prot · G609128 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:128 Om en kärnvapenfri zon i 1 § Justerades protokollet för den 15innevarande månad. 2 § Talmannen meddelade att LennartBlom (m) och () återtagit sina platseri , varigenom Axel och uppdrag somersättare upphört. 3 §Svar på fråga 1982/83:416 om en kärnvapenfri zon i 1 Utrikesminister : Herr talman! OlaUllsten har till mig ställt följande tre frågor om en kärnvapenfri zon iNorden: Vilka utgångspunkter kommer att gälla för regeringensfortsatta handläggning av frågan om en kärnvapenfri zon i ? Är regeringen beredd att efternödvändig bearbetning offentliggöra den föreliggande zonstudien? Är regeringen beredd att iobearbetat skick delge utrikesnämndens ledamöter denna studie? Som svar på frågor vill jag först framhållaatt regeringen ser upprättandet av en kärnvapenfri zon i som ett led iarbetet på att i ett större europeiskt sammanhang reducera kärnvapnens roll.Andra sådana led utgörs av de pågående förhandlingarna mellan Förenta staternaoch om kärnvapnen i och förhandlingarna mellan militäralliansernaom de konventionella militära styrkorna. Ytterligare en betydelsefull åtgärdför att minska risken för användning av kärnvapen i skulle kunna varaförverkligandet av en s. k. korridor fri från slagfältskärnvapen. Det finnsalltså ett klart samband mellan upprättandet av en nordisk zon och dessasträvanden, som alla går i samma riktning. Såväl genom upprättandet avkärnvapenfria områden som genom övriga här nämnda åtgärder kan man bidra tilldet övergripande målet att förhindra ett kärnvapenkrig. Dettainnebär emellertid inte att vårt arbete för en kärnvapenfri zon i Om en kärnvapenfri zon i Nordenmåste avvakta framsteg i de europeiska förhandlingarna. Regeringen har f. ö.förklarat, att själva arbetet på att förverkliga en sådan zon är i sig självtförtroendeskapande och spänningssänkande. En nordisk kärnvapenfri zon är ettbetydande svenskt intresse. Framsteg i zonfrågan bör kunna bli ett konstruktivtbidrag till strävandena att gradvis minska kärnvapnens roll och antal i . Den inom utarbetade promemorian om enkärnvapenfri zon i har karaktären av ett internt arbetsmaterial. Detutredningsarbete som fortlöpande bedrivs inom departementet i denna frågafortsätter, och regeringen avser att offentligt redovisa sin syn på basis avallt tillgängligt material. I en sådan redovisning kommer i tillämpliga delarzonstudien att finnas med. Vad slutligen gäller tredje fråga, finnerregeringen det naturligt att hålla utrikesnämnden informerad om detutredningsarbete som inom bedrivs i fråga om en kärnvapenfrizon i . Underlagsmaterial och bedömningar, som är av sådan karaktär att deinte anses böra offentliggöras, kommer att redovisas för utrikesnämnden. 2 OLAULLSTEN (fp): Jag ber att få tacka utrikesministern försvaret på min fråga. Anledningen till att jag ställde frågan var uttalanden avLennart om att det inte längre var nödvändigt att se frågan om denkärnvapenfria zonen i i sitt europeiska sammanhang. Eftersom det iutrikesutskottets betänkande uttryckligen står - det har stått i radf. - att man skall göra just detta, väckte givetvis utrikesministernsuttalanden förvåning, inte bära hos mig. Var regeringen ute efter att skapasplittring på ännu ett område inom utrikespolitiken, eller var det bara ett iraden av oklara uttalanden om vår utrikes- och säkerhetspolitik som blivit såvanliga ? En välvillig, och jag hoppas korrekt, tolkning av det svarsom jag har fått är att det måste vara fråga om det sistnämnda.Utrikesministern har sagt en sak och menat något annat - eller möjligeningenting alls. säger utrikesministern i alla fall att "regeringen serupprättandet av en kärnvapenfri zon i som ett led i arbetet på att iett större europeiskt sammanhang reducera kärnvapnens roll". Det kan inteheller vara på något annat sätt. och är, som utrikesministern påpekar, med iNATO. Om en zon skall upprättas kräver det att zonarrangemanget accepteras avNATO. I klartext betyder det att NATO överger sin s. k. kärnvapenoption när detgäller och , dvs. sin avsikt att i krig kunna använda norskt ellerdanskt område för stationering av kärnvapen. NATO lär inte gå med på detta, medmindre än att några motsvarande åtaganden görs av . Därined ärzonfrågan en del i de allmänna nedrustningsförhandlingarna - och, precis somutrikesministern säger i sitt svar, ett av flera uppslag till hur kärnvapnensroll i skall kunna minskas. Därmed, herr talman, är förhoppningsvis förvirringen kringutrikesministerns tidigare uttalanden i denna fråga skingrad. Jag tog också upp frågan om den arbetspromemoria som harupprättats i . Anledningen var faktiskt inte något somutrikesministern har sagt, utan vad nedrustningsambassadören i ett anförande i . Hon sade då:"Arbetsmaterialet, som redovisar endast problemen, är inte till myckenhjälp för en aktiv politisk ledning och tjänar inget annat syfte än att sökahindra det starka folkhga kravet på en kärnvapenfri zon i ." Tanken bakom detta uttalande måste uppenbarligen vara attom fakta är besvärande för politiken, skall fakta döljas. Jag hoppas att jagtolkar utrikesministerns svar rätt, när jag säger att han och resten avregeringen inte delar uppfattning, utan avser attoffentliggöra så mycket av detta material som kan offentliggöras med hänsyntill sekretessbestämmelserna. Om en kärnvapenfri zon i Få, om ens något, statsråd bedöms så ofta somjag av sin närmaste företrädare i sådana ironiska vändningar som excellerade i. Det är möjligt att upplever detta som ettbehov, men frågan är om det är av ett lika stort allmänt intresse. Jag avstårfrån att gå vidare med kommentarer i den delen. När det gäller frågan om det europeiska sambandet har jagvid olika tillfällen klargjort att upprättandet av en nordisk zon naturligtvisär ett led i skapandet av ett kärnvapenfritt men att det inte är ennödvändig förutsättning att andra lösningar har vunnits. Jag harockså sagt att en nordisk zon har ett självständigt värde och att vi skallarbeta för en sådan zon, på alla möjliga vägar och i kontakt med de övriganordiska folken och regeringarna. Därmed har jag också klargjort att jag intepå något sätt tar avstånd från vad säger, när hon framhållerangelägenheten av att frågan om en nordisk kärnvapenfri zon inte blir ett ämneatt diskuteras uteslutande av experter med spetsfundiga formuleringar utan ettämne som också diskuteras på bred folklig basis. Den s. k. zonstudien är enpromemoria som under tid utarbetades av tjänstemän iutrikesdepartementet. Den använder vi i viss utsträckning, men det material somvi vill offentliggöra är sådant som präglas inte bara av dessa tjänstemänsutredningar utan också av den politiska viljeinriktning som regeringen vill ge tillkänna. Det innebär inte ett döljande av fakta. 4 OLAULLSTEN (fp): Jag har förvisso ingen anledning attrecensera i hans egenskap av min efterträdare somutrikesminister. Däremot har jag som riksdagsman ett intresse i störstaallmänhet av att följa vad som händer också på detta område. Det varinte bara jag utan många andra som lyfte på ögonbrynen när det Nr 128 framgick av en artikel som själv skrev i Svenska att en kärnvapenfri zon iNorden skall bedömas på sina egna 25 april1983 meriteroch inte göras beroende avutvecklingen i övriga . I och för sig kandet låta som ett ganska självklart påpekande - visst kan man etablera en Om en kärnva- kärnvapenfri zon i , om man kan få europeisk enighet om det,dvs. penfri zoni Nor- " ' själva verket kan få enighet om det mellan Warszawapaktenoch (igfi NATO. Jag utgår från att man intespekulerar i något ändrat paktmönster i Norden.Men det måste finnas någon mening med att man säger en sådan här sak, och detär bra att det nu har blivit klarlagt att det egentligen inte betyder någontingannat än det som har sagts från t. ex. utrikesutskottets sida ochtidigare regeringar. , herr talman! kan naturligtvisinte både hålla med och mena att fakta har ett egenvärde iden här frågan. Vad säger i sitt uttalande är faktiskt attdenna studie - som mycket riktigt påbörjades iutrikesdepartementet - bara har tillkommit för att söka hindra det starkafolkliga kravet på en kärnvapenfri zon i . Det var sannerligen inte detsom var motivet när den arbetsgrupp tillsattes vars rapport nu föreligger. Jagskall ha överseende med att av lojalitetsskäl fortfarandesäger att han håller med , men jag hoppas att han i praktikenändå inte gör det. 5 Utrikesminister : Herr talman! VadMaj Britt starkt har understrukit är att frågan om en kärnvapenfri zoni hör till de olika fredsinitiativ som måste föras ut i en diskussionbland allmänheten. Jag tycker att inte minst den gångna veckans stora fredskonferensi har klarlagt hur man i alla möjliga kretsar, och inte endastbland utrikespolitiska och militära experter, bör diskutera dessa frågor. 6 (): Jag är ledsen, herr utrikesminister, men detär faktiskt inte alls det som har sagt i första hand. Honkanske har sagt det också, men hon har i så fall dessutom sagt det som jagåtergav, nämligen att arbetsmaterialet som vi nu talar om, "som redovisarendast problemen, inte är till mycken hjälp för en aktiv politisk ledning ochinte tjänar något annat syfte än att söka hindra det starka folkliga kravet påen kårnvapenfri zon i ". Mot den bakgrunden måste man ställa sig frågan: Vad är detför hyssj-hyssj som styr tankarna bakom ett sådant uttalande och eventuellt också bedömning av detta material? Är tanken att de svårigheter som förvisso finns på nedrustningsområdet över huvud taget skall förtigas för att den politiska bilden skall se snyggare ut? Eller är man från regeringens sida, precis som vi var, intresserad av att klarlägga alla desakliga förhållanden som måste bedömas när man bedömer de politiska möjlighe terna att etablera en kärnvapenfri zon, om vilken vi är eniga? Jag känner 108 precis lika starkt som LennartBodström för nedrustning i allmänhet och för etablerandetav en kärnvapenfri zon i synnerhet. Men då måste vi också vara beredda attacceptera fakta och acceptera de svårigheter som naturligtvis ligger i vägen.Att etablera en kärnvapenfri zon är ingen genväg till nedrustning - det är ettresultat av nedrustning. Jag vill bestämt klargöra att regeringen intehar någon som helst avsikt att undanhålla de fakta som behövs för en allmändebatt om detta. Jag har i mitt svar framhållit att vi inför offentlighetenkommer att framlägga allt som kan offentliggöras och att i den mån det finnsytterligare material som inte kan offentliggöras skall det tillhandahållas utrikesnämnden. Om behandlingen i av Bahai-religiösa 8 (): Får jag sluta med att säga att jag är nöjdmed svar i denna fråga. Överläggningenvar härmed avslutad.. 4 §Svar på interpellation 1982/83:94 om behandlingen i av Bahai-religiösa har frågat mig om den svenskaregeringen i FN och andra internationella organ kommer att agera för ettfördömande av Khomeini-regimens brott mot de mänskliga rättigheterna. Interpellationen är närmast väckt mot bakgrund avsituationen för den religiösa minoriteten bahaierna i . Bahaiernas trosåskådning härrör från mitten av 1800-talet.Läran har sina rötter i islam. De ca 300 000 bahaierna i utgör landetsstörsta religiösa minoritet. De erkänns emellerfid inte som en sådan i deniranska konstitutionen till skillnad från andra religiösa minoriteter i landet.Bekännande bahaier betraktas som avfällingar från islam. Anhängarna av bahaismen i har alltsedan läransuppkomst utsatts för förföljelser och trakasserier ivarierande omfattning. har händelseutvecklingen tagit enallvarlig vändning. a. medlemmar av bahaiernas högsta organ- det nationella andliga rådet - arresterats och avrättatseller spårlöst försvunnit. Andra medlemmar av samfundet har också avrättats.Från iranskt myndighetshåll har i dessa sammanhang bl. a. gjorts gällande attvederbörande varit anhängare av den tidigare regimen eller verkat som agenterför sionismen. Härutöver har samfundets heliga platser i landet skändatsoch egendom fillhörig dess medlemmar konfiskerats. Enligt lag förvägrasbahaierna möjlighet till arbete i statlig iransk tjänst. Deras äktenskaperkänns inte i den Om behandlingen i av Bahai-religiösa mån deingåtts enligt den egna trosåskådningens regler. Vidare har barnen i vissa falldiskriminerats vad gäller skolundervisning. Övergreppen mot bahai-minoriteten i är oroande.Sverige har därför tillsammans med andra västeuropeiska länder vid tretillfällen gjort framställningar hos de iranska myndigheterna tillförmån för bahaierna. har också gjort en framställning i ifebruari rörande politiska fångar. Den följer noggranthändelseutvecklingen i vad avser mänskliga rättigheter. Från svensk sidahar situationen i landet påtalats i olika sammanhang, bl. a. i FN:s kommissionför de mänskliga rättigheterna. Senast skedde detta i det svenska anförande somhölls i kommissionen . I regeringsdeklarafionen vid utrikesdebatten i riksdagenden framhöll jag, att kommer att fortsätta att verka föratt regelsystemet till skydd för de mänskhga rättigheterna förstärks. Sverigehar i FN tagit initiativet till utarbetandet av en konvention mot tortyr ochdeltar aktivt i detta arbete. Vi skall fortsätta vår kamp mot dödsstraffet ochmot de avrättningar utan rättegång och dom som äger rum på olika håll ivärlden. Den kommer självfallet ävenfortsättningsvis att uppmärksamt följa utvecklingen såvitt gäller mänskligarättigheter i bl. a. och därvid på lämpligt sätt hävda den traditionellasvenska inställningen i dessa frågor. 10 (): Jag tackar utrikesministern för svaret på mininterpellafion. Skälet till att jag framställde den står klart för alla somföljer dagshändelserna ute i världen. Jag tror inte att jag gör mig skyldigtill någon svepande generalisering om jag säger att de täta rapporter omtortyr, förnedrande behandling av oliktänkande och avrättningar som kommer fråndet Khomeinistyrda djupt upprör det svenska folket. Jag kan berätta för utrikesministern att jag i går blevuppringd av en ung människa som med gråten i halsen förebrådde mig och andrapolitiker här i för att vi inte gör något för att stoppa de illdåd som,bl. a. i religionens namn, utförs i . Jag antar att utrikesministern harfått liknande, personligt riktade, anklagelser. Det är ju också något fruktansvärt som händer i , ochman kan verkligen känna medlidande med det iranska folket som kastade av sigden diktatur och terror som fanns inbyggd i schahens maktutövning för att hamnaunder en regim som än svårare trampar de mänskliga rättigheterna i stoftet. I dagsnyheterna i massmedia börjar de s. k. stående smårubrikerna som talar om dessa illdåd att bli så vanliga att de tyvärr intelängre väcker allas uppmärksamhet. Jag sade att rubrikerna blivit små. Bakomdetta döljer sig en kuslig verklighet. Den journalistiska bedömningen går ut påatt man minskar ner rubrikstorleken och förvisar notisen till en undanskymdplats när man vetatt allmänheten nått en mättnad på ohyggligheterna i , vilket gör attartikeln i fråga inte längre väcker uppmärksamhet och därför inte längre harett högt läsvärde. Samma fara löper man i fråga om engagemanget och frågornasaktualitet - det gäller både politiker och de djupa folkskikten - om man inte tidefter annan riktar uppmärksamheten mot terrorn och vidtar aktioner för attstoppa den. Ur olika tidningar och i rapporter från radio och TV harjag bara plockat ett tiotal vittnesmål om grymhetermot den religiösa rörelsen Bahai. Små rubriker som "22 bahai-medlemmardömda till döden", "De avrättas för sin tro", "113 haravrättats " är bara axplock ur ett stort och i deflesta fall väldokumenterat nyhetsflöde. Min avsikt är inte att stapla ohyggligheter på varandra,men jag måste peka på det spel över så gott som hela registret av mänskligarättigheter som Khomeini-regimens brott sträcker sig över. Man förföljersystematiskt oliktänkande av alla kategorier - i många fall är religionen ettskäl till dessa förföljelser. Kvinnor skändas, barn dödas, gravplatservandaliseras, dödsdömda tappas på blod före avrättningarna-man för ju ett krigmot . Den lista som vittnar om dessa våldsdåd gör ett fruktansvärt intryck. Jag vill nu ställa en rak fråga till utrikesministern:Vill utrikesministern fördöma de brott mot mänskliga rättigheter enligt FN:sstadga, som Khomeini-regimen i gör sig skyldig till? Jag vill ha denna precisa formulering av ett särskiltskäl. Utrikesministern hänvisar till sin egen deklaration i utrikesdebatten den16 mars. Jag lyssnade på utrikesministern -jag har ocksådet utskrivna anförandet här - och i det avsnitt där utrikesministern behandlarländerna och talas bara om den konflikt som är på gång mellan dessabåda länder. I ett avslutande avsnitt av anförandet talade utrikesministern imera allmänna ordalag om anslutning till FN:s deklaration om demänskliga rättigheterna och om varje folks rätt att självt bestämma över sinsituation. Jag tror uppriktigt sagt inte att kände signämnvärt träffad av detta anförande. Jag har dessutom gått igenom vårautrikespolitiska deklarationer och de tal som utrikesministern hållit - frånmötet vid utrikespolitiska klubben fram till dags dato- ochingenstans finner jag att det är direkt klarspråk riktat mot regimen i Iran.Jag tror inte heller att framställningen i rörande politiska fångaroroade regimen där nämnvärt. Utrikesministern får rätta mig om jag har missat något i dethär sammanhanget, men kvar står en begäran att utrikesministern inte endastsäger att han är oroad över situationen utan talar ett klarare språk. Slutligen vill jag fråga utrikesministern om inan frånsvensk sida under den kommande höstsessionen i FN är beredd att fästauppmärksamhet på terrorn i i någon av de större debatterna. I FN är den 10december angiven som de mänskliga rättigheternas dag, och då kunde det väl varaett lämpligt tillfälle att aktualisera den här frågan. Om behandlingen i av Bahai-religiösa Ingen kan sväva i tvivelsmål om den svenskaregeringens inställning i frågor gällande mänskliga rättigheter. Brott mot demänskliga rättigheterna skall fördömas var de än sker - även i . Jag har i mitt svar nämnt att vid treolika tillfällen gjort framställningar till till förmån just förBahai-minoriteten. säger interpellanten att det inte är säkert att dettahaft någon större verkan -vederbörande har inte känt sig träffade. Vi måsteemellertid arbeta från den utgångspunkten att våra framställningar åtminstoneskall förhindra en försämring av situationen för bahaierna och om möjligtförbättra den. Jag vill också påpeka att den så sentsom agerat i till förmån för polifiska fångar. Jag villnämna att vid de handelsöverläggningar som skedde med för någon månadsedan, så tog man också från svensk sida upp det angelägna i, för Iransanseendes skull, att de mänskliga rättigheterna respekteras. Vad jag nu sagt utesluter inte att man kan vidta åtgärderockså i internationella sammanhang, t. ex. av det slag som härhar nämnt. Vi har möjlighet att ta upp dessa brott i samband med debatter i FNom de mänskliga rättigheterna. 12 (): Jag tycker att utrikesministern i sittsenaste anförande svarade på min fråga på ett tillfredsställande sätt. Jagförväntar mig nu att kommer att agera i FN under den kommandehöstsessionen och att vi i något uppmärksammat sammanhang tar upp deförföljelser mot oliktänkande som förekommer i . Jag tror att en sådanaktion skulle här hemma i väcka uppmärksamhet och lugna de människorsom tycker att vi är för flata mot Khomeini-regimen - att vi inte talarklarspråk i det här fallet. Jag tycker att det har funnits vissa skälför dessa påståenden, som jag höft från många håll. Men jag hoppas att detframtida agerandet skall ta bort det intrycket och att vi skall känna att vihär i över alla partigränser och i de olika folklagren bestämt vill brännmärkade ohyggliga händelser som sker i under Khomeini-regimen. Överläggningen var härmed avslutad. 5§ Svar på interpellation 1982/83:95 om distriktsveterinärorganisationen i har frågat mig om jagavser att med kännedom om de splittringstendenser som finns inomdistriktsveterinärorganisationen vidta sådana åtgärder att verksamheten inomorganisationen kan bedrivas såsom förutsattes riksdagsbeslut. Riksdagenbeslutade om organisation och finansiering av djurenshälso- och sjukvård. I den proposition som låg till grund för riksdagsbeslutetframhölls att subventioneringen av akutsjukvården relafivt sett borde minskaoch att djurägarna i ökad utsträckning borde bära kostnaderna för denna.Riksdagen beslutade därför att en djursjukvårdsavgift skulle införas för attdelvis finansiera djurens hälso- och sjukvård. Denna avgift skulle varaenhetlig för hela landet och sättas högre för sällskapsdjuren. Riktpunktenskulle vara att vården av sällskapsdjur inte subventioneras. Med utgångspunkt i beslut har regeringenförordnat att vid varje förrättning som utförs av en distriktsveterinär erläggsfrån en särskild djursjukvårdsavgift. närförrättningen avser djur inom animalieproduktionen och hästar som används ijord- eller skogsbruket och . när förrättningen avser andra djur.Avgiftens storlek har fastställts av regeringen efter förslag avlantbruksstyrelsen. För /84 skall djursjukvårdsavgiften utgå med25 resp. . hävdar i sin interpellation att avgiften påett avgörande sätt skulle rubba konkurrensen mellan veterinärer inomdistriktsveterinärorganisationen och de privatpraktiserande veterinärerna. Låtmig då erinra om att även med den nya och av godkända avgiften ärdistriktsveterinärernas tjänster starkt statligt subventionerade, och dettagäller även deras behandlingar av sällskapsdjuren. Den privatpraktiserande veterinären har ingen statlig lönatt falla tillbaka på och måste själv stå för sina sociala avgifter. ArneAnderssons påstående att distriktsveterinärorganisafionen kommer i enekonomiskt missgynnad ställning, vilket skulle leda till attdistriktsveterinärerna skulle övergå från distriktsveterinärorganisationen tillatt bli privatpraktiserande veterinärer, är därför dåligt underbyggt. Med hänvisning till det anförda vill jag framhålla delsatt veterinärverksamheten kan bedrivas i enlighet med riksdagsbeslut,dels att jag noga kommer att följa utvecklingen på området. 14ARNE i (); Jag vill tacka jordbruksministern för svaretpå min interpellation. Det mest hoppingivande i jordbruksministerns svaråterfinns på de allra sista raderna, där jordbruksministern lovar att nogafölja utvecklingen på området. Dess värre tycks de farhågor som jag åberopat i mininterpellation i övrigt inte leda till något mera påtagligt eller något snabbtövervägande från jordbruksministerns sida. Då djursjukvårdsavgiften infördes ,förelåg olika förslag till finansiering av ytterligare tjänster inomdistriktsveterinärorganisationen. Vi inom moderata samlingspartiet stödde enannan finansieringsform än den majoriteten - vid det tillfället bestående avmittenregeringen och socialdemokraterna - beslutade. Den avgift som då varaktuell utgjorde av behandlingsarvodet, och det rörde sig om ett belopp istorleksordningen . Denna nivå har sedandrastiskt förändrats. 8 protokoll 1982/83:126-129 Således ändrades avgiftsnivån fill 20 resp. . Motiveringen känner jag inte närmaretill. Den är trots allt anmärkningsvärd. Härtill kommer att regeringen ibudgetpropositionen på nyåret, alltså vid den tid då reformen trädde i kraft,för /84 aviserade en ytterligare höjning med 5 resp. . Den olust inför denna reform som djurägareoch veterinärer gett uttryck för, har sannerligen fog för sig. Från det att beslutet fattades och framtill ikraftträdandet mångdubblades avgiften. stigerdensamma med ytterligare 5 resp; . Nog har djurägarna rätt att undra: Varskall detta sluta - med en sådan utveckling - så illa som det har börjat? Oberoende av vilken inställning man har fill finansieringssystemetinnebär dock den avgiftsnivå som då var aktuell att kostnadsfördelningen mellanstaten och djurägarna skulle vara den som uttalade vid dettillfället. Förändringar av djursjukvårdsavgiften, utan att fler tjänsterinrättas, innebär således förändringar av kostnadsfördelningen mellan statenoch djurägarna. Riksdagsbeslutet är således att betrakta som enprincipöverenskommelse beträffande denna kostnadsfördelning.