prot · G609111 · 1982-12-31 00:00:00 — Jag har här i kammaren för inte sålänge sedan hört socialdemokraternas talesman beskylla de tre borgerligapartierna för den negativa utvecklingen. Det är inte sant. Utvecklingen har dels internationellaförklaringar, förändringar i betalningssystem och kapitalflöde, förändringar ipriser på viktiga varor, främst på oljan, som stegdrastiskt, en alltmer utbredd och raffinerad protektionism, nya industriländersom konkurrerar ut de äldre m.m. Det har också nationella förklaringar. anpassadeinte som de flesta andra europeiska länder lönesättning och arbetsmarknad efterförutsättningarna. När företagen fick svårigheter i början och mitten av1970-talet på grund av höga kostnader och svår konkurrens och när vi förlorademarknadsandelar både utomlands och i det egna landet, uppmanades företagen, dåav en socialdemokratisk regering, att tillverka för lager- lager som sedan intekunde säljas ut. Kön av krisföretag och krisbranscher var vad som mötte denförsta borgerliga regeringen, som under påtryckning från socialdemokraterna ochfacket tvingades låna för att rädda jobben, och för att hålla kanske redandödsdömda företag vid liv i stället för att medverka till en nödvändigstrukturförändring. Vi anpassade oss alltså inte till förutsättningarna, närlöneökningsuttaget tilläts bli , när arbetsmarknaden tillätsbli låst och stel till följd av bl. a. en arbetsmarknadslagstiftning somutlovade trygghet i jobben, men som i realiteten innebar trygghet för få, otrygghetför vissa och otrygghet för alla. Den offentliga sektorns andel har blivit så stor som 70 %av BNP. dels därför att kommuner och landsting tillåtits expandera långt mer änvad t. ex. kommunalekonomiska utredningen angav som tillrådligt, men delsockså därför att den konkurrensutsatta sektorn krympt, genom att kostnadernablev för höga, så att de svenska företagen inte förmådde konkurrera och tillföljd av detta slogs ut. Vid det här laget har medvetandet om vår ekonomiskasituation i landet blivit utbrett. Recepten för hur man skall rätta tillobalansen varierar däremot. Från socialdemokratiskt håll har ända till nyligenförespråkats expansionspolitik. Den gamle Keynes teori dammas av och placerasin i , då hans råd, enligt min mening, absolut inte blir till nytta. De tre borgerliga partierna hade insett det nödvändiga iatt spara på de offentliga utgifterna för att utrymme skulle ges för enexpansion på industrisidan. Vi hadefått stopp för skatteökningarna, inlett kraftiga besparingar - under ursinnigaprotester från socialdemokraterna - och inflationen var låg. Budgetunderskottetökade endast obetydligt . Budgetunderskottet hade därför,om de socialdemokratiska förslagen vunnit gehör, varitåtskilliga miljarder kronor större. Socialdemokraterna inbillade väljarna -måhända trodde också de flesta själva på detta - att uppoffringar intebehövdes. Nej, ju mer i sus och dus desto bättre! har en tillnyktringskett, men baksmällan verkar svår. Enligt vissa socialdemokratiska förespråkareså måste det sparas - det räcker inte med devalvering. Devalvering har ocksånegativa effekter, inte minst för importindustrin. Tyvärr tar det väl tid innande mer kunniga ekonomerna lyckas få den byråkratiskt styrda s-kolossen attändra riktning. De besparingar som inleddes inom den borgerligaregeringsperioden avlöstes snabbt av en "slösa"-tid, då densocialdemokratiska regeringen bl. a. för att uppfylla vallöftena - vilket ändåinte går - ökade budgetunderskottet från till uppåt100 miljarder kronor . Lägger man till de "överbud"socialdemokraterna hade under den borgerliga regeringstiden är vi uppe i ettunderskott på ca . Från moderat håll vill vi emellertid hjälpa till att fåbalans i landets ekonomi. Om nu socialdemokraterna ändrar riktning frånexpansion till besparingsfilosofi, så visst vill vi hjälpa till. Vi vet att detmåste sparas på alla de områden över vilka riksdag och regering kan råda genomanslagsgivning och statsbidragskonstruktion. Dessutom vill vi medverka till att arbetsmarknadenfungerar bättre, genom ändring av viss arbetsmarknadslagstiftning som har enhämmande inverkan på arbetsmarknadens funktion. Vi vill också att statens medelanvänds på ett mer effektivt sätt. Att sysselsättningsmedel därvid disponerasdirekt av resp. verk, sä som föreslås i budgetpropositionen, anser vi varaen riktig väg. Naturligtvis inser vi att de tjänster som utförs inom denoffentliga sektorn är nödvändiga och skall utföras. Det är inte så att vi liderbrist på arbetsuppgifter. Både nu och kommer det att finnas nog medväsentliga uppgifter, arbete som behöver utföras, men frågan är bara hur dessauppgifter utförs och var kostnaderna för tjänsterna läggs. herrtalman, att en privatisering av den offentliga sektorn ger bäde en förbättringav tjänsternas innehåll och en ökning av utbudet av tjänster. Därmed får vifler arbetsplatser-inte färre. Det är för att göra det bättre för de enskildamänniskorna och för att service skall kunna erbjudas både nu och i framtidensom vi föreslår att delar av den offentliga verksamheten skall föras över privat tjänstesektor. Vi menar också att fler uppdrag på entreprenad istället för genom egen-regi-verksamhet leder till lägre kostnader för kommuneroch landsting, större effektivitet, bättre kostnads-mässig överblickbarhet ochstörre inkomster för staten. Genom att i ökad utsträckning finansieraoffentliga investeringar via lån på den öppna lånemarknaden belastasstatsbudgeten mindre. Långtidsförhyrningav vissa objekt, t. ex. av broar, kombinerat med Nr 111 avgiftsuttag är också en metod attsänka statens kostnader, att fördela O sHaopi len uppgifterna på brukare och övertiden och att använda såväl industrins 6 anril19S3 resurser som lånemarknadens på ettmer marknadsmässigt och rationellt A i,,-ii.y i trafikutskottets betänkande nr 12 har vi moderater anmält fem 1 reservation nr 1, som gäller Anslaget Statens vägverk:Ämbetsverksuppgifter, föreslår vi en prutning av det anslag regeringenförordar med . Vi anser det möjligt att i en så stor budget somvägverkets sänka kostnaderna bl. a. på det sätt självt anger i sinverksamhetsberättelse, nämligen genom "utveckling av de personalpolitiskainstrumenten och genom utveckling av de planeringsmässiga och ekonomiskastyrmedlen i syfte att nå en ökad effektivitet". Vad beträffararbetsplanerna torde förutsättningarna för bättre samordning och förenkling avarbetet vara gynnsamma och ge ekonomisk utdelning. I reservation nr 2, beträffande drift av statliga vägar,föreslår vi en anslagssänkning med 40 milj. kr,, dvs. Detta skallställas i relation till ett föreslaget anslag på 3 525 milj. kr. Vad beträffardetta anslag och vårt besparingsfÖTslag anser vi att verket utan svårighet börkunna minska kostnaderna. Eftersom vi också föreslår en dämpad ökningstaktbeträffande vägbyggandet, så stiger inte automatiskt ökningskostnaderna förunderhåll genom ökat antal vägkilometer. I reservation nr 4 aktualiserar vi från moderat hålltillsammans med folkparti- och centerledaniöterna i utskottet frågan om ett mermarknadsin-riktat låne- och leasingförfarande vid byggande av vissa broar. Ettsådant finansieringssätt är av stort samhällsekonomiskt värde och innebär enavlastning av statsbudgeten. De formella hinder för en finansiering på dettasätt som kan finnas bör undanröjas. Förutom att kapital kan utnyttjas förlönsamma investeringar i stället för till finansiella transaktioner bidrarinvesteringarna till att upprätthålla entreprenörernas kompetens och till attvidmakthålla deras byggorganisationer. För svenska byggexportföretag är detnaturligtvis också oerhört värdefullt att kunna visa på referensobjekt i form avt. ex. broar, utförda åt svenska staten på villkor som också innebär ett stortansvarstagande från företagarsidan, vilket i sig är meriterande. Man uppnårockså en fördelning över tiden av kostnaderna för projektet och -underförutsättning av avgiftsuttag - en fördelning på brukarna mer än påskattebetalarna. 1 reservation nr 5 föreslår vi från moderat håll ensänkning av regeringens anslagsförslag med 60 milj. kr. Det kanutan vidare påstås att denna sänkning är försvarbar och genomförbar genom attvägverket anpassar planerna på byggande till utrymmet och genom en hårdareprioritering. Reservation nr 7 handlar om anslaget till drift avkommunala vägar och gator, och där föreslår vi en sänkning i förhållande till budgetpropositionens förslag med 20.8 milj. kr. 26 Drift- och underhållsanslagen harju i propositionen prioriterats, och vad beträffaranslaget för bidrag till drift av statskommun vägar har anslaget höjts med 26,för . Den av oss föreslagna prutningen av anslaget synes mot denbakgrunden vara mycket blygsam. Jag yrkar härmed bifall till de reservationersom jag inledningsvis räknade upp. 22 (): Jag delar den uppfattning som senast harredovisats av och tidigare av många andra: att det är självklartatt vi för att komma till rätta med budgetunderskottet måste se över allt somkan tänkas för att spara och hålla igen på utgifterna. Men det finns områden påvilka man kan spara så.att man om inte direkt gräver.sin egen grav så i varjefall försvårar för sig när det gäller att effektivisera och även spara på andraområden. Kommunikationsväsendet och framför allt vägarna tillhör ett sådantområde där man skall gå mycket försiktigt fram. Sedan vet jag inte om jag kanske hörde fel - man kan juvara så upptagen av lyssnandet att man inte snappar upp allt. Men om jag hörderätt, sade ungefär så här, när hon motiverade förslaget att minskaanslaget till byggande av vägar: Om man drar ned byggandet av nya vägar så blirdet automatiskt färre antal vägkilometer att underhålla. - Med det resonemangetgör man det enkelt för sig. Man kan ju i så fall dra ned bygganslaget helt ochhållet. Därmed skulle man ju lösa problemet på ett budgetmässigt utomordentligteffektivt sätt men inte i övrigt. Jag hoppas att jag hörde fel. Om jag gjordedet. får vi kanske veta det . Socialdemokraterna drev , och även underflera år , en mycket intensiv oppositionspolitik när det gälldeväganslagen, liksom pä andra områden. Vi satsade inte tillräckligt någonstans,ansåg socialdemokraterna, och vi fick kritik för att vi inte ökade anslagen iden omfattning som socialdemokraterna ansåg skäligt och som naturligtvis kundebehövas. Men om man tittar närmare på den budgetproposition som behandlas,finner man att det inte precis är några heroiska grepp som har tagits på dettaområde. Jag kan ha förståelse för detta, för det finns begränsade utrymmen, ochdet får man naturligtvis ha respekt för. Om en effektiv regionalpolitik i vårt land skall kunnabedrivas och upprätthållas krävs väl utbyggda kommunikationer. 1 detsammanhanget spelar vägarna en avgörande roll. Självfallet utgör de storariksvägarna. Europavägarna, något av pulsådror i sammanhanget. Länsvägarna ochdet nära enskilda vägnätet utgör det komplement somfullständigar olika trafikleder. Vad vägarna betyder för olika bygder framgårmed all önskvärd tydlighet av alla de motioner i ämnet som är väckta. Dessamotioner har naturligtvis inte tillkommit av en slump utan därför att det finnsett tryck. Detta gäller inte bara enskilda vägar utan i ännu störreutsträckning allmänna vägar. När det gäller anslaget till drift av de statliga vägarnanoterar jag med tillfredsställelse att den nuvarande regeringen fortsättermittenregeringens linje att öka resurserna. På den punkten har jag följaktligeningen erinran. Det är sämre beställt när det gäller de enskilda vägarna,något som jag strax skall återkomma till. 1 en partimotion från tar vi upp ett antalyrkanden. Vi tolkar propositionen så när det gäller målsättningen för denstatliga vägpolitiken att mindre trafikerade vägar relativt sett inte skulle fäsamrna underhållsnivå som de mera trafikerade. Vi såg här en klar risk attlänsvägarna skulle få stå tillbaka på ett oacceptabelt sätt. 1979 årstrafikpolitiska beslut säger i detta avseende att målet för vägpolitiken skallvara både att höja trafiksäkerheten och att åstadkomma största möjligalikställighet i landets olika delar vad beträffar framkomlighet och bärighet. Utskottet i dess helhet ställer sig nu bakom vårt yrkandeom att länsvägarna bör ges en rimlig andel av anslaget och att 1979 årstrafikpolitiska beslut alltjämt skall gälla. Det är bra att utskottet ger dettabesked så att ingen osäkerhet behöver råda på den punkten. När det så gäller de enskilda vägarna, vilka naturligenoftast är att finna ute i glesbygderna, går meningarna i utskottet isär.Moderaterna försökte att dra ned statsbidragsprocenten från 70till 50, men de blev då ensamma om detta försök. Den socialdemokratiskaregeringen föreslår emellertid i årets budgetproposition just dennaregeländring, och tillsammans med utgör socialdemokraterna iutskottet en rejäl majoritet i denna attack mot småvägarna. Det är bara attfinna sig i det. Samma majoritet föreslår också att anslaget till enskildavägar dras ner ordentligt-detta utan minsta utredning eller särskild prövningav något slag. Senast bidragsreglerna till enskilda vägar reformerades var vidriksmötet /79. Då erinrade trafikutskottet om att utskottet tidigare vidflera tillfällen understrukit att särskild hänsyn måste tas till det enskildavägnätets betydelse för näringslivet och kommunikationerna i allmänhet. Det varett mycket klokt uttalande. Så lät det då. är det andra tongångar. Jagmåste säga att det verkar litet landsbygdsfientligt. För det första avstyrkerutskottsmajoriteten centerkravet om en bibehållen bidragsnivå. , och enmedelstilldelning som är realt densamma som innevarande år - vi begär inte merän det - och som är 80 milj. kr. högre än regeringens förslag. Det betydermycket om vi slår ut det här pä de olika länen. Det varierar naturligtvis frånlän till län, men på många håll, framför allt i de stora glesbygdskommunerna,innebär det avsevärda belopp, som på ett eller annat sätt får plockas framantingen genom att kommunerna går in och tar hand om detta eller genom att manlägger kostnaderna på delägarna av de enskilda vägarna. För det andra avstyrksvärt yrkande om ett anslag på 20 milj. kr. till bärighetsupprustning av mindrevägar och broar av betydelse för skogs- och industritransporter på landsbygden.Också detta är en viktig del i det totala kommunikationsväsendet. De enskilda vägarna i vårt land är förvisso inte endast enangelägenhet för dem som är fast boende utefter dessa vägar. 1 många trakter ärdessa vägar starkt trafikerade turistleder, i varje fall . Dettaframhålls också i en del av de många skrivelser i ärendet som kommit både tillutskottet, utskottets ledamöter, enskilda riksdagsmän osv. med olika politisk ledning, vägföreningar och enskildapersoner som hört av sig. Inte minst det här med trafiksäkerheten är ettobservandum. Det är anmärkningsvärt att en så kraftig förändring avanslagssystemet görs utan att denna föregås av någon som helst utredning elleröversyn, särskilt som på förslag av trafikutskottet vid flera tillfällenunderstrukit vikten av och rättvisan i att i detta sammanhang upprätthållanivån. Annars behöver det ju inte röra sig om så särskilt stora ingrepp förränman åberopar t. ex. en utredning eller översyn. Så några ord om ett annat av oss framfört yrkande. Detgäller externfinansiering av brobyggen. I då budgetunderskott är enständig följeslagare, oavsett vilken regering som har makten, gäller mer ännågonsin att se till att för staten lönsamma investeringar inte får ståtillbaka av budgettekniska skäl. Men så sker faktiskt . Totalkostnaden förett brobygge eller vilken investering som helst belastar nämligen staten underdet första året, trots att kostnaden borde slås ut . Vad som diskuterats är broar som skall ersätta färjor. Detkan inte vara rimligt att man. i fall där ränta och amortering för ett brobyggeunder kan finansieras genom tidigare utbetalda färjekostnader, avbudgettekniska skäl skall tvingas avstå från investeringen, trots att denna ärklart lönsam, och kanske t. o. m. mycket lönsam. Ingen enskildperson och inget företag skulle för ägna en tanke åt ett sådantagerande. På s. 10 i trafikutskottets betänkande återges vadföredragande statsrådet anför. Han uttalar att "i de kommande direktivenför vägplaneringen skall ges möjlighet att lägga särskildvikt vid sådana företagsekonomiskt lönsamma objekt utan hinder av det gängsesamhällsekonomiska synsättet i planeringen". Man skulle kunna ställa frågan: Vad menas med detta? Detvore bra om utskottets ordförande, som står anmäld längre ned på talarlistanoch som finns här i kammaren, ville redovisa mera exakt vad som avseshärvidlag. Jag vill erinra om att det är ointressant om tarav driftpengar, byggnädsanslag eller beredskapspengar. Det är självabudgettekniken, att hela kostnaden belastar , som skall ändras. Det ärvad det handlar om. Man kan emellertid fråga sig varför den som haft möjlighetatt åstadkomma en ändring inte gjorde det. När jag upptäckte hur det förhöllsig, försökte jag hitta fram till en annan ordning. Men, somalla vet, rinner tiden snabbt i väg. Det är bara att konstatera att vi heltenkelt inte kom så långt före valet. Att det behövs en ändring står emellertidutom all diskussion. Till saken hör vidare att vi som en följd av nuvarandeordning går miste om en mängd arbetstillfällen. är detta ett i detnärmaste otroligt faktum. Som framhålls i reservation 4 måste de företag som skallbygga de aktuella anläggningarna få möjligheter att skaffa sig referensobjektpå hemmaplan, så att de kan bli starkare i den internationella konkurrensen.Härvidlag kan man konstatera en stelbenthet och fastlåsning som vi måste setill att vi Jag riktar inte kritik mot något speciellt håll.Jag anser i stället att vi gemensamt borde ta ett ansvar och med gemensammakrafter göra något i detta sammanhang. Över huvud taget har jag under senare årgjort den erfarenhetenatt vi måste ta itu med den stelbenthet och byråkrati somfinns-det gäller att nå ut till de allra yttersta förgreningarna. Annarsriskerar vi att ställas inför någon sorts hinder som ingen orkar forcera, mensom ändå måste forceras. Ju förr vi kan göra det, desto bättre är det. Med det anförda yrkar jag bifall tillreservationernas, 4. 7, 8 och 9. 23OLLE (): Det är ganska aktningsvärda belopp somårligen diskuteras i samband med behandlingen av väganslagen. Godakommunikationer har ju också mycket stor betydelse i ett land som vårt. Deolika kommunikationsmedlen har naturligtvis stor betydelse för delvis olikauppgifter. Utan att förringa något kommunikationsmedel vågar jag nog i allafall påstå att våra vägar är vårt viktigaste kommunikationsnät, med denutveckling som samhället fått. Anslagen till vägväsendet är ju också de isärklass största som anvisar till någon trafikgren. Inom utskottetråder också relativt stor enighet om väganslagen. Således hälsar utskottet medviss tillfredsställelse departementschefens aviserade förslag om inplaneringav anslag för sysselsättningspolitiska åtgärder i planeringsram. Ettsådant system innebär att för samhället angelägna väginvesteringar förberedsoch prioriteras på ett tillfredsställande sätt. Trots den relativt goda enigheten inom utskottet finnstill utskottsbetänkandet en del reservationer fogade. Jag vill i korthetberöra de reservationer som ställer sig bakom. Brobyggen som ersätter färjetrafik kan snabbt betala sig,till följd av uteblivna driftkostnader, har visat att dengenomsnittliga återbetalningstiden för en broinvestering är så kort som 11-12år. Brobyggen är personalintensiva och ger därför lokalt godasysselsättningstillfällen. De kan tjäna som referensobjekt för entreprenörer.Dessutom ger broar bättre framkomlighet och därmed bättre transportekonomi änfärjor. I det nuvarande statsfinansiella läget finns goda skäl att pröva nyafinansieringsvägar när det gäller brobyggnationer. Entreprenörer som ärvilliga att ställa kapital till förfogande för brobyggen lär finnas. Vägverketskulle kunna förränta och amortera lånen med i stort sett de driftmedel somfrigörs när färjetrafiken kan läggas ned. Vi kan inte finna att budgettekniskaskäl skulle få förhindra lönsamma investeringar och hemställer därför ireservation nr 4 att begär att regeringen prövar formerna för externfinansiering av lönsamma broinvesteringar. De enskilda vägarna utgör en viktig del av vart vägnät.Stora uppoffringar har gjorts av enskilda och grupper av enskilda vid byggandeav alla de vägkilometrar som utgör det enskilda vägnätet. Stora delar avbefolkningen och näringslivet är i dagligt behov av dessa vägar, och det ärdärför mycket förvånande att departementschefen och utsköttsmajoriteten.bestående av socialdemokrater och moderater, vill skära nedstatsbidraget till det enskilda vägnätet. Det är oförsvarligt att nu drastiskt skära nedbidragsprocenten, som ju diskuterades och noga prövades i samband medbehandlingen vid 1978/. Många är de som brev- och telefonledesvarit i kontakt med både ledamöter i trafikutskottet och övrigariksdagsledamöter angående denna fråga. Att det är ett så stort antal beror påatt många är direkt berörda men också på att det är en fråga som gäller ossalla. Jag yrkarbifall till reservationerna 8 och 9. I ett par motioner från allmänna motionstiden harframförts förslag om utbyggnad av till motorvägsstandard, i första handbeträffande dess sträckning genom . Då jag förstått att jag i utskottetinte skulle få majoritet för bifall till mofionerna, har jag valt att tillutskottets betänkande foga ett särskilt yttrande som understryker minuppfattning om värdet av en sådan utbyggnad. Jag menar att borde göraett uttalande om motorvägsstandard på denna väg. En sådan investering bör sessom ett program för lönsam investering, och denna utbyggnad bör jämställas medlönsamma broinvesteringar. 24GÖREL () replik: Både nu och har angripit oss moderater för vårt ställningstagande i fråga om de enskildavägarna. I mitt anförande motiverade jag varför vi anser besparingar även påkommunikationsområdet oundgängligen nödvändiga. Om man -ser på anslaget för deenskilda vägarna finner man, som framgår både av proposifionen och av ett antalbrev som vi har fått från bl. a. , att detta anslag hittillsvad beträffar drift och underhåll av enskilda vägar täcktsdels genom statligtbidrag frän och ända , dels med bidrag från kommunerna somfyller . Faktum är att bidrag i vissa fall också kan utgå medöver . Att under sådana förhållanden sänka statens bidragsandelmed bibehållande av möjligheten att i vissa fall ändå ge bidrag upp till 85 %anser vi vara försvarbart, mot den bakgrund som jag tidigare redovisat. Omläggningen ger ju också utrymme för nyintagning avenskilda vägar i bidragssystemet. Många står nu i kö för att få bidrag. Vad somdäremot tycks vara uppenbart och som också var inne på är attbidragskonstruktionen borde ändras. talade om stelbenthet ochbyråkrati. Repliken får endast avse anförande. 26 () replik: Men, herr talman, jag talar fortfarande om enskilda vägar. Nr 111 Anf. Onsriapen den "' "'' " repliken får endast avse anförande. 28 () replik: A }<:lap till väe- "" talman! Vad som däremot tycks vara uppenbart är attbidragskon- ,.,, struktionen borde ändras, så attglesbygdsområdena och vissa delar av landet intemissgynnas genom det stora antal vägkilometer som där finns. har i brev påpekat detta för oss och även bidragit medkonstruktiva idéer. Det är alldeles nödvändigt att vi åstadkommer besparingar,och om nu inte kan ställa sig bakom besparingsförslaget på dettaområde, vill jag gärna veta pä vilka andra områden han i så fall vill medverkatill besparingar. Hans agerande vittnar inte om något större samhällsansvar. 29 () replik: Jag har med intresse läst moderaternasmotion, som behandlats i trafikutskottet. Självfallet kan jag i fråga om en heldel avsnitt hålla med om att det är viktigt att vi sparar. Men frågan är var viskall spara. Vi måste spara på de ställen där vi verkligen får någon realbesparing för samhället i dess helhet. Många vägföreningar och samfällighetérär verkligen bekymrade över det förslag som utskottet nu lagt på riksdagensbord, och jag hoppas att ledamöter kommer att tillbakavisamajoritetens förslag och bibehålla det 70-procentiga bidraget till vägarna.