prot · G609103 · 1982-12-31 00:00:00 — 6§ Svar på interpellation 1982/83:82 om fredsfostran i utbildningen har i ert interpellationfrågat mig om jag delar uppfattningert att fredsfostrart i skola och förskolaär en viktig väg att möta våldsindoktrineringen i samhället och positivt tränaför att lösa konflikter. Hon har vidare frågat mig dels vilka övergripande slutsatserjag i så fall drar av detta, dels vilka åtgärder jag är beredd att vidta föratt i utbildningen och vidareutbildningen av personal för förskolan och grundskolaninrymma även kunskap i fredsfostran. Slutligen har frågat migvilka åtgärder regeringen planerar att vidta för att fredsfostran uttryckhgenskall bli en del av förskolans arbetsuppgifter. Efter överenskommelse med socialministern besvarar jaginterpellationen även i den del den rör förskolan. Låt mig inledningsvis säga att jag delar Maj BrittTheorins uppfattning att fostrart till fred och kunskap om konfliktlösning ärav grundläggartde betydelse för vårt samhälle. Såväl förskolan som grund- ochgymnasieskolan har en väsenthg funktion att fylla för att uppnå de mål vi måsteställa upp i detta avseende. Det måste vara ett ansvar för samhället att fåalla barn att omfatta demokratins principer om frihet, tolerans och människorslikaberättigande. Iläroplanert för gruudskolan (Lgr 80) anges exempelvis som en huvud- uppgiftför skolan att väcka respekt för sanning och rätt, för människans egenvärde ochför människolivets okränkbarhet. Därav följer också att skolan skall grundläggaen vilja att söka fredliga lösningar av konflikter. Dennaskolans övergripande målsättrtirtg preciseras i kursplanen församhällsorienterande ämnen (So). Som mål för undervisningen i So anges atteleverna skall träna sig att söka orsaker till motsättningar och att bearbetakonflikter. Skolan skall hjälpa eleverna att förstå hur konflikter mellanenskilda människor, mellan grupper och mellan stater har uppstått i detförflutna och kan uppstå , vilken grund konflikterna kan ha, hur de kanförebyggas och hur de kan lösas. Undervisningen skall ge en beredskap förfredssträvanden och öka förståelsen för behovet av internationell solidaritet. Somframgår av vad jag nu har sagt innebär Lgr 80 att freds- och konfliktfrågor hargetts en stark ställnirtg i . Vi kan därför enligt min mening utgåfrån att alla elever när de lämrtar gruudskolan kommer att ha fåttgrundläggartde kurtskaper om fred och kortfliktlösning. Min optimistiskainställning styrks av det omfattande arbete med fredsfrågor som har bedrivits imånga grund- och gymnasieskolor . Arbetet har grundatspå en djup känsla hos lärare och elever av vikten av fred och har stötts avskolöverstyrelsen (SÖ) i form av bl. a. ett särskilt fortbildningsmaterial förlärare. Jag vill i detta sammanhang nämna att regeringen i november förra åretanslog . till ett projekt för fred, som innebär att alla deskolor som deltar i projektet arbetar med temat våld- rustningar - fred. I bereds vidare f. n. en ansökan frånAlva och om bidrag till fredsupplysning för barn ochungdom. Jag har också erfarit att SÖ planerar ytterligare aktiviteter under detkommande läsåret, bl. a. i anslutning till FN-dagen. Somett allmänt mål för utbildningen inom högskolan gäller att den skall främjaförståelsen för andra länder och för internationella förhållanden.Utbildningarnas närmare innehåll fastställs lokalt av linjenämnderna. Jagförutsätter att hnjenämnderna vid fastställande av kursplanerna för lärarutbildningentar upp frågor om konflikter och fredsarbete. Vadgäller fortbildning av lärare inom detta område erbjuder fortbildningsorganisationernainom resp. högskoleregion ett flertal kurser. Förutom regionalt anordnadekurser har också ett antal riksrekryterande kurser med anknytning till områdeterbjudits. Som exempel på en regional kurs vill jag nämna en kurs som anordnasav högskolan för lärarutbildning i i samverkan med SIDA, kalladInternationell förståelse. Den behandlar bl. a. freds- och konfliktfrågor, ochett av syftena med kursen är att utbilda personer som kan utgöra en resurs förlokalt utvecklingsarbete i frågor rörande internationell förståelse. Somytterligare exempel kan jag nämna att högskolan i /anordnar enkurs om barn och våld. Närdet gäller förskolan förelades en utvecklingsplan förbarnomsorgen som utarbetats av på regeringens uppdrag. Iutvecklingsplanen läggs huvudvikten vid att ett pedagogiskt Om fredsfostran i utbildningen program för förskolor och fritidshem tas fram. Avsikten med ett pedagogiskt program är, såsom framfördesi socialutskottets betänkande (SoU 1982/83:12) om familjepolitiken, att detskall bidra till att skapa en klarare struktur i barnomsorgsverksamheten än vadsom varit fallet. I utvecklingsplanert anges förskolans samhällsmål, målenför barns utveckling och fostran samt sådana övergripande ämnesområden som kaninrymmas inom förskolan. De ämnesområden som därvid anges är språk,omvärldsorientering, bild och form, ljud och rörelse. uttalade isammanhanget att bl. a. ämnesområdet omvärldsorientering innehåller mångaviktiga aspekter utöver dem som redovisats av . Som exempelnämndes fredsarbete och konfliktlösning. Sådana frågor förutsattes bhbehandlade inom ramen för det pedagogiska programmet. Det är således naturligt att fredsfostran ingår som en deli de ämnesområden som förskolan skall ta upp med barnen. En viktigutgångspunkt måste därvid vara barnens utvecklingsnivå och barnens möjligheteratt ta del i verksamheten. Det bör således ankomma på resp. förskola att bedömapå vilket sätt frågor som gäller fredsfostran skall tas upp. Det är därvidviktigt att dessa frågor uppmärksammas i fortbildningen också av förskolanspersonal. Arbetet för fred måste vara av högsta prioritet för ossalla. En vilja till fred och fostran för fred måste genomsyra alla områden inomsamhället. Som jag har redovisat finrts det goda förutsättuingar att få tillstånd en sådan utveckling i såväl förskolan som skolan. 18MAJ (): Jag ber att få tacka utbildningsministern fördet positiva svaret på min interpellation. Förtryck och våld ökar mellan människor såväl som mellannafioner. Samhället genomgår en tydlig brutalisering på olika nivåer. Dennabrutali-sering drabbar framför allt barn och ungdom. Många upplever en storfruktan för krig, en maktlöshet och hopplöshet . "Den tid vi lever i kan bara betecknas som avbarbari. Vår civilisation håller på att inte bara militariseras men också attbrutaliseras", sade i sitt Nobeltal. har det blivit alltmer tydligt attmassmedier - främst film, TV och video - har olika våldsfillvänjande effekterpå både barn och vuxna. Krigsleksaker, vapenförekomst och beväpnadeyrkesgrupper bidrar till våldsknlturen. Vår sociala omgivning och kulturmiljöbidrar till att människan alltmer programmeras för våld. Det är därför hög tidatt samhället tar ett aktivt ansvar för att människan i stället skall"programmeras för fred". Att klarlägga sambandet mellan aggression, våld och krigoch sambandet mellan miinskliga och nationella konflikter blir en av deviktigaste uppgifterna. Fredsfostran innebär träning i förmågan att lösakonflikter med fredhga medel och att göra konflikter konstruktiva samt enövning i att förebygga destruktiva konflikter. I en utbildning för attskapa fred måste naturligt ingå kunskaper om andra kulturer och målet attfrämja solidariteten mellan folken. Vid den folkriksdag för nedrustning som anordnades ijanuari 1982 och som representerade hela Folkrörelsesverige behandlades ocksåfrågan om fredsfostran. Folkriksdagen krävde bl. a. att fredsfostran skall ingåi föräldrautbildnirtgert och att en allmän fredsfostran genomförs inombarnomsorg, skola, frifid och arbetsliv. Denna fredsfostran inom skola ochbarnomsorg bör underlättas genom att fredsfostran bhr obligatorisk i allapersonalkategoriers utbildning. Freds- och nedrustningsfrågorna bör bli ettprioriterat ämnesområde vid fortbildnirtg av lärare, uttalade också folkriksdagen. Låt mig då först notera den positiva inställning som visar till frågan om fredsfostrans viktiga roll i skolan ochförskolan. Vi är således överens om att fostran till fred och kunskap omkonfliktlösning är av grundläggande betydelse för vårt samhälle. Jag noterar också att den övergripande målsättningen iläroplanen för , Lgr 80, nu börjar preciseras i kursplaner, t. ex. ikursplanen för samhällsorienterande ämnert. Freds- och kortfliktfrågorna harenligt utbildningsministern getts en stark ställning i . "Vikan därför enligt min mening utgå från att alla elever när delämnar kommer att ha fått grundläggande kunskaper om fred ochkonfliktlösrting", sägs vidare i svaret. Jag delar utbildningsministernsoptimisfiska inställning när det gäller ett starkt engagemang från såväl eleversom lärare, men jag tvingas också notera den osäkerhet och tvekan som lärarealltjämt verkar känna inför ämnet, snarare mer på grund av brist på utbildningoch fortbildnirtg än på grund av brist på vilja. Inom ramen för den nya läroplanen för kanvarje lärare ta upp freds- och konfliktfrågorna. Men eftersom det i dagförekommer liten eller ingen utbildning om fredsfostran på lärarhögskolorna,saknar mänga lärare nödvändig kunskap i dessa frågor. Utbildnirtgsministern påpekar att utbildningarnas närmareinnehåll fastställs lokalt av linjenämnderna vid högskolorna. Jag förutsätterdärför att utbildningsministern och regeringen för ut fill linjenämnderna detuttalande som har gjorts om att frågor om konflikter och fredsarbete bör tasupp vid fastställandet av kursplanerna för lärarutbildningen. Det skulle kunnabetyda att dessa frågor i fortsättningen ingår i utbildningen av lärare. När det gäller fortbildning av lärare är det naturiigtvispositivt att det förekommer enstaka kurser där freds- och konfliktfrågor tasupp, men det är inte tillräckligt. Antalet lärare är ju oerhört stort, och dåduger det inte med en eller annan kurs, hur bra den än är i sig. Mot bakgrundav vad utbildningsministern sagt om att fostran till fred och kunskapom konfliktiösning är av grundläggande betydelse för vårt samhälle blir minfråga därför, om regeringen är beredd överväga systematiska insatser för attförstärka freds- och konfliktfrågornas roll i vidareutbildningen av lärare. Det finnsvidare skäl att understryka att fostran och utbildning inte endast Om fredsfostran i utbildningen ägerrum inom klassrummets väggar, utau även i barnens övriga kontakter medsamhället. I första hand handlar detta givetvis om den miljö som skolan i storterbjuder, och då inte minst den roll mötet med skolans övriga personal har. Minfråga utifrån detta är: Vilka åtgärder är regeringen beredd överväga för attinte endast lärarrta utan även skolans övriga anställda skall kunna inlemmas iett konstruktivt arbete för fredliga konfliktlösningar? Närdet gäller förskolan finrter jag att klara mål anges i det pedagogiskaprogrammet i utvecklingsplanen. Där nämns som exempel fredsarbete ochkonfliktiösning. Jag noterar regeringens uttalande att det är naturligt attfredsfostran ingår som en del i de ämrtesområdert som förskolan skall ta uppmed barnen. Resp. förskola bor bedöma på vilket sätt frågor som gällerfredsfostran skall tas upp, sägs det i svaret. Det sägs vidare att det därvidär viktigt att dessa frågor uppmärksammas i fortbildningen också av förskolanspersonal. Mirt fråga till utbildrtingsministern blir därmed, om regeringenplanerar några ytterligare åtgärder för att fredsfostran skall kunna ingå ifortbildningen av förskolepersonal. 19 (vpk): Låt mig först konstatera att jag tycker att det är mycket bra attfredsfostran diskuteras här i kammaren. Vi lär få anlednirtg att återkomma tillämrtet sertare . Isammanhanget vill jag erinra om att vi kommunisternas sidaredan till förra väckte en motion som ligger i linje med vad MajBritt frågar om. Motionen behandlade barnens och ungdomensrättigheter, ungdomsarbetslösheten, kommersialismen och våldet, men tonvikteni motionen hade vi lagt vid freden. Vi framhöll att imperalismens krafter ochden fortgående kapprustningen mellan stormakterna utgör ett ständigt hot motfreden, ett hot som är påtagligt inte bara för ungdomen utan också för barnenoch som förstärks av det faktum att det finns en vetskap om att de som besittervapnen inte drar sig för att använda dem. Ett av de mest ohyggliga ochpåtagliga exemplen är , nu senast aktualiserat genom mordet påMarianella Garcia-Villas. Jagvill i sammanhanget också erinra om den bok av och somkom ut . I boken intervjuades ett antal barn, och de nämndedär krig som någonfing de fruktade mest. Detär inget tvivel om att barnen och ungdomen känner en vanmakt. Den vanmaktenmåste vändas till en aktiv kamp för fred, avspänning och nedrustning. Ianslutning till vår motion ställde vi ett arttal krav, bl. a. attstudiematerial skulle framställas och att ett ökat ekonomiskt stöd skulle gestill fredsorganisationernas arbete i förskola, i grund- och gymnasieskola, påfritidsgårdar osv. Motionen avslogs emellertid. och tillhörde dem som röstade emot den. Men vi kortstaterar nu medtillfredsställelse att en del av våra krav trots allt har tillgodosetts, främst- det vill jag påstå - genom det tryck som fredsrörelsen har utövat. Somframhålls såväl i interpellationen som i svaret har ställtvisst material På en del håll i landet - inte minst iStockholm - har en rad aktiviteter satts i gång i skolorna, och också ihögskolor har frågan börjat uppmärksammas. Fredsorganisationerna har i årets budget fått en vissökning av medelsanslaget, men tyvärr är tillskottet alldeles för litet. Därföråterkommer vi till årets med en ny motion. Utifrån de positiva ochvackra ord som har yttrats förutsätter jag att denna motion kommer attbehandlas mer positivt av utbildnings- och socialutskotten och att den kommeratt stödjas av dem som i riksdag kämpar för barnens och ungdomens rätttill en ljus framtid. Arbetet för fred måste, som det sägs i svaret, vara avhögsta prioritet för oss alla. För att åstadkomma det, herr talman, krävsmassinsatser. Vackra målsättningar i Lgr 80 och vackra ord från riksdagenstalarstol får inte stanna på papperet. De får inte utgöra den s. k. poesideleni läroplanen för , utan de måste verkligen nå ut till skolorna ochderas lärare och också till skolstyrelserna. Först då kart ett verkligtresultat uppnås. Dessa massinsatser måste kompletteras med en rad andraåtgärder. Vi har pekat på att fredsorganisationerna måste få större möjlighettill aktivt arbete. , för att ta ett konkret exempel, konkurrerar de t. ex.oms. k. timmar till förfogande med en rad andra organisationer som fått sinbastrygghet räddad. Så är inte fallet för fredsrörelsen - dert arbetar på heltolika villkor. 1 %c av försvarsutgifterna var ju tidigare detsocialdemokratiska kravet vad gäller fredsrörelsen. Vi vidhåller detta krav. Barnen är inte dummare än att de ser dubbelmoralen ocksåhos pohtikerna, rtär de å erta sidart säger sig arbeta för fred men å andrasidan lägger ner miljarder på upprustning, däribland på stridsflygplanet dubbelmoral förstår barnert, och den måste bekämpas. Vi måste också arbeta mer internationellt. Vihar t. ex. föreslagit att ungdomsorganisationerna och fredsrörelsen skullekunna anordna ett internationellt barn- och ungdomsläger i om aktivfredsfostran. Det är bra om våldsutbudet bekämpas i med alla medel, mendetta förutsätter inte bara restriktioner utan också reella resurser.Högskolorna drabbas av en fruktansvärd nedskärningspolitik. Jag skulle vilja ställa en fråga till utbildningsministerrt:Är utbildningsministern beredd att verkligen motverka en sådannedskärningspolitik? Man må använda hur vackra ord som helst om fredsforskningoch aktiv fredsfostran, mert det förutsätter, herr talman, faktiskt pengar. Om fredsfostran i utbildningen 20JAN-ERIK (): Häromkvällen var jag och såg den nya filmenom . Det var en skakande film, som blev till en enda väldigfredspredikan. Dagen efteråt roade jag mig med att fråga en del barn ochungdomar som jag träffade hur pass mycket de visste om . Det var intemycket. Det är nog bara ett rtamn för de flesta svenska ungdomar . är det mördades. Man kan befara att det för många svertska uugdomar på samma sättråder en storbrist på kunskaper också om en sådan person. Man kan naturhgtvis undra hur viförvaltar arvet från Gartdhi och King när det förhåller sig på detta sätt. Våramassmedier ägnar förvisso stor uppmärksamhet åt konflikter, mert fredsarbetetär sällan särskilt spänrtande att rapportera om i nyhetsmedierna. Det är alltsåväldigt viktigt att skolan systematiskt ägrtar sig åt fredsfostrart. Jag troratt ert gartska god grurtd är lagd gertom läroplanen, men det återstår väldigtmycket att göra. Jag vill särskilt peka på vikten av att vi får fram merastimulerande läromedel och material, inte minst om de personer som varitengagerade i fredsarbetet, för att barn och ungdom som växer upp skall få enkonkret bild av hur t. ex. en man som faktiskt kunde besegra ettimperium utan arméer och utan användande av våld. Mankan naturligtvis önska att TV ägnade större uppmärksamhet åt fredsarbetet iolika former. Irtte minst tror jag att utbildnirtgsradion har ett stort ansvarpå den punkten. Det är möjligt att det inte är särskilt spännande förTY-producenterrta att ägna sig åt den här typen av ämnen, men jag tror att detär väldigt angeläget. Läroplanert skulle verka uppfordrande också för dem sombär ansvaret för utbildnirtgsprogrammen. Jagtror också att vi behöver intertsifiera forskningert på detta område. Denprofessur i freds- och konfliktforskning som jag hoppas att regeringen med detsnaraste tillsätter är det första steget i som jag hoppas ett program förutbyggnad av resurserna på detta område. Här väntar väldiga uppgifter, inteminst därfär att vi fortfarande vet så litet om metoderna i fredsarbetet. Detär också viktigt att de lärare som är ute i skolorna får möjlighet tillfortbildning på det här området. Frågan är, skulle jag vill säga, om inte det härär nummer ett bland alla viktiga ämnen för fortbildning, bl. a. därför attmerparten av de lärare som tjänstgör aldrig fick någon utbildning undersin tid vid lärarhögskolor eller lärarseminarier. Ämnet är inte särskiltgammalt, och det firtrts inte särskilt mycket lärostoff, men jag tror att detär utomordentiigt angeläget. Kan det bli enighet om detta, tror jag att barnoch ungdomar som går igenom den svertska skolan kommer att vetamera om både , King och fredsarbetet än dagens ungdom gör. Det tror jagär bland det viktigaste vi kan förmedla till nästa generation. 21Utbildningsminister : Herr talman! Jag tror att en sådan härdiskussion i riksdag är viktig. Det är angeläget att vi gör klart attvi tar barns och ungdomars oro för framtiden, främst för kriget, på allvar. Detär betydelsefullt att vi visar att det i finns en stor uppslutningkring åsikten att det är viktigt med fredsfostran. Därför tycker jag att detfaktiskt är litet onödigt att gör affär av sätt attarbeta och komma fram till beslut vid behandlandet av vpk-motionen. Det ärnaturligt att avslår motioner som tar upp sådana frågor sortimyndigheter redan är på väg att fatta beslut om. Jagsade inlednirtgsvis att jag känner viss opfimism inför hartteringen av dennafråga inom skolsystemet. Det gör jag framför allt därför att jag kart konstateraatt så många elever och lärare är starkt engagerade. Jag hoppas att denpositiva förväntan från oss politiker som personalen och ungdomarna kärtrterytterligare skall stimulera dem. Jagtror också att det är mycket viktigt att folkrörelser, ungdomsorganisationeroch enskilda fredsarbetare positivt samverkar med förskola och skola. Att såsker skall vi notera och uttala stor glädje över. Naturligtviskan aktiviteterna bli ännu intensivare och verksamheten ännu bättre. I detsammanhanget sätter jag stor tillit till det material som SÖ har utarbetat förfortbildning lokalt. Det är ett material som har gått ut till alla skolor ochsom inte bara berör dem som är föremål för grundutbildning eller ettorganisatoriskt fortbildningsarbete. Också i ansökan från och anges att man vill ha ett servicematerial förfredsupplysning. Det är sådant material som jag tror behövs. Jagvill gärna hålla med om att läromedelsfrågorna är väsentliga.Kanske skall man, på det sätt som sade, lyfta framfredskämparnas eget arbete för att göra det enklare för barn och ungdomar attförstå. Jag vet att SÖ har kontaktat dessa frågor, och jag hoppas att det skall gå att ta fram ett sådant härmaterial. Jag kan förstå attvissa bland skolans personal kan känna sig litet valhänta vad gäller sättet attförhålla sig till detta arbete, när de inte har fått tillräcklig utbildning ochkanske också är något ovana vid att inte inta en helt objektiv roll - de har junu faktiskt i uppdrag att påverka i sin fredsfostran i skolan. Därför tror jagatt det lokala utvecklingsarbetet och det vardagliga förnyelsearbetet i skolan- att man talar om sådana här frågor - är mycket viktigt. Det är klart att dethär i första hand är fråga om lärarna, men jag vill betona att läroplanertgäller för alla skolarts personalgrupper. Jag tror att inte minst lokalvårdareoch vaktmästare ofta kan komma i situationer där de konkret bör hjälpa elevernaatt lösa konflikter på ett fredligt sätt. Mankan vara positiv till det som sker i skolan, men vi vet ändå att det finnsstarka krafter som verkar mot fredsfostran, mot insikt om fredlig konfliktlösning,mot internationell solidaritet. Vi kan se hur våldsförhärligandefinns i produkter som riktar sig till just barn och ungdom. Det gällerdestruktiva filmer, undermåliga ungdomstidningar, affischer, skivomslag osv.Det är alltså nödvändigt med starkare motkrafter mot våldet bland ungdomarna självaoch deras organisationer, i folkrörelser, bland föräldrar och andra vuxna,vuxna i skola och förskola, i barns och ungdomars fritidsverksamhet. Jagvill slutligen betona att skolans uppgift på detta område inte bara är dentraditionella, att ge kunskaper och insikter om konfliktiösning,internationella förhållanden och fred. I detta avseende är det ännu mer somskolan skall göra. Den måste gå djupare. Det handlar om att medvetet tränaeleverna så att de känner en naturlig solidaritet gentemot andra länder,folkslag och kulturer och på det viset skapa en aktiv fredsfostran. Om fredsfostran i utbildningen 22 MAJ (): Jag vill, liksom , säga attdet är ytterligt positivt att vi diskuterar dessa frågor här i . Jagnoterar att det skett en liten förändring i inställningarrta. kan mantala om fredsfostran, om freden, och det betraktas som något positivt. betraktades det som ganska underligt och litet suspekt. Dåvar det mera honnett att tala försvarsfrågor än att tala fredsfrågor. Jag är mycket glad för detta, för det tyder på en ökadmedvetenhet om hur allvarligt läget är, hur fruktansvärt allvarlig denindoktrinering är som pågår i alla människors sinnert - inte minst i barns ochungdomars sinnen. Dert våldsindoktrinering som systematiskt sker måstesamhället med kraft motarbeta, otn vi inte skall tvingas acceptera att våldetblir ett naturligt inslag också i det svenska samhället, på samma sätt som dethar blivit det i alltför många andra samhällen. Jag tror mig kunna säga att jag har en ganska omfattandeerfarenhet av ett engagerat och positivt arbete bland elever och lärare. Jagvet inte hur många fredsteckning.ar som vi riksdagsmän har fått frånlågstadieelever, som i bildens form har visat sin oro och sin ängslan. Deställer i den formen krav på oss vuxna att skapa en sådan värld som de villleva i. Många är säkert de skolor som har ordnat temadagareller temaveckor kring fredsfrågan. Jag minns särskilt en skola i . En elvaårigflicka, som hade en ganska bräcklig hälsa men ert ertorm energi och ett starktengagemang för fredsfrågorna, fick hela sin skola att arbeta med freden undernågra veckor . Man avslutade arbetet med en alldeles egenfredsdemonstratiort och ett utåtriktat möte. Det var naturligtvis flickan själv som ringde och bad migkomma. Hon hade hoppats att skulle komma. Hon trodde att öm honringde själv skulle nog komma, men tvingades inse att även AlvaMyrdals hälsa var bräcklig och vacklande och att hon inte kunde ställa upp pådetta utåtriktade möte.