prot · G609163 · 1982-12-31 00:00:00 — i årsinkomst fick. vill ni höja energipriserna. Hur mycket blir det sedankvar av era beryktade skattesänkningar för alla? Det talade ni inte om ivalrörelsen, men det skulle ni ha gjort om ni hade varit ärliga. Det ärborgerlig skattepolitik ni har gått in för tillsammans med mittenparfierna, ochden har ni ingen ära av. Jag skullevilja fråga vad det är för fel på produkfionsfaktorsskatfen. Nr 163 promsen, som ni talade om i sambandmed skatteuppgörelsen. Tnrsdapen den ''"' '' varför försvann den? Det är en skaft som kommer aff blimer och 2 inni1983 mer nödvändig atf fa itu med, förvi måste fä en skatt på produktionsfaktorn _ fast kapital: maskiner, robotar och annanautomatiserad utrustning som i allt Den ekonomiska snabbaretakt införs i våra industrier. Det aren bra skatt. noliiiken m m ''"' ' ' '' svenska arbetarklassen och för andra skikt. 28 () replik; Jag tar gärna fasta på om att tala om att skattereformen också har en avdragssida. Som jag sadei mitt första inlägg är det mycket viktigt atf vi kan börja komma till rättamed avdragssystemet, för det har varit orättvist och medfört orättvisor när detgäller boendekostnader mellan dem som hyr en lägenhet och dem som bor i villa. Jag har inga svårigheter att diskutera det här när jagträffar villaägare. De flesta villaägare är också normalinkomsttagare, och dägär skattereformen bra i läs för dem. De får i allmänhet del av skattereformenspositiva sida, och dessutom berörs infe avdragsrätten i nämnvärd grad. För demdäremot som verkligen har utnyttjat systemet, som har skaffat sig rejälaränteavdrag, har skattereformen den effekten aff de inte längre har sammamöjlighet att utnyttja avdragen på det sätt som de har kunnat tidigare. Men jaghar inga svårigheter aff klara ut detta med majoriteten av villaägarna. är litet ledsen över atf vi vill avslå deförslag som har haft när det gäller besparingar. menaratt man har anvisat pengar den vägen för att klara de arbetsmarknadspolitiskainsatserna. Det är klart atf vi inte kan ställa upp på de besparingsförslagsom har presenterats frän sida, därför att de är påkollisionskurs med den polifik som vi vill föra - en politik som vi ivalrörelsen gick ut och slogs för. Ni vill spara på exempelvis de socialautgifterna och på sådant som vi tycker är vikfigt, nämligen att behälla värdetpå pensionerna, atf klara sjukförsäkringen och inte behöva införa karensdagarmera. Dessa besparingar kan vi infe ställa upp på. sade i sitt inlägg atf folkpartietnaturligtvis inte kan ställa upp på vår finansiering- en höjning avarbetsgivaravgiften. Nej, det hade ni infe behövt göra. Ni hade mycket välkunnat ställa upp på en höjning av energiskatten från ett tidigare datum. Dethade varit en bättre lösning, det kan vi vara helt överens om. 29 () replik: säger att en begränsning avunderskottsav dragen inte innebär något negativt för majoriteten av villaägarna som befinner sig i normala inkomstlagen. Enligt verkar det som om defta rättfärdigas bara därför aff begränsningen av underskottsavdrag inte innebär något negativt för en majoritet. Jag tycker detta är ettomoraliskt och felaktigt resonemang. Detsamma gäller det sade om att andra höginkomsttagare har skaffat sig ränteavdrag för att få ned 62 skatten. De som har köpt villor har gjort det under förutsättningatt räntorna skulle vara avdragsgilla. De har inte gjort det för att skaffa sigstora avdrag, utan de har gjort det för att skaffa sig en bra bostad, och detär väl något positivt. Det verkar som om tycker att avdragen äroberättigade om de är fillräekligt stora. Det är ett felaktigt synsätt. Attränteavdragen har blivit stora beror till mycket stor del på den högaräntenivån. Men de oberättigade underskottsavdragen gäller inte villorna. Detvar dessa oberättigade underskoftsavdrag vi ville utreda, men utredningen ladesner. har denna utredning återupptagits i ett annat sammanhang, och det är bra. Avslutningsvis: Om en majoritet inte berörs av dennaorättfärdighet kan den accepteras. Detta resonemang tycker jag är felaktigt. Den ekonomiska polttiken, m. m. 30 () replik: Jag är något förvånad över angående anledningen fill att man infe har kunnat ställa upp pä någotav de besparingsalfernativ som har förf fram. Om viljan finns atfåstadkomma en lösning av de ekonomiska problemen skulle väl några avbudgetalternativets 21 miljarder kunnat ge anledning till atf man försöktekomma överens om en annan finansiering. Jag hoppas att det inte var såallvarligt menat som det kunde tolkas. Jag anser också att regeringenkunde förverkliga det som skatteutskottet och enhälligt har begärt,nämligen denna utredning, en utvärdering av fackföreningsavgifterna. Detskulle kunna klarlägga frågans verkliga innebörd och kanske ävenmotsättningarnas innebörd. Det har gått drygt densocialdemokratiska regeringen tillträdde. Ingen kan väl protestera om jagbetecknar detta gångna halvår som sällsynt händelserikt när det gäller denekonomiska polifiken. Den nya regeringen inledde med att devalvera den svenskakronan den trädde till. senare lades en omfattande krisplanfram i syfte att följa upp devalveringen och lägga om den ekonomiska politiken.I januari presenterades en statsbudget, där regeringen tog spjärntag också föratt bryta statsfinansernas ogynnsamma utveckling. Och presenteradeskompletteringspropositionen, som proklamerade strid mot inflafionen. En radikal omläggning av polifiken var också starkt avnöden. Jag vill påminna om hur bekymmersamt läget var, när densocialdemokratiska regeringen tog över rodret . I stället för den produktionsökning om sommittenpartiregeringens finansplan förutspådde, fick vi under de förstatre kvartalen en kraftig nedgång av bruttonationalprodukten. Speciellt stortvar den . I stället för den uppgång av industriproduktionen med 3 %som fjolårets finansplan räknade med, föll industrins produktion under detförsta . noterades den lägsta nivån på femär. Den ekonomiska politiken, m. m. Orderingången frånexportmarknaderna sjönk dramatiskt under de fre första kvartalen . Enlika stor nedgång har inte ägt rum sedan den första oljekrisen. Under loppet av tredje kvartalet 1982 försämradesutrikeshandeln kraftigt. uppvisade bytesbalansen ett underskott päöver - det är den sämsta notering som någonsin uppmätts fören enskild månad. Efter dessa dramatiska händelser i utrikeshandeln satteett massivt valutautflöde i gång. rann ungefär 3 miljarder urlandet, och var utflödet uppe i nästan en halvmiljard . Industriinvesteringarna föll inte , som den förrafinansplanen förutspådde, utan . publiceradessom lök pä laxen en investeringsenkät frän , enligtvilken företagen förberedde en ytterligare neddragning av investeringarna med15 % 1983. och noteradeskraftigt stigande arbetslöshetstal. Månad för månad noterades de högstamänadssiffror som någonsin inrapporterats. var den öppnaarbetslösheten 176 000 personer, vilket innebar en ökning på ett är. var nedgången i lediga platser utomordenfligtkraffig. Nyanmäl-ningarna till arbetsförmedlingen under tredje kvartalet i fjoluppvisade den lägsta siffra som någonsin noterats. Som bekant mötfes också den tillträdande regeringen av ettväldigt, uppdämt statligt utgiftsbehov och grova underskattningar avränteutgifterna för statsskulden. Det innebar att budgetunderskottet underinnevarande budgetår har stigit som en ovälkommen efterhörd fill den fidigareförda budgetpolitiken. Den nya regeringen tog alltså över i ett för landetutomordentligt bekymmersamt läge. Praktiskt taget alla viktiga ekonomiskaindikatorer pekade på ett fortsatt ras utför. Det var därför uppenbart att en kraftfull omläggning avden ekonomiska politiken måste fill. Huvudingredienserna i den krisplan somregeringen presenterade är väl kända, och det finns ingenanledning att redovisa detaljerna inför kammarens ledamöter. Låtmig bara påminna om att vår strategi mot krisen utgör en helhefspolifik, medfyra huvudelement som stödjer och samverkar med varandra: För det första: Den mycket kraftiga förstärkning avkonkurrenskraften som devalveringen för med sig. Genom att vrida omefterfrågan, både utomlands och på hemmamarknaden, frän utländska till svenskaprodukter gör den det möjligt atf på en och samma gäng strama åt den inhemskaefterfrågan och ändå öka den totala efterfrågan som riktas mot svensktnäringsliv. Fördet andra: En markerad satsning på enfördelningspolitik, som innebär atf alla medborgare får vara med och bärakrisens bördor efter bärkraft. En rättvis fördelning av bördorna är, enligt vårmening, en oundgänglig förutsättning för att devalveringens effekter skall blibestående och inte sopas undan av en störfsjö av kompensationskrav. För det tredje: Ett program för att snabba påinvesteringsuppgängen, dels genom ett utvidgat stöd till det privatanäringslivets investeringar, dels genom ett omfattande offentligtinvesteringsprogram, framför allt i utbyggnad och modernisering av samhälletsinfrastruktur. För det fjärde; Slutligen, ett mycket ambitiöstarbetsmarknadspolitiskt program, för att lindra de akuta svårigheterna underdet kommande året. Vi har satt in hela det batteri avarbetsmarknadspolifiska åtgärder vi har till vårt förfogande. Med den här politiken går vi en balansgång mellanexpansiva och strama inslag. Vi ger svängrum för den inhemskaindustriproduktionen, vilket också kommer att medföra svängrum förinvesteringar och sysselsättning. strävar vi efter att så rättvistsom möjligt fördela de bördor i form av sänkt konsumtion detta måste medföra iinledningsskedet. Naturligtvis är det ännu för tidigt att avgöra hur vikommer att klara uppgiften att återställa balansen i den svenska ekonominsamtidigt som sysselsättning och produktion ökar. Men vissa tecken finns somtyder på att det börjar vända till det bättre. Det gäller i första hand industrin. Här är det tveklöstså, att devalveringen inneburit en mycket kraftig förstärkning avkonkurrenskraften. Det kan avläsas i sänkta relativpriser gentemot utlandet, enpåtaglig förbättring av vinstmarginalerna och en starkt ökande orderingång frånexportmarknaderna under de gångna månaderna. beräknas relativa exportprissjunka . Enligt skulle detta leda till att desvenska exportörernas marknadsandelsvinsfer blir vad gällerbearbetade varor. Det medför i sin tur atf vi bryter den fleråriga nedåtgåendetrenden med fallande marknadsandelar för svensk industri. Men det är inte bara sä att vi tar en växande andel avexportmarknaderna. Vi kan nu också se vissa tecken pä atf den internafionellakonjunkturnedgången tycks ha nätt botten och att den internationella handelnsom helhet stagnation därmed kan börja växa igen. Viskall infeöverdriva uppgångens styrka. Ännu sä länge rör det sig främst om strimmor avljus i ett tidigare kompakt mörker, strimmor som främst måste tydassom att vi nått slutet på nedgången. I är situationen fortfarandeosäker. Den sammanlagda effekten av marknadsandelsvinster ochväxande marknader blir atf exporten av bearbetade varor ökar med ca 6 %och aff den totala exporten-inkl. råvaror och tjänster-ökar med nästan 7 %.Detta innebär näsfan en fördubbling jämfört med . Men minst lika viktigt är att devalveringen och denstärkta konkurrenskraften slår igenom även pä vår hemmamarknad. Trots attbruttonationalprodukten föll med en tiondels procent växte importen mednästan . kommer den totala aktiviteten i ekonomin att öka med , men trots detta dämpas importökningen påtagligt och stannar vid . Nettoresultatet blir en förbättring av handels- och tjänstebalansen med mer Denekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. än jämfört med . De senaste siffrorna vad gäller orderingång till industrintyder på att dessa prognoser alls inte är överdrivet optimistiska. Tvärtom harorderingången från exportmarknaderna varitutomordentligt stark. I den senast utkomna mänadsöversikten från statistiskacentralbyrån konstateras "att industrin och speciellt de konkurrensutsattadelbranscherna utvecklats mycket positivt".Orderingången steg starkt , framhåller man, och i början av vårenskedde 'en exceptionellt kraftig exportökning". Samma bild framtonar i senastekonjunkturbarome-fer, där det konstateras att företagens exporfplaner aldrigtidigare varit mer expansiva än de är . Som alltid i en konjunkturuppgång är det råvaruindustrinsom påverkas först. Så låg exempelvis orderingången för pappers- ochmassaindustrin på över nivån . Men också andraindustrigrenar har kunnat notera en stark uppgång, t. ex. kemisk-tekniskindustri, där orderingången var högre än . Vad gäller verkstadsindustrin är bilden mer splittrad. Detär också den industri som brukar komma i gång sist vid konjunkturuppgångar. Menvi kan se tecken pä förbättringar t. o. m. inom en del s. k.krisbranscher, såsom handelsstålsindustrin. Jag kan inte undanhålla mig nöjetatt - eftersom jag är vald som riksdagsman från - citera följande ur entidningsartikel för sedan: "Mitt i stålkrisens tider finns det stålföretag sombörjar skönja en ljusning inför . Domnarvet har de senasteveckorna fått sä fulla orderböcker att de har svårt att hinna med produktionen.Det är framför allt efterfrågan på Domnarvets tunnplåt som stigit kraftigt. Detär också företagets dominerande produkt. Enligt , försäljningschefpå division tunnplåt, beror de senaste framgångarna pä två orsaker, delsdevalveringen, delsen miljardinvesfering . Devalveringen har gjortatf våra konkurrenter, främst , inte är så aggressiva pä densvenska marknaden längre, säger ." Den här utvecklingen gör att vi nu kan räkna med enpåtaglig uppgång av verkstadsindustrins produktion . I nationalbudgetenberäknar man att produktionen av verkstadsprodukter stiger med nästan 5 %.I fjol sjönk den med . Den totala industriproduktionen väntas öka mednärmare . Omslaget i produktionen inverkar positivt såväl päsysselsättningen som på investeringarna. harsysselsättningen minskat i vårt land, men beräknas den öka igen. Uppgångenhar här varit snabbare än vad man kunde vänta sig. Den totala sysselsättningenökade mellan och med 15 000personer. måste dock konstateras att arbetslösheten fortfarande äralarmerande hög. Industriinvesteringarna visar tecken på en gradvisåterhämtning, framför allt inom exportsektorn. I den planenkät, somIndustriförbundet redovisade och som omfattar de största företagen,tyder investeringsplaner- na pä atf investeringarna i de undersökta företagen gärupp i är, vilket är en snabbare uppgång än vad som tidigare förefölltroligt. Mot denna bakgrund vägar man dra åtminstone en slutsats:mänga målade tidigare en alltför svart bild av devalveringens möjligheter. Såhävdade t. ex. i en av sina reservationer i finansutskottet ijanuari att utvecklingen redan dä "bekräftat" att"devalveringen kommit vid en illa vald tidpunkt". Den utveckling jaghär relaterat tyder emellertid pä att hade fel - och att det kanskei stället var SE-bankens chefsekonom som hade rätt, dä han i enintervju hävdade: "Den svenska devalveringen kom . Dess storlek på var också riktig." I sitt anförande klagade över attden svenska ekonomins tillstånd inte förbättras i tillräckligt snabb takt.Defta bör jämföras med vad påstod , , dådevalveringen utmålades som ett totalt misslyckande, som utvecklingen redanhade bekräftat. Men kan alltså inte ens förneka att detbörjar gå bättre. Då tycker jag att och andra moderater bordeerkänna atf er propaganda slagit slint och att era försök attbl. a. skrämma näringslivet från att utnyttja devalveringens fördelar inte baravar skamlösa utan också grundlösa. Eftersom det bara är hedern och anseendetsom därmed skulle ges ökad tilltro, kommer man troligen att förneka de härmisstagen. Om man skulle erkänna att förutsägelser om devalveringensmisslyckande har upphävts av den faktiska utvecklingen, blir nyakatastrofteori strax mindre intressant. säger man: Katastrofen för svenskekonomi kommer infe i är, men den kommer , när regeringen har misslyckatsmed resten av sin polifik. Jag vill bara i all stillsamhet varna ochhans parti för att deras nya skräckvision kan röna samma öde som deras gamla,nu övergivna. Jag kunde f. ö. rikta samma varning till . Hanvältrade sig med en viss vällust i förmodade framtida misslyckanden förregeringens ekonomiska politik. har liksom svagt underlag för dessa kafastrofbeskrivningar. För min del vill jag säga följande. Tecknen på en omsvängningär glädjande, men vi måste komma ihåg för det första att den sker från ettmycket dåligt utgångsläge, och fördet andra att vi ännu inte har mer än någramånader bakom oss. Det är långt kvar innan den ekonomiska krisen är övervunnen.Vi har fortfarande mänga svårigheter framför oss. I den reviderade finansplanen understryks hur väsentligtdet är atf devalveringen - som var det första steget i regeringens krispolitik- följs upp av en konsekvent och uthållig politik. För att devalveringen skallkunna ge den permanenta förstärkning av konkurrenskraften vi eftersträvar måsteekonomin bringas i balans . Kraftfulla insatser måste görasför att driva ned inflationstakten efter det atf de prishöjande effekterna avdevalveringen har klingat ut. För detta krävs att vi häller fast vid deninslagna linjen och vid en långsiktig politik för sysselsättning och investeringar. Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. Regeringen menar alltså att det nuär dags att ta det andra steget i krispolitiken. Detta andra steg är inriktatpå direkta insatser mot arbetslösheten, men innehåller också ett omfattandeprogram för kampen mot inflationen. Den fulla sysselsättningen är det viktigaste målet för vårpolitik. Den omläggning av politiken som genomförts är en mobilisering fördetta mål. Det faktum atf den fulla sysselsättningen sätts i centrum betyderemellertid inte att vi kan registrera att sysselsättningen ökar påden reguljära arbetsmarknaden. Kapacitetsutnyttjandet ligger i stora delar avnäringslivet sä lågt, atf produktionen kommer att kunna öka avsevärt innanefterfrågan på arbetskraft där kan börja öka mera påtagligt. På kort sikt är det därför nödvändigt att öka dearbetsmarknadspolitiska insatserna. Sä har också skett. De insatser som gjortssedan hösten 1982 är de största som någonsin satts in, och föreslår viytterligare insatser utöver de redan gjorda. På något måste vi uppnå och vidmakthålla fullsysselsättning genom en stabil ekonomisk tillväxt och en konkurrenskraftigindustrisektor. En nödvändig förutsättning för att det skall kunna åstadkommasär att den höga inflation som rätt i vårt land nu bryts.Den avsevärda förbättring av konkurrenskraften som vi har fått kan bibehållasendast om pris- och kostnadsökningarna i vår ekonomi snabbt nedbringas tillhögst den nivå som råder i våra viktigaste konkurrentländer - f. n. Vi har gjort vissa kalkyler som redovisas ikompletteringspropositionen. De visar att en sänkt inflation skulle kunnamedföra både en minskad arbetslöshet och minskande underskott i vårautrikesaffärer. Något schematiskt uttryckt antyder kalkylerna att en halveradinflationstakt också halverar arbetslösheten. Det andra steget i regeringens ekonomiska strategi utgördärför en beslutsam kamp mot inflationen. Därmed fullföljs också de riktlinjerför den ekonomiska politiken som socialdemokraterna vid flera tillfällenpresenterat, bl. a. i riksdagsmotioner och i krisprogrammet . Regeringen kan inte ensam säkersfälla attinflationsbekämpningen blir framgångsrik. Det är av avgörande betydelse attalla grupper i det svenska samhället delar ambitionen att pressa nerinflationen och aktivt medverkar fill en sådan utveckling. Ett helhetsprogram mot inflationen mäste innehållaeffektiva åtgärder mot det växande budgetunderskottet och mot kostnadsstegringarna,reducera förväntningarna om fortsatt inflation samt försöka ta bort flaskhalsari produktionen och stelheter på viktiga marknader. På samtliga dessa fyraområden har regeringen nu lagt fram förslag om åtgärder. En fortsatt snabb ökning av budgetunderskottet är infeförenlig med de mål regeringen uppställt för sin ekonomiska politik. Det skullemycket snart försätta oss i en tvångssituation, där vi bara hade två alternativatt välja mellan. Vi kan låta likviditeten i ekonomin öka kraftigt, dvs. det ökadebudgetunderskottet genom att - populärt uttryckt - trycka mer Nr 163 pengar.Dä utsätter vi oss för stora risker att inflationen skjuter fart pä nytt Torsdaeen den och att devalveringens vinster försvinner. Vi kan också ingripa mot likviditetsuppladdningenmed skärpt kreditpolitik och kraftigt höjda räntor. Den ekonomiska politiken, m. m. Då knäckervi med stor sannolikhet den investeringsuppgäng som skall ge oss sysselsättningoch inkomster åren framöver. I långtidsbudgeten presenteras kalkyler som visar attbudgetunderskottet även vid förhållandevis gynnsamma antaganden skullefortsätta att öka till /88. En sådan utveckling måste förhindras. Jag noterar attfinansutskottet understryker nödvändigheten av att de framtidabudgetunderskotten blir lägre än i långtidsbudgetens kalkyler. Det mödosamma arbetet med att sanera statsfinanserna harinletts av den socialdemokratiska regeringen. I vårt första budgetförslag harvi lyckats sätta stopp för ökningen av budgetunderskottet. Som andel avbruttonationalprodukten beräknas underskottet enligtkompletteringspropositionen minska från 14 till , och tar vi saldot exkl.statsskuldräntor minskar det ännu mer. För att hålla igen utgiftsutvecklingen har i stort settalla verksamhetsområden i budgeten fått bidra. Kompensation för devalveringenhar i princip endast givits för vissa opåverkbara kostnader. Jag villunderstryka att det innebär att vi redan börjat göra avsevärda ingrepp i denautomatiska utgiftssfegringen. I nästa budget kommer politiken att inriktas på attmetodiskt och konsekvent se över samtliga utgiftsområden i syfte atf minskabelastningen pä statsbudgeten. Ett översynsarbete av pågående verksamheter ochregelsystem har därför inletts. Också möjligheterna till en ökad avgiftsbeläggningav statliga tjänster måste uppmärksammas. Möjligheten att rensa budgeten fränvissa finansiella verksamheter bör prövas, där det kan ske utan men förverksamheten i fråga. Om vi skall kunna fä stopp på inflationen mäste ocksåkostnadsökningarna begränsas. Löneutvecklingen tycks - sådan den nu kanberäknas - ligga i linje med strävandena både att förstärka konkurrenskraftenoch att dämpa prisstegringarna. Men av minst lika stor vikt är att lönekostnadsökningarnaockså hälls tillbaka - inte för att pressa ned reallönernautan för atf åstadkomma den åsyftade reallöneutvecklingen pä en lägre nominellnivå och därmed en lägre inflationsnivå. Regeringen har vidtagit eller aviseratett antal åtgärder som bör göra det möjligt att sluta återhållsamma löneavtaloch hälla tillbaka en överdriven löneglidning. I är fillämpas en temporär skattpå aktiebolagens utdelningar. Vidare har företagen skyldighet atf avsätta 20 %av sina vinster till särskilda investeringsfonder. har regeringen aviserat dels atf den härobligatoriska vinsfav-sättningen kommer att fortsätta, dels att företagsbeskattningenkommer atf läggas om, dels att förslag om vinstdelning senare kommer att läggasfram. I samma riktning verkar också att subventioneringen av företagensmaskinin- Den ekonomiska politiken, m. m. vesteringar inte kommer att fortsätta . Dessutom har regeringen föreslagit en ändrad finansieringav skattereformens andra steg. Vår bedömning har varit att en fortsattfinansiering med höjd arbetsgivaravgift eller med införande av proms, som tillstörre delen också innebär en skaft pä arbetskraften, skulle medföra att desamlade lönekostnaderna ökade mer än vad som är förenligt med målet attbegränsa prisstegringarna till . Men en återhållsam lönerörelse förutsätter också att allalöntagargrupper visar ett solidariskt ansvar för en rimlig och rättvisfördelning av ett högst begränsat löneutrymme. Detta krav har större aktualitetän . Den skattereform som en stor riksdagsmajoritet beslutadeatt genomföra innebär ju att personer med högre inkomstergenerellt sett får en icke oväsentlig ökning av sina disponibla inkomster,medan låglönegruppernas inkomst efter skatt påverkas i långt mindre mån.