prot · G60996 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:96 Omåtgärder mot otillbörligt utnyttjande av underskottsavdrag 1 § Justerades protokollet för den 4 innevarande månad. 2 § Svar på interpellation 1982/83:70 om åtgärder mototillbörligt utnyttjande av underskottsavdrag har frågat mig om jagavser att effektuera beställning på åtgärder mot otillbörligtutnyttjande av underskottsavdragen och hur detta i så fall skall gå till. I anslutning till inkomstskattereformen utfärdadestilläggsdirektiv (Dir 1982:30) för kommittén (B 1980:05) om underskottsavdrag,. I direktiven angavs att utgångspunkten för KUSK:s överväganden fortsättningsvisborde vara de förhållanden som gäller sedan skattereformen genomförts. Denna kommittés uppdrag kommer att upphöra. Deutredningsuppgifter som kommittén erhöll genom tilläggsdirektiven skallemellertid inte lämnas obehandlade. företagsskattekommitté (B 1979:13)sysslar med tämligen närliggande problem. Enligt min mening skulle det innebäraett onödigt dubbelarbete om två kommittéer utredde i stort sett samma frågor.Företagsskattekommittén bör därför lämpligen överta flertalet av . Den tillsattabostadskommittén (Bo 1982:02) har redan fått överta en del av de uppgifter somursprungligen tillhörde ;s arbetsområde. Detta gäller frågor med anknytningtill bostadsbeskattningen. Hit hör bl. a. de förfaranden inomegnahemsbeskattningen som går ut på att dela upp äganderätten till en fasfighetoch ansvaret för skulder som avser fasfighe-ten. 2Förste vice talman (): Herr talman! Jagberattfå tackafinansministern försvaret. Så står det nu också officiellt klart att regeringentänker lägga ned den kommitté om Om åtgärder mot otillbörligt utnyttjande av underskottsavdrag underskottsavdrag- - som tillsattes 1980 på begäran av en enhällig riksdag. Syftet var att förhindra ett "otillbörligtutnyttjande av rätten till underskottsavdrag". påbörjade också ettomfattande arbete för att kartlägga om och i så fall i vilken utsträckningunderskottsavdrag och nolltaxering faktiskt missbrukades. Sedan den underbaranatten har utredningen i stort sett legat nere. Sammanträde efter sammanträdehar ställts in. Till en början skedde det i avvaktan på nya direktiv, som ocksågavs av den dåvarande center-folkparti-regeringen . får vi som sagt klart besked om att utredningen skallläggas ned. Som vi redan visste har bostadskommittén, som tillsattes ,fått överta en del av de uppgifter som ursprungligen tillhörde , bl. a. hur räntor på egnahem och liknande skall få fördelasmellan makar. skall också syssla med en delnäraliggande problem, bl. a. med frågan hur man skall kunna sätta staket mellanföretag och företagare. Men hur går det, finansministern, med den ursprungligauppgiften att föreslå åtgärder mot "otillbörliga underskottsavdrag"och målsättningen att de "inte får ges sådan form att de försvårar förmänniskor att driva flera olika, seriöst inriktade verksamheter eller attsuccessivt bygga upp nya rörelser"? Och hur går det med den angelägnauppgift som kommittén fick i tilläggsdirektiven och som gäller ifrågasättandetav den kommunala avdragsbegränsningen, alltså ifrågasättandet av att underskotti en kommun inte får kvittas mot överskott i en annan kommun? Det förefaller tyvärr som om man från den nuvaranderegeringens sida tycker sig ha löst problemet med "otillbörliga"avdrag genom begränsningen av underskottsavdragens värde för dem vilkasinkomster ligger över den s. k. brytpunkten. Från moderat håll, herr talman, delar vi på intet sätt denuppfattningen. Inkomster kommer alltjämt, även sedan reformen har genomförts,att beskattas med ända , medan värdet av ett underskottsavdragnormalt begränsas till högst . Alla underskottsavdrag för den som har ensammanräknad inkomst över den s. k. brytpunkten betraktas tydligen somotillbörliga, vare sig de är legitima och vällovliga eller inte. Allaunderskott under brytpunkten uppfattas däremot som tillbörliga, helt oavsettvad de beror på. Denna blint slående avdragsbegränsning drabbar inte barasmåhusboende och risktagande utan bryter också sönder symmetrin iskattesystemet med ytterligare drivkrafter till skattefusk som tyvärrofrånkomlig konsekvens. Kravet på likformighet raseras. Om någon som har imarginalskatt får ett underskott i en förvärvskälla på t. ex. . måstehan skaffa sig ett ytterligare överskott på dubbelt så mycket eller 10 000 kr.i en annan förvärvskälla för att kompensera underskottet. Har han underskott ien villa kan han kvitta det mot överskott av kapital. Har han däremot intenågot kapital och därför inte heller några kapitalinkomster, måste han istället skaffa sig en dubbelt så stor ytterligare inkomst av t. ex. tjänst föratt kompensera underskottet, om han alltså har marginalskatt. kommertyvärr att tänka på att den som har skall varda givet, den som intet hardrabbas hårdast. Ett typiskt exempel på detta är att flerbarnsfamiljer, sommer än andra hushåll är hänvisade till att leva på en enda inkomst och som merän andra hushåll bor i högt belånade småhus, kommer att drabbas så fort denenda inkomsten överstiger brytpunkten, dvs. Andra familjer kandäremot ha inkomster på ända , om inkornsten är jämntfördelad mellan makarna, utan att över huvud taget drabbas av avdragsbegränsningar. Denna begränsning av underskottsavdragen går också stick istäv med strävandena att förenkla taxeringsarbetet och att över huvud tagetförsöka göra skattesystemet enkelt och begripligt för den enskilde. Allt detta,både rättviseskäl, behov av att inte motverka nya verksamheter och skatteflyktsarbetet,talar således mot den form av avdragsbegränsning som har införts detta år. Får jagdärför än en gång, herr talman, upprepa mina frågor: Hur går det med det uppdrag som gavs av en enhälligriksdag, nämligen att föreslå åtgärder mot just otillbörliga underskottsavdrag? Kommer någon annan utredning att klart åläggas att fullföja det arbetet? De uppdrag som bostads- och företagsskattekommittén har fått täcker bara en mindre del av denna ursprungliga huvuduppgift. Tycker finansministern att den nuvarandebegränsningen av under skottsavdragen för alla dem som ligger över brytpunkten men inte för dem som ligger under innebär en försvarbar uppdelning mellan vad som kan betraktas som fillbörliga resp. otillbörliga underskottsavdrag? Kommer någon annan utredning att få i uppdrag att - somdet rubricerades i tilläggsdirektiven från - "studera vad ett slopande, helt eller delvis, av den kommunala avdragsbegränsningen skulle betyda och att framlägga de förslag som kommittén finner motiverade"? Om åtgärder mot otillbörligt utnyttjande av underskottsavdrag Det framför allt ägnadesig åt i sitt inlägg var att fortsätta angreppen på den skattereform somriksdagen beslutade om. Jag kan inte förstå att det är möjligt att läsain i direktiven till att dess uppgift var att ompröva grunderna förskattereformen. Det är de grunderna som ifrågasätter. Vilka uppdrag skulle då den här kommittén om underskottsavdrag fullgöra enligt tilläggsdirektiven? I första hand gällde det deproblem som uppstår på grund av skattelagsfiftningens nuvarande indelning iförvärvskällor. Indelningen kan förvisso behöva ses över, inte bara motbakgrund av skattereformen utan också mot bakgrund av hur vi har indelat deskattskyldigas inkomster i förvärvskällor och av hur vi har definierat dessaförvärvskällor. Givetvis ökar behovet av en sådan genomgång av att det uppstårolika effekter, beroende på om avdragen uppstår i samma förvärvskälla eller ien annan förvärvskälla än den där möjligheter att utnyttja avdragen, sett ur inkomstsynpunkt,finns. Hit hör givetvis också fördelningen av räntor mellan 5 protokoll 1982/83:94-97 Om åtgärder mot otillbörligt utnyttjande av underskottsavdrag olikaförvärvskällor och de möjligheter som finns att kvitta avdrag mot inkonister.Det här är ett problem som i första hand berör rörelseidkare, även om det ocksåkan dyka upp i andra sammanhang. har som sin huvuduppgift attförsöka finna former för företagsbeskattningen som både underlättar attetablera och driva företag och skapar största möjliga klarhet och rättvisa ibeskattningen. Därför kan jag inte se annat än att det här uppdragetutomordentiigt väl överensstämmer med den allmänna inriktningen iföretagsskattekommitténs arbete. Det gäller också den andra delen avtilläggsdirektiven till , där det redogörs för hur man skall se överbestämmelserna om undantag beträffande kvittningsförbud och frågan om huruvidaflera sådana undantag är motiverade. Det gäller också i hög gradförlustutjämningsreglerna. Att se över dessa var det tredje uppdraget tillKUSK. Därför är mitt svar att alla dessa arbetsuppgifter på ett mycket klartoch enkelt sätt faller in under företagsskattekommitténs arbete. Jag menar attvi i allt väsentligt fullgör uppdrag genom att utföra arbetet på detsätt som jag har beskrivit. 4Förste vice talman (): Finansministern väljer att svara på någotannat än på mina frågor. Jag har klart visat att tillkom på begäran av enenhällig riksdag, i avsikt att föreslå åtgärder mot som det hette otillbörligaunderskottsavdrag. Kommitténs uppgift var alltså inte att ompröva den underbaranattens skatteomläggning, den hade ännu inte inträffat, inte heller att omprövabegreppet förvärvskälla. Det är saker som har blivit aktuella i och medskatteöverenskommelsen mellan socialdemokraterna, och folkpartiet.Kommitténs uppgift var alltså att studera otillbörliga underskottsavdrag ochvad man kunde göra för att komma till rätta med dem. Jag har inte av finansministerns svar kunnat se att någotav de uppdrag som företagsskattekommittén har fått och kommer att få innebär eneffektuering av uppdrag i vad gäller otillbörliga underskottsavdrag. Jag ställde några frågor, och jag har som sagt inte fåttsvar på dem. Jag frågade om finansministern betraktade den uppdelning mellanunderskottsavdrag som gäller personer som ligger över brytpunkten eller underbrytpunkten som rättvis och tillbörlig - alltså att alla som ligger överbrytpunkten, oavsett försörjningsbörda och oavsett vad underskotten beror på,skulle få vidkännas begränsningar i underskottsavdragens värde, däremot inte desom ligger under brytpunkten. Jag hoppas verkligen att finansministern kommeratt säga att detta inte är en riktig uppdelning av underskottsavdragen, att detinte är ett effektuerande av uppdraget att utreda vilka avdrag som kanbetraktas som tillbörliga resp. otillbörliga. Det viktiga när man formar ett skattesystem är att manarbetar med människorna och inte mot dem. Naturligtvis måste det vara enhuvuduppgift för dem som utformar ett skattesystem att se till attdrivkrafterna bakom skatteflykt och skatteundandragande försvagas och blir såsmå som möjligt. Men ju mer man krånglar till det hela - och det är vad man äri färd med att göra-desto mer ogenomträngligt blir hela skattesystemet för den enskilde. Däremotfår den som är väl insatt i skattesystemet desto större möjligheter att anpassasig till skattesystemets utformning. För det första måste naturligtvis det väsentliga vara att kommatill rätta med det hårda skattetryck som vi har, men jag är medveten om att detär en uppgift . För det andra måste man utforma skattesystemet så att detså långt möjligt blir självkontrollerande. Moms, avdragsrätt för reparationer,som skall studeras, är exempel på detta. För det tredje måste man inrikta sig på en merproportionell beskattning. Det uppdrag som bostadskommittén nu har fått, attutreda fördelningen av räntorna mellan makar, är ju en följd av attskattesystemet är så progressivt i låga och vanliga inkomstlägen att det kanlöna sig utomordentligt bra att göra en sådan uppdelning av inkomster ochutgifter mellan makarna att skatten blir så låg som möjligt. Kunde vi få en merproportionell beskattning, skulle det problemet vara ur världen. Det kan ocksåförtjäna att nämnas att om vi hade en helt proportionell beskattning, skulleden statliga skattesatsen kunna vara så låg som . Om man kombinerade dettamed t. ex. visst hänsynstagande till barnfamiljernas lägre skattekraft, skulleman få bort en hel del av de behovsprövade bidrag som finns. För det fjärde är det viktigt att man också ser över denkommunala underskottsavdragsbegränsningen, som slår mycket orättfärdigt.Den leder, som finansministern väl vet, också till att man på olika sättförsöker kringgå skattesystemet. Slutligen, för det femte, måste naturligtvisskattelagstiftningens syfte i en rättsstat vara att med bibehållet rättsskyddför de hederliga medborgarna kunna göra sak mot de ohederliga. Av denanledningen är det enligt vår mening angeläget att man fortsätter arbetet medatt kartlägga om det förekommer avdrag, och i så fall i vilka sammanhang, somkan betraktas som otillbörliga och att man vidtar åtgärder direkt riktade motdem. I avvaktan på det arbetet bör enligt vår uppfattning den blint slåendeavdragsbegränsningen för personer med inkomster ovanför brytpunkten upphävas. Om åtgärder mot otillbörligt utnyttjande av underskottsavdrag kan inte vara omedveten omdet historiska förloppet i detta sammanhang. När tillsattes skedde dettaför att man över huvud taget skulle se över reglerna för och rätten fillunderskottsavdrag samt föreslå lämpliga begränsningar. Däri ingick ocksåbegreppet otillbörligt utnyttjande av underskottsavdrag. Men som den föregåendeborgerliga regeringen konstaterade har skattereformen i olika hänseendenväsentligt ändrat förutsättningarna för detta utredningsuppdrag. Man kundekonstatera att de problem som man avsåg att försöka lösa genomutredningsarbetet i denna kommitté hade minskat och delvis ändrat innebördgenom skattereformen. Att sedan och inteaccepterar någon som helst begränsning av avdragsrätten är fakfiskt en annansak. Att vi fortsätter med att bearbeta de problem som alltid har Om åtgärder mot otillbörligt utnyttjande av underskottsavdrag förelegatoch naturligtvis - det har alla som medverkat till reformen erkänt-accentuerats genom avdragsbegränsningen när det gäller indelningen iförvärvskällor finner jag helt följdriktigt. Men vad skulle då återstå i form av otillbörligtutnyttjande av underskottsavdrag, som var förtjänt av fortsatt utredning? Föratt göra klart vad det är fråga om skall jag ta ett exempel på sådant som hardiskuterats i detta sammanhang, nämligen huru man skall behandla fallet medhästar som ingår i trav- eller galoppstall och hur man skall bedömaförlustavdrag som görs i sådana sammanhang. Då är det bara att konstatera att iföretagsskattekommitténs arbete ingår att försöka lösa de problem som vi hafti , nämligen vad är rörelse och vad är hobby när det gäller innehav avtävHngshästar, alltså trav- och galopphästar. Jag tycker inte att det är såmärkvärdigt att kommittén tar hand om den frågan, eftersom den faktiskt ingår idess uppdrag. När det gäller det så att säga etiska spörsmål somIngegerd tar upp är det väl alldeles klart att vi aldrig har hävdatatt det är något otillbörligt utnyttjande av underskottsavdrag som skett enligtden tidigare lagstiftningen när man obegränsat kunde kvitta underskott i enförvärvskälla mot överskott i en annan. Det har aldrig kallats för otillbörligtutnyttjande av underskottsavdrag-i varje fall inte av mig. Därför kan jag intese annat än att frågan i det avseendet är besvarad. 6Förste vice talman (): Det är inte korrekt som finansministernsäger, att vi inte skulle acceptera någon form av avdragsbegränsning. Vi vartvärtom skatteutredning, såvitt jag kommer ihåg, helt eniga med deandra om att man borde utreda frågan om otillbörliga underskottsavdrag. Vi varockså helt eniga i skatteutskottet, och jag har t. o. m. här i kammaren haftglädjen att få företräda utskottet i den frågan och tala om hur vikfigt det äratt komma till rätta med otillbörliga underskottsavdrag. Men våra krav på ensådan begränsning är att skattesystemet alltjämt skall bibehålla symmetrin ochUkformigheten. Vårt krav är också att den enskilde skall kunna få en klaröverblick av hur det slår. Vi har varit beredda att utreda olika former avavdragsbegränsning, t. ex. när det gäller räntorna, men då måste ävenränteinkomsterna behandlas på liknande sätt, så att symmetrin i skattesystemetbibehålls. säger finansministern att företagsskattekommittén skallfå i uppdrag att fitta vidare på skillnaden mellan rörelse och hobby. Det ärbra att man får en ökad klarhet i det avseendet - det var ju också ett av vårauppdrag. Men, herr talman, finansministern, som är en klok man, kanväl ändå inte vara nöjd med den form av avdragsbegränsning som vi nu har fåttoch som innebär att alla avdrag- hur vällovliga de än må vara - överbrytpunkten skall begränsas; de anses tydligen inte som tillbörliga. Däremotskall alla avdrag under brytpunktentydligen betraktas som helt legitima.Finansministern kan väl ändå inte påstå att han är nöjd med dengränsdragningen. Sedan fickjag inte heller något svar på om någon annan utredning skall få uppdrageti tilläggsdirektiven, dvs. att "studera vad ett slopande, helt ellerdelvis, av den kommunala avdragsbegränsningen skulle betyda och framlägga deförslag som kommittén finner mofiverade". Det är också viktigt att mantittar över detta, om man skall få en rättvis och likformig skattepolitik ivårt land. Jag tror att det är utomordentligt viktigt att skattebetalarnakänner att skattelagstiftningen klart syftar till rättvisa, likformighet ochskatt efter bärkraft. Då blir det ett större tryck på att lojalt följa skattereglerna,än om man upplever skattesystemet som i grunden orättvist. Jag tror inte skall underskatta psykologin i detta. Om åtgärder mot otillbörligt utnyttjande av underskottsavdrag Låt mig bara klargöra en sak. Skälet till attdet skattemässiga värdet av avdrag för inkomsttagare ovanför den s. k.brytpunkten begränsas och inte fullt ut motsvarar den marginalskatt som gälleri de inkomstlägena har aldrig varit att underskottsavdragen betraktats somotillbörliga. Jag förstår inte varifrån har fått denbenämningen. Har den använts av något av de tre partier som var med om attgenomföra denna skattereform? borde veta att anledningen tillomläggningen var att vi ur fördelningspolitisk synpunkt ville möjliggöra enväsentlig sänkning när det gäller marginalskatten och progressiviteten i detsvenska skattesystemet. Jag vill tillägga att jag inte för tror attöverskådligheten och enkelheten i vårt skattesystem skulle ha blivit större omman från fall till fall hade benämnt underskottsavdraget som otillbörligt ellertillbörligt. Inga som helst moraliska bedömningar har förelegat när det gällerden reform som genomförts i detta avseende, utan syftet var attfördelningspolitiskt nå ett samlat resultat som en folkmajoritet kundeacceptera. Att sedan driver en helt annan skattepolitik och villsänka marginalskatterna, utan att ta några fördelningspolitiska hänsyn, och förett allmänt tal om att man vill komma åt de otillbörliga underskottsavdragen,utan att egentligen ge vare sig oss andra eller skattebetalarna någon inblick ivad de menar med denna otillbörlighet, är såvitt jag förstår en helt annan sak. Jag utgår från att och andra med allatänkbara eller otänkbara metoder kommer att fullfölja den påbörjade kampanjen.Men använd då inte sådana argument som motståndarna själva över huvud tageticke har åberopat! Till slut, herr talman! Också när det gällerunderskottsavdragen i samband med den kommunala beskattningen finns det formerför hur den frågan kan beaktas i det fortsatta utredningsarbetet. Vi kommersåledes att se över även den frågan. 8 Förste vice talman (); Så fick jag då ett svar på den sista frågan.Men det var ett mycket kryptiskt svar. Man skulle försöka finna former för detfortsatta utredningsarbetet. Jag vore naturligtvis tacksam om finansministernville gå Om åtgärder mot otillbörligt utnyttjande av underskottsavdrag upp iytterligare en replik och om han då ville ange i vilket sammanhang man tänkersig att titta på detta. Vidare vill jag tacka för finansministerns svar, attavsikten med avdragsbegränsningen för alla personer med inkomster över den s.k. brytpunkten inte var att skilja ut ofillbörUga avdrag från tillbörliga. Mendet innebär i sin tur att en stor del av det uppdrag kvarstår som en enhälligriksdag beslutat om. Det gäller alltså att försöka utreda frågan omotillbörliga underskottsavdrag och hur man skall komma till rätta med dessa. Dessutom fick vi, herr talman, klart besked om att det varfördelningspolitiska synpunkter som låg bakom avdragsbegränsningen. Då tyckerjag att det finns så mycket bättre skäl att göra en verkligt genomgripandeöversyn av hela frågan om avdragsbegränsningen. I mitt första inlägg anfördejag en rad exempel. Jag visade på hur flerbarnsfamiljer, som mer än andra ärhänvisade fill att leva på en enda inkomst och som i större utsträckning änandra bor i småhus, drabbas så fort de når över brytpunkten. Detta gäller ävenom de inte ens uppnått existensminimum. Finansministern vet säkert att enfyrbarnsfamilj, för att uppnå existensminimum, måste ha . Mende skall alltså drabbas av avdragsbegränsningen, av fördelningspolitiska skäl.Däremot drabbas inte de som har två inkomster uppgående till betydligt högre belopp. Avslutningsvis vill jag fråga: Borde det intefinnas ännu större anledning att just av fördelningspolitiska skäl se över helafrågan om den här blint slående avdragsbegränsningen? Det nu talar om haregentligen ett annat ursprung än avdragsbegränsningen. Det hon talar om är, pånytt, motvilja mot en progressiv inkomstbeskattning. Jag spårarockså ett återfall i det tänkande som man då och då från moderat sida för fram,nämligen att vi skall återgå till någon typ av sambeskattning eller ha entudelning i beskattningen. Det är där grundproblemet ligger när man jämförensamförsörjare med andra - det är definitivt inte avdragsbegränsningen. Att med hänvisning till flerbarnsfamiljernas ekonomiskasituation nu på nytt göra om hela skattesystemet - om det är vad - ter sig för mig ganska orimligt. Och det måste också för flertalet avde skattebetalare som har ställt in sig på en sänkning av marginalskatternaoch vissa ändringar i avdragsreglerna te sig ännu orimligare. Om man skall lösa de ekonomiska problemen förflerbarnsfamiljerna -oavsett om de bor i småhus, hyreslägenheter eller bostadsrätter- anser jag att det är andra metoder som får övervägas. Jag vill hänvisa tillden bostadspolitiska utredningen, som har som en av sina viktigare punkter attundersöka hur man skall kunna skapa rättvisa mellan olika boendeformer och ävenolika familjetyper. 10Förste vice talman (): Jag diskuterar mycket gärnafamiljebeskattningen, även om min interpellation inte gällde den. Men jag kanförsäkra finansministern att vår motvilja mot utformningen av den nuvarandeskatteskalan ligger just i att den hårdast drabbar dem som har lägstskattekraft. Ju jämnare inkomsten kan fördelas mellan makar, desto lägre blirnämligen skatten, och ju ojämnare den fördelas, desto högre blir skattetrycket.Högst slår skattetrycket mot dem som av olika skäl har bara en inkomst. Detta innebär ett problem av fördelningspolitiska skäl. Desom bor på orter där kanske bara en kan förvärvsarbeta, de som har många barnoch de som har små barn, de är i större utsträckning just hänvisade fill attleva på en enda inkomst. Men de beskattas alltså förhållandevis hårdast. Jag kan också lugna finansministern med att säga att vårsträvan inte är att återinföra sambeskattningen. Men skall man kunna förena tvåsträvanden -en bevarad i stort sett individuell beskattning med enfördelningspolifisk rättvisa - då finns det, såvitt vi kan se, ingen annan vägän att försöka göra skatten mer proportionell. Det kostar nämligen väldigtmycket att ha denna mycket låga skatt i botten. Vid en mer proportionell skattfår man kompensera dem som har låg skattekraft, t. ex. genom att för familjermed barn undanta en viss del av inkomsten från beskattning, samt genom attmedge avdragsrätt för nödvändiga och styrkta barnomsorgskostnader. Nog finns det all anledning att se över skatteskalansutformning just av fördelningspolitiska skäl. Jag vill uppmana finansministern att se över ocksåavdragsbegränsningen, just av fördelnjngspolitiska skäl. Jag nämndeflerbarnsfamiljernas situafion.