prot · G609142 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:142 Om planerade sjöräddningsövningar med sovjetiskamyndigheter Förhandlingarna leddes av förste vice talmannen. 1 § Justeradesprotokollet för . 2 § Förste vicetalmannen meddelade att (vpk) denna dag återtagit sin plats iriksdagen, varigenom uppdrag som ersättare upphört. 3 §Svar på fråga 1982/83:481 om planerade sjöräddningsövningar med sovjetiskamyndigheter har frågatkommunikationsministern om han vill medverka till att en gemensamsvensk-sovjetisk sjöräddningsövning som har planerats att äga rum den 9 och 10maj 1983 skjuts . Frågan har på grund av kommunikationsministerns sjukdomöverlämnats till mig för besvarande. Övningen är ett led i det svensk-sovjetiska samarbetetinom ramen överenskommelse mellan omsamarbete för räddning av människoliv i . Övningen har till syfte attförbättra samverkan mellan de båda ländernas sjöräddningsorgan, och den harplanerats . Eftersom det således rör sig om en civil övning ihumanitärt syfte och eftersom övningen hålls på expertnivå, finns det enligtmin mening inte skäl att skjuta den . Åtgärder som kan ökaförutsättningarna att vid sjöolyckor rädda människoliv bör alltid vidtas utandröjsmål. 2 (); Samövningar mellansjöräddningsorganisationerna i de olika randstaterna kring ärnaturligtvis en mycket lovvärd och viktig verksamhet. Jag är också medveten omatt svensk-sovjetiska kontakter av 5 protokoll 1982/83:141-142 Om planerade sjöräddningsövningar med sovjetiskamyndigheter olikaslag, handelspolitiska, kulturella eller mer eller mindre officiella kontakter,inte alltid kan eller bör avbrytas helt eller uppskjutas, ens i den någotfrostiga situation i relationerna mellan länderna som klaraoch entydiga rapport om de upprepade sovjetiska kränkningarna av svensktterritorium har givit upphov till. Ansträngningar bör dock enligt min ochmångas mening göras för att uppskjuta eller om möjligt inställa sådanaarrangemang, åtminstone under nuvarande omständigheter. Min fråga gällde dock samövningen inom . Detkan kanske för svenska folket synas onödigt provocerande att företa en marinsamövning - visserligen inte mellan militära enheter, men dock så passmyndighetsanknutna aktiviteter som en sjöräddningsövning - just i anslutningtill det offentliga avslöjandet av allvaret i Hårsfjärdsincidenten. Samtidigtpågår ju ytterst allvarliga saker vid . Om tidningsuppgifter är riktiga har dessutom klarteckenför övningens genomförande givits just under de dagar då vår Moskvaambassadörvar hemkallad för konsuhationer och uppståndelsen kring ubåtskommissionensrapport var som störst. Utrikesministern säger att övningar som kan räddamänniskoliv alltid bör genomföras utan mifista dröjsmål. Övningen har dock,såvitt jag vet, uppskjutits en gång, just i samband med händelserna iHårsfjärden. Jag vill fråga utrikesministern: utrikesministernatt en statlig myndighet före fattandet av ett sådant beslut i en förtillfället känslig situation först bör kontakta regeringen? Har en sådankontakt skett i detta speciella fall? Den här övningen är avsedd att tränaräddningstjänsten i att finna överlevande efter en fartygsolycka. Det gälleratt få larm att gå fram tillräckligt snabbt och att finna folk som driveromkring i en livbåt eller på en flotte. Det gäller också att ur havet ta uppskadade som snabbt behöver vård på sjukhus. När det är fråga om sådana häruppgifter är det välbekant att det kanske inte ens rör sig om timmar utan omdelar av för att rädda livet på de skeppsbrutna. Det är också klartatt det är svåra uppgifter som behöver övas. Även om känslorna nu är i svallningefter vad som har hänt i och efter vad som har avslöjats , utgör det enligt min uppfattning inget skäl till attinställa en övning som har till syfte att öka säkerheten för de sjöfarande iÖstersjön. Det uppskov med övningen som fidigare har inträffat föranleddes inteav Hårsfjärdshändelserna utan uteslutande av att man på sovjetiskt håll intevar färdig med övningsförberedelserna. 4ANITA BRÅKENHIELM (m): Jag har inte alls ifrågasatt övningen somsådan, endast tidpunkten. Övningen har, som jag sade, uppskjutits en gångförut. Att det skedde just i samband med Hårsfjärdsincidenten hade, enligt vadutrikes- ministern nu säger, ingenting med denna incident att göra. Enligt talesmän har en bidragande orsaktill denna övning varit att , i synnerhet på den sovjetiska sidan,visat sig fungera dåligt, bl. a. i samband med att fartyget sjönk närasovjetiskt territorialvatten. Skulle det då inte ha varit trevligare omövningen hade avslutats på den sovjetiska sidan i stället för att, som , medatt sovjetiska fartyg skall gå in i , alldeles i närheten avHårsfjärden? Om de sovjetiska myndigheterna har så rent mjöl i påsen som depåstår kunde de väl inte ha haft någonting emot besök av svenska fartyg i sinahamnar. Eftersom det är på just den sidan av som harfungerat dåligt, hade det varit bättre om övningen hade avslutats t. ex. iTallinns hamn i stället för i . Om kompetensproven för jägare Jag skall inte avslöja alltför mycket omövningens förlopp för att inte de fartyg och det manskap som skall delta i denskall få för många underrättelser i detalj, men så mycket kan jag säga att detefteisom övningen arrangeras av , är vi som svarar för slutgenomgångenav övningen. Den genomgången.behöver inte nödvändigtvis ske i , utanden kan också göras på annat håll. 6 (): Jag hör till min glädje att utrikesministernär informerad om vissa detaljer i.övningen, men jag fick inte svar på minförsta fråga om utrikesministern anser att myndigheterna i sådana härsituationer bör kontakta regeringen innan de fattar beslut och om sådan kontakthar ägt rum i detta fall. Det har i vart fall inte varit något formelltregeringsärende, utan myndigheterna har här handlat inom ramen för sinkompetens. För att ytterligare lugna kan jag säga attgenomgången efter övningen kommer att ske ombord på ett svenskt fartyg, dock påinternationellt vatten. Överläggningen var härmed avslutad. 4§Svar på interpellation 1982/83:120 om kompetensproven för jägare har frågat mig om jag ärberedd att medverka till att proven för jägarexamen utformas så latt deriktlinjer som angavs i regeringens proposition 1977/78:141 blir regeringensbeslut. Till grundför propositionen låg ett förslag från . Om kompetensproven för jägare de viktigaste riktlinjerna i propositionen var att krav påkompetensprov t. v. skulle omfatta den som förvärvar vapen för jaktändamål förförsta gången eller vapen av annan vapenklass än som tidigare innehas. När detgällde den teoretiska provdelen angavs att jakt- och viltvård, artkännedom,lagar och författningar, säkerhetsfrågor och djurskydd skulle ägnas särskilduppmärksamhet men att proven inte skulle bli alltför omfattande ochteoretiska. I enlighet med vad som angavs i propositionen genomfördesförsöksverksamhet med proven i regi i tre läni landet. bedrivs frivillig provverksamhet i hela landet. Denpraktiska hanteringen av denna verksamhet handhas av de tvåjägarorganisationerna. och Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare. har gett ut anvisningar förinnehåll och genomförande av dessa prov. De två jägarorganisationerna har redovisaterfarenheterna från den frivilliga verksamheten. Av redovisningen framgår att knappt en tiondel avprovtagarna har underkänts i det teorefiska grundprovet. I de praktiska provenhar andelen underkända provtagare varit större. Man bör dock beakta attprovtagarna alltid har möjlighet att avlägga nytt prov. Som regel brukar deallra flesta då klara proven. När det gäller den frivilliga verksamheten som pågår såkan man på goda grunder anta att provtagarna i många fall är jägare med ettsärskilt stort intresse för jakt och viltvård. Resultatet av den frivilligaverksamheten är därför inte utan vidare fillämpligt på alla de jägare som i framtidenkommer att omfattas av den obligatoriska jägarexamen. Självfallet måstekompetenskraven få en sådan utformning att de utan alltför stora svårigheterkan av jägarna i allmänhet. Man måste också beakta att det finnsmänniskor med speciella problem, t. ex. lässvårigheter, som kan kräva särskildaformer för provtagning. bör man inte låta kompetenskraven hamna på enför låg nivå. Det gäller ju ändå att genom jägarexamen bidra till att ökajägarnas kunskaper om jakt och viltvård och att öka insikten om jaktensbetydelse för viltvården och naturvården. Jag delar uppfattning att den kommandejägarexamen skall utformas på grundval av de riktlinjer som angetts i dennämnda proposifionen och att vi genom att ställa rimliga krav på kunskaperskall se till att framtidens jägare får en bättre insikt i viktiga ämnen somberör jakten. 9Andre vice talman (): Jag tackar jordbruksministern för ett bra svar. Det finnsefter detta svar ingen anledning att här ta upp en diskussion i den Jag konstaterar bara att det av svaret framgår att vi är Jag utgår ifrån att jordbruksministern kommer att tillse att kompetenskraveni deras slutliga utformning blir sådana att de upplevs som realistiskaoch "utan alltför stora svårigheter kan av jägarna iallmänhet", för att citera svaret från jordbruksministern. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 1982/83:123 om en svenskjordbrukspolitik med syfte att lindra den globala livsmedelskrisen har frågat mig om jag är bereddatt medverka till en svensk jordbrukspolitik som leder fill att , efterförmåga, kan medverka till att lindra den globala livsmedelskrisen. Jag delar helt uppfattning attförsörjningen med livsmedel är ett av vår världs absolut största problem. Vi ärockså helt eniga om att i-länderna måste ta ett betydande ansvar för enväsentligt förbättrad livsmedelsförsörjning i u-länderna.Världslivsmedelskonferensen i utgick ifrån att behov avlivsmedel i huvudsak måste tillgodoses'genom produktion i det egna landet.Under den tid som fordrades för att bygga upp jordbruksproduktionskulle dock ett livsmedelsbistånd från i-länderna behövas. anslöt sigtill denna handlingslinje. medverkar genom olika biståndsinsatser tilluppbyggnaden av produktionskapacitet på jordbruksområdet.Regeringen har i årets budgetproposition angett vissa prioriteringar avSveriges bistånd och bl. a. framhållit att en ökad andel av biståndet bör gå tilljordbruk och landsbygdsutveckling. Under fiden jordbruket byggs upp i dessaländer hjälper vi'dem med bistånd i form av hvsmedel. Detta sker bl. a. genomFN:s/. Regeringenkommer även i fortsättningen att föra en sådan politik. Om en svensk jordbrukspolitik med syfte att lindra denglobala Ii vsmedelskrisen 11 (): Jag tackar jordbruksministern för svaret påmin interpellation. Det var ett välvilligt svar, men jag tycker ändå att detglider bort från själva frågeställningen. Jag känner naturligtvis fill en delom internationella åtaganden och om det bistånd vi ger. Hade minafrågor enbart gällt det svenska biståndet, kanske jag snarare hade vänt migtill utrikesministern än till jordbruksministern, men den frågeställning jaghar tagit upp gäller i främsta rummet svensk jordbrukspolitik. Jag försökte att i interpellationen anlägga ett någotvidare perspektiv på problemen med den globala livsmedelskrisen än att barabegränsa mig till hur det svenska biståndet skall utformas. Jag illustreradedär hur obalansen i livsmedelsförsörjning har ökat.Jordbruksministern nämner i sitt svar, och vi kan barakonstatera att man knappast har kommit någonstans på den väg mot densjälvförsörjning Om en svensk jordbrukspolitik med syfte att lindra denglobala livsmedelskrisen medlivsmedel som man uppsatte som mål, utan klyftan har i stället ökatytterligare. I interpellationen påpekar jag också att det finns ekologiskabegränsningar som gör det svårt att åstadkomma en snabb ökning avlivsmedelsproduktionen i . Vad som krävs är ett långsiktigtuppbyggnadsarbete, så att man i kan få en uthålliglivsmedelsproduktion av stor volym. Detta innebär att den realitet vi måste ha för ögonen äratt i-länderna, däribland , måste ta ett betydande ansvar för världenslivsmedelsförsörjning . Skall vi kunna klara jordensförsörjning med livsmedel, måste vi på bästa sätt utnyttja jordens samlade produktionskapacitetpå livsmedelsområdet. Med produktionskapacitet menar jag då inte bara jord utanockså maskinpark, infrastruktur,->kunnande osv. Detta vet vi är mycketojämnt fördelat över jorden. Den fråga vi måste ställa oss inför detta perspektiv, som jagtror är svårt att ifrågasätta, är vilka konsekvenser vi skall dra av detta häriSverige. Såvitt jag förstår kan vi bara dra en konsekvens: Vi måste ta vår delav ansvaret. Detta är ett ansvar som vi inte köper oss fria från genom ettanslag i vår biståndsbudget. Det räcker inte med att anslå si eller så mångamiljoner i katastrofbistånd, utan vi måste räkna med att ta ett ansvar som gårbetydligt djupare i det svenska samhället och som sammanhänger med vårjordbruksproduktion här hemma. Vi för just nu en överskottsdebatt angående det svenskajordbruket. Vi diskuterar problemet med vårt jordbruksöverskott. Men vilketslags överskott är detta egentligen? Ja, kanske är det ett överskott iförhållande till den köpkraft som finns på världsmarknaden - de två miljarderundernärda i världen har ju inga pengar att betala för det svenskajordbruksöverskottet. Men vårt överskott är absolut inte ett överskott iförhållande till behovet av livsmedel. I det avseendet är situationen -åtminstone såsom produktionen f. n. är organiserad - den motsatta, dvs. attuiigefäi hälften av jordens befolkning inte färden mat den behöver. Att då föraen diskussion som tycks syfta till att vi skall minska produktionen avlivsmedel i verkar minst sagt konsfigt. Det verkar som om det inte görnågonfing om vi minskar utbudet av livsmedel, eftersom de som svälter gör det inågon annan del av världen - vi slipper se dem. Det sättet att föra debattenger intryck av ett betydande mått av cynism. Frågan är om denlivmedelssutredning som skall börja arbeta skall ha denna inriktning. Såvittjag förstår borde en självklar utgångspunkt vara att vi i skallproducera så mycket mat vi kan på ett ekologiskt hållbart sätt. Jag vill betonaden sista reservationen. Det är ingen idé att driva upp jordbruksproduktionenså hårt med hjälp av kemikalier och konstgödsel att vi äventyrar vårlångsiktiga produktionsförmåga. Men så mycket som vi kan producera på ettlångsiktigt ekologiskt hållbart sätt borde vi producera. Debatten här i borde, som jag ser det, inte handlaom hur vi skall kunna minska vår livsmedelsproduktion i en svältande värld,utan den borde handla om hur vi skall hitta de bästa vägarna att se till att delivsmedel som vi producerar och som vi inte själva behöver kommer till nyttaför dem som faktisktbehöver denna mat. Det var mot denna bakgrund som jag framställde mininterpellation. Eftersom jag inte fick ett svar som gällde svenskjordbrukspolitik vill jag upprepa frågan: Är jordbruksministern beredd att medverka till en svenskjordbrukspolitik - jag understryker svensk jordbrukspolitik - som leder tillatt efter förmåga kan lindra den globala livsmedelskrisen? 12 (): I den jordbruksutredning som föregickriksdagsbeslutet om nya riktlinjer för jordbrukspolitiken framhölls attutvecklingsländernas livsmedelsförsörjning då var otillfredsställande. Jagtycker att det då var ett alldeles för svagt ord, och givetvis är det såfortfarande. Situationen är irihuman. I många råder en skriande bristpå livsmedel, som man i vissa i-länder, bl. a. i vårt land, då och dåtalar om överproduk-fionsproblem inom jordbruket och därtill hörandelivsmedelsindustri. Det är ett känt förhållande. Så mycket mer angeläget är attinte likgiltigt åse detta. För del måste det vara av yttersta vikt ochbetydelse att påpeka förhållanden, som med litet god vilja skulle kunna ändrasnär det gäller t. ex. livsmedelsproduktionen. är det av stor vikt attvi som folk har en beredskap både psykologiskt och rent praktiskt att gelivsmedel utan att kräva betalning fullt ut. Jag hade tillfälle att som obeservatör frånjordbruksutskottet delta i i . Vad som dåslog mig var att den tidigare optimismen om möjligheterna att få framtillräckligt med livsmedel i utvecklingsländernas egen produktion var påtagligtdämpad. Vid en studie av de dokument och rapporter somsammanställts vid de olika FAO-konferenserna sedan livsmedelskonferensen 1974fick man klart för sig hur litet som egentligen hade förändrats under dessa år.Vad som verkligen hade förändrats var inställningen till grundproblemetsvälten. såg man svälten som ett övergående problem i det längreperspektivet. Det kunde kanske lösas på -, sade man. har detsnart gått . Vid konferensen i betraktades u-ländernaslivsmedelsbrist som något permanent; så upplevde jag det. Insikten om att i-länderna också i fortsättningen måste gedirekt hjälp till utvecklingsländernas livsmedelsförsörjning har vuxit sig alltstarkare. Man får givetvis inte bortse ifrån att mycket småskaligajordbruksprojekt - gärna i samband med annan inriktning av bistånd, såsomhälsovårdsprojekt - lokalt ger mycket goda resultat. Jag förutsätter att livsmedelsutredningenkommer att betrakta den globala situafionen på livsmedelsförsörjningens'område, när man diskuterar t. ex. hur stora arealer som fortsättningsvis skallvara vad vi kallar odlad jord i vårt land. Det synes nämligen vara en lång vägkvar till självförsörjning.för många och t. o. m. kontinenter. I en artikel i fredagen den 17 december1982 skriver : "DenTredje världens jordbruk rymmer väldiga problem, och det vill till Om en svensk jordbrukspolitik med syfte att Undra denglobala livsmedelskrisen Om en svensk jordbrukspolitik med syfte att lindra denglobala livsmedelskrisen bådenytänkande och krafttag för att bemästra dem. Tag som exempel. hardet 400 miljoner invånare. kommer siffran att ha stigit tilldet dubbla, och ytteriigare har då förvandlats till öken.Jordbruket kommer vid det laget inte att täcka avbehoven." Det är alltså en svensk expert som känner tillförhållandena som kan yttra sig på det sättet. Det menar jag ger underlag föratt vi här i , som har ett stort intresse - och det vet jag attjordbruksministern också har - i det svenska jordbrukets överskottsproblem, somvi nu talar om, i den debatten bör väga in de problem som utvecklingsländernahar, problem som, såvitt vi kan förstå, kommer-att bli bestående ganska långtfram i tiden. Vi i tycker att miljöfrågorna försummadeslänge i det svenska utvecklingssamarbetet. haderegeringsansvaret för biståndet fick det allt större tyngd. Ett uttryck fördetta var att ett särskilt anslag för miljövård inrättades. För innevarandebudgetår uppgår anslaget, som också inkluderar energi, till 80 milj. kr.Visserligen måste huvuddelen av miljövårdsinsatserna ske inom landramarna dels iform av miljöprojekt, dels framför allt i form av miljöhänsyn iutvecklingsprojekt som påverkar miljön. Men det är alldeles givet att för attutvecklingsländerna skall kunna få en egen produktion, så är det väldigtväsentligt att det här med miljöfrågorna får en framträdande plats, precis somdet sades i artikeln som jag citerade. frågar också: "KommerAfrika att ha råd att importera de ytterligare livsmedel som behövs?Uppenbarligen inte." Därför måste högsta prioritet ges åt jordbruketsutveckling, något som f. ö. också gäller för och . Här måste alltså de saker som har att göra med miljön fåen framträdande plats. För den skull behövde vi även fortsättningsvis ettanslag på den här sidan, tycker vi inom . Vad jag förstår kommer de behov på miljösidansom påtalade i sitt inlägg att ha utrymme inom denbiståndsverksamhet som vi bedriver. Jag delar hans uppfattning att det ärutomordentligt angeläget att sätta in insatser som har just med en förbättringav miljön att göra, så att man den vägen kan lyfta utvecklingsländernas folktill en bättre försörjningsnivå och en bättre hälsonivå. Hur stor del av våra biståndsinsatser som skall utgöras avlivsmedel skall inte avgöras av våra prioriteringar utan av de mottagandeländernas. Deras väg till frihet och oberoende måste gå över den förmåga som dekan mobilisera till egen'försörjning med livets nödtorft. Det är därför som enökad andel av vårt bistånd bör gå till jordbruks- och landsbygdsutveckling,något som också redovisade att man gett uttryck för i deskrivningar i budgetproposition och riksdagsuttalanden som föreligger. Det ärdärför som vi inte kan lägga upp en jordbrukspolitik i vårt land som tar siktepå att vi skall lösa utvecklingsländernas livsmedelsproblem med produktion avlivsmedel i industriländerna. Däremot bör vi gemensamt med övrigaindustriländer med goda förutsättningar för livsmedelsproduktion vara bereddatill de hjälpinsatser som blir nödvändiga utvecklingsländernabygger upp sin egen försörjning. När vi diskuterar vårt eget livsmedelsöverskott skall jaggärna säga att visst är det paradoxalt när exempelvis 24jordbruksministrar träffas för att diskutera sitt gemensamma problem, att manproducerar mer hvsmedel än man kan få avsättning för till rimliga priser.Naturligtvis är det här frågeställningar som vi måste angripa men kanske på etthelt annat plan än med utgångspunkt i hur vi skall lägga upp den svenskajordbrukspolitiken. När vi kommer fram till en diskussion om hur vi bör agera ide här sammanhangen, kan det inte hjälpas att jag finner att vi då kommer överpå en diskussion om hur vårt bistånd skall vara utformat. Som jordbruksministerär jag beredd att driva en jordbrukspolitik som gör det möjligt för oss attgöra de insatser på biståndsverksamhetens område som riksdag uttalatsig för att vi bör göra. Jag har gett uttryck för detta också i de direktiv somföreligger till livsmedelskommitténs arbete, nämligen att när det gällerutformningen av produktionsmålet skall hänsyn tas till de utfästelser som vigör på den punkten. Vi måste alltså börja i den ändan. Därför måste jag hänvisaPär till att ta upp diskussion med utgångspunkt i frågorna: Vilkabiståndsinsatser är det lämpligt att gör? I vilken mån måste vi satsapå direkt bistånd i form av livsmedel? Det är från den utgångspunkten vi måstebörja debatten. Om en svensk jordbrukspolitik med syfte att lindra denglobala livsmedelskrisen 14PÄR (): För att börja med det sista somjordbruksministern sade angående hur vi skall inleda en debatt om vårbiståndspolitik vill jag säga följande: Om uppläggningen av debatten leder tillatt vi i lägger ner brukandet av mark som skulle kunna användas för attproducera livsmedel, krymper vår livsmedelsproduktion. I så fall är detuppenbart att vi har börjat debatten i fel ända. Vi har en tendens att krångla till verkligheten ganskakraftigt. Jag har i min interpellation försökt visa på ett mycket enkeltsamband. Två, eller vid det här laget kanske två och en halv, miljardermänniskor i världen svälter eller är i varje fall undernärda. Halva jordensbefolkning får inte de livsmedel som behövs. Vi vet att det kommer att dröjamycket länge innan det blir möjligt att i producera de livsmedel sombehövs för att försörja invånare på ett riktigt sätt. Självfallet -och jag vill understryka det - skall vi satsa mycket på att driva på en sådanutveckling: Men vi vet att det trots detta kommer att ta en betydande tid. Skall vi kunna försörja jordens befolkning med livsmedelpå ett rimligt sätt, måste alla hjälpas åt. Då måste vi också utnyttja vårproduktionskapacitet. Jag hoppas att det anförde i sitt inlägghär innebär att också ställer upp på detta grundläggande krav,nämligen att förmåga att producera livsmedel skall utnyttjas fullt ut,vilket - såvitt jag förstår - måste innebära att ingen mark som kan användastill odling skall Om en svensk jordbrukspolitik med syfte att lindra denglobala livsmedelskrisen Sedan får vi lösa de tekniska problemen hur man på bästa sätt kanöverföra det som blir över till . Men vi vet att behovet är enormt. Att börja med en teknisk debatt som slutar med att vilägger ned en väsentlig del av vår produktionsförmåga - som vi vetatt man i andra delar av världen är i desperat behov av det soin våra åkrarskulle kunna producera - är att visa att vi har börjat \ galen ända. 15 ():