prot · G609150 · 1982-12-31 00:00:00 — Utslaget på alla hushåll blir det ökadeskattebetalningar om sammanlagt nästan per hushåll. Av dettahärrör nästan . frän skatteuppgörelsen mellan socialdemokraterna ochmittenpartierna. Till detta kommer ett flertal engångsskattehöjningar genombl. a. förkortade inbetalningstider för vissa skatter. Dessutom påverkar flera av förändringarna i skatteuttagetkommunernas ekonomi, vilket jag påpekat tidigare i debatten. Detta leder tillytterligare skattehöjningar. Allt detta begränsar den enskildes klädkonto,som näringslivet får ökade kostnader och därmed sämrekonkurrenskraft. Det är denna politik, , som utgör det störstahotet mot svensk tekoindustri. Till största delen är det medel- ochlåginkomsttagare som får betala. Stora skattehöjningar kommer alltid att fåbetalas av de grupper som utgör det stora skatteunderlaget. Höjdaarbetsgivaravgifter får bäras av löntagare, hyreshusavgiften får bäras avhyresgästerna. Det är med andra ord samma människor som skall efterfråga tekoföretagensprodukter. Det blir alltså mer svängrum för politiker och svångrem förhushållen. Vad vi skall göra är ju att avveckla en näringspolitik somi allt högre"grad kommit att byggas på bidrags- och subventionstänkandeoch i stället övergå till en näringspolitik som bygger på generella åtgärder.Bidrags- och subventionspolitiken är i många stycken ett enda stortmisslyckande. Den har inte gett oss fler företagare och inte fler fastaarbetstillfällen inom industrin. Däremot har den förhindrat en naturlig övergångfrån svaga till expansiva företag med risk för att tryggheten blir sämre föross alla. Det är mot den bakgrunden, , som vi bestämt säger ifråni reservation nr 21 att statens engagemang i Eiser måste avvecklas och attföretagen skall säljas. Företagen måste anpassa sig till den marknad som finnsoch påskynda sitt finansiella tillfrisknande. Åtgärder för tekoindustrin, m. m. 24JÖRN (vpk) replik: När det gäller Eiser och dess ledning vikerLilly undan från hela kärnfrågan. Det är inte alls fråga om attföretaget inte skall arbeta efter marknadsmässiga principer - den frågan har viinte väckt. Det måste de göra med den marknad vi nu har här i . Det är inte fråga om något ministerstyre. Vi har inte allstalat om det. Vi talar om raka motsatsen till ministerstyre. Vi talar om endemokratisering av ledningsprinciper och organisation. Vi menar att man måstemöta den nuvarande förtroendekrisen, som ju har varat ganska länge och haft endestruktiv verkan på företaget, med en radikal omorganisation. Vi vill ha andrastyr- och ledningsmetoder än de traditionella, auktoritära och hierarkiskametoderna. Vi vill ha en ledning som är demokratiskt vald av de anställda ochsom kommer ur deras egna led. Vi vill ha en direkt koppling mellan deraspraktiska erfarenheter och den ledning som måste utövas av ett storttextilföretag, vilket också innebär att nya impulser införs i tillverkningenoch i arbetsorganisationen. Vi tycker att det är helt riktigt att ställa den typen avfrågor just i nuvarande läge, eftersom det bland stora grupper inomEiserkoncernen finns ett önskemål om att få spela en sådan roll. Därför menar vi att detta skulle vara bra förtekoindustrin - och just för den statliga tekoindustrin. Den skulle dä nämligenvisa att den står för andra sociala värden och ett annat sätt att organiseraarbetet än den privatkapitalistiska. Och vi tror att det skulle vara av mycketstort värde. Det skulle vara en utmaning gentemot mycket av det auktoritära,borgerliga och privatkapitalistiska tänkandet. Och vi tror att det skulle skapaen bättre förankring för statligt företagande bland de människor som arbetar inomstatlig industri. Vi tror att just den förtroendekris som funnits mellanledningen och de anställda talar för att en sådan omorganisation, en sådandemokratisering och ett sådant ianspråktagande av de anställdas allsidigaerfarenhet och kapacitet bör komma just i det här läget. Åtgärder för tekoindustrin, m. m. 25 () replik; Det generella stödet tar till vara deninneboende kraft som finns inom företaget, och framför allt är detkonkurrensneutralt mellan olika företagsenheter och företagsformer. Ettselektivt stöd däremot bygger på en övertro på vad vi kan åstadkomma sompolitiker - att vi skulle veta bättre än människorna ute i företagen vad deskall satsa på att tillverka. Förfolkpartiet är detta val enkelt. 26LILLY () replik: oroas över konsekvenserna aven snabb avveckling av äldrestödet. Men det blir inte någon sådan snabbavveckling av äldrestödet, för gör regeringen en satsning: ökarbranschstödet och satsar på utbildning och forskning, strukturgarantier, exportoch marknadsföring. Det är väsentligt att para detta med en nedtrappning aväldrestödet. Beträffande devalveringen är det klart att vi inte harsett utvecklingen fullt ut , men helt klart är att företagen är positiva tilldevalveringen. Då kan man, beträffande de insatsvaror som tekoindustrinanvänder sig av, fråga sig: Vad skulle kostnaderna ha varit för tekoindustrin om inte devalveringen hade genomförts? Till : Det största hotet mot tekoindustrinskulle vara den ekonomiska politik som den här regeringen för. Tänk, jag troratt det är precis tvärtom: det största hotet mot de små människorna i det härlandet är den moderata ekonomiska politiken. Jag förstår mycket väl vad menar med enavveckling av Eiserkoncernen. De företag inom koncernen som är vinstgivandeskall säljas ut till privata företag, att ta över väl upparbetade för attfortsätta, medan struntar fullständigt i de övriga. menar väl ändå inte att vi här i riksdagenskall fatta något slags principbeslut om eller uttala oss för en helt annanform av företagsledning i de statliga företagen än vad man har i de privata?Jag har mycket svårt att tänka mig det. Däremot är det mycket väsentligt - somjag också sade i mitt huvudanförande - att företagsledningen har detförtroendefulla samarbete med de anställda som man bör ha och på detta sätt tartill vara deras kunnande. Enligt gällande bestämmelser omstyrelserepresentation ingår faktiskt också arbetstagarrepresentanter såväl imoderbolaget som i styrelserna för de dotterbolag som har minst25 anställda. Det finns alltså alla möjligheter med en förståendeföretagsledning att de anställda skall kunna göra sig gällande. är inne på generella kontra selektivainsatser. Där har vi motsatt uppfattning. menar att generellainsatser släpper loss den inneboende kraften, medan selektiva stödinsatser barapassiviserar och inte ger de förutsättningar som man vill ha. Jag hinnerinte säga mer i den här repliken. Tredje vice talmannen anmälde attJörn anhållit att till protokollet fä antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare replik. Tekoindustrin har varit utsattför en stark tillbakagång. Antalet anställda har minskat med mer än hälftenunder en dryg tioårsperiod - från 67 500 personer till ca 29 000personer . Tekoindustrins andel av den totala industrisysselsättningenminskade från till . Nedgången inom tekoindustrin har såledesvarit minst sagt dramatisk. Detta har drabbat många familjer och orter. Minskningen av den svenska tekoindustrin har ägt rumsamtidigt som importen ökat starkt. Importens-andel av den svenska marknadenför textilprodukter var under är 1982. För kläder var importandelen ca80%. Den svenska tekoindustrins nuvarande marknadsandelar påhemmamarknaden motsvarar således endast för textilprodukter och för kläder. Tekoindustrins utveckling har varit något bättre påexportsidan än på hemmamarknaden. Exporten motsvarar ungefär hälften avtekoindustrins produktion. har dock exportvolymen minskatpä både textil- och konfektionssidan. Regeringen har haft några viktiga utgångspunkter förarbetet med en långsiktig tekopolitik. Hittillsvarande tekopolitik har inte gett de önskaderesultaten. Produktionen och sysselsättningen i branschen har under lång tidsjunkh trots att stödet ökat. Tekopolitiken har blivit allt dyrare församhället, medan resultatet skjutits allt längre frän målen för samhälletsinsatser. Målen för tekopolitiken ligger fast, men medlen för att nåmålen behöver däremot omprövas. Balans i de samhällsekonomiska förutsättningarna måste nåsför att en effektiv industripolitik skall kunna drivas. I detta syfte spelardevalveringen en viktig roll. Den utgjorde också för tekoindustrin en avgörandeförbättring. Effekterna börjar redan märkas. Nedskrivningen av kronan kanberäknas medföra en kraftfullare generell konkurrensförbättring för tekoindustrinän hela det generella stödet, dvs. Även för tekopolitiken är detdärmed av största betydelse att devalveringens effekter blir bestående. I dettahar hela branschen ett stort ansvar. Därmed skapas det erforderliga utrymmet,som jag ser dét, för en omsvängning av stödformerna till mer offensiva åtgärdersom kan höja effektiviteten i branschen, men också framtidstron i branschen.Och det är viktigt att vi inte dömer ut tekoindustrins möjligheter. Jag tyckeratt det var bra att såväl som så klart slogfast detta, att vi har mänga företag i branschen som är framgångsrika och somkan expandera till följd av nytänkande, satsningar på design, kvalitet och nyaprodukter. Den nya tekopolitiken måste utarbetas i samverkan mellansamhället, branschen och de fackliga organisationerna - de som berörs avutvecklingen Åtgärder för tekoindustrin, m. m. 3 protokoll 1982/83:150-151 Åtgärder för tekoindustrin, m. m. och förändringarna i industrin. Så har också skett, dethar ägt rum bl. a. i en särskild arbetsgrupp sorri förberett den propositionsom har förelagts . Tekopolitiken måste läggas fast, menar regeringen, för enlängre period för att ge branschen rimliga planeringsförutsättningar.Regeringens förslag innebär därför ett treårsprogram för de statligastödåtgärderna och skärpta insatser när det gäller kontrollen avimportbegränsningarna. Vi ser nu en chans att pä skapa entekoindustri som bättre och med mer av egen kraft kan föra ossnärmare målen för tekopolitiken. Vi kan följa upp devalveringen med att underen tid kraftigt höja stödet till åtgärder, som varaktigt ger oss en merslagkraftig tekoindustri. Genom en generell konkurrensförstärkning och genomsatsningar på effektivitet, marknadsföring, produktutveckling, tekniskutveckling och utbildning skapas en grund för att minska de generellasubventionerna, dvs. Anslaget till effektivitetshöjande åtgärderföreslås öka från till över hälften av det totala stödet. Regeringen har, i enlighet med de riktlinjer som angavs ifinansplanen, gjort en översyn av målen för tekopolitiken. Slutsatsen av dennaöversyn är att både det s. k. produktionsmålet och det s. k. 30-procentsmäletskall ligga fast. Jag noterar med tillfredsställelse att regeringen har både centerpartietsoch vpk:s stöd pä denna punkt. Med produktionsmålet avses att ettupprätthållande av produktionsvolym bör utgöra ett riktmärke för denfortsatta tekopolitiken. Det bör emellertid påpekas att produktionsvolymen är1982 låg lägre än . Det s. k. 30-procentsmålet innebär enligt riksdagensbeslut att ett långsiktigt mål för den statliga tekopolitiken bör vara attsvensk tekoindustri skall svara för eller mer av den totala tillförseln avtekovaror. Jag vill gärna påpeka att det målet ej varit uppfyllt sedan år 1976.Andelen är. som jag redovisat, betydligt lägre. Utvecklingen av tekoindustrin har såledesinneburit att vi står långt ifrån både produktionsmålet och30-procentsmålet. Det bör dock påpekas att den totala inhemska produktionen -alltså inkl. exporten -motsvarar av den inhemska tillförseln. Det kommer, herr talman, inte att vara någon lätt uppgiftatt uppnå dessa mål, och det kommer också att ta tid. Tyngdpunkten i regeringens förslag till en ny tekopolitikligger således på en kraftig höjning av det statliga stödet för åtgärder, somökar branschens produktivitet och konkurrenskraft. Det är den enda möjlighetenatt föra oss närmare målen. Totalt föreslogs i propositionen en ökning avanslaget till effektivitetshöjande åtgärder från 119 milj. kr. detta budgetårtill 170 milj. kr. nästa budgetår och till 185 milj. kr. under de två följandebudgetåren. Sammanlagt föreslog regeringen mer än ioffensiva insatser . Dessa medel skulle tillföras statensindustriverk och överstyrelsen för ekonomiskt försvar. Utskottetsmajoritet föreslår nu att överstyrelsen för ekonomiskt försvar inte skall få de 16 milj. kr. i påslag som regeringenföreslog. Under nästa budgetår blir därför det totala anslaget föreffektivitetshöjande åtgärder 154 milj. kr. i stället för 170 milj. kr. Det ärändå en marginell förändring, som inte rubbar inriktningen av regeringens förslag. För statens industriverk betyder regeringens förslag enmycket kraftig ökning för insatser som kan skapa en sundare bransch medfriskare företag. Eftersom statens industriverk inom ramen förbranschprogrammet har viss frihet att fördela resurserna pä olika aktiviteter,går det inte att nu i detalj ange hur pengarna kommer att användas. I propositionen ingår viktiga förslag till åtgärder försammantaget mer än i offensiva insatser under tre år.Jag vill gärna peka på följande vägar: Mycket kraftiga satsningar bör göras påmarknadsföringsområdet. Utrymme skapas med den nya politiken för nära enfördubbling av de exportfrämjande åtgärderna. Också stödet till marknadsföringpå hemmamarknaden kan närmast fördubblas. Stödet till införande av ny teknik och vissa forsknings-och utvecklingsinsatser är av stor betydelse för en mer offensiv tekopolitik.Industriverket ges möjligheter till ökad aktivitet för att föra ut ny tekniktill företagen och stimulera utnyttjandet av nya tekniska rön. Inom ramen förbranschprogrammet kommer industriverket att kunna öka stödet tillproduktutveckling och design via både utbildningsinsatser och konsultstöd. För forsknings- och utvecklingsinsatserna spelar STU enviktig roll. I samband med beredningen av STU:s kommande treårsprogram kommerockså behovet av forsknings- och utvecklingsinsatser på tekoområdet att prövas.Ett viktigt forum för teknisk forskning och utveckling inom tekoindustrin ärtextilforskningsinstitutet. Också dettas behov kommer att beaktas i nästatreärsprogram för STU. Hur stödet till teknisk utveckling inomkonfektionsindustrin skall utformas efter den ram på 4 milj. kr. som gälltkommer också att beredas. Ny teknik införs ofta i samband med investeringar. Förstöd till rationaliseringsinvesteringar inom konfektionsindustrin föreslåsdärför fortsatta avskrivningslån. Sådant investeringsstöd skall kunna gesockså till kapacitetsutvidgning vid hemtagning av utlandstillverkning, somefter devalveringen kan bedömas komma att lönsamt återupptas inom landet. Detär också en erfarenhet som vi redan har gjort inom industridepartementet, attmänga företag inom branschen nu har förklarat, att det efter devalveringen ärmöjligt att förlägga produktionen i i stället för utomlands, eftersomkostnadsläget nu har blivit gynnsammare. Det är någonting som vi har anledningatt hälsa med tillfredsställelse. Även utbildning är ett viktigt led i en mer offensivpolitik. Förutom utbildningsinsatserna inom SIND:s branschprogram föreslårdärför regeringen ett särskilt utbildningsstöd för tekoindustrin. Syftet äratt trygga rekryteringen av yrkesutbildad personal. Till utbildning avnyanställda anslås 10 milj. kr. De stödinsatser som jag nu gått igenom bör aktivt bidra till Åtgärder för tekoindustrin, m. tn. Åtgärder för tekoindustrin, m. m. attutveckla branschen genom ökad produktivitet och konkurrenskraft. Härigenomkommer det att finnas förutsättningar för att inleda en successiv nedtrappningav det generella äldrestödet, vilket icke bidrar till branschens utveckling.Detta stöd var ju f. ö. från början avsett att vara temporärt. Det tillhör intedet lättaste att minska äldrestödet - det är jag medveten om -eftersom mängaföretag är beroende av det. Och det hade varit omöjligt att föreslå enminskning av äldrestödet utan att genomföra devalveringen och utan att vidta deåtgärder som regeringen nu sätter in. Av hänsyn till företagens arbetsplanering och till atteffekterna av de ökade offensiva insatser, som föresläs, naturligen kommeratt göra sig gällande först successivt menar regeringen att det behövs enrelativt läng period för nedtrappningen av äldrestödet. Här står vinaturligtvis - och detta vill jag gärna erkänna - inför en svår avvägning. Detgäller att bedöma branschens nuvarande läge och förutsättningar med hänsyn tillframför allt devalveringen , men även devalveringen hösten 1981.Vidare börjar en del tecken pä en kommande förbättring av världskonjunkturenatt synas. Regeringens förslag innebär att nedtrappningen aväldrestödet inleds . Från nuvarande maximalt avlönekostnaderna för produktionspersonal var det regeringens avsikt att göra ennedtrappning till . Under utskottsbehandlingen har det överenskommits attavtrappning-en skall ske något långsammare, nämligen till 'den 1 januari1984 samt till från , och därefter enligt regeringensförslag. Det bör emellertid påpekas att långt ifrån alla företagkommer att drabbas av nedtrappningen i inledningsskedet. Ungefär hälften avbranschens företag får nämligen ett stöd som redan ligger under - och iflera fall långt under - 15-procentstaket. Här tycker jag att man i en hel delfall alldeles i onödan skrämt upp många företag och deras anställda vidbeskrivningen av regeringens tekoförslag. Medelutbetalningen ligger nämligen på9 %. Det är vikfigt att hålla detta i minnet. Den nya tekopolitiken inriktas således nuhärdare än någonsin på utveckling så att branschen därigenom bättre än hittillsförmår uppfylla målen för tekopolitiken. Ingen proposition i världen kan i ettslag lösa alla akuta problem. Men med uthållighet kan denna tekopolitik läggagrunden för en ny optimism i en hårt drabbad bransch för företagen, för deanställda och deras familjer men också för kommunerna ute i tekobygderna. Jag vill slutligen framhålla att regeringens förslag tillinriktning av tekopolitiken bara har förändrats ytterst marginellt underutskottsbehandlingen. Jag kan nu också konstatera att den enda ändringenbestår i att av ett totalt stöd pä ca 420 milj. kr. 16 milj. kr. har bytt platsoch flyttats över från de effektivitetsfrämjande åtgärderna till äldrestödet.Detta måste betraktas som en marginell förändring, som det är värt att göra föratt åstadkomma en radikal förändring av tekopolitiken. 28STEN () replik: Jag vill gärna kommentera industriministernslovsäng till selektiva stödåtgärder. När man tar del av propositionen och närman lyssnar på , som också kommenterade sin proposition om nyorganisation för industriverket, framgår av allt detta nästan övertydligtsocialdemokraternas ambition att detaljstyra det enskilda näringslivet. Företagen skall nu komma till industriverket ochunderställa ämbetsmännen sina utvecklingsplaner. Sedan skall den statligamyndigheten skriva bruksanvisningar för vad som får göras med de eventuellastödpengar som industriverket i efterhand skall utbetala. Jag menar att dennamisstro mot företagen är väldigt skadlig för näringslivsklimatet i vårt land.Den kommer att utgöra en hämsko på enskilt initiativ oeh ansvarstagande. Det är symptomatiskt att regeringen vill göraindustriverket till en, som man säger i den industriproposition som ThagePeterson åberopade, "slagkraftig myndighet". Det hade väl varitmera på sin plats att plädera för ett slagkraftigt näringsliv. Det är, herrtalman, som jag har påvisat i dagens debatt, endast en positivutveckling av företagens resultaträkningar, att man kan göra en positivgrundkalkyl, som kan lägga grunden till en i ordets reella mening offensivtekoindustri. Med detta förslag kommer man allt längre bort fränmarknadsekonomin. Socialdemokraterna tror inte att företag kan använda sinapengar förståndigt. Polifiker och byråkrater skall skriva bruksanvisningar istället. Sedan, herr talman, vill jag upprepa attsocialdemokraterna har gjort en grov felbedömning av devalveringens effekter.Visserligen kan det bli konkurrensfördelar på exportmarknaden, men detförutsätter ju att effekterna inte äts upp. Jag har påvisat detta i en repliktill , och jag vidhåller de synpunkter som jag där gav uttryckför. Men man glömmer bort insatssidan. utgörs av insatsvaror, avfärger, fibrer, polyester etc. Detta måste man ju ta hänsyn till. Därför kanjag kort konstatera att hela propositionen är en skrivbordsprodukt utan någonstörre förankring i verkligheten. Åtgärder för tekoindustrin, m. m. 29TAGE () replik: Industriministern redovisade inledningsvis debekymmer som tekoindustrin har haft . Antalet sysselsatta har istort sett halverats under den tiden. Det är naturligtvis helt korrektauppgifter. De visar att vi inte står inför några nya problem . När man hör industriministern tala, verkar det som om hannu anser sig ha åstadkommit någonting helt nytt med att lägga fram dennatekoproposition och börja stödja tekoindustrin. Så är ju ingalunda fallet, mendet kanske är naturligt att en departementschef lätt hamnar i denbeskrivningen. Om man ser på vad som har hänt , kan mankonstatera att av det årtiondet - de socialdemokratiskaåren - satsades det i genomsnitt 33 miljoner på stöd tilltekoindustrin. har det stödet stigit undan för undan till att varanära nog en halv miljard i det läge när vi slutade regera, för att uttrycka detenkelt. Åtgärder för tekoindustrin, m. m. När det gäller förslagen ipropositionen som innebär en övergång från generella till selektivastödåtgärder, vill jag påpeka att det inte är några riskfria metoder mananvänder sig av. Som tidigare påpekats i den här debatten, har vi mångaförnämliga tekoföretag i landet. Det finns naturligtvis framför allt anledningatt slå vakt om dem. Risken med att sätta in selektiva åtgärder är ju att manåstadkommer en snedvridning av konkurrensen som kommer att innebära att detblir större påfrestningar på de företag som klarar sig på egen hand. Dettabetraktar vi som en stor risk när man går över från generella till selektivaåtgärder. Det rationaliseringsstöd som vi från vår sida har velatpruta litet grand på har litet av den risken i sig också, förutom att ettsådant stöd naturligtvis har den effekten att om det blir effektivt ger detockså mindre sysselsättning. Jag har suttit här och lyssnatpä flera inlägg av . Jag har inte blivit klar över vilken sortstekopolitik han egentligen talar för. Det har varit en väldig blandning av främst allmännapartipolitiska synpunkter, med något spår in på tekopolitiken. Stödet skullebåde avvecklas och vara kvar. Efter att i det första inlägget ha framfört engränslös kritik mot tekostödet fastställer något av envästgötaklimax, när han sedan säger att stödet ändå bör vara kvar. Det skulle föra för långt, herr talman, om jag tog uppalla de allmänna saker som har kastat omkring sig i den härdebatten, men jag skall ta upp några av dem. En del kanske inte hör hemma idagens debatt, men har ändå fört in dem i diskussionen. Först vill jag konstatera att den hittillsvarandetekopolitiken icke har varit framgångsrik. Produktionen och sysselsättningen ibranschen har minskat, trots att stödet bara har ökat ochökat. Drar inte några slutsatser av detta? Om de förutvarande regeringarna hade velat ha en annanpolitik för att nä det som menar att man skulle lösatekoindustrins problem med, varför har då icke de förutvarande regeringarnaslagit in på den politiken, sä att vi kanske hade minskat neddragningen inomtekoområdet och i stället kunnat öka sysselsättningen och tryggheten för deanställda samt öka våra satsningar? hade ju t.o. m. en partibroder som huvudansvarig för tekopolitiken i . Denperioden ledde till att utvecklingen gick mot en allt sämre situation. I nästan varje inlägg har tagit upp bidrags-och subventionspolitiken precis som om i denna kammare skulle varade som i varje läge står emot bidrags- och subventionspolitik och för friskareföretag och utveckling av branschen. Det har jag aldrig förstått. Jag sade deti debatterna . Varför riktar man frågor till mig om attnäringslivet senare hälft drabbades av så många stödmiljarder?De frågorna råder jag att ställa till det borgerliga lägret ochsina egna och till min företrädare i ämbetet.