prot · G609105 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:105 1 § Kompletteringsval till utskott Moderata samlingspartiets partigrupp har som suppleant iutrikesutskottet under ledighet anmält hennes ersättare . Talmannen förklarade vald till suppleant i utrikesutskottet LHla () 2 § Justeradesprotokollet för den 15 innevarande månad. 3 § Enligtinkommet läkarintyg var sjukskriven den 23mars-den 30 april. Erforderlig ledighet beviljades. Talmannen anmälde att () skulle tjänstgöra som ersättare för . 4 § Föredrogs och hänvisades Propositionerna 1982/83:97till /83:124 till arbetsmarknadsutskottet1982/83:134 till justitieutskottet 5 § Föredrogs men bordlades åter betänkanden /83:25 och 26 betänkanden /83:28-32 betänkande 1982/83:24 betänkanden /83:23 och 26 6 § Rekonstruktion av Statsföretagsgruppen Föredrogs näringsutskottetsbetänkande /83:25 om rekonstruktion av Statsföretagsgruppen (prop.1982/83:68). 2 (); Nya stödmiljarder, nya pratsamheter och nyagnugganden på luddiga målformuleringar, och en ny organisation som inte är rty- det är vad dagens debatt handlar om för de statliga företagen. bildades innebar det att det direktaansvaret för dessa företag fördes från till dettakoncernbolag. I statsutskottets utlåtande 1969:168 hette det: "Denföreslagna artsvarsupp-delningen mellan Kungl. Maj:t och förvaltningsbolaget serutskottet som ett nödvändigt led i vad avser en rationell ledning av destatliga företagen." Men i denproposition som behandlas skriver statsrådet ;"De tyngsta dotterbolagen och intresseföretagen är av sådan storlek ifråga om resultatvariationer, investeringsvolymer o. d. att vart och ett avdessa bolag i vissa lägen kan sätta Statsföretags hela existens på spel. "Vad som var en socialistisk nödvändighet i går är ett socialismens hot . gjorde gällande 1969 att "behovet aven formell och funktionell samordning av de statliga företagen för atttillvarata de fördelar och möjligheter som bör finnas i en företagsgrupp avdenna storlek och med gemensam ägare har enligt utskottets mening utförligtbelysts i propositionen. En sådan samordning bör bl. a. förbättramöjligheterna att anpassa den statliga företagssektorn till förändringar imarknadsförutsättningar, produktionsmetoder och andrakonkurrensbetingelser." Dåvarande industriministern yttrade ikammardebatten 1969; "Den organisation som föreslås i propositionen gårjust ut på att minska byråkratin och få en klar ansvarsfördelning som skaparden frihet för hela företagsgruppen som är en förutsättning för att åstadkommaen effektiv verksamhet i enlighet med de näringspolitiska värderingarna. "Men gör man tvärtom! Åtminstone enligt socialdemokraterna bordedetta resultera i byråkrati, ofrihet och ineffektivitet. Ett dussin års erfarenheter har också obarmhärtigtavslöjat socialdemo-krafins näringspolitiska luddigheter. Det har varit dyrtför skattebetalarna. Stödmiljarderna har hopats. Bara i daggäller det att varje svensk skall få nöjet att tillskjuta . Socialdemokraterna föreslår nu att de tyngsta statligaföretagen skall läggas direkt under , dvs. Det var ju den uppläggningen som man framtill 1969 hade funnit så pass dålig att den borde överges. Vad är det då somgör att den nu skall fungera? Inte kommer det att bli bättre av att det undertiden blivit inte en utan två industriministrar. Detta fenomen är i stället ettindex på hur grundläggande fel strategin med en alltmer vidlyftig statligföretagsverksamhet är. skrev 1969: "Genom att det föreslagnaförvaltningsbolaget inrättas blir det möjligt att i större utsträckning än nuhänföra politiska beslut och beslut av verkställande natur till skilda organ,vilket innebär praktiska fördelar och står i överensstämmelse med traditioneninom svensk förvaltning." Samma formulering användes av ipropositionen, och han skrev dessutom: "Problemens karaktär skiljer sigfrån de i departementen vanligen förekommande. Därför är erfarenheterna av problemenslösande också begränsade. Det är inte rimligt att räkna med att de specialist-och servicefunktioner som aktualiseras av samordningen bör ankomma på ettdepartemertt." Han uttalade vidare: "Genom inrättandet av ettförvaltningsbolag för statens företagsintressen i allmänhet avlastas Kungl.Maj:t det ägaransvar som är direkt irtriktat på de olika företagens skiftande verksamhet-- .Den ägarfunktion som Kungl. Maj:t efter tillkomsten av ettförvaltningsbolag har att utöva kan koncentreras på förvaltningsbolagetsjälvt." Likväl är det denna dåliga uppläggning som socialdemokraterna nui stort vill återgå till. Det har sitt intresse att ställa dessa olikauttalanden mot varandra för att belysa virrigheten isocialdemokraternas näringspolitik och den pösighet med vilkenföretagsstrategiska uttalanden görs. Men saken har inte bara detta allmännaintresse. När man nu väljer organisation spelar det också en stor roll förframtiden. Den nu framlagda propositionen innebär - jag upprepar det - att manåtergår till en ordning som 1969 ansågs ha givit mycket dåliga resultat. När Statsföretagsfrågan utreddes skrevriksbanksfullmäktige ett remissyttrande, i vilket man förklarade förslaget varaett uttryck för "en till övertro grärtsande tilltro till vad enbartorganisatoriska förändringar i toppen av en stor och högst varierad ekonomiskverksamhet kan åstadkomma". Det är, statsrådet , en mycket brabeskrivning också av den proposition som är framlagd. Det saknas ipropositionen en redogörelse för hur verksamheten skall bedrivas för att detskall fungera bättre. Statsrådet uttalar i propositionen dock vissaprinciper för den nya organisationen. Det är självfallet intressant att ta del av dessa, då manskulle kunna tro att man där kan få ledning vid bedömningen av varför den förkastade uppläggningen nu skall fungera. Statsrådets principer är dock förvånande. Till stor del är det självklarheter, som knappast borde behöva uttalas. "För såväl staten som företagen är det väsentligt attmoderbolagen i de statliga koncernerna har hög kompetens för sin uppgift", heter det t.ex. Det är enligt min mening en självklarhet, som knappast behöver sägas. Om statsrådet anser att det behöver sägas är det graverande. Statsrådet skriver också att "moderbolag som mellanled i förvaltnirtgen av de statligabolagen får inte medföra att kompetensen koncentreras till moderbolaget och att dotterbolagens kompetens utarmas". Om även detta behöver sägas är det graverande för hur verksamheten inom den statliga företagsamheten bedrivs. Det är också en trivialitet att säga: "Staten måste som ägare av företag ha ett effektivt inflytande över policyfrågor ." Dessacitat vore inte så allvarliga, om de var så att säga framgrävda ur ett stortantal sidor som behandlar principerna för den statliga verksamheten. Om manciterar ur en mårtgfald textsidor går det alltid att vrida till det så attcitatert kan bli anmärkningsvärda. Men så har inte jag gått till väga. Desentenser som jag har citerat är huvudpunkter i den halva trycksida i propositionensom handlar om organisationsprinciper för den statliga företagssektorn. Om manläste sådana banaliteter i ett prospekt från ett privat företag som ville göraen nyemission skulle nyteckningen gå dåligt. Men det är också typiskt för destatliga företagen att de kan ta mer lätt på sådant, eftersom det här heltbekvämt gäller att med politiska medel tilltvirtga sig pertgar frånmedborgarna. På denna halva trycksida i propositionert finns härutöveren princip som upphöjs till "huvudprincip". Den lyder: "Huvudprincipenbör vara att statliga bolag grupperas i koncerner." Men av denna principfinns inte så mycket i propositionen och ännu mindre i utskottsbetänkandet.Visserligen finns det rumphuggna Statsföretag kvar som en koncern, men mycket merär det nu inte. och ville statsrådet föra ihop till enkoncern under NJA, men det förslaget har irtte mottagits med någon entusiasmoch har också fallit. Huvudprincipen har alltså befunnits tokig. Statsrådet har antagit den principen för sitteget handlande att han inte skall prata förrän han tänkt färdigt. Det är i sigsjälvt en god princip. Men jag undrar om Statsföretagspropositionen verkligenkan vara ett uttryck för dertna gyllene maxim. Inte minst med tanke på att socialdemokraternanu står inför ett haveri av sin pompöst lartserade Statsföretagsidé från 1969borde de ha varit noggrannare när det gällt att anta nya organisatoriskaprinciper. Alldeles särskilt noggranrta i motiverirtgen för dessa borde de havarit, när de nu fastnar för att ta ett steg tillbaka till den uppläggning somde själva tidigare ansett undermålig. Moderata samlingspartiet avstyrkte att man 1969 skullebilda ett så svårhanterat konglomerat som Statsföretag. Vår bedömning har visatsig riktig. Detta innebär inte att mart skall satsa på den uppläggning somsocialdemokraterna nu vill återgå till. Den har avsevärda nackdelar, som desjälva påtalade 1969. Vårt alternativ är att i stor utsträckning försälja destatliga företagen genom en börsintroduktion. Härigenom kan vi få en ökadprofessionalism i företagsskötseln. Statskassan kan avlastas stora utgifterbåde i och för framtiden. Inkomsterna vid försäljningen kan användas tillatt rekonstruera verksamheten vid vissa förlustföretag. Den gräns som måstefinnas mellan statlig förvaltning och politiska beslut å ena sidan ochföretagsskötsel å den andra kan man också uppnå med denna metod, på ett mycketenklare och smärtfriare sätt än med alla dessa organisatoriska turer runt destatliga företagen som vi.får bevittna. Jag vill inte idyllisera privat företagsamhet. Det finnsmånga företag inom denna sektor som har misslyckats, alldeles särskilt närkostnadsnivån i största allmänhet i näringslivet har varit för hög. Vidare finnsdet många statliga företag som är välskötta. Men i genomsnitt har de privataföretagen utvecklats mycket bättre vad gäller sysselsättning, export ochlönsamhet. moderatervill dra slutsatser av detta enkla förhållande. De statligaföretagssubventionerna har i allt väsentligt gått till de statliga företagen.Fördelen med att ha ett enskilt näringsliv är dessutom att konkurrensvillkorenblir lika och att just gränsen mellan myndighetsutövning och företagsskötsel,mellan politik och företagande hålls isär. Inte heller behövs det ett såsmärtsamt kämpande med olika mer eller mindre luddiga målformuleringar för destatliga företagen. De statliga företagsledningarna, som har aptit på attbegrunda och begripa sig på de språkliga turerna runt de målsättningsformuleringarsom vi har fått 1969 och i dagens proposition, har antagligen andrakvalifikationer ärt att vara framgårtgsrika företagschefer. Ert fördel med det statliga företagandet undersocialdemokraternas s. k. aktiva näringspolifik har varit att allmänheten fåtthelt klart för sig vilka olägenheter det är med socialiseringar. Det tycksockså stå en något unken doft runt tankarrta på socialiserirtgsaktiorter avtraditionellt slag även hos de socialdemokratiska ideologerna. Dagens socialdemokratiska förslag är att de statligaföretagen skall bistås med mer än 5 miljarder i bidrag. Det är alltså nästan . per svensk eller . per förvärvsarbetande svensk. Detta skallske bl. a. genom direkta bidrag. En annan finurlig metod är att mart så attsäga socialiserar redan statliga företag genom att köpa över dem frånStatsföretag till ett överpris. Det har sitt intresse att notera att när manbildade Statsföretag fick företaget sin första subvention genom att bolagetfick överta dessa företag från staten till ett undervärderat pris. gör mantransaktionen åt andra hållet fast till överpris. Man tycker att medborgarna, när de nu skall skjuta till såmycket pengar, dvs. tvingas delta i denrta enorma nyemission, åtminstone bordeha fått en ordentlig redogörelse för de statliga företagens verksamheter ochbedömningar av framtida utsikter. Men inte alls. Statsrådet är trots allt att se som en sorts nyemissionsprospekt. Men som sådantär det bedrövligt. Det motsvarar inte de bestämmelser och än mindre den praxissom gäller i den privata verksamheten i samband med att man gör nyemissioner.Jag skall be att efter denna debatt få överlämna tre exempel pånyemissionsprospekt till statsrådet, så att han får se hur privat företagsamhetarbetar. Ett av prospekten gäller den genomförda emissionen i företaget3 K. Trots att emissionen gällde ett belopp om blott ett par miljoner - ochinte 5 miljarder - är redogörelserna för det företaget mer omfattande ochsamvetsgranrta än den som industridepartementet nu har presterat. Det brukar sägas - och socialdemokraterna i utskottetsäger det också - att det går att få kompletterande uppgifter underutskottsbehandlingen. Men så fungerar det inte i praktiken. Om man i utskottetskulle begära att få de ytterligare uppgifter och föredragningar som behövdes,så skulle utskottet av fidsskäl inte kunna bedriva en särskilt väl fungerandeverksamhet. Vidare bör rimlig information finnas redan när motioner skallskrivas. Det är för den delen också fel att bara näringsutskottets medlemmarskall kunna få tillgång till vederbörlig information, så länge det inte gällerhemliga uppgifter, och det ärinte vad saken nu gäller. Alla riksdagsledamöter har rätt till fullständigaredovisningar. Det har likaledes allmänheten, som skall betala kalaset, ochmassmedia. Den nonchalanta inställning till fullständig redovisning av nuetoch framtiden som finns tror jag återspeglar förhållanden som till en delförklarar varför statliga företag i genomsnitt fungerar så illa. Man behöverinte anstränga sig så mycket. På sluttampen finns skattebetalarna ochmöjligheten att tvinga dem att teckna nytt kapital. . Det är inte lika villkorsom gäller. Ett exempel på det är att socialdemokraterna vill tvinga destatliga företagen att lämna . Vår uppfattningär att styrelserna i de statliga företagen bäst kan avgöra vilkenarbetsgivarorganisation man vill tillhöra. Socialdemokraterna vill politiseradenna fråga. De sakliga skälen talar emot att man på det viset skulle försvagaarbetsgivarsidan. Men vad jag, herr talman, framför allt vill framhålla är detoroande i att detta socialdemokratiska förslag är en rent politisk hämndaktionmot för att organisationen vågat blanda sig i debatten omfackföreningsfonder. Problemet blir därigenom mycket vidare än att bara gällaSAF. När socialdemokrater vill skrämma till tystnad, drabbar det ena dagen denena och den andra. När väl fackföreningsfonderna är införda ochfått en dominerande ställning, finns den politiska kraften att skrämma alltflera till tystnad. Statsföretags historia är en sorgesamhistoria. Ett socialistiskt näringslivs historia blir en ännu sorgligarehistoria. Svenskt näringsliv har riu två industriministrar: en som rödblommigtpratar och en som blåslaget figer. Något program för handfasta åtgärder finnsinte. Men erfarenheterna talar. Mot den bakgrunden ber jag, herr talman, att fåyrka bifall till de reservationer som har framfört i näringsutskottetsbetänkande nr 25. 3 (): betänkande nr 25 är tillsitt innehåll mycket vittomfattande. Detta är rätt naturligt, eftersom detbehandlar , som är en företagsgrupp med många olika verksamhetsgrenarinom många olika näringar. Betänkandet innehåller en mängd reservationer, och dettyder på att det varit stor oenighet när vi har behandlat regeringensproposition. Dock kan man säga att det från alla partiers sida rått enighet påen punkt, nämligen om behovet av att rekonstruera , som underårens lopp har växt på ett sådant sätt att det kan finnas all anledning att seöver dess organisation. Att vi då i samband med det här arbetet inte har bliviteniga är att betrakta som en politisk självklarhet. Jag kommer i mitt anförande att behandla ungefär hälftenav betänkandet, och kommer senare att behandla den övrigadelen, sedd från synpunkt. Rekonstruktionen kan indelas i tvåavdelningar, en ekonomisk och en organisatorisk. Givetvis hänger dessa bådasaker intimt samman och har starka samband. Den ekonomiska delen innebär att statenenligt regeringens förslag tillskjuter ca 5,5 miljarder till de statligaföretagen. Den största delen av dessa medel avses då till köp av aktier för attlösa ut vissa företag. Det går också ett mycket stort belopp till direktfinansiellt stöd till . Organisatoriskt innebär förslagen att flera storaföretag - , , , och - bryts ut urStatsföretagsgruppert. Innan jag går in på de olika detaljerna i de förslag somföreligger i proposifionen och utskottsbetänkandet angående rekonstruktionenvill jag ta upp ett par av de policyfrågor som behandlas i reservationerna 1-3. När det först gäller informationen, som i sitt anförande utförligt har uppehållit sig vid, är vi fråncenterpartiets sida inte med på den reservation som behandlar just den frågan.Det betyder inte att vi är belåtna med den information som lämnats ipropositionen i det här ärendet. Vi har anledning att instämma i den kritik somman för fram i reservationen, men i sin helhet anser vi att den information vifått har varit tillräcklig för att behandla ärendet. Vi har i utskottet fåtttillgång till sekretessbelagt material, som vi kunnat studera i mån av tid, ochvi har på det sättet kunnat sätta oss in i ärendet. Vi har fått möjlighet attinkalla de personer s'om vi behövt ställa frågor till för att kunna taställning. Därför tycker vi att det är felaktigt att klaga på den delen i varjefall. Utskottet har -det vill jag understryka - ägnat detta ärende rätt mycketarbete i form av studiebesök. Vi har under fyra olika dagar besökt de orter somär allra mest berörda av rekonstruktionen av Statsföretagsgruppen. När det gäller principerna för statlig företagsamhet överhuvud taget, den statliga företagssektorns omfattning och drift, är detnaturligt att åsikterna går isär. Dessa bygger ju på rent ideologiskaskillnader. Det är rätt naturligt att man har olika syn på det hela. För del vill vi i reservation 3 understryka attstatens ägarroll inom rtärirtgslivet kan komma i en besvärande konflikt medstatens övergripande roll när det gäller näringspolitik och ekonomisk politik.Denna rollkonflikt får inte lösas på ett sätt som innebär bristandeeffektivitet och orationell resursanvändning. sedandiskuterade näringsutskottet just dessa frågor och frågan om huruvida ettstatligt företag som kommit på obestånd bör försättas i konkurs. Utskottetkonstaterade då att det ur strikt juridisk synvinkel är fullt klart att ettsådant bolag kan försättas i konkurs. Staten kan som aktieägare förhindrakonkurs endast genom åtgärder som undanröjer konkursgrunden obestånd. Detuttalande som man från näringsutskottets sida då gjorde står heltbakom. När det sedan gäller de olika rekonstruktionsförslagenvill jag börja med de ekonomiska konsekvenser som rekonstruktionen får. När manbryter ut de fem stora bolag som jag redovisat sker det genom att regeringen,som jag redan rtämnt, på olika sätt satsar jättebelopp ur statskassan - över 5miljarder - på dessa statliga företag. Vi kan från sida inte accepteradenna jättesatsning. Dessutom rimmar förslaget oerhört dåligt med regeringensuttalande om att man har för avsikt att minska stödet till industrin. Det ärnästan det enda medlet som har anvisats av regeringen när det gäller att kommatill rätta med det stora budgetunderskottet. Här öser man på ytterligare 5,5miljarder, som man egentligen inte har någon annanstans att ta än i form av ettökat budgetunderskott. Vi är medvetna om att det behövs ett finansiellt stöd, ochvi anger i betänkandet också hur vi anser att detta bör ordnas. Det stöd på 2,4miljarder som skulle gå till Statsföretag som ersättning för de aktier somstaten köper från Statsföretag tycker vi mycket väl kan begränsas till 1miljard. Vi har förståelse för att det kan behövas finansiellt tillskott iStatsföretagsgruppen, men vi menar att man får klara av det "inomfamiljen". Man får göra det i form av en utförsäljning av företag helteller delvis på börsen. Vi tycker att det här är en fullt normal och riktig vägatt gå. Att introducera de här företagen på börsen skulle i och för sig varahälsosamt ur många synpunkter. Vi vet ju att det har varit en mycket starkuppgång på börsert, och där finns det alldeles säkert intresse för nya objekt. När det gäller tillskottet på till ASSIvänder vi oss mot det. Vi vet att i och för sig behöver tillskott avmedel, men vi tycker att man mycket väl kan halvera beloppet. Det tillskott somregeringen föreslår betyder att får en soliditet på . Det ärsannerligen mycket högre än vad de allra flesta svenska företag får arbeta medunder'nuvarande omständigheter. Jag yrkar alltså bifall till reservation 4 när det gällerden ekonomiska delen. Beträffande organisationen av Statsföretag framför vi ireservation 6 våra synpunkter på hur de kvarvarande delarna av Statsföretag börorganiseras. Vi menar att de kvarvarartde företagen bör delas upp i olikaföretagsgrupper med hänsyn till de verksamhetsområden som företagen arbetarinom. Dessa bör då få en decentraliserad förvaltning. På det sättet får man enmycket rationellare skötsel av och en mycket bättre översyn över dessa företagsgrupperän om man fortfarande har dem kvar i ett enda företag med den centralaförvaltning som det i och för sig innebär. Sedan ett par ytterligare frågor. När det gällerorganisationen av och , utbrutna ur , har regeringenföreslagit att de båda företagen skulle sammanföras under ett moderbolag. Tillmoderbolag har man valt NJA. Vi kan inte se några rationella motiv till den häråtgärden att sammanföra dessa båda bolag. De har så skilda verksamheter att detegentligen inte finns några rationella motiv att föra dem samman. Vi harmotionerat och yrkat på att de båda skulle få vara fristående bolag direktunder industridepartementet även i fortsättningen. Vår synpunkt vann majoritet i utskottet, ochutskottet har i enighet på den punkten yrkat avslag på propositionens förslag.Att det ändå finns en reservation här beror på att vi löjligt nog inte harkunnat komma överens om motiveringarna till att vi vidtog den här riktigaåtgärden. När det slutligen gäller målsättningen förStatsföretagsgruppen anser vi från det angeläget att understryka attkraven på lönsamhet och konkurrens med det övriga näringslivet skall vara detprimära. regeringenanvänder sig av den formuleringen men trycker dessutom på att företagsgruppenskall ha en alldeles speciell expansionsförmåga. Vi från menar att detinte är expansionsförmågan som bör skjutas i förgrunden, utan det ärlönsamheten och konkurrensen på lika villkor med övrigt näringsliv som är detviktiga. Om detta sedan skapar möjlighet till expansion på just de villkoren,så må det vara. Jag ber med detta, herr talman, att få yrka bifall tillreservationerna 3,4,6, 9, 11, 13, 14, 17, 18 och 21 samt i övrigt tillutskottets hemställan. Anf.-4CHRISTER EIREFELT (fp): Bakgrunden till att Statsföretagsgruppertnumera är en jättekoncern med bortåt 50 000 anställda står att finna ikrissituationer av olika slag. med mofiveringen att rädda sysselsättningen harregering och riksdag låtit Statsföretag köpa företag, förvärv som har varitmöjliga uteslutande med hjälp av makt att beskatta medborgarna. Denhär brandkårsfunktionen för Statsföretag har alltså lett till en ständigtillväxt men har också inneburit åtskilliga problem. Om det i vissa situationer kan finrtas skäl till attStatsföretag köper nya bolag, kan det i artdra vara befogat att man helt ellerdelvis säljer sina intressen i företag, när bärkraftiga motiv för det statligaägandet inte längre finns kvar. Enligt uppfattning kan statligt ägandemotiveras i vissa fall, t. ex. av regional- och arbetsmarknadsskäl. Men det ärviktigt att poängtera att en alltför dominerande statlig företagsamhetförsvårar statsmakternas uppgift att fungera som opartisk skiljedomare imarknadsekonomin. En stor och växande statlig företagssektor är ocksåoacceptabel av ett annat skäl, nämligen att det står i direktmotsatsförhållande till att makten över näringslivet måste spridas och att vivill ha många företag med många olika ägandeformer. Mot bakgrund av denna principiella hållning till statligaägarengagemang i näringslivet menar jag att det är en fördel om tendensen tillytterligare utvidgning av den statliga företagsamheten balanseras avförsäljningar av andra företag.