fredsmed vad som hänt i under detta . Visst har antaletreservationer varit stort. Men i det stora flertalet frågor har ändå bredamajoriteter kunnat skapas. Det har som så ofta förr visat sig att det finnsbåde konstruktivitet och prakfiskt handlag i riksdag. Sakligt sett innebär detta en viss uppbrytning från denförstelnade blockpolitik som i kännetecknat riksdag. Jagtror att detta är till gagn för vårt politiska och parlamentariska liv. debatterar vikompletteringspropositionen, där regeringen dragit upp riktlinjerna för detandra steget i krispolitiken. Denna skall föras mot en internationell bakgrund därvärldsekonomin nu genomgår sin djupaste kris . Allmäntillbakagäng, massarbetslöshet, stora påfrestningar på det internationellafinansiella systemet, med ett stort antal länder, särskilt i tredje världen,dignande under extrema skuldbördor, valutaoro. starka protektionistiskaströmningar som hotar frihandeln - detta är några av uttrycken för denna kris. Det finns nu vissa tecken till internationell ekonomiskuppgång, men uppgången är ännu svag och osäker. Dess styrka är heltotillräcklig för att ens förhindra en ytterligare ökning av den redan alldelesför höga arbetslösheten. Risken är stor att uppgången kommer av sig om den intestöds av en expansiv Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. politik - en internationellt samordnad aktion för attbefrämja ekonomisk tillväxt och sysselsättning.