prot · G60950 · 1982-12-31 00:00:00 — Det skulle vara värdefullt om statsministernklargjorde om regeringen avgår om den infe får igenom sitt förslag tillmomshöjning och om regeringen inte kommer atf genomföra de prioriterade löftenaom inte momsen höjs. Klartext vore bättre än statsministerns utomordentligtdunkla fal på den här punkten. I går gjorde statsministern i TV oemotsagd -jag betonar det - gällande att regeringen var offer för en sammansvärjning omriksdagen använde sig av sin grundlagsenliga rätt atf säga nej till regeringensförslag om höjd moms. Det var ett intressant ordval. Qm det storasocialdemokratiska parfiet inte får som def vill är det offer för ensammansvärjning! Def ligger tydligen något omoraliskt i att rösta nedsocialdemokraterna. Statsministern sade t. o. m. att det skulle vara i stridmed lag om riksdagsmajoritetens uppfattning i denna fråga också blev kammarensbeslut. Riksdagsmajorifeten vill inte höja momsen. Då är det ocksålogiskt att röstar på ett sätt som gör att momsen inte höjs.Statsministerns påstående att detta skulle strida mot riksdagsordningen saknargrund. Jag tror atf det vore mycket obegripligt för svenska folket, som vet atfdef i infe finns majoritet för att höja momsen, om momsen ändå höjdespå grund av några voteringsfekniska konststycken, som gjorde att vadmajoriteten i riksdag tycker infe också blev riksdags beslut. Med stortpatos invänder statsministern mot en procedur som leder till att Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. majoritetensuppfattning också blir beslut. I samma andetag antyder han att hansriksdagsgrupp kan taktikrösta i syfte aft se till att minoritetens uppfattningblir beslut. Makt är icke rätt. Skulle den situationenuppkomma att socialdemokraterna genom taktikröstning får igenom ett förslag somen majoritet är emot blir konsekvenserna allvarliga. De borgerliga parfierna har aldrig tillgripittaktikrösfning för atf tricksa bort socialdemokratiska förslag som kunnat vinnakammarens bifall. Tillfällena skulle annars ha varit legio underjämviktsriksdagen och de borgerliga majoritetsåren. Men det har varit enhederssak att avstå från dylikt. Qch det är alltjämt en förutsättning för attarbetet i riksdag skall fungera. Den socialdemokratiska kopplingen mellanmomshöjningen och de fyra löftena visar i varje fall att frågan om höjd momsinte kan frikopplas från den ekonomiska politiken i övrigt. Momsfrågan måstesättas in i ett större sammanhang - som ett led i regeringens försök att saneravår ekonomi. Jag väljer att tolka regeringens förslag i den proposition som vinu behandlar som ett sådant försök - infe för att vi moderater tror aft sä blirfallet, utan därför atf det är en god regel att försöka tolka ocksåmotståndarens handlande till det bästa. Att krifisera behöver infe varadetsamma som aft misstänkliggöra andras avsikter. Den som läser vad regeringen anför, bl. a. som motiv föraft höja momsen, måste ge regeringen erkännandet aft den menar väl när den talarom allt som den vill åstadkomma. Och vi tror gärna både ochKjell-Olof på deras ord när de redovisar sina ambitioner. Vi moderater ifrågasätter inte att ni vill minskabudgetunderskottet och utlandsupplåningen, att ni vill öka industriproduktionenoch den ekonomiska tillväxten, att ni vill bekämpa prisstegringarna och att nivill spara i stat och kommun. Vi tror också att ni anser att företagens lönsamhet måsteöka och aft vi bara kan få trygga jobb i företag som går med vinst. Vi tror attni menar allvar när ni säger att ni vill stimulera industrins investeringar ochnya satsningar i det enskilt ägda näringslivet. Men vad vi dä inte kan förstå är varför dessa godaavsikter följs av förslag som nästan allfid får motsatt effekt. Ni vill minskabudgetunderskottet men ökar det med en tredjedel. Bara på etf budgetår ökarutgifterna med och underskottet kommer sannolikt att närmasig 100 miljarder i stället för de 90 miljarder som ni tror. Med förlov sagt, i detta perspektiv framstår intemomshöjningen som den stafsfinansiella ödesfråga som regeringen gör den till.Den statsfinansiella krisen kommer oberoende av momsens höjd, om interegeringen hejdar utgiftsökningarna och börjar spara. kommer enbart räntorna på statsskulden att stå förhalva budgetunderskottet. Och takten ökar. En fjärdedel av statens inkomstergår nu till atf betala räntan -pä varje skattekrona. En fjärdedel avmomsen på allt som en svensk köper går till att betala räntan på den skuld somvi redan har Likadant är det med inkomstskatten och med alla de skatter som vibetalar.fill staten. En fjärdedel går till atf betala räntan på den skuld somstaten redan har. Och kommer krisen närmare. krävs def hårda tag, rejälabesparingar. varningsord om budgetunderskottets faror blirmest besvärjelser om man infe förser orden med ett konkret innehåll. Socialdemokraterna vill låna mindre utomlands. Jag trordem naturligtvis på deras ord där också. Men budgethanteringen tvingar fram nyautlandslån. Nästan alla inser numera att bytesbalansunderskottet bara kantäckas genom en dramatisk minskning av underskottet i statsfinanserna. Nusenast har även SNS konjunkturråd slagit fast denna sanning. Och def säger intelitet när t. o. m. har skrivit under på def. Socialdemokraterna vill bekämpa inflationen. Det sade de ivalrörelsen, och det säger de . Men varför då först fördubbla prissfegringsfakfen?Visserligen kan en momshöjning sägas leda till lägre inflafion genomatt den har en åtstramande effekt, men det är allt en rejäl omväg närinflationen var på väg ner, då socialdemokraterna tågade in i kanslihuset. Denomedelbara effekten av momshöjningen blir att priserna stiger . Inflationen hotar hela den ekonomiska anpassningen. Vadprisstegringar på kanske 13, 14 eller betyder föravtalsrörelserna 1984 och 1985 är lätt atf förstå. Men även med ansvarsfullaavtal riskerar näringslivets kostnaderätt öka snabbare än i vårakonkurrentländer. Devalveringseffekfen äts upp, och vår industri vinner infede marknadsandelar vi så trängande behöver. Socialdemokraterna vill få i gång industrin, säkra enuppgång i investeringarna och öka tillväxten. Regeringen säger sig hysa storförståelse för kraven på högre vinster. Det är bra. Men också här fårregeringens polifik rakt motsatt effekt. Förutom momshöjningen höjer socialdemokraternaarbetsgivaravgifterna frän . Andra lönebaserade avgifter höjsockså. En särskild skatt lägger ni på akfieutdelningarna. Rader av andraskatter höjs och nya införs. Allt detta minskar ju avkastningen på def kapitalsom satsas i företagen. Som budgetunderskottet ökar lär det infe heller gå aftsänka räntan. Inflationen gör atf det lönar sig bättre atf placera pengar ifastigheter och statsobligationer än aft satsa på investeringar i svenskindustri - för atf inte tala om det lönsamma i att satsa i diamanter, tavloroch mattor. Den hårda åtstramningen på hushållens ekonomi slår hårtmot bl, a, handeln, och den privata tjänstesektorn riskerar atf tappa kanske 20000 arbetstillfällen , Samfidigt satsar regeringen enorma belopp påolönsamma statliga företag. Allt detta motverkar vad regeringen säger sig viljaåstadkomma - ökad fillväxt, ökad industriproduktion och bättre lönsamhet iföretagen. Ni må mena aldrig sä väl, men en regering kommer inte aft dömasefter sina avsiktsförklaringar utan efter sina gärningar. Jag tror,herr talman, att klyftan mellan ord och handling har sina naturliga Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. orsaker.Det socialdemokratiska partiet är belastat av sitt förflutna och av sinideologi. Socialdemokratin är ett socialistiskt parti som tvingas regera i enekonomisk verklighet då socialismen icke erbjuder några lösningar. Ökadeutgifter i stat och kommun samt höjda skatter är en naturlig följd av enideologi som ser kollektivisering och politisering av samhällslivet som ettmål. Därför blir ekonomiska vägval med nödvändighetockså etf politiskt vägval. Kollektivistiska lösningar på skildasamhällsproblem har lett oss in i dagens ekonomiska svårigheter. Resursernautnyttjas sämre, och byråkrati och skatter kväver människors lust att jobba ochsatsa. De stora maktapparaterna - myndigheterna och organisationerna - och detusentals regleringarna dödar initiativlusfen. Allt aktivare kollektiv skaparallt passivare enskilda människor. Det är svängrum för den enskilde som behöver ochsom svenska folket vill ha. talar inte bara politiska skäl för reformer somstärker marknadsekonomin och friheten. Det finns också starka ekonomiskaargument för en liberalisering av samhällslivet i allmänhet och det ekonomiskalivet i synnerhet. Frihet för den enskilde att välja, tycka och tänka som honvill är ett medel att nå ett öppnare och ekonomiskt starkare ,Marknadsstyrning ger bättre hushållning med knappa resurser och rusfar oss fillaft bättre kunna konkurrera på en allt hårdare världsmarknad. En fri ekonomi ökar vår ekonomiska styrka, därför aft denförbättrar vår anpassningsförmåga. Därigenom - och det är viktigt - tryggasockså våra möjligheter att ge hjälp där hjälp verkligen behövs, både här hemmaoch i andra länder. En fri ekonomi ger oss styrka att ta hand om dem som ickeförmår hjälpa sig själva. Alternativet, herr talman, är en samhällsutvecklingbyggd på goda avsikter menmed små praktiska möjligheter till solidaritet i detlänga loppet. Varje polifiskt beslut, varje reglering och varjevälvilligt ingripande från stat och kommun kan ha de ädlaste motiv. Men summanav allt defta kväver den enskildes frihet och oberoende, och då är föga vunnet.Solidaritet och gemenskap sitter allt trängre när resurserna blir knappare. Justörre del av den enskilda människans ansvar som flyttas uppåt i samhällspyramiden,desto likgilfigare blir vi för varandra. Klyftan mellan socialdemokraternaspolifiska ideal och den ekonomiska verkligheten blir allt djupare. Kartan stämmer inte med terrängen, och för regeringengäller kartan. För oss moderater gäller terrängen. Min slutsats är atf inget land kan skapa välfärd utan attmedborgarna ges utrymme atf ta initiafiv och ansvar, för det är på människornasarbete välfärden beror, infe på kollektivens förmåga att styra och ställa.Friheten är vikfigaste tillgång. Låt oss inte kväva utan i ställetutveckla den, Def är övertygelsen om att alla de tillgångar som finns hos åttamiljoner svenskar och som styr våra ställningstaganden till regeringens förslagmåste frigöras. Vi vill ha färre regleringar, när regeringen vill ha fler. Vivill ha mindre politisering, när ni vill ha mer. Vi vill ha mindre avbyråkrafi, när ni vill ha Vivill ha lägre skatter, när ni vill ha högre och nya skatter. Vi vill ha ökadvalfrihet, icke en minskad. Varje enskilt beslut i denna kammare borde syfta till attliberalisera , vårt ekonomiska sysfem och vardagen för de vanligamänniskorna. Därför kan vi infe godta era förslag om ökade utgifter och ökadeskatter. Vi anser aft den rakt motsatta politiken är den enda möjliga vägen. Förslaget till momshöjning, kombinerat med desocialdemokrafiska vallöftena, är etf typiskt exempel på den rundgång viavvisar. Vårt alternativ till den socialdemokratiska ekonomiska politiken hadevarit att inte devalvera, Def hade då förutsatt en oförändrad moms och ocksåoförändrade eller rent av något sänkta arbetsgivaravgifter. Vi hade också låtitbli atf höja alla de övriga skatter som socialdemokraterna nu vill höja. Vihade inte heller ansett aft det hade funnits möjligheter atf genomförautgiftsökningar på runt 20 miljarder detta budgetår - 30 miljarder -som ni föreslår. Enda undantaget är flerbarnsstödet på 120 miljoner, som vivill betala genom minskade livsmedelssubventioner. Vi skulle också ha fortsatt med kraftiga besparingar istat och kommun -nolltillväxt i stat och nolltillväxt i kommuner, kommunaltskattestopp och statlig medverkan endast i investeringar som är räntabla,investeringar som ger någon avkastning. Vi skulle ha genomfört en marginalskattesänkning värdnamnet, betalad också den genom ytterligare besparingar. Med allt detta hade vi skapat en bas för mycket lågalöneavtal och åstadkommit en låg total kostnadsökning för näringslivet ochdärmed bättre konkurrenskraft och - minst lika viktigt - fortsatt låginflafion. Kort sagt, herr talman! Genom att dra åt svångremmen ocksåpå politikerna skulle vi fördela bördan jämnare. De som skall arbeta urkrisen skulle få bättre lön för mödan, Def måste löna sig att arbeta - det ären slogan som håller i alla fider. Den lägre inflationen skulle gynna alla.särskilt dem som har de största ekonomiska problemen. De lägre avgifterna påarbetskraften och lägre marginalskatter skulle gynnsamt påverka möjlighetenför jobb i näringslivet. Riktiga jobb skulle vi få, och AMS skulle slippa atfkomma efter med sopkvasten, när industrin måste dra ned därför att den inte harråd att betala arbetskraftskostnaderna. Vi moderater vet att det blir hårda år för svenska folketunder . Vi sade detta i valrörelsen - i vartenda valtal. Därförär vi, herr talman, beredda att möta de krav som en förnuftig ekonomisk polifikställer. Vi utlovade inga förmåner för att ge utrymme för en högrelevnadsstandard. vi utlovade inga sötebrödsdagar - bara mer av arbete ochmer av sparande. Men det är en politik med människorna, inte mot dem, enpolitik som bygger på övertygelsen att det aldrig går att skaffa, utreda,politisera, reglera eller sammanträda ur krisen. Välfärden och Sverigesstyrka är och förblir summan av miljoner enskilda människors arbetsinsatser. Lät oss inte bara göra det mer lönsamt att arbeta. Låt ossockså göra det enklare atf ta initiativ och enklare atf arbeta. Därför, herrtalman, väljer vi Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. Upphävandeav beslutet om karensdagar, m. m. moderaterhellre moroten än piskan. Vi vill låta utvecklingen styras av människornas friavilja. AnL 46 (): I sin strävan att erövra regeringsmaktenförsatte socialdemokraterna sig under valrörelsen i en situation som de harsvårt att behärska som parfi och som medborgarna dyrt får betala. Denlättsinniga löftespolitik socialdemokraterna drev under valrörelsen ledde fillen attack mot den svenska kronan när det blev uppenbart att socialdemokraternaskulle få regeringsansvaret. Devalveringen blev därmed ett måste, och dengjordes så stor att den ledde fill internationella protester. Man gillarnaturligtvis inte att vi försöker flytta våra problem till andra länder. Denledde till en rekordhög inflation med alla dess negativa konsekvenser, somdrabbar de ekonomiskt sämst ställda hårdast. Den ledde också till att den nyaregeringen förlorade kontrollen över budgetunderskottets utveckling. Ovanpå denna påfrestning vill nu socialdemokraterna höjamervärdeskatten för att infria sina vallöften. Denna höjning som regeringenföreslår innebär en ytterligare stegrad inflation. Den innebär en ytterligareförsvagning av köpkraften för de yrkesaktiva, när reallönen genomdevalveringen kommer att minska. Höjningen av momsen i kombination meddevalveringen innebär också atf nya fördelningspolitiska problem tornar uppsig. Den här inriktningen av den ekonomiska politiken skaparstora problem för våra kommuner och landsting och tvingar fram skattehöjningar.Statsministern hänvisade här till den indragning av likviditetsöverskotten utei kommunerna som den förra regeringen gjorde och som socialdemokraterna kalladestöld och konfiskation. Men sanningen är att de påfrestningar som kommunernafår genom de åtgärder som den nuvarande regeringen har vidtagit blir av störreomfattning och skapar verkliga problem ute i kommunerna. Det är många teckensom tyder på aft detta kommer att leda fill skattehöjningar ute i kommunerna.Alla vi i den här kammaren, liksom svenska folket, vet vilka som får bära dentyngsta bördan av höjda kommunalskatter: det är människor med små ochmedelstora inkomster. Mot den här bakgrunden är det nära nogsjälvklart att socialdemokraterna är ensamma om att vilja höja momsen. Det ärockså värt att lägga märke till att socialdemokraterna i sinsjälvtillräcklighet bortsåg frän att valet faktiskt inte gav dem en egenmajoritet här i . Den nuvarande socialdemokratiska regeringen är enminoritetsregering, som för att få igenom sin politik är beroende av vpk:saktiva eller passiva stöd. Den socialdemokratiska regeringen ger i sinsjälvtillräcklighet ett yrvaket intryck när denna politiska verklighet harblivit uppenbar för den. kan vi här i kammaren, liksom svenska folket, se vadden utsträckta handens politik i verkligheten innebär. Denna politik harinnebörden; Gå dit, eljest skall du få se på annat! Def är inget givande ochtagande bakom den utsträckta handen. Det är kommando och hot. När denhär verkligheten och problemen med att få igenom momshöj- ningenblev uppenbar, var det en ledande socialdemokrat som gick ut och förordadenyval. har det talet tystnat. Det hot som låg i det har tydligen käntsriktat i första hand mot det socialdemokratiska partiet. Det kan jag förstå,när alla nu kan jämföra vad socialdemokraterna sade före valet och hur dehandlar efteråt. För aft slippa ifrån regeringskris och nyval lätstatsministern meddela massmedia aft man på socialdemokratiskt hällinfe är främmande för aft takfikrösta. Den praxis som vi har haft här ikammaren sä länge jag kan minnas - jag har varit riksdagsledamot sedan slutetav 1950-talef - har inneburit att de partier som inte har varit berörda av deförberedande voteringarna har avstått från atf rösta i dessa voteringar. Dethar varit en överenskommelse, som man såvitt jag vet inte har brutit emot. Menav allt att döma överväger nu socialdemokraterna atf använda metoden att gå ini de förberedande voteringarna för att rösta fram ett förslag som de ärövertygade om aft man infe skulle få majoritet för i slutvoteringen. När vi säsent som i går voterade här i kammaren respekterade alla denna praxis att intepåverka de förberedande voteringarna. Def är alldeles rätt att det inte finns något stadgat iriksdagsordningen om hur man bör göra i dessa förberedande voteringar, men jagvet aft detta var uppe till diskussion i grundlagberedningen. Man enades där omatt vi i kunde ha kvar vårt omröstningsförfarande, eftersom man intesåg några risker för att denna möjlighet att så att säga rösta fram det urriksdagens synpunkt sämsta förslaget till atf stå mot huvudförslaget skullemissbrukas. råder den situationen att de som stödjer förslaget atthöja momsen utgör en minoritet här i kammaren. Socialdemokraterna har intelyckats skapa majoritet för denna uppfattning. Enligt uttalandena i gär -statsministern var infe tydlig i sitt anförande här - skullesocialdemokraterna vara beredda atf överge den praxis som vi har följt i voteringarna.Jag vill, liksom , konstatera att det inte kan råda någondiskussion om det faktum att det här i finns en klar majoritet mot enhöjning av momsen. Men mot denna majoritets vilja skall ni, genom atf ändra ertuppträdande när det gäller spelreglerna, tvinga igenom era åtgärder. På så visfår vi, herr falman, bevittna hur den utsträckta handens polifik fungerar här ikammaren. Genomför ni socialdemokrater den metoden, ägnar ni er åt politiskvåldtäkt. Det är inte bara här i som det finns ett uttalatmotstånd mot höjd moms. Det finns klara besked i det avseendet också ute isamhället. Låt mig bara peka på TCO som ett exempel. "Vi måste finansiera våra vallöften", sägersocialdemokraterna. Ja, men det skulle ni ha klargjort ordentligt ivalrörelsen! Om ni hade uppmanat människor aft jämföra vad de skulle fä genomera löften och vad de skulle få betala genom era skatte- och avgiftshöjningar,hade ni förmodligen inte haft detta problem . Men ni gjorde verkligen ingaansträngningar i den vägen. Jag har samma åsikt som gav uttryckåt, att de flesta uppfattar att det bara var fråga om löften. Detta medmomshöjningen var ju Upphävande av beslutet om karensdagar, m. rn. Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. något somni bekände om man påminde er om det. Ta t. ex. ert förslag om borttagande av de tvåkarensdagarna i sjukförsäkringen! Hur skall ni kunna förklara att det ärbättre att slippa de och i stället ovanpå devalveringenseffekter betala högre moms och dessutom avstå 1/i lön fill höjdarbetsgivaravgift? Jag tycker att statsministern också borde foga in denkomponenten när han talar om dessa människor pä byggnadsställningen i dåligtväder. Har ni någonsin gått ut med en redovisning av hur erpolitik verkar för långtidssjuka, handikappade m. fl. när det gäller valetkarensdagarna-höjd moms, hur er politik egentligen verkar i dessa människorsplånböcker? Def var ju plånboksfrågorna ni drev i valrörelsen. Det finns skäl att fortsätta att ställafrågan: Hur går def med fördelningspolitiken över huvud taget med er uppläggningav den ekonomiska polifiken, den fördelningspolitik som ni gjorde etf så stortnummer av i valrörelsen och fidigare under era år i opposition? Låt oss titta litet på era förslag när det gällerpensionärerna. Först kom def storstilade löften i valrörelsen om fullständigkompensafion för alla prishöjningar fr. o. ni. Efter valet komnågot slags uppgörelse med en av pensionärsorganisationerna, PRO, om att detinfe skall bli full kompensation. Det innebär alltså att mittenregeringensregler för den automatiska uppräkningen får gälla också . Men medanledning av alla fördyringar som er politik leder till vill ni införa enextra, särskild kompensafion . Det är vikfigt. Def är alltså enkompensation som inte har med de automatiska uppräkningsreglerna att göra, utandef är en extrainsats som man gör för pensionärskollektivet 1983. När ni kommer med detta förslag ger ni denna extrakompensafion den utformningen, atf de som bara har folkpension ochpensionstillskott får . Men de pensionärer som har full ATP ochalltså får mest av det av samhället inrättade pensionssystemet får . Så ser alltså socialdemokratisk fördelningspolitik ut. Iklartext: De som i utgångsläget har det bättre skall i en påfrestandesituatiori få ett extratillskoft som är så stort som de pensionärerfår som i utgångsläget har de sämsta pensionerna. Def är socialdemokratiskfördelningspolitik när den utformas konkret i regeringsställning. Det härinnebär ju att skillnaderna mellan lägsta och högsta pensioner i samhälletspensionssystem ökar. Detta kallar ni fördelningspolitik. Lät mig jämföra denna fördelningspolitik medden som sfär för. och fram till nu har vi givitextrapåslagen fill de sämst ställda. Det har inneburit atf skillnaden mellanden högsta och den lägsta pension som samhället ger ut har minskat. Också i dagligger på bord ett centerförslag som har denna innebörd. 1 ställetför att ge mer till de bäst ställda pensionärerna lägger vi pengarna på ettytterligare pensionstillskott för dem som bara harfolkpension eller folkpensionoch liten ATP att lita till. Dessutom föreslår vi att också de som vidATP-reforniens införande ställde sig utanför ATP-systemet skall ha rätt tillpensionstillskott. Vi kan inte straffa dem hur länge som helst - def var ingenav dem som i def ögonblicketkände fill atf pensionstillskott över huvud taget skulle komma aft införas. Vår inriktning av detta extrapäslag har samma betydelseför alla handikappade och andra som är beroende av pensionstillskottetsstorlek. Det vill jag påminna statsministern om efter den fråga han ställdebeträffande de handikappades situation. Ni hade haft en möjlighet att ge alladessa handikappade ett rejält handtag genom en fördelningspolitiskt riktigutformning av de extra pensionspåslagen för pensionärerna. Men, herr falman, här kommer skillnaden igrundinställningen till fördelningspolitiken tydligt till uttryck. Också vid enextrasatsning väljer socialdemokraterna atf ge mera till dem som i utgångslägethar det bättre. Inom anser vi att det framför allt i en sådan situationär nödvändigt aft hävda grundtrygghetens principer. Vi kan inte ansluta osstill uppfattningen att den som länge har haft atf klara sig med små resurserockså skall hänvisas till detta när det gäller samhälletssociala omsorg.