prot · G609146 · 1982-12-31 00:00:00 — Jag kan försäkra att den översyn som nupågår tar hänsyn både till beredskapssynpunkterna, till önskemålet att främjaen övergång från olja till inhemska bränslen och till industrins situation. 19 Tredje vice talman (): Tack förde här sista positiva synpunkterna.Vi är överens om att en ändring bör ske i sådant tempo att vi har trygghet närdet gäller beredskapen. Vi är helt överens. Det är inte bara en minskad oljeimport som är värdefull.När vi nu i stor utsträckning försöker övergå till inhemska bränslen, är detockså värdefullt att vi stimulerar företagen att övergå till sådana. F. n.finns det ett överskott på flis. Jag vågar säga att det i mitt hemlän finnsrader av, eller i varje fall flera entreprenadföretag som har satsat på dettaoch som inte har tillräcklig avsättning utan har det besvärligt ekonomiskt.Några företag har den senaste fiden gått i konkurs. Detta skulle vi kanske hakunnat undvika om det funnits någon stimulans som gjorde att man utnyttjadeinhemskt bränsle av typ flis, pellets och liknande i större utsträckning. Jag har förståelse för att det bliren viss övergångstid, men jag skulle vilja fråga statsrådet : Om denförändring som statsrådet är positiv till och som jag önskar, och som jag utgårifrån att regeringen kommer att arbeta för, sker efter 1983 årskontrollstation, hur kommer det då att ta innan man kan säga tillföretagen att de inte behöver ha denna lagringsskyldighet som är så betungandeekonomiskt? Förändringar av det här slaget tar tid, avskäl som jag tror att känner till lika väl som jag. Med nuvarande regler måste överstyrelsen för ekonomisktförsvar före ge besked om vilken inlagringsskyldighet somföretagen skall ha Företagenbehöver det helt enkelt för att kunna göra praktiska dispositioner av olikaslag. behöver det för att klara sina internationella och sina internaåtaganden ur beredskapssynpunkt. Parallellt med detta arbetar vi nu mjxket intensivt medintroduktionen av inhemska bränslen. Men kommuner och andra som skall gå övertill sådana bränslen behöver också bygga om och t. o. m. nyinvestera i nyaanläggningar. Inte heller detta är något som man gör , ellerens . Den beslutsprocessen tar tid i både industrin ochkommunerna. Vi driver på i den här frågan. Jag kommer ati: besvara eninterpellation av om de inhemska bränslena och flisen, och dåfår vi närmare utveckla det här. Men förändringar över är inte möjliga- vi skall se till att det här sker i bästa ordning. Om ändrade regler för oljelagringsskyldighet 21Tredje vice talman (): Herr talman! Jag skall lyssnaintensivt på det interpellationssvar som statsrådet nämnde och jag hoppas attdet är lika positivt. Statsrådet säger att kommuner och andra måste ha tid påsig. Om jag har tolkat bestämmelserna rätt är de kommunala värmeverken genomdispens befriade frän oljelagringsskyldighet. Min reflexion är: Omövergångsfiden blir mycket lång, vore det då inte tänkbart att ge dispenseräven till företag - medelstora företag som har enorma bördor på grund av att debinder upp stora kapital och förlorar stora summor i räntor? Skälet till att man har gett dispens tillkommuner är att värmeverkens tvångslager, till skillnad frän industrins, i förstahand är avsedda för deras egna behov i en eventuell krissituation. Om mandäremot skulle få en mycket omfattande dispensgivning till industrierna, skullevår generella beredskapssituation kunna påverkas. Vi måste se till att vi kanklara den på ett riktigt sätt, och det är därför den här översynen nu pågår. 23 Tredje vice talman (): Herrtalman! För mig framstår det som om kommunala värmeverk och industrier i dethär fallet borde jämställas. Det är inte riktigt rimligt att svenskföretagsamhet skall ha lagringsskyldighet för den svenska oljan. Får jag än en gång påminna om att deriktlinjer som gäller har enhälligt fastställt på förslag av dendåvarande mittenregering- Överläggningen var härmed avslutad. Om planerna för avveckling av kärnkraften 8 §Svar på interpellation 1982/83:137 om planerna för avveckling av kärnkraften ställer följande fråga tillmig: Vilken beredskap finns, eller är statsrådet beredd att medverka till, förden situation som kan uppstå om kärnkraften av tekniska skäl måste avvecklasbetydligt tidigare än . En av utgångspunkterna för regeringens energipolitik ärriksdagens beslut, som innebär att kärnkraftverken skall utnyttjas under sintekniska livslängd och att den sista reaktorn skall stängas senast är 2010.Säkerhetsaspekter skall avgöra den ordningsföljd enligt vilkenkärnkraftsblocken skall tas ur drift. Särskilda säkerhetsstudier genomförs medvissa tidsmellanrum för varje reaktor. Kärnkraftverkens säkerhet följs dessutomlöpande av . Om en sådan situation skulle uppstå att något eller någrakärnkraftsblock måste ställas av kan nödvändig elproduktion , omän till väsentligt högre kostnader och ökat oljeberoende, eftersomelförsörjningen och den närmaste framtiden kännetecknas av en relativtgod tillgång till el. Det finns reserver i oljeeldat mottryck och i oljeeldadkondens. Inom ramen för det nordiska elsamarbetet finns möjligheter att minskaelexporten och öka elimporten. Pä användarsidan har vi när det gällernytillkommande elvärme ställt kravet att alternativa möjligheter tilluppvärmning normalt skall finnas. För de elpannor som införs i fjärrvärmesystemoch i industrier förutsätts att alternativa värmekällor finns. Dock vill jagunderstryka att följderna av ett ökat oljeberoende och högre elkostnader blirkännbara för samhället. Om det skulle inträffa att ett flertal avkärnkraftsblocken av säkerhetsskäl måste avvecklas är det ofrånkomligtatt detta medför sådana störningar i elleveranserna att det svenska samhälletdrabbas mycket svårt. Sannolikheten för en sådan händelse, som om den inträffarsäkert ej kommer att vara en isolerad svensk företeelse, måste emellertidbedömas som mycket liten. Det är dock angeläget att vi har enhandlingsberedskap inför en sådan situation. Det ingår i arbetet energikommitté (Dir1981:62) att belysa konsekvenserna för kraftförsörjningen om någrakärnkraftsblock skulle behöva avvecklas . Det fortsatta arbetet fårutvisa i vad mån kommittén behöver utveckla detta ytterligare. Jag utgår frånatt kommittén redovisar de åtgärder den bedömer nödvändiga. 26PÄR (): Jag ber att få tacka statsrådet försvaret på min interpellation. Tyvärr fick jag det i min hand ,vilket gör att jag inte har kunnat ägna det den analys som det naturligtvisvore värt. Det här är ingenting som jag i och för sig vill lasta statsrådetDahl för; tydligen har det skett någon miss. Men eftersom det är andra gångenpå som jag har råkat utför att få ett interpellationssvar som debatten äger rum, finns detkanske anledning för att se över sina rutiner på det härområdet så att svaren kan komma fram . Den planering som gäller för vår energipolitik förutsätteri stort sett att kärnkraftverken skall ha en sådan teknisk och ekonomisklivslängd att vi kan använda kärnkraft här i landet . Men det ärnaturligtvis inte alldeles säkert att det blir på det sättet. Vi har kunnatkonstatera att många kärnkraftverk har problem, och framför allt gäller detRinghalsreaktorerna. Vi har sett läckageproblem i , och vi harproblem med resteffektkylsystemet i på grund av sprickbildning. De bekymmer som vi har upplevt i är inte unika föross, utan man har sett likartade problem i andra länder också, problem somalltså hänger samman med utmattning i godset, tendens till sprickbildning osv.Det här -kanske är ganska måttliga bekymmer. Det kan mycket väl hända att dettabara kommer att beröra få reaktorer och att problemen är lätta att bemästra.Men det kan också visa sig att de tekniska problemen i kärnkraftverken är avbetydligt större omfattning. Det kan visa sig att den tekniska och ekonomiskalivslängden för våra kärnkraftverk är betydligt kortare än vad man vid tidigarebeslut har förutsatt. Man bör här ta hänsyn till det faktum att kärnkraftverkinte är särskilt väl ägnade att lappa och laga på. Vi har rigorösasäkerhetsregler, som bygger på att man måste hantera kärnkraftverk med särskiltstort allvar. Arbetsbetingelserna är inte heller de bästa när man skall lagakärnkraftverk, i varje fall inte om det skulle uppstå fel i de delar av kärnkraftverkensom är radioakfivt besmittade. Detta gör att vi inte kan utesluta en utvecklingdär vi av ekonomiska och säkerhetsmässiga skäl måste avveckla kärnkraftverkenbetydligt tidigare än vad man tidigare förutsatt. Frågan är då vilken beredskap vi har för att hantera ensådan situation pä ett tillfredsställande sätt. Det finns naturligtvis på dettaområde en betydande reserv här i landet, vilket är allom bekant och ävenframgår av svaret. Vi kan köra i gång oljekondenskraftverk och kanske också gasturbinerför att producera en del av den el vi behöver. Vi kan öka vår oljeimport, ochvi kan, med någon tidsutdräkt, forcera kolintroduktionen. Men - och det framgårockså av svaret - det här är inte en problemfri hantering. Energiministernunderstryker i sitt svar att en sådan utveckling skulle kunna drabba vårtsamhälle mycket svårt. Denna kunskap - förvissningen om att detta skulle kunnaleda till svåra problem i vårt samhälle - gör det naturligtvis nödvändigt meden ordentUg handlingsberedskap. Man kan naturligtvis ha olika meningar omsannolikheten för att en sådan situation skall uppstå. Energiministern ansersannolikheten vara mycket liten. Jag har pekat på att det finns faktorer somgör att den kanske ändå inte är så liten. Det borde i alla fall finnastillräckligt starka skäl för att ha ett ordentligt planeringsalternativ somutgår från förutsättningen att kärnkraften inte blir sä långlivad som till är20J0. Det borde finnas anledning att i grunden analysera hur vi bäst förberedeross för en sådan eventualitet och att göra de negativa konsekvenserna sä småsom möjligt. Om planerna för avveckling av kärnkraften Om planerna för avveckling av kärnkraften Det handlar t. ex. om att undvika att vi får ett alltförstort elberoende; att vi inte skapar en situation där vi måste ta i brukkondenskraftverk och gasturbiner osv. om kärnkraften skulle falla bort. Dethandlar också om att vi måste undvika att den rikliga tillgång på el som vi harjust nu -det elöverskott som man kan säga att vi har- leder till att dealternativa, inhemska bränslena inte kommer fram och till atthushållningsinsatserna inte görs i den omfattning som vore önskvärd. Vi måstese på denna situation med ganska stort allvar. I föregående debattillustrerades detta av tredje vice talmannen utifrån den värmländskasituationen, där företag som producerar inhemska bränslen gör konkurs. Ihelgen har landshövdingen i slagit larm om problemen för deinhemska bränslena. Det är alltså fara å färde. Om det visar sig att de försök och satsningar som görs föratt fä till stånd en marknad för inhemska bränslen slår slint, kan det bliväldigt svårt att komma igen . Detta gör att det finns behov avplanering för en situation där kärnkraften avvecklas snabbare, där behovet avinhemska bränslen växer fram tidigare och där det är viktigt att hålla tillbakautvecklingen av elberoendet. Det här borde ha varit ett naturligt uppdrag förutredningen som arbetar på det här området, EK 81. F. n. uppfattar jag det sä,att direktiven för den utredningen är för snäva för att utredningen skall kunnagå pä djupet i frågan. Det antyddes ju också i svaret på min interpellation attså är fallet. blir naturligtvis dä, om statsrådet är bereddatt ge utredningen sådana tilläggsdirektiv att den i grunden kan utreda vilkenhandlingsberedskap vi behöver för att pä ett bra sätt handskas med densituation som uppstår, om kärnkraften skall avvecklas tidigare än till är 2010. Jag vill börja med att påminna om det jagsade i mitt svar, nämligen att utgångspunkten för vårt handlande här är detbeslut när det gäller kärnkraftens roll i den svenska folkförsörjningen som harfattats av svenska folket i folkomröstningen och av efterfolkomröstningen, nämligen både att utnyttja den, för den period det är frågaom att göra detta, samt att sedan avveckla den som långsiktig energikälla. , som hade en annan uppfattning i folkomröstningen,deklarerade i samband med riksdagsbeslutet att man naturligtvis skulle varalojal med folkomröstningens resultat. Jag vill säga att det är mycket viktigtatt vi alla uppträder pä det sättet för att vi skall kunna lösa den här svärauppgiften. Vad alla vet är ju att övergången till alternativ elproduktion blirdyr oavsett om den måste ske mycket snabbt eller långsamt, . Men de flesta gjorde den bedömningen - och det medverkade tillresultatet i folkomröstningen - att en mycket snabb omläggning skulle kostasamhället alltför mycket och att man inte skulle kunna klara den utan mycketsvåra följder för samhället både ekonomiskt och socialt, och dessutom att detskulle vara praktiskt nästan omöjligt. Utgångspunkten för det resonemanget var - detvill jag också påminna om - de förnyade studier av kärnkraftenssäkerhetsproblem som hade genomförts efter olyckan på . , liksom företrädarna för enmajoritet av riksdagspartierna - och även, skulle det visa sig, svenska folketi folkomröstningen - kom fram till att det inte fanns anledning att göra någonomvärdering av kärnkraftens säkerhetsfrågor men däremot att skärpasäkerhetsbestämmelserna för verksamheten. Det var alltså det ställningstagandeman kom fram till efter en utomordentligt hård och noggrann prövning efterThree , och det är på det som beslutet har grundats. Vi sadeför vår del att hade man kommit fram till någon annan bedömning av kärnkraftenssäkerhetsfrågor, dä hade man också behövt ompröva hela programmet. har vi riksdagsbeslut som bygger på folkomröstningenoch dessa omprövningar. Vi har också strängare säkerhetsbestämmelser, somresulterar i att man t. ex. vid ibland små och ibland svårare problemomedelbart stänger av anläggningarna och vidtar åtgärder för att höjasäkerheten. Vi har återkommande säkerhetsstudier som skall genomföras tregånger i varje reaktors beräknade livslängd. F. n. pågår sådana särskildasäkerhetsstudier vid I, påbörjas en säkerhetsstudie vidRinghals IIoch en vidRinghals I och nästa är vid och II. kommer de andra anläggningarna att bliföremål för samma prövning, varpå man börjar om frän början. Jag vill understryka att den prövning som skernaturligtvis är utomordentligt sträng, men varken de tillfällen dä man pågrund av problem har måst stoppa driften vid reaktorer för åtgärder eller desäkerhetsstudier som pågår har ju gett anledning till att någon har krävt enväsentlig omläggning av kärn kraftsprogrammet. Det är alldeles riktigt att det är oerhört viktigt att viäven med hänsyn till det av fastställda programmet för utnyttjande avkärnkraften skyndar på utvecklingen när det gäller inhemska bränslen och andraalternativ till kärnkraft och olja; att vi får ett grepp över det elutnyttjande för uppvärmning som vi har så att vi inte långsiktigt binder oss förkärnkraft eller för högt elberoende liksom att vi får en bättre kommunalenergiplanering. En rad förslag i detta avseende har redan lagts fram av densittande regeringen, och fler kommer att läggas fram under det kommandearbetsåret. Jag kan försäkra att arbetet härmed pågår intensivt. När det sedan gäller de övergripande besluten omenergiförsörjningen fram så kommer ju att fåta ställning till ett förslag 1985. Det förslaget förbereds av 1981 årsenergikommitté. Det är alldeles fel - och jag påstår inte heller något sådant imitt svar - att det inte skulle kunna ingå i kommitténs arbetsuppgifter attbehandla den fråga som tar upp. Det är dels formellt fel, delsockså faktiskt fel. Jag var själv ledamot av denna kommitté fram tillregeringsskiftet. Jag tog faktiskt initiativ i kommittén till att dessa frågorskulle studeras. Det finns inga som helst hinder i direktiven för det, och jagvet att de frågorna också Om planerna för avveckling av kärnkraften Om planerna för avveckling av kärnkraften varit uppetill genomgång och kommer att så förbli. Också de här frågorna kommer alltsåatt ingå i kommitténs övergripande bedömning. Något snabbare sätt att ta framunderlaget för en sådan bedömning och en sådan plan tror jag inte finns. Däremot kommer vi inte att vänta till 1985 med åtgärderför att få bättre fart på alternativen beträffande hushållningen och denkommunala energiplaneringen. Förslag om sådana åtgärder kommer slag i slag . 28 (): Först och främst vill jag beträffandefolkomröstningen säga att vi givetvis respekterar dess utslag. Jag har intevare sig i min interpellation eller i kommentarerna till svaret ifrågasatt det.Men det är ju inte så att folkomröstningsutslaget tvingar oss att till varjepris driva kärnkraftverken fill , om det t. ex. skulle visa sig att detär tekniskt och ekonomiskt oförsvarligt att göra sä. Någon sådan klausul fannsinte med i folkomröstningen. Att åberopa det i denna debatt är därför kanskelitet malplacerat. Vidare förde apropå folkomröstningen ettresonemang om att folkomröstningsutslaget innebar att man inte omvärderadekärnkraftens säkerhetsfrågor. Det är möjligt att socialdemokraterna inte gjordedet, men att svenska folket inte gjort det tror jag är litet förhastat attsäga. Faktum är ju att folkomröstningsutslaget innebar ett beslut om envisserligen sen men dock avveckling av kärnkraften. Det uppfattade jag som enganska betydande omsvängning från socialdemokraternas sida. Socialdemokraternahar varit för en betydligt mer omfattande kärnkraftsutbyggnad, utannågon speciell bortre gräns. Under trycket av folkopinionen och debatten efterhändelsen vid gick socialdemokraterna med på att sätta enbortre gräns för kärnkraftens användning i vårt land och att sätta ettslutdatum för en kärnkraftsavveckling. Jag håller med om att det är en avveckling som liggerorimligt sent i tiden ur säkerhetssynpunkt, men i folkomröstningen har detslagits fast att den bortre gränsen skall ligga där. Det är således ingentingatt resonera om. Men jag återkommer till frågan: Vad gör vi om det visarsig av tekniska och ekonomiska skäl omöjligt att fortsätta att drivakärnkraftverken till dess? Det är alltså det som jag efterlyser en beredskapför. Dååterstår naturligtvis frågan: Vilka möjligheter har EK 81? Vad som sägs i svaret är att det ingår i arbetet för 1981års energikommitté att belysa konsekvenserna för kraftförsörjningen om någrakärnkraftsbloek skulle behöva avvecklas , och att det fortsatta arbetetsedan får utvisa i vad mån kommittén behöver utveckla detta ytterligare samtdessutom att kommittén skall redovisa de åtgärder den bedömer nödvändiga. Jag uppfattar detta som att kommittén inte har iuppdrag att utreda och redovisa ett alternativ som bygger på en snabbareavveckling av kärnkraften än . De uppgifter som jag under hand harfått om kommitténs arbete går också ut på att kommittén inte utreder någotsådant avvecklingsalternativ. Mot bakgrund av vad jag har redovisat tycker jagatt detta är beklagligt. Sedan kan man naturligtvis resonera om vad som ärekonomiskt och oekonomiskt när det gäller att använda alternativa energikällor.Det är möjligt att våra uppfattningar går isär på den punkten. Men jag vill änen gång betona att en förutsättning för det resonemang som jag tog upp i mininterpellation var den handlingsberedskap som vi behöver ha, om det visar sigatt de bedömningar som har gjorts om kärnkraftens tekniska ochekonomiska livslängd inte håller streck. Jag menar att det finns vissa indiciersom gör att det är berättigat att ställa frågor av det här slaget. Man skallnaturligtvis inte vänta på utredningsresultat, innan man vidtar åtgärder föratt påskynda utvecklingen av inhemska energikällor, och jag vill tillägga:skynda på energihushållningen här i landet. Jag har aldrig tyckt att det ärgodtagbart att utan vidare åberopa sittande utredningar som ursäkt för att integöra någonting. Här noterar jag med tillfredsställelse att det kommerytterligare förslag från regeringen. Behovet av insatser för att få fart pä dealternativa energikällorna och energihushållningen är stort, vilket beror päden marknad som har skapats på grund av den billiga överskottselen. Om planerna för avveckling av kärnkraften Får jag stillsamt påminna omatt situationen när det gäller hushållning och alternativ och, om det uppfattassom en allvarlig brist, avsaknaden av en beredskapsplan - för en situation somden interpellerat om - också har ett visst samband med vad som pådetta område hände under sex borgerliga regeringsår, eller rättare sagt vad sominte hände. Vi gör nu allt vad vi kan för att påskynda den praktiskautvecklingen på en rad områden. Jag kan bara konstatera att det var mycket illabeställt med den praktiska handlingskraften under de sex borgerliga åren, delvisdärför att ni var sä oeniga i jusl den här frågan. Det var nog mycket svårt förer att åstadkomma resultat. är det litet lättare, och vi lägger inga fingraremellan när det gäller att nä praktiska resultat. Sedan är det ju självklart att man inte till varje prisskall utnyttja kärnkraften till är 2010, om, som antyder,säkerhetsfrågorna skulle behöva åsidosättas. Både riksdagsbeslut och andrabeslut som styr utvecklingen går ju ut på att säkerhetsfrågorna skall varaavgörande. Men jag vill understryka följande. Den bedömning avsäkerhetsfrågorna som gjordes 1979,1980 och 1981 i samband med de viktigabeslut som dä fattades var att någon grundläggande omvärdering av kärnkraftenmed avseende pä säkerhetsaspekterna inte behövde göras med anledning av de nyasäkerhetsstudier som gjordes efter händelserna på . Dettafinns mycket klart redovisat i reaktorsäkerhetsutredningen och iförutsättningarna för folkomröstningen och riksdagsbesluten. Det fattades också - det är riktigt - ett nytt beslutom kärnkraftens utnyttjande. I motiven för värt alternativ angavs uttryckligenatt detta icke berodde på någon grundläggande omvärdering av kärnkraftenssäkerhetsfrågor, eftersom vi hade konstaterat att det inte behövde göras någonomvärdering, utan på hänsynstagande till människors oro och opinionen i landet.Det var skälet till att parentesen sattes. Om planerna för avveckling av kärnkraften klartredovisats, och självfallet kommer vi inte att vika på den punkten. Jag vill änen gång framhålla, att om vi skall kunna få handlingskraft och arbetsro pådetta område och tilltro fill demokratin, är det viktigt att både de som villha en snabbare avveckling och de som inte vill ha någon avveckling alls, utansom vill utnyttja kärnkraften , faktiskt håller sig till de fastställdaspelreglerna. Självfallet kommer vi för vår del att följasäkerhetsfrågorna, och självfallet måste vi handla på det sätt som säkerhetsgranskningenkräver, om någonting oväntat skulle inträffa. Men grunden är ju att man intebedömer att så kommer att ske. Sedan vill jag bara än en gång säga att jag faktiskt vetvad energikommitté arbetar med. Jag följer arbetet mycket noga, ochjag talade med dess sekreterare . Jag var självledamot under de första 1,5 åren och var den som där tog initiativet till skall göra sådana genomgångar av säkerhetsfrågorna som klargör omförutsättningarna håller eller inte. Jag vet också att SKI hoskommittén har lämnat en sådan redovisning som jag som ledamotbegärde, och att detta arbete kommer att fortsätta. Eftersom kommittén skallredovisa på vilket sätt vi skall klara energiförsörjningen framöver, så kan denockså redovisa hur vi skall klara elförsörjningen och energiförsörjningen iövrigt om kärnkraften inte kan utnyttjas . Det är självklartatt den måste göra det, om man kommer fram till någon ny bedömning avsäkerhetsfrågorna. Så förhåller det sig med detta. Till slut vill jag bara säga - det glömde jag förut - attjag inte vet vad det beror på att inte har fått interpellationssvaretförrän . Det var färdigt fill lunchtid. Jag vet inte om detmöjligen kan vara så, att det skickades till och intehar varit här under länghelgen. Vi skall naturligtvis kolla om det är på detsättet. Men interpellationssvaret var färdigt i mycket god tid. 30PÄR (): När det gäller den rent tekniska saken är detalldeles riktigt att jag inte var här under länghelgen. sammanträddenämligen inte under långhelgen.