prot · G609134 · 1982-12-31 00:00:00 — Jag konstaterar att inget annat parfi här i riksdagenställt upp till försvar för miljöaspekten kring Fatsjöäventyret. Anslaget tillstatens vattenfallsverk för nästa budgetår bör minskas med ett beloppmotsvarande kostnaden för . Det är en följd av de krav ochmålsättningar som vi har i den frågan. Detta innebär en minskning av budgetenmed 17,3 milj. kr. Utöver de av mig nu redovisade reservationerna har vireserverat oss för ökade insatser för förstärkning av de lokala elnäten. I reservation 41 motiverar vi kravet på en snabb ökning avantalet värmepumpar. Nr 134 Slutligen vill vi i reservation 45 understrykabetydelsen av att tillräckliga Fredagenden insatser görs i forskning ochutveckling av pann- och förbränningsteknik för 29 april1983 inhemska fasta bränslen. Med det anförda yrkar jag bifall tillreservationerna 4, 23, 27, Energipolitik '' °'-h 45 samt i övrigt bifall till utskottetshemställan. 6 (vpk): När det gäller energipolitiken sägs det att viinte skall låsa oss fast alltför mycket i vad som har varit och inte i allevighet tala om folkomröstningens konstellationer i linje 1,2 och 3 osv. Mendet är ju klart att politiska ställningstaganden) så här stora frågor intekommer till över , och de försvinner inte heller över . Speciellt när man hör företrädaren här för linje 1 -om jag får använda den gamla beteckningen - nämligen Per , är det ganskatydligt att motsättningarna har skärpts i förhållande till tidigare.Det har varit ganska lätt att observera och konstatera att från den kant därman allra mest har förespråkat den energipolitik som har karakteriserats avkärnkraftsutbyggnaden har man i allt större omfattning och med allt störrekraft och intensitet fortsatt kampanjen för en fortsatt användning avkärnkraft, för en fortsatt användning av andra energikällor, t. ex. kol, ochman har inte varit villig att satsa på det som andra har tagit mer fasta på,nämligen inhemska alternativ av olika slag. Vi har redan i vår motion anmärkt pä de kraftersom vi anser ligger bakom dessa kampanjer. Per anförande här ärytterligare en tydlig manifestafion. fick vi höra HansWerthén i mycket klara ordalag säga att vi inte vet vad som kommer att hända år2010 -då kan det mycket väl vara så att vi kanske skall fortsätta att bygga utkärnkraften. Så reagerar man på den kanten, där man inte bryr sig särskiltmycket om folkmeningar och annat, utan där det är de ekonomiska intressena somanses skola styra. Det finns inga andra kriterier för moderata samlingsparfiet,dess förespråkare och dess anhängare och uppdragsgivare inomstorkapitalet, exempelvis . Men vi andra kan kanske försöka att fortfarande hålla osstill riksdagsbeslut och meningar som har uttryckts i stora folkomröstningar.Det finns fortfarande problem i energipolitiken. Det är lätt att hålla med OlofJohansson om - det tror jag ingen kan säga emot - att den energipohtik som harförts i har varit mycket slumpmässig. Den gick istort sett på lösa boliner. Vi fick en oljeekonomi, och det är först under detsenaste decenniet som vi har fått en allvarlig uppstramning och som samhälletverkhgen har lagt sig i och på ett bättre och mer planmässigt sätt har börjatatt styra energipolifiken. Detta är nödvändigt om vi skall kunna klara bådeekonomi och annat där energin är en mycket viktig del. Vi harsagt i vår motion, och det är en linje som vi har drivit länge, att det finns tvåviktiga, absolut högaktuella frågor i energipolitiken i . Den ena ärnaturligtvis att göra allt för att beslutet om att avveckla 14 kärnkraften skall kunna genomföras.Den andra är att minska importbero- endet närdet gäller andra energislag. Om vi tar upp frågan om att avveckla kärnkraften först, såär en av de allra den vikfigaste bitarna naturligtviskonsumtionssidan. Det är slående hur vi hela fiden ienergidebatten ganska mycket har uppehållit oss vid produktionssi--------- dan,och hur lätt hushållningen och konsumtionssidan, som visserligen har Energipolitik varitföremål för debatt, insatser osv., har att komma i skymundan. inte jagta upp dessa resonemang här det kommer att göras av , som skalltala om energihushållningen. Men det är lätt att konstatera att de störstavinsterna fortfarande går att göra på konsumtionssidan, och vi skall absolutinte glömma bort den. På produktionssidan - när det gäller avvecklingen avkärnkraft - är det naturligtvis elproduktionen som kommer i blickfånget. Dåkänner vi från vpk:s sida oro. Vi har tidigare påpekat att om viskall kunna börja avveckla kärnkraften framåt måste vi förberedaalternativ elproduktion. Det är självklart. Om vi inte skall bygga ut de fyraåterstående huvudälvarna - ett sådant beslut föreligger, även om det finns desom vill tumma även på det - måste vi söka andra elproduktionskällor. Där hardet inte hänt just någonfing. Det finns två elproduktionsmöjligheter som är välbeprövade och som det hgger nära fill hands att använda sig av. Det ärnaturligtvis mottryckskraften, och det är vindkraft, som har blivit mycketstyvmoderligt behandlad och fått mycket litet stöd. Det har puffats mycketlitet för kraftigare utbyggnad. Vi har i detta betänkande, med den s. k. minibudgeten frånregeringens första månader i ryggen, fått vissa öppningar för i varjefall mottryckskraften. Vi kan se att det, i samband med den kommunalafjärrvärmen, som det kommer att satsas mycket på, kommer att finnas möjlighetatt ta in detta viktiga elproduktionssystem, att bygga ut mottryckskraften. Vi avvaktar därför från vårt parti och ser om det händernågot på det området, om det verkligen blir mottryckskraft ifjärrvärmesystemen, om elkraft kommer fram den vägen. Annars får vi ta uppfrågan mer kraftfullt. Men här gäller det också industrin. Under den energidrivesom pågick här i landet var det många storaindustriersom i ganska snabb takt och med hjälp av gynnsamma lån och bidragbyggde ut sin mottryckskraft. Men , 1982, gick nyinstallafionerna avmottryckskraft i industrin ned till nära noll. Det finns fortfarande storavinster att hämta i våra stora processindustrier just i fråga ommottryckskraft, och det är en sak som måste uppmärksammas mer . Slutligen några ord om vindkraft. Det sägs att vi har haftett ambitiöst forskningsprogram - och det har vi haft -, att man nu skall utvärdera osv. Men medan man utvärderar springer tiden i väg! Det hade funnits möjligheter att komma längre med ett alternativt vindkraftsprogram, så att man hade haft en större reserv. Det kan som vanligt i energisammanhang naturligtvis aldrig bli fråga om antingen eller, utan alla system måste komplettera varandra. Man tar en bit här och en där. Vi från vpk anser att 15 vindkraftenhar blivit missgynnad och att man borde ha satsat mer på den. Vi vet också vad det beror på, och var innepå det i sitt anförande. Varför satsas det inte på mottryck? Varför är inteindustrierna intresserade av att satsa på mottryck? Varför har det varit såkärvt att få i gång av mottryckskraften? Varför satsas detinte på vindkraft? - Jo, därför att vi har de stora kärnkraftsblocken, sommåste placera sin elkraft någonstans. Av det skälet blir det självfallet ingetintresse för att bygga ut några andra system. Det är den springande och denallvarliga punkten! Kärnkraften i sig själv, som vi skall avveckla, sättereffektiva spärrar för utbyggnad av alternativ elproduktion-som vi behöver föratt kunna avveckla kärnkraften! Detta är något vi måste ta itu med på ett mer bestämt sättän , och jag hoppas att energiministern tar fasta på detta - specielltnär det gäller mottryckskraften, där det finns stora möjligheter att få utganska stora kvantiteter snabbt. Se fill att något verkligen blir gjort på detområdet! Minskningen av importberoendet måste givetvis gälla bådeoljan och kolet. Vi är alla medvetna om att vi måste trycka ned det storaoljeberoendet - det har sagts hundratals gånger från den här talarstolen och påandra ställen. Vi fick oljeberoendet en gång - vilket OlofJohansson har nämnt tidigare - utan någon som helst styrning ellerplanläggning. Vi har den stora svårigheten att göra oss mindre beroende avoljan. Men det är ingen lösning att byta ett beroende mot ett annat. Därförfinns det verkligen anledning att varna för det som är på gång med införandeav kol. Vi kan, tycker jag, se en viss parallell till hur det gick till näroljan kom . Det finns nämhgen ingen som har någon direkt, exaktoch överbegripande kontroll över hur stora kolsatsningar som verkligen pågåreller förbereds i vårt land. Här verkar marknadskrafterna som vanligt. De storaoljebolagen -eller vi kanske snarare skall kalla dem energibolag -har för länge sedan mutat in stora kolförekomster runt om i världen; de serframför sig en ökad användning av kol med stigande priser och därmed stigandevinster. Därför vill vi allvarligt varna för ett ohämmat användandeav kol. Det är också därför vi har föreslagit och i reservation krävtimportlicenser för kol, något som socialdemokratiska partiet ända fram fill också krävde men som man nu i.regeringsställning tydligen inte tycker ärså nödvändigt, vilket förvånar mig. Oljeanvändningen skall minskas. Vi har fått - det harsagts i många andra sammanhang - en mycket snabb minskning av oljeanvändningen,och det är ju bra. Men om vi fortsätter att snabbt pressa ned oljeförbrukningenoch i stället slänger in kol, speciellt i värmeförsörjningen, kommer vi heltenkelt ur askan i elden. Därför bör vi kanske trots allt inte alltför snabbtavveckla den oljestruktur som är uppbyggd och som fungerar ganska väl för att istället göra mycket stora byggnadsinvesteringar, transportinvesteringar,investeringar i distributionsanordningar och annat för att föra in enkolteknik som på nytt,, kommer att låsa oss i ett beroende. Alternativet är naturiigtvis de inhemska bränslena. Det ärprecis samma den sak med dem som med alternativen påelproduktionens område - det har inte häntsärskilt mycket på den sidan, beroende på att det har funnits Man har inte varit intresserad av att få in de inhemska Energipolitik bränslena i framför allt värmeförsörjningen. Annars hade vi därkunnat ligga mycket längre fram än vi gör. Det här problemet kommer attutvecklas närmare av längre fram . Ytterligare några ord om värmeförsörjningen! Det finnsockså andra typer av värmekällor som vi tagit upp - jag skall inte ägna alltförlång tid åt dem. Det finns mycket att hämta när det gäller spillvärme,värmepumpar, lågvärmesystem och annat sådant. Men jag vill säga några ord omdet vi inte skall ha -- det är då naturligtvis fortfarande kärnkraften somspökar. Vi skall inte ha hetvattenledningar från kärnkraftverken.På den punkten finns det fortfarande anledning att vara skeptisk. I betänkandet heter det att det f. n. inte är aktuellt. Det öppnar möjligheter att tänka sig hetvattenledningar från kärnkraftverken. Det är därför ytterligt viktigt attslå fast att vi inte heller i det avseendet skall binda oss vid kärnkraften. Ett annat intressant spörsmål är kärnvärme. Om det har vihaft interpellafions- och frågedebatter i många omgångar med ohka energiministrar,också med , som är energiminister. Hon har därvid klart uttalatatt vi inte skall ha någon kärnvärme i , dvs. att vi inte skall haSecure. Vi har från vårt partis sida sagt att om vi inte skall hanågra kärnvärmeverk i skall vi inte heller fillverka och exporteranågra. Det bidrar till att sprida avfallsproblemen, och det hjälper till attbygga under plutoniumupp-arbetning, som jag strax skall säga några ord om.Därför skall vi säga nej till Secure både i och utomlands. Tillsammans med har vi i den här frågan avgivit enreservation som vi tycker är mycket bra och som många här i kammaren bordekunna sluta upp bakom, speciellt som energiministern själv sagt att hon när detgäller inrikespolitiken, som den här reservationen handlar om, inte har någonannan uppfattning än vi. Slutligen några ord i all korthet om kärnkraften. Jag kanpå nytt konstatera att den inte har löst några problem - den har skapat problem. Vi vet ingenting om hur mycket den kommer att kosta. Vi vet inte hur avfallsproblemafiken skall lösas. Den har inte lett till att några nya jobb har tillkommit. Det varju en stående slogan från linje 1 och framför allt från förespråkarna för linje 2. Kärnkraften skulle rädda jobben. Var har ni de jobben , ni socialdemokrater, folkpartister och moderater? Den största arbetslösheten och snart tolv kärnkraftverk i drift - det stämmer ganska dåligt. Därför har vi sagt att det bästa är att inte ladda ytterligare kärnkraftverk. Vi reserverar oss på den punkten. Vi tycker att man skall stänga av de kärnkraftverk som redan är i drift. Vi anser att vi skall säga nej till upparbetningen av avfallet. Vi får avvakta utvecklingen rörande de sorgliga sakerna med transporterna till , och allt 17 2 protokoll 1982/83:134-135 Det finns fortfarande anledning att sätta en hel del frågetecken ikanten. När det slutligen gäller avfallsfrågan har vi i en motionföreslagit ett förbud mot förvaring av avfall under havsbotten. Det äraktualiserat av SFR I i Forsmark vid . Vi kan inte se någon somhelst anledning till att man skäll förlägga sådana här lager under havsbotten.Vi måste ta hand om vårt avfall - både det högaktiva och det låg- ochmedelaktiva. Men varför skall vi lägga det under havsbotten? Vi måste sprängaoss ner i berget, och då bör vi göra det på land där det är lättare attövervaka och där anläggningarna blir billigare. Därför bör sådana häranläggningar under havsbotten stoppas. Tyvärr har vi inte fått stöd i denna fråga av andrapartier, vilket jag tycker är synd. Jag ser framför mig SKBF:s och övrigakärnkraftsintressenters förmåga och vilja att göra sig av med avfallet på ettså lindrigt sätt som möjligt och gömma det under havet, där vi inte kan kommaåt det om det skulle hända någonting. Då står vi där med skiten läckande ut ihavsvattnet. Jag yrkar bifall till vpk-reservationerna ochäven till de reservationer där vi tillsammans med på många punkterockså går in på de olika uppfattningarna i den här frågan. 7LENNART (): För att hålla ihop det här börjar jäg med attyrka bifall till hemställan i näringsutskottets betänkande nr 33. Jag yrkaravslag på samtliga mofioner. beslöt i stor enighet om riktlinjernaför den fortsatta energipolitiken. I allt väsentligt ligger dessa riktlinjerfast även efter förra höstens regeringsskifte. Det finns kanske anledning attinledningsvis påminna om detta förhållande, med tanke på de många reservationer- hela 45 stycken - som knutits till näringsutskottets betänkande omenergipolitiken. När de grundläggande riksdagsbesluten inte har ändratsundrar jag hur det kan fogas så många reservationer fill betänkandet. Som jagser det finns det två förklaringar till denna skenbara motsägelse. Den ena äratt energipolitiken nu bedrivs med en helt annan målmedvetenhet än tidigare.Under de borgerliga regeringsåren lamslogs handläggningen alltför ofta av denoenighet som förelåg mellan de borgerliga regeringspartierna. händer det saker i snabb takt i form av olikaenergipolitiska åtgärder -inte minst när det gäller oljeersättning och stöd ochriktlinjer för omfattande energiinvesteringar. Den andra förklaringen till de många reservationernahänger säkerligen samman med vad som inträffar när man går från ord tillhandling i en fråga. Då kommer det fram vad som enbart är vackra ord och vadsom verkligen är allvarhgt menat. Partierna tvingas bevisa att de är bereddaatt vidta de åtgärder som är nödvändiga - men inte alltid så populära. Det kanexempelvis gälla energiskatter av olika slag. Riksdagenhar beslutat att målet för energipolitiken skall vara energihus- hållning, avveckling avkärnkraften efter de 25 åren, satsning på inhemska -helst förnybara -energikällor, viss satsning på kol samt en halvering av vårt stora oljeberoendetill . Dethär är mycket ambitiösa, för att inte säga omvälvande, målsättningar som intelåter sig genomföras utan mycket målmedvetna samhällsåtgärder i form avskatter, subvenfioner, forsknings- och utveckhngsstöd, fysiska regleringar ocht. o. m, direkta förbud. Det finns här en inneboende motsättning mellan deborgerliga parfiernas ovilja att vid behov gå in och korrigera de friamarknadskrafterna även när dessa leder fel eller är alltför kortsiktiga.Framför allt har i flera konkreta energipolifiska frågor uppträtt somlåt mig säga vankelmodets på detta område. , får jag erkänna,har löst detta borgerlighetens dilemma på ett mera rafionellt sätt. Närenergipolifikens krav inte stämmer överens med vart de fria marknadskrafternaleder oss, då är det de energipolitiska målsättningarna som får ge vika förmoderaternas del. Det kan vi avläsa i reservation efter reservafion iutskottsbetänkandet. avlägsnar sig därmed alltmer såväl i ord som ihandling från de energipolifiska mål som satte upp . Jag kanbara konstatera att vi numera i näringsutskottet är säkra på ommoderaterna fortfarande står kvar vid ett så grundläggande mål för den svenskaenergipolitiken som att kärnkraften skall avvecklas. Närdet gäller mittenparfierna, och då framför allt , håller man fast vid devackra orden - dvs. målen för energipolifiken - men man vill ofta inte ta tillde nödvändiga medlen. Detta, fru talman, har blivit alltmer uppenbart undersenare fid, inte minst när det gäller oljeersättningen och de inhemskaalternativa energislagen. sade exempelvis nej fill regeringsförslagetatt finansiera de extra stränga miljökraven på kolförbränningsanläggningargenom en särskild oljeavgift. I stället föreslog man, hör och häpna, att pengarskulle tas från oljeersättningsfonden, som har till uppgift att ekonomisktstödja introduktionen av inhemska alternativa energislag. Detär här intressant att fastslå två saker som direkt strider mot centernstidigare deklarerade polifik: dels att man vill så att säga ta från de inhemskaalternafiven och ge till kolet, dels att man inte längre vill medverka tillfortsatt minskat oljeberoende. Ett annat exempel ärenergiupphandlings-delegationen, som mot samtliga borgerliga partiersvilja beslutade om . Dess uppgift, med 700 miljoner till sittförfogande, är att få fart på energiinvesteringarna, så att sysselsättningeiiökar och de svenska företagen gynnas. Syftet är också att genom dessaalternativa energiinvesteringar kunna minska vår alltför stora oljeimportnota.Det gick alltså emot trots att man i sitt energipoHtiska program allfidtalat om vårt stora oljeberoende och den positiva effekt som de alternafivaenergiinvesteringarna har på sysselsättningen. Dettredje exemplet, fru talman, på hur sviker sina energipolifiska idealär det spel som förs kring regeringsförslaget i kompletteringsproposifionenatt höja olje- och elskatterna - detta alltså i ett läge där oljepriserna harsjunkit ganska mycket . olje- ochelskatterna skulle vara till för att få ner förbrukningen av energi och för attfinansiera ökade åtgärder mot arbetslösheten och den andra etappen avskattereformen. För dem som trott på tal i folkomröstningen och iandra sammanhang om att energisparandet har högsta prioritet måste det nuvarandeagerandet framstå som mer och mer otroligt. Gång på gång fastslog iregeringsställning att energipriserna bör stiga i reala termer.När den socialdemokratiska regeringen nu vill fullfölja denna linje genom atthöja energiskatten springer man ifrån sin tidigare uppfattning. Frånsocialdemokratin trodde vi i vår enfald att vi har en stor värdegemenskap medcentern när det gäller energihushållning, sparande, oljereduktion ochsatsningar på alternafiva energiinvesteringar. vet vi tyvärr mer, och meddetta konstaterande, fru talman, skall jag gå över till att något kommentera deinlägg som gjorts här och kanske också några av reservationerna. Låt mig då börja med att säga att den diskussion som harförts mellan Per och återigen visar den spännvidd somexisterar mellan de borgerliga partierna när det gäller energipolitikensbedrivande. Frågan ställdes: Styrmedel eller fria marknadskrafter? Där fannsvar kombattant som förespråkare för den ena resp. den andra linjen. Från socialdemokratins sida säger vi: Såväl styrmedel sommarknadskrafter behövs i den nya energipolitiken. Vi behöver marknadskrafternaspeciellt när de nya energislagen har nått mognad. Då skall de kunna stå påegna ben. Det är hela fiden syftet med de satsningar som görs på de nyaenergislagen. Men man måste också väga in långsiktiga aspekter. Detgäller att få balans i energiförsörjningen så att vi inte råkar ut för sådanaekonomiska chocker som de drasfiska oljeprishöjningarna har ställt till medunder . Vi vill inte på det ena eller andra sättet komma i någonmotsvarande situation. Därför måste vi ha en energitillförsel som baserar sigpå många olika energislag. Det är alltså en viktig utgångspunkt för den nyaenergipolitiken. Vi måste också ha försörjningstrygghet. Därför måste vikanske extra mycket satsa på sådana åtgärder som ger förtur åt de inhemskaenergislagen. Men vi kan, helt naturligt, inte göra det till vilket pris somhelst. Vi måste också ha en sådan kontroll över de energislag som vi importeraratt de i en knapphetssituation ändå kan ge oss en rimlig grad avförsörjningstrygghet. När det gäller de nya energikällorna måste stateninledningsvis vara mycket generös med att ge dem en chans att komma in somfullvärdiga alternativ bland övriga energislag. Så här måste balansen vara mellan styrmedel ochmarknadskrafter. Man kan alltså inte säga antingen styrmedel ellermarknadskrafter, utan man måste arbeta över hela fältet för att få enenergipolitik som ger största möjliga trygghet men också rimligaenergikostnader. I övrigttänkte jag ta upp några av de reservationer som här har kommenterats av deföregående talarna. En av dessa reservationer gäller vår Nr 134 framtidakolpolitik. och kommunisterna har förenat Fredagenden sig i en gemensam motion, där man går emot satsningar på kol. mana fram bilden av atthär skulle på något håll förordas ett ohämmat användande av kol, att enimporterad energikälla, oljan, skulle ersättas med Energipolitik en annan,kol. Det är en felaktig beskrivning. Vad det är fråga om är en rimlig bedömningsom går ut på att vi inte kan räkna med att ersätta oljan med imhemskaenergislag fullt ut. Alla experter har gjort bedömningen att en viss insats avkol också behövs. Denkolintroduktion som pågår och som den socialdemokratiska regeringen arbetarmed är fakfiskt den försikfiga kolintroduktion som regeringen i sinproposition till själv förordade. Här försiggår ingen somhelst omläggning av kolpolitiken, utan det är enbart ett fullföljande av denkolpolitik som regeringen förordade och som fattade beslutom. En försiktig introduktion av kol som ett av alternativen för att bredda vårenergitillförsel är det som pågår. Dessa kolsatsningar skall göras på sådantsätt att mycket stränga miljökrav blir uppfyllda. Jagskulle önska att man från och kommunisternas sida inte lade ut dessadimridåer. Det är ju er egen kolpolitik som går i gång. Har ni invändningarmot detta, har ni ändrat uppfattning? Såvitt jag kan förstå gäller fortfarandeden Fälldinska regeringens förslag på den här punkten. Någon ändring har alltsåinte skett. Ifråga om kommunernas självständighet i energipolitiken förde iutskottet långtgående diskussioner om att kommunernas självständighet skullevara hotad, därför att staten lade sig i alltför mycket av kommunernasenergipolitiska planering. Detta är ju inte med sanningen överensstämmande!Vad det är fråga om är ett nära och förtroendefullt samarbete mellan statochkommun. Det är samarbete det är fråga om, inga diktat. När staten går ut föratt främja sina energipolitiska mål i förhållande till kommunerna kommer manmed erbjudanden om samarbete, och ofta nog också ett ekonomiskt stöd. Att dettaskulle vara något som helst övergrepp mot kommunernas självständighet på dethär området kan jag icke inse. Menpå vissa grundläggande punkter måste det vara rikfigt att samhället slår fastden övergripande politiken. Om exempelvis en kommun vill satsa påSecure-värmeanläggning för att producera hetvatten för uppvärmning av bostäder,är vi alla överens om att detta skall kommunen inte få göra. Vi har krävt avkommunerna att upprätta oljereduktionsplaner. Det är vi också överens om.