prot · G60971 · 1982-12-31 00:00:00 — Många politiska tjänstemän i kanslihuset - det var fultdet, tyckte socialdemokraterna före valet, då vi hade icke-socialistiskaregeringar. Efter valet slår socialdemokraterna rekord - åt andra hållet.Aldrig tidigare har så många rent politiska tjänstemän knutits till kanslihusetsom efter regeringsskiftet . Det finns, herr talman, så många, många exempel påsocialdemokratiska omsvängningar att det är omöjligt att ta upp dem alla i etttidsbegränsat anförande. Jag lämnar därför den delen och går i stället övertill vad vi nu måste göra och vad vi inte får göra. Om löntagarfonder införs i ökarmaktkoncentrationen, och riskerna för ett sämre fungerande näringsliv ökardramatiskt. Från sida motsätter vi oss också denstraffbeskattning av enskilt aktieägande som regeringen föreslår. Den särskildautdelningsskatten är ingenting annat än ett första steg mot löntagarfonder. I stället vill vi utveckla skattefondssparandet, så attdet engagerar fler människor och förser näringslivet med riskvilligtkapital. Det är en möjlighet för industrin att skaffa investeringspengar. Detär viktigt att ägandet sprids. har genom åtgärder sominfördes av regeringar, i vilka har medverkat, 300 000 människorsom inte har varit aktieägare blivit det. Målet måste vara attytterligare öka antalet aktieägare. Vi menar att regeringen här går på tvärsmot en mycket stark opinion, som man säkert också känner i de egna leden. Det är ju ett väl fungerande näringsliv som är självagrunden för trygghet och sysselsättning. I regeringsställning var det viktigt för atthögt prioritera en satsning på forskning och utveckling vid universiteten ochute i näringslivet. En satsning på forskning och utvecklingar ju en investeringi framtiden. Den ökar vår konkurrensförmåga och lägger grunden för nyasysselsättningstillfällen. Också i oppositionsställning prioriterar viforsknings-och utbildningsområdet högt. Förslagen i partimotionerinnebär att de offentliga utgifterna minskas med ca . Mennär det gäller just forsknings- och utbildningsområdet gör vi ett undantag ochmenar att det i stället är befogat med ökade insatser. 1 en av partimotioner säger vi attdatasamhället måste göras mänskligt. Smådatorernas möjligheter måste tas tillvara. Människors möjligheter att rätta fel måste kunna öka och tryggheten iarbetslivet säkerställas. Datorerna skall tjänstgöra som service tillmänniskor, inte registrera och beskära friheten, understryker vi. För osssom liberaler är den hållningen självklar. Det gäller ju att hävda den enskildamänniskan mot maktfullkomlighet, övergrepp och krångel av olika slag. I våra partimotioner fullföljer vi också andra liberalakrav, som vi drivit med envetenhet. Vi slår vakt om biståndet till dem som hardet så mycket svårare än vi, och vi markerar att frihandel är bra både förmänniskor i vårt eget land och för människor i andra länder. Vi fortsätter att kräva åtgärder för att ökajämställdheten, och vi hävdar demokrati- och frihetsfrågorna. En viktig frihetsfråga, herr talman, gällerkollektivanslutningen till politiskt parti. Vi menar med bestämdhet att det ärhelt oförsvarbart att det socialdemokratiska partiet fortsätter att skriva inmänniskor som partimedlemmar mot deras egen vilja. Det måste kännasegendomligt för ett parti att som medlemmar ha människor som på valdagen läggersin röst pä ett helt annat politiskt parti. Men allvarligare är attkollektivanslutningen är en kränkning av individens demokratiska rättigheter.Den måste försvinna. Vi hade i det längsta hoppats att socialdemokraternasjälva skulle förmås samla sig till en nödvändig självsanering. I stället harriksdagens uttalanden mötts med nonchalans och ironi. Därför har vi frånfolkpartiet motionerat om åtgärder för ett lagligt skydd för den enskildes rättatt själv bestämma om medlemskap i politiskt parti. Det är i åtstramningstider viktigare ännågonsin att hävda liberala värden som maktspridning, tolerans motoliktänkande, jämställdhet mellan könen och solidaritet med eftersatta grupperi och i andra länder. Det är svårare i åtstramningsfider men justdärför desto angelägnare. Den stagnerande ekonomin, nolltillväxten iindustriproduktionen , det kraftiga raset i investeringarna och isysselsättningen, som fått vidkännas , präglar denverklighet och den vardag som svenska folket lever i. Problemen i svensk ekonomi och för svensk industri slår påhela landet. Det är ändå viktigt att konstatera att verkningarna slår hårdastpå de regioner som redan tidigare mött de största svårigheterna, därmänniskorna redan tidigare mött nedläggningarna och arbetslösheten, oron ochotryggheten. Det är därför ett självklart mål för densocialdemokratiska politiken att nå en balanserad ekonomisk tillväxt, ett målsom innefattar en regional balans. Regionalpolitiken verkade, då den inleddes ,i ett samhälle präglat av en snabb utveckling. Basnäringarna utgjorde en stabilgrund för industriproduktionen som helhet. Verkstadsindustrin växte ochmoderniserades. Vetenskapliga och tekniska landvinningar fann industrielltillämpning och lade grunden till nya företag, ny produktion, nya jobb. Vad dethandlade om var att stödja en rättvis geografisk fördelning, att ge regionersom förlorade arbetstillfällen i tillbakagående näringar delav investeringarna och att uppnå regional balans. Denna polifik var effektiv under första delen av1970-talet. Den kraftiga utflyttningen från skogslänen kundevändas till en inflyttning. Den allmänna tillväxten var betydande i skogslänen. Dessa län, som 1970 stod för av sysselsättningen ilandet, fick inte av sysselsättningsökningen.Över hälften - - av den samlade ökningen av industrisysselsättningen iriket gick till skogslänen. Det betydde 21 000 nya jobb, enökning av 'dessa läns totala industrisysselsättning. En kraffigutbyggnad av kommunernas och landstingens verksamhet gav arbetstillfällen,service och omvårdnad. a. genom de stora resursöverföringarna viaskatteutjämningssystemet blev tillväxten i skogslänen lika stark som i detövriga landet. Stagnation vändes till utveckling. Men utvecklingen bröts brutalt på nytt. 1977 kom detförsta i en rad förlorade år. Den ekonomiska tillväxten avtog. 160 000 jobb försvann i svenskindustri. Arbetslösheten sköt i höjden. Om detta sade den föregående energisketalaren inte ett enda ord, och jag förstår honom. Värst drabbades skogslänen. Nettoinflyttningen vändes pånytt till utflyttning. Ökningen av industrisysselsättningen vändes på nytt minskning. försvann 13 000 industrijobb i dessa län- och minskningen har fortsatt. Utvecklingsplaner vändes på nytt till varseloch-nedläggningshot. Optimism och framtidstro vändes på nytt till pessimism ochoro. Utveckling vändes på nytt till stagnation och tillbakagång. Sådant var utgångsläget för den socialdemokratiskaregeringen vid regeringsskiftet. Svåra problem dominerar flera landsdelar. Särskilt svår är situationen i . Där finnskombinationen av dels de "gamla" regionalpolitiska problemen, delsden akuta strukturkrisen i malmfälten. Arbetslösheten i länet uppgick under1982 till i genomsnitt 10 500 öppet arbetslösa . Iarbetsmarknadsutbildning och beredskapsarbete fanns 7 100 personer. Det betyderatt av befolkning berördes av dessaarbetsmarknadspolitiska åtgärder. fanns det 309 lediga platseranmälda, Situationen har föranlett en rad åtgärder från regeringenssida. presenteras en samlad proposition för åtgärder i . Jag kan ta andra exempel, från andra delar av landet. mellansvenska bruksbygden, även den dominerad av tunga basindustrier, har23 000 industriarbetstillfällen försvunnit . Där finns etttrettiotal orter som mycket starkt domineras av en enda industri - i flera fallhotade av inskränkningar och nedläggningar. Jag kan nämna , därarbetslösheten slår nya dystra rekord och näst är den högsta ilandet, där befolkningsutvecklingen är negativ och nedskärningar ochnedläggningar ger färre arbetstillfällen. Jag skulle kunna fortsättauppräkningen och peka på , , varvsregionerna ochflera andra regioner. Bilden blir i flera avseenden densamma. Där återfinns denekonomiska nedgången i , den industriella krisen, behovet avstrukturförändringar som grundläggande orsaker i bakgrunden. Där återfinnsmänniskornas oro och osäkerhet, för jobben, framtiden, tryggheten. Men därfinns också en vilja att ställa upp för hembygden, för jobben och framtiden.Där har jag mött idéer och konstruktiva förslag till nya satsningar, arbeten,till ny produktion. Denna bild av den regionalpolitiska utvecklingen har lettregeringen fram till två slutsatser. För det första: den regionalpolitik och deregionalpolitiska instrument som utformades i ett samhälle som karaktäriseradesav relativt snabb tillväxt förmår inte effektivt möta dagens situation. Vimåste få en utveckling och effektivisering av regionalpolitiken och deregionalpolitiska medlen. Vi måste få en närmare samordning mellanindustripolitik och regionalpolifik, och vi måste göra insatser också inomandra sektorer- kommunikationerna, utbildningen, forskningen - för att stärkaregionernas utvecklingsmöjligheter. För det andra: Det grundläggande sambandet mellan denekonomiska och industriella utvecklingen i landet som helhet och den regionalabalansen, fördelningen mellan de olika landsdelarna, blir allt tydligare. Meden stagnerande ekonomi, låg takt i industrin, mycket låg investeringsvolym ochökande arbetslöshet - som fallet har varit under senare delen av 1970-talét-försvinner skärpan i de regionalpolitiska instrumenten och, i stort, möjligheternaatt nå positiva resultat. Jag har sagt tidigare i kammaren och jag upprepardet: Det är icke pengar som saknas i regionalpolitiken , utan det är idéeroch förslag när det gäller att ta i anspråk de pengar som finns.Regionalpolitiken får nämligen full genomslagskraft endast med växandeinvesteringar, industriproduktion och sysselsättning och med en samhällsekonomii balans. En översyn av regionalpolitiken och en samordning med enoffensiv industripolitik utgör därför huvudlinjer i regeringens arbete förregional balans och industriell förnyelse. Den första slutsats jag gjorde - om behovet av en översynoch effektivisering av regionalpolitiken - är också utgångspunkten för dennyligen tillsatta regionalpolitiska utredningen. Även det förslag somregeringen kommer att förelägga om omorganisation har denna utgångspunkt. Utredningen har till uppgift att göra en översyn både avde regionalpolitiska stödmedlen och av den beslutsordning som gäller förregionalpolitiken. Utredningen skall föreslå en lämplig avvägning mellan olikaselektiva och generella regionalpolitiska medel. Det är min förhoppning attutredningens överväganden - som skall redovisas - skall ledafram till att vi får effektivare medel i regionalpolitiken. Vad gällerreformeringen av statens industriverk så är strävan att bygga upp en slagkraftig myndighet med ansvar för bådeindustripolitiken och regionalpolitiken. Genom att handläggningen avregionalpolitiskt stöd och industripolitiskt stöd sammanförs till en myndighetskapas förutsättningar för den nödvändiga integrationen mellan regional- ochindustripolitiken. Vidare kommer regeringen att föreslå att handläggningen avvissa ärenden som rör enskilda företag förs från industridepartementet tillmyndighetsnivå. Tanken är att departementets arbete skall koncentreras tillfrågor som rör inriktningen av politiken i stort och utvecklingen av deinstrument man vill använda för industri- och regionalpolitiken. ärdet min förhoppning att detta skall stärka myndigheternas möjligheter till ettoffensivt agerande på regional- och industripolitikens områden. Den andra slutsatsen - om sambandet mellan den regionalabalansen och den ekonomiska och industriella utvecklingen - utgör en av flerautgångspunkter som finns för en omläggning av den ekonomiska politiken, avindustripolitiken. Grunden för att vända den negativa utvecklingen för svenskindustri har vi - såsom har påpekats under debatten tidigare - lagt meddevalveringen. Syftet har varit att öka de svenska företagens lönsamhet ochstärka konkurrenskraften såväl på hemmamarknaden som på exportmarknaderna. Jag tog i går emot en utredning från statens industriverkom industrins reaktioner på devalveringen. Där finns några viktiga och positivaslutsatser. Svenska företag har i hög grad utnyttjat de möjligheter tillprissänkning, men framför allt till ökad marknadsföring och andra åtgärder föratt öka försäljningen som devalveringen gav. Det finns förutsättningar för attgå över till svenska underleverantörer, vilket är mycket betydelsefullt inteminst för de små och medelstora företagen. Detta är positiva resultat, som intehade någon motsvarighet vid de föregående devalveringarna. Den grund som devalveringen lade har vi stärkt med övrigaekonomiskpolitiska åtgärder som främst syftat till att nå ettfördelningspolitiskt samförstånd, som möjliggör en stabil utveckling och enlugn avtalsrörelse och därmed också att devalveringens effekter inte äts upp.Det mest olyckliga som skulle kunna hända för svensk industri, förSverige, för företagen och för löntagarna, vore en utdragen och oroligavtalsrörelse med åtföljande oroligheter på den svenska arbetsmarknaden. med denna omläggning av den ekonomiska politikenkrävs också åtgärder för att föra in industripolitiken på nya spår, på attbygga upp en offensiv industripolitik. Det gäller främst åtgärder för att få igång industriinvesterngarna, som har halverats under de borgerligaregeringsåren. Här har vi lagt fram förslag både i krispropositionen och ibudgetpropositionen. Förlängningen av investeringsstimulanserna,investeringskontona och investeringsprogrammet tillhörde våra första åtgärder.Särskilt investeringsprogrammet kommer att få stor betydelse för den vändningi industriutvecklingen som är nödvändig och som vi alla hoppas på. Vi har gått vidare i budgetarbetet genom en klarprioritering av den tekniska forskningen och utvecklingen. Detta är nödvändigtför att lägga grunden för en varaktig uppgång i industriinvesteringaroch industriproduktion. Teknisk forskning och utveckling är det enda område somuttryckligen har undantagits från sparåtgärder. Det är ett uttryck för den tropå nya framsteg som präglar den socialdemokratiska ideologin och regeringenspolitik. Teknisk forskning och utveckling är nödvändig för atttrygga jobben och framtiden. Det är sådana satsningar som skall ge de nyaprodukterna, som skall ge nya konkurrenskraftiga tillverkningsmetoder och somskall ge morgondagens jobb och produktion. med denna satsning måste kraftfulla åtgärdertill för att utveckla våra basindustrier. Teknisk forskning och utveckling ären långsam process, som måste få ta sin tid. Därför är det nödvändigt attsamtidigt satsa på våra befintliga industrier, se till att deras kapacitet tastill vara och att deras utvecklingsmöjligheter utnyttjas. Det handlar om skogen, om att förbättraråvaruförsörjningen. Det handlar om gruv- och mineralnäringen, med satsningarpä ökad prospektering och utveckling. En annan vikfig del av regeringens industripolitik - menockså regionalpolitik - är slutligen att bättre utnyttja den offentligasektorn och samhällsbyggandet för att stimulera industrins utveckling, liksomden regionala tillväxten. framgångsrika exempel från samhällets uppbyggnadav järnvägar, elektrisk kraft, telekommunikationer osv. måste nu följas av nyaområden som sjukvård, energi, miljö m. m. Även på dessa områden handlar det omatt utnyttja samhällets efterfrågan på nya produkter, ny teknik och nyttkunnande, för att utveckla svensk industri. Regeringen kommer att i öppnadiskussioner med näringslivet förbereda utvecklingsåtgärder. En översyn av detstatliga stödet till teknikupphandling kommer att göras liksom en förbättringav samarbetet med kommuner och landsting skall eftersträvas. Äventeknikupphandlingen inom privata företag kommer att omfattas av regeringensåtgärder. Ytterligare en huvudpunkt i den socialdemokratiskaindustripolitiken är att ta till vara den förnyelse och växtkraft som finns ide små teknikbaserade företagen. Fortsatta överläggningar med småföretagensorganisationer kommer att äga rum. Arbetet syftar till att regeringen i börjanav 1984 skall presentera ett samlat program för utveckling och förnyelse isvensk industri. På detta sätt har vi börjat att forma enindustripolitik som bygger vidare på den grund för expansion, tillväxt ochutveckling som den ekonomiska politiken lägger. En sådan politik är ennödvändighet för att fä fart på svensk industri, för att öka satsningarna påframtidens jobb, på framtidens produktion. Och en sådan politik är ocksånödvändig för att vända den regionalpolitiska utvecklingen rätt igen. Kammarenbeslöt att förhandlingarna skulle fortsättas . 8 § Anmäldes och bordlades Proposifion 1982/83:89 Ändring i brottsbalkenm. (förverkande av knivar m. m. till förebyggande av våldsbrott) 9 § Meddelande om interpellation Meddelades att följande interpellation framställts 1982/83:63 av () till justitieministernom förbättrade behandlingsmöjligheter för narkotikamissbrukare: Olika åtgärder har under en följdav år vidtagits för att komma till rätta med narkotikasituationen päkriminalvårdens anstalter. Det har t. ex. genom ändringar i lagen omkriminalvård i anstalt (KvaL) införts ökade kontrollmöjligheter, senast fr. o.m. F. n. torde skäl inte finnas att vidta ytterligareåtgärder av restriktiv natur. Vad gäller genomförandet av differentiering avanstaltsklientelet på grundval av de intagnas förhållande till narkotika,vilket förordades av 1978 (prop. 1977/78:105, rskr 363, SoU 36, jftJuU 1978/79:32 s. 12 f.), har detta visat sig utomordentligt svårt attförverkliga på grund av det ständigt ökande antalet intagna. Någon betydandeförbättring av förutsättningarna för en sådan differentiering förefaller intetrolig inom en överskådlig framtid, även om ett visst antal anstaltsplatserkommer att friställas vid en utvidgad tillämpning avhalvtidsfri-givning. Kriminalvärdens möjligheter att ge narkotikamissbrukare enadekvat vård är begränsade. Visserligen finns det s. k. Österåkersprojektetsamt "drogfria" avdelningar vid vissa anstalter, bl. a. Hinsebergoch Härianda, men antalet platser vid dessa enheter är begränsat och täckerinte på långa vägar det behov som finns och som inte synes minska. De narkomanvårdsteamsom är knutna till Stockholms-, fyller en viktigfunktion i vad gäller uppsökande och motivationsskapande arbete liksom när detgäller att slussa kriminalvårdsklientelet vidare till de behandlingsinrättningarsom existerar ute i samhället. En betydelsefull vårdmöjlighet öppnas genom 34 §kriminalvårdslagen. Därigenom kan anstaltsintagna inom frihetsberövandetsformella ram beredas möjlighet till vistelse på exempelvis behandlingshem elleri familjevård. Utnyttjandet av denna möjlighet har också ökat under åren.Således bereddes sammanlagt 565 intagna under /82 - en ökningmed 100 personer i förhållande till närmast föregående budgetår -tillfälle tilllämplig vård med utnyttjande av 34 §. Placeringsmöjligheterna förnarkotikamissbrukare är dock begränsade, vilket bör föranleda att ytterli- gare resurser satsas för att göra det möjligt att på siktöka antalet platser vid behandlingshem och i familjevård. Därtill kommer att detider varunder intagen kan vistas utom anstalt enligt nämnda lagrum ärbegränsade. Den övervägande delen av besluten enligt 34 § avser en mycket korttid, ej översfigande . är en alltför kort behandlingstidi vart fall för narkotikamissbrukare. Det behövs en betydligt längre fid föratt nå bättre behandlingsresultat. Även om 34 § KvaL till sin lydelse inte föreskriver någonbegränsning i fidshänseende, har övervakningsnämnder och kriminalvårdsnämndendärvidlag ansett sig böra iaktta en restriktiv praxis på grund av deuttalanden som gjorts i lagens förarbeten. Det råder kanske också en vissoklarhet om var gränserna går för tillämpning av lagrummet, vilket bl. a. JKgett uttryck åt. Det finns skäl att ändra 34 § så att det ges möjlighetertill en utvidgad och generösare tillämpning, främst i syfte att uppnåförbättrade behandlingsresultat. Det bör - när så är påkallat i det enskildafallet - kunna medges en långvarig vistelse utom anstalt i syfte att uppnå detönskvärda behandlingsresultatet. Mot bakgrund av vad som anförts får jag ställa följandefrågor till justitieministern: Hur bedömerjustitieministern behovet av utökade och förbättrade behandlingsmöjligheter fördem som dömts till fängelse, i första hand narkotikamissbrukare? Avserjustitieministern att föreslå regeringen att ge frivårdskommitténtilläggsdirektiv beträffande ändring av 34 § i syfte att tillgodose behoven avutökade och förbättrade behandlingsmöjligheter? 10 § Meddelande om frågor Meddelades att följande frågorframställts 1982/83:251av () fill kommunikationsministern om serviceavtal mellanaffärsdrivande verk och speciella företag: har träffats ett avtal, som bl. a. innebär attPKbanken skäll hänvisa kunder som är i behov av familjerättslig service tillFonus. Detta avtal skall enligt uppgift även gälla posten. På orter där detfinns Fonuskontor skall postfunktionär rekommendera kunder som efterfrågarfamiljerättslig service att vända sig till Fonus. Vill statsrådet medverka till att statliga affärsdrivandeverk inte träffar avtal, som innebär att verkets anställda skall hänvisa kundersom är i behov av viss service till speciellt företag i branschen? 12 protokoU 1982/83:70-72 1982/83:252 av i (m) fill statsrådetGertrud om beredskapen i fråga om reservkraft vid sjukhusen: inträffade ettallvarligt strömavbrott inne pä . a. drabbades denakuta operationsverksamheten. Vill statsrådet vänligen ge upplysningom beredskapsläget i fråga om reservkraft vid detta och - om möjligt - andrasvenska sjukhus? 1982/83:253av Alexcmder Chrisopoulos (vpk) till kommunikationsministern om upphandlingenav sjötransporttjänster för statliga myndigheter: Enligt den svenskaupphandlingsförordningen skall statliga myndigheter köpa bl. a.sjötransporttjänster på sådant sätt att statligt gods transporteras påbilligaste möjliga fartyg. Det innebär att olika statliga myndigheter och organför sina transporter anlitar utländska bekvämlighetsflaggade fartyg, medan de egnafartygen, ägda av det statliga rederiet , ligger overksamma. Jag villdärför fråga kommunikationsministern: Vad avser kommunikationsministern göra för att få tillstånd en ändring av det påtalade förhållandet? 11 § Kammaren åtskildes .