prot · G60965 · 1982-12-31 00:00:00 — Jag tror på finansministernnär han, efter att ha blivit kritiserad för att vilja skjuta påfondsocialismens införande till val, deklarerar att de förstastegen skall tas . Jag har funderat en del över vilken arbetsplan och vilkettidsschema som kan tänkas arbeta utifrån, och jag tyckeratt pusselbilarna nu börjar falla på plats. Enligt vad finansministern sagthär skall i alla fall skattelättnaden i skattesparandet försvinna frånnästa årsskifte. Då behövs det uppenbarligen något som uppväger bortfallet avdet kapitaltillskott som aktiesparfonderna hitfills har erbjudit. För denskull påbjuder finansministern en preliminär inbetalning av den utdelningsskattför som annars, efter vad jag förstår, skulle ha erlagts först våren 1984.De expertgrupper som har tillsatts för att förbereda införandet av löntagarfonderhar ju givits sådana tidsramar att åtminstone placeringspolitiken kan varafärdigutredd för den provisoriska fond som börjar bygga upp ettkollektivt ägande i företagen. Beslut om den definitiva utformningen avtvångsfonderna kan sedan tas års val. Kan bekräftaatt planeringen i huvudsak ser ut på det här sättet, eller, om så inte ärfallet, vill finansministern redovisa hur han i stället avser att genomföra denövergång från ett spritt personligt ägande i näringslivet till ett kollektivtkoncentrerat ägande, som han enligt interpellationssvaret ser som den slutligalösningen på frågan om näringslivets försörjning med riskkapital. Om näringslivets försörjning med riskkapital Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. Om näringslivets försörjning med riskkapital Jag tycker att jag har varit ganska generösmed besked fill vad gäller regeringens planer, avsikter, pågåendeutredningar och annat, särskilt i det historiska perspektiv jag har från dentid jag själv befann mig i situation och försökte avpressaekonomiminister eller andra företrädare för borgerliga regeringarnågonting om deras avsikter. Då hänvisades man alltid till pågåendeöverväganden, samordningskanslier och förhandlingar som försiggick ikoalitionsregeringen. Men har vi kommit fram till att vi båda tydligen pånågot vis ändå inser att när det gäller skattefondssparandet måste någontinggöras. Jag tror också att i djupet av sin själ inser att det jaghar pekat på som det stora problemet också är det stora problemet. Jag trorvidare att i och för sig gör relativt rimliga gissningar om attdet kommer att skapas ersättningar för ett eventuellt bortfall av placeringar ide här fonderna genom överföring till andra fonder. Det är naturligtvis under1984 fråga om att de vinstmedel som utdelningsskatten ger skall återföras tillnäringslivet - i princip över aktiemarknaden. Därmed tror jag att viåstadkommer en rimlig balans i det avseendet. Men när sedan kommer och säger att nu villhan också veta hur hotet från fondsocialismen ser ut, är mitt svar att precisde beskeden vi har gett beträffande de utredningar som skall bedrivas, precisde besked är det jag kan upprepa här . Vi avser att under detta årslutföra utredningar så att förslag kan komma fram beträffande permanentvinstdelning . Men det är där, , som vi måstekomma till substansen i stället för att enbart ha ett förhör omarbetsprocedurerna i regeringen. Varför är denna fråga över huvud taget aktuell? Det är enkolossalt missvisande beskrivning av verkligheten när säger attdet vi socialdemokrater vill är att ersätta ett spritt individuellt ägande påaktiemarknaden med något väldigt stort kollektivt maktkoncentrerat ägande. Dehelt dominerande inslagen i utvecklingen på den svenska akfiemarknaden harvarit en enorm koncentration till ett fåtal fonder, företag och några storaenskilda aktieägare. Det är uppenbart att de som kallas för småspararna påmarknaden inte alls längre uppträder i den egenskapen. Finns de någonstans ärdet som försäkringstagare eller fonddelägare. De äger en bit av SPP;s, Skandiaseller aktieplaceringar eller någon av datorn utskriven andel iaktiesparfonderna. När det gäller alla aktörer på aktiemarknaden som i dagspelar någon roll, så är det fråga om kollektivt ägande. De enskilda får vianågon dator eller på annat sätt besked om att han äger eller har andel i någonimaginär storhet. Men de har ingen möjlighet till påverkan eller inflytande.Att kalla detta individuellt spritt ägande är ren verklighetsförfalskning. Dessutom kan man fråga sig: När ni hade en chans att skapakollektiva fonder, som ni gjorde, varför försåg ni inte dem med något litetinslag av demokratiskt inflytande? De sju bankfonder som med statliga medel nuhar byggts uppstyrs av dessa banker. Det är bankdirektörer som sitter där, och de enskilda -vi kan kalla dem delägarna i fonderna - har inget inflytande alls.» Det visaregentligen vad ni moderater är intresserade av. Det är inte alls att det skallfinnas något spritt ägande i meningen inflytande för de enskilda aktieägarna,utan det är att ingenting skall rubbas i den maktstruktur som ni är en del av,som ni lever på och som ni vill främja. Till slut, herr talman, några ord med anledning av alltdetta tal om hotet mot industrins framtid och lönsamhet och vinster som LarsTobisson kommit med. skall vi inte tjata så mycket om det förflutna, men jagmåste ändå påminna om att styrde det här landet -vare sig ni satt i regeringsställning eller sprang omkring här i ochdrog i trådarna - så föll industrins investeringar med 40 %.Industriprodukfionen här i var den sm minskade mest jämfört medindustriproduktionen i alla länder utom . Lönsamheten blev därefter.Tillståndet i nafionen var elände och förtvivlan. när det börjar vända uppåtlitet grand och det börjar finnas en smula tro , då är er endachans att ta fram de gamla spökena ur garderoben och svänga omkring dem, så attdammet yr här i . Vänta ett tag, - åtminstone till dendag då ni kan peka på de konkreta resultaten och effekterna av vår politik-innan ni far fram med all skräckpropaganda som ni försöker använda föratt i någon mån möjligen påverka denna politik. Jag tycker att det helt enkelt är ansvarslöst att här iriksdagen nästan försöka frammana en kommande börskrasch. Om näringslivets försörjning med riskkapital 8LARS (): Jag blev något förvånad över Kjell-OlofFeldts beskrivning, att nu skulle allting ha vänt åt rätt håll, och börjardet återkomma en framtidstro. Jag skulle gärna vilja att det var så, men ännu sålänge är nog finansministern tidigt ute. Apropå detta att investeringarna fallit under borgerligaregeringsår, så är det ju faktiskt på det sättet att investeringarna fortsätteratt falla, även om man försöker göra ett nummer av att minskningstakten avtar,enligt vad som förutsagts för det kommande budgetåret. Det är ju inte någonfingatt skryta med att investeringarna faktiskt fortsätter att avta. Jag skall gärna ge ett erkännande för atthan har varit generös med besked i den här debatten. Jag tror inte att det harvarit så mycket för min skull, utan jag menar väl att finansministern själv harhaft ett intresse av att skapa klarhet på dessa punkter. Orsaken fill mininterpellation är att jag anser att de som handlar - i dubbel bemärkelse - påakfiemarknaden skall ha riktiga utgångspunkter för detta handlande. Med anledning av det som kommit att bli en delfråga idebatten vill jag bara fastslå att vad som skulle kunna hända efter 1985 i ettfortsatt skattefondssparande - vi lär nu inte få veta hur det skulle gå,därför att socialdemokraterna kommer att sätta stopp för dettasparande - är inte alls att det skulle uppkomma problem på det sätt somKjell-Olof vill göra gällande. Om näringslivets försörjning med riskkapital Finansministern tog avstånd från min beskrivning av vårmodell med ett spritt personligt ägande. Vi har nog olika syn på det här, ochjag menar alltså att aktiesparfonderna var ett mycket bra sätt att åstadkommaen spridning av det personliga ägandet i näringslivet. Den avgörande skillnadeni förhållande till de kollektiva löntagarfonderna, orsaken till att man här kantala om det personliga momentet, är ju att deltagandet i detta sparande ärfrivilligt. Det är alldeles säkert på det viset att man, i och med att man hargått med i en sådan här fond, också blir mer intresserad av att följaaktiemarknaden och att sätta sig in i näringslivets villkor. Jag tror att socialdemokraterna kommer att erfara dettanär de slutligen avskaffar denna sparform. Avskaffandet kommer att leda till enreaktion från de stora grupper medborgare som har fått ett intresse för dessafrågor och som också därför har varit beredda att gå vidare fill ett direktaktieägande. Tyvärr gör regler om reavinstbeskattning och annat aktieägan-detså svårt att många tvekar och i stället kanske nöjt sig med att sparai aktiesparfond. När det gäller inflytandet från spararnas sida, som Kjell-OlofFeldt berörde som ett problem, vill jag säga att man inte var tillräckligtsnabbt framme och styrde fonderna i riktning mot ett medlemsinflytande. Menmycket uppmuntrande steg har tagits . Jag tänker på de ägarstämmorsom SE-banken har samlat med väldigt stort deltagarantal i flera av landetsstäder. Aktiefrämjandet har gått in till finansministern med enskrivelse där man också berör de här frågorna och skisserar en möjligutveckling för att stimulera den enskilde aktiefondsspararens medverkan ifondens verksamhet. På den vägen skulle man alltså ha kunnat gå vidare. Menäven här är jag rädd att de besked som har kommit från socialdemokraternakommer att sätta stopp för den utvecklingen. Jag skall bara avslutningsvis säga att den här debattenhar skapat klarhet på åtskilliga punkter. Den har gett en viss klarhet även vadbeträffar fortsättningen på löntagarfondsdramat. Jag lade märke till attKjell-Olof betecknade min skiss till fortsatt handlande från regeringenssida som rimliga gissningar. Den här klarheten kan man vara tacksam för - detär alltid bättre än oklarhet-men jag kan ju inte säga att jag är nöjd med debesked jag fått. Tvärtom har dessa besked bekräftat mina farhågor. Även om vi mest haft en debatt om vad regeringen tänker sig och vad som kan tänkaskomma, vill jag försäkra att det i fortsättningen kommer attbli åtskilliga tillfällen då vi får anledning att byta synpunkter om innehålleti de förslag som regeringen nu håller på att förbereda. Eftersom nästan har tagitanställning som sammanfattare och uttolkare av mina uttalanden här ,kanske jag på en punkt skall korrigera honom. Han sade att avsikten är attavskaffa aktiesparfonderna. Någon sådan avsikt har jag inte uttryckt. Dessafonder får såvitt på mig ankommer leva och ha hälsan så länge de vill. Vad jaghar talat om är graden av de skattesubventioner som fonderna lever på. jag gettuttryck åt att dessa subventioner måste minskas och att det som jag framförallt anser vara en orimlig form är den skattereduktion på i fonderna bokfördabelopp som gäller. Men fonderna som sådana har i varje fall jag och den nusittande regeringen ingen avsikt att avskaffa. 10 (): Jag gjorde mig skyldig fill en felsägning,trots att jag redan i mitt första inlägg lade ned viss möda på att förebyggaatt en sådan skulle föranleda en replikväxling. Såvitt jag förstår avser regeringen att låta de sparadebeloppen i aktiefonderna finnas kvar; fonderna får leva vidare som de är, menskattelättnaden skall tydligen avskaffas . Om vissa affärer av Uddevallavarvet Men det betyder inte att de enskildadeltagarna i aktiesparandet inte kan fortsätta att betala in pengar till dessafonder, att använda fonderna som placeringsombud och utnyttja vad som i övrigtkan finnas av skattestimulans för sparande, som jag inte avser att undantadessa fonder från. Sådan är avsikten. Överläggningen var härmed avslutad. 3§ Svar på interpellation 1982/83:51 och fråga 1982/83:186 om vissa affärer avUddevallavarvet har i en interpellationfrågat mig om regeringen är beredd att medverka till en sådan finansielllösning av Uddevallavarvets mellanhavanden med det norska rederiet . Röedatt berörda fartyg kommer under svensk flagg. Han har vidare frågat utrikesministernom han anser att ett eventuellt bifall till det statliga varvets ansökan ombidrag vid fartygsexport till är i linje med praxis för svensktu-landsstöd. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara på interpellationen och frågan. Jagbesvarar interpellationen och frågan i ett sammanhang. Det är riktigt att Uddevallavarvet medhjälp av statligt stöd levererat åtta fartyg till den norske redaren J.P. På grund av bl. a. den mycket dåliga fraktmarknaden har J.P. Röedsekonomiska situation kraftigt försämrats. För att trygga sinfordran har därför Uddevallavarvet efter överenskommelse med J.P. i sinansökan till föreslagit att fartygen ochdärtill knutna lån och garantier får föras över till ett särskilt bolag för attdärigenom bättre säkra driften av fartygen. Detta förslag är av temporärkaraktär och innebär ingen förändring av verksamheten utan fartygen skall även i Om vissa affärer av Uddevallavarvet fortsättningendrivas under singaporiansk flagg. Ärendet har av hänskjutits tillregeringens prövning. Såväl som tillstyrkt ansökningen. Regeringen kommer att i sedvanlig ordning prövaansökningen. När det gäller frågan om Uddevallavarvets försäljning avfartyg till ett filippinskt rederi synes frågeställaren ifrågasätta om detstatliga stöd som lämnades vid denna affär kan betraktas som u-landsstöd. Genom beslut av anvisades 125 milj. kr.för bidrag till fartygsexport till utvecklingsländer. Stödet infördes för attöka möjligheterna att sälja fartyg till och därmed förbättrasysselsättningsmöjligheterna vid de svenska varven. Stödet har inte belastatde ordinarie utvecklingsanslagen. Enligt föreskrifterna för nämnda anslag skallbl. a. gåvoelementet uppgå till av kontraktspriset och köpetklassificeras som u-landsbistånd. Vidare får inte köparlandet klassificerassom s. k. flaggland. Svaret på frågan är därför att regeringens bifall tillUddevallavarvets ansökan om stöd för nämnda affär är väl förenligt med degrunder som gäller för användningen av detta speciella anslag. 13BIRGER ROSQVIST (s): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret. Jag har framställt både en interpellation och en fråga somberör ganska vitt skilda saker. Det enda som förenar dem är att ett visststatligt varv är inblandat i båda ärendena, men i övrigt skiljer sig självasakinnehållet i interpellationen och frågan ganska väsentligt åt - det vardetta som föranledde mig att vända mig till både statsrådet ochchefen för . Jag får därför i detta sammanhang försökabehandla, som jag tycker, två frågeställningar. Jag vill då börja med det somgällde affären mellan Uddevallavarvet och den norske redaren J. Under den långa och svåra varvskris som vi har genomlevtoch fortfarande genomlever har våra varv fått söka med ljus och lykta efterbeställningar, och man har tvingats att lämna krediter som statsmakterna harfått ställa upp på. I vissa fall har det skett även till ekonomiskt mycketsvaga kunder, och så torde det ha varit med den beställning som har kommit fråndenne J. P. och som Uddevallavarvet har expedierat. är detta rederi på obestånd, och man har haft och harväl fortfarande svåra ekonomiska problem. Men det här bolaget, som är norskt,är registrerat i . Det betyder att den inom sjöfartskretsar alltmerväxande inställningen att man skall driva fartyg under s. k. bekvämlighetsflagghar utnyttjats även av den här norske redaren. I har vi varit mycket kallsinniga, både iriksdagen och i andra sammanhang, när det beträffande sjöfartspolitiskapropositioner har gällt att ta ställning till bekvämlighetsflaggning. Vi harsagt att bekvämlighetsregistrering av fartyg är ett ovälkommet inslag i deninternationella sjöfarten. Detta har sagts i såväl propositioner till riksdagensom i motioner som har gått isamma riktning, och det har varit enhälliga uttalanden på den punkten fråndenna kammares sida. När det gäller fartyg med bekvämlighetsflagg har vi ävensagt att statliga institutioner och myndigheter skall iaktta restriktioner dådet gäller upphandling av statliga frakttjänster av den här typen av fartyg. I detta fall ämnar emellertid ett statligt varv bilda etteget bolag i för att genom detta driva sjöfart. Uddevallavarvet haralltså för avsikt att bilda ett bolag i och driva fartygen därifrån -och, som det också har sagts i svaret från , det skall även ifortsättningen vara singaporiansk flagg på fartygen. Det här har man från de ombordanställdas organisationer iSverige reagerat kraftigt på, mot den bakgrunden att man har fått uppgifterfrån svenska redarintressen om att även svenska redare kunde vara intresseradeav att överta de här fartygen, och att driva dem under svensk flagg och därmedäven skapa sysselsättning för svenskt sjöfolk. Svenskt sjöfolk är f. n. hårt drabbat av arbetslösheten.Om de här åtta fartygen kommer under svensk flagg skulle det skapa 400-500jobb, säger man. Det gäller då inte bara sjöfolk utan även personal i land somskulle administrera fartygen. Jag förstår mycket väl den häftiga reakfion som deombordanställda och deras företrädare har uttryckt i detta sammanhang, inteminst mot bakgrund av att den norske redaren J. P. , som avses hyra indessa båtar från det företaget, har drivitfartygen på ett sådant sätt att det nu och då har förekommit blockader frånInternafionella transportarbetarfederationen därför att rederiet inte fullgjortsina skyldigheter mot de besättningar man haft anställda. Från sjöfolkets sida hävdas alltså att det vore riktigareom denna fråga kunde handläggas på sådant sätt att fartygen kom under svenskflagg i stället för att drivas under Singaporeflagg. Det skulle ge mera jobb,bättre sysselsättning. Dessutom skulle det bättre sammanfalla med deintentioner som uttalats av statsmakterna. "Vi har från denna kammare i olika sammanhang lagthinder i vägen för de intressen som har funnits hos vissa svenska redare närdet gäller att föra ut fartyg och sätta dem under bekvämlighetsflagg. Vi harhårt kämpat emot och sagt nej till dessa intressen. Men en följd av bifall tillförslag om bildande av bolag på det här sättet skulle ju undanrycka mycket avden plattform vi har haft att stå på när vi har förvägrat andra svenskaintressen att flytta ut sina rörelser till s. k. bekvämlighetsländer. Det ärden aspekten jag också har velat peka på i min fråga. säger i svaret att regeringen ännu inte hartagit ställning i den här frågan. Jag vet att frågan var het för en månadsedan, och eftersom ännu inget beslut har fattats utgår jag från att det ändåförekommer allvarliga överväganden kring denna fråga. Jag vill tolka in isvaret att en mycket noggrann prövning kommer att ske i detta ärende och attlösningen skall innebära att det kan bli svensk flagg på båtarna ochatt svenskt sjöfolk kan vara med och driva dem. Därmed skulle en sådan lösningbl. Om vissa affärer av Uddevallavarvet Om vissa affärer av Uddevallavarvet bidra tillatt minska de, sysselsättningsproblem som finns inom svensk sjöfartsnäring. Den andra frågan, herr talman, som gällde försäljningen avfartyg till ett filippinskt rederi, är av en annan karaktär. Jag har ställt migmycket undrande inför handläggningen av det ärendet. Under /79kom det en proposition från den dåvarande regeringen om svensk varvsnäring. a. ett litet stycke om möjligheterna att bygga fartyg förförsäljning fill . Man sade att denna försäljning med fördel kundekombineras med olika utbildnings- och samverkansinsatser. I första hand skulledessa möjligheter skapas för fattiga , och särskilt sådana länder somSverige har utvecklingssamarbete med. Möjligheterna borde endast komma i frågainom ramen för de bilaterala överenskommelser som har med länder av denhär karaktären. Det förutsattes då att beställningarna, för vilka 125milj. kunde utnyttjas, skulle göras års utgång. Riksdagenställde sig bakom propositionen. blev det inte så att någon ansökte om dessapengar . Dåvarande departementschefen kom tillbaka följande år ochsade att mot bakgrund av att dessa pengar inte syntes ha utnyttjats på det sättsom han ursprungligen hade tänkt sig, begärde han att tidsfristen för dem skulleutsträckas ända fram till utgången av 1983. I motioner i - bl. a. i en socialdemokratiskpartimotion -underströks att man var helt villig att flytta fram stödet pådetta sätt. Det gjordes en komplettering. Man sade att de här pengarna varsärskilt lämpliga att användas för mindre och medelstora varv, som varinriktade på fartyg av mindre storlek. Man uppmanade regeringen att aktivtmedverka till att förbättra förutsättningarna för en försäljning avvarvsprodukter till utvecklingsländerna. Detta var ett beslut som riksdagenhelt och hållet ställde sig bakom. Det gällde alltså leverans av varvsproduktertill utvecklingsländer. Jag vet att några mindre varv i mina hemtrakter -Fartygsreparationer i och Nya Varv - hade kontakter medMozambique på basis av vad som beslutades i . Kontakterna varade underett års tid. Handläggningen av sådana här ärenden tar ju ofta . Inovember 1982 tyckte man emellertid att man började närma sig målsnöret. Mantyckte att det var dags att få löfte om att använda de 125 milj. kr. som så attsäga hade stått till förfogande under . De krav och kriterier somgällde för detta ansågs vara uppfyllda. är ju ett utvecklingslandsom håller på att bygga upp infrastrukturen av sitt transportväsende. Båtarna var inte så särskilt stora, de var grundgående ochskulle kunna gå upp i floderna och användas för de interna transporterna iMozambique, som har ett dåligt järnvägsnät och dåliga vägförhållanden. Dessutomär - av andra skäl - vägarna osäkra, varför fartygstransporter skulle kunnavara ett bra komplement. Mogambique har f. ö. en kust som är nära . När varven ville ha de ifrågavarande pengarna för attbygga båtarna blev svaret nej. Vad hände i stället? Jo, pengarna beviljadesfill ett norskt företag. som ägeren stor del av ett bolag, registrerat i på . Det var alltsåett filippinskt företag, jag vågar säga bulvanföretag till ett norskt företag,som skulle få de här pengarna för anskaffande av fartyg, tre stycken, somskulle byggas av Uddevallavarvet. De pengar som ursprungligen var avsedda attanvändas för länder till vilka vi ger u-landsbistånd, i detta fall till ettlands interna transporter, hamnar i stället i en stor norsk rederikoncern sombildar ett bulvanföretag på som skall använda en annan sortsfartyg i en helt annan trafik. Detta blev alltså resultatet beträffande de 125milj. som under hade funnits tillgängliga för länder somMogambique. Självfallet kände sig inte minst de varv besvikna sompraktiskt taget hade kontrakt färdiga och som räknat med att få pengarna föratt bygga fartyg, och därmed gagna sysselsättningen för sina anställda. Jagtillhör dem som ställer sig mycket frågande till det här handlingssättet. Ärdet ett svenskt intresse när det gäller svenskt u-landsbistånd att understödjaett stort norskt företags bulvanföretag på ? Jag tycker att Mogambiquei detta fall skulle ligga mycket närmare till. Jag är medveten om att det varv som skall använda de125 miljonerna. Uddevallavarvet, kämpar med mycket stora problem för att hållasysselsättningen i gång och ge jobb åt sina anställda. Jag har full förståelseför glädjen bland människorna där, som tack vare denna order kan känna sinpersonliga trygghet i jobbet säkrad , eller vilken tid det nukan röra sig om. Jag har å andra sidan medkänsla för de 300, kanske 400 som äranställda på de andra varven och som känner sin trygghet hotad. De blev mycketmissräknade när de fick veta att det inte blev så som deras ledningar hade sagti MBL-förhandlingar och intern information. Ledningarna hade för de anställdaoch deras fackliga ombud talat om att det här fanns en möjlighet att tryggasysselsättningen. Både sysselsättningen i och u-landspolitikenberörs således av den fråga som jag här har försökt få klarhet i. Det ärbeklagligt att det har gått fill på detta sätt. är frågan om dessa "Filippinerpengar"avgjord. Och kölsträckningen för de båtar som skall byggas vid Uddevallavarvetvar gjord innan regeringen biföll framställningen - manhade gått händelserna i förväg.