prot · G60998 · 1982-12-31 00:00:00 — Men kvar står naturligtvis frågan, och den måsteställas till än en gång: Stöder ochregeringens förslag, eller står de också i den här frågan ensamma gentemot deövriga partierna här i ? kommunisterna stöder regeringens förslag.Vi ser över huvud taget positivt på att regeringen ger freds- ochnedrustningsfrågorna extra prioritet. Det är bra, därför att det stärkernedrustningssträvandena. Men med samma utgångspunkter, herr talman, kritiserarvi regeringen för t. ex. beslutet om upparbetning av det utbrändakärnbränsleavfallet och för det senaste beslutet om JAS. I opposition kritiserade både vi och socialdemokraterna dedåvarande regeringarna för nedlagda röst i FN när det gällde ÖstraTimor, för det svenska medlemskapet i IDB och för dispenser för svenskaSydafrikainvesteringar. Men på den korta tid som har gått sedan valet har densocialdemokratiska regeringen redan övergivit sina tidigare ställningstagandenoch dragit på sig stark kritik inom arbetarrörelsen. verkar det inte längrevara så viktigt med internationellt stöd för . ser manexportmöjligheter i ett IDB-medlemskap, och gav man också dispenserför svenska investeringar i . Upparbetningen av utbränt kärnbränsle öppnar å sin sidamöjligheter för att tillverka nya kärnvapen och för en spridning av kärnvapentill nya länder. Detta strider inte bara mot en utbredd uppfattning i vårt landatt spridning av kärnvapen måste stoppas, det strider också mot den svenskanedrustningspolitiken och undergräver förtroendet för regeringens egna förslagför att stoppa kärnvapenupprustningen. Beslutet att bygga stridsflygplanet är inte bara enekonomiskt äventyrlig affär. Det är också en affär som knyter oss närmare tillUSA och NATO,eftersom viktiga delar av planet kommer därifrån. Vi kan utsättas förpåtryckningar och tvingas till vapenaffärer som strider mot våra principer försvensk vapenexport. Detta innebär i sin tur risker för att tilltron till vårneutralitet och alliansfrihet undergrävs. Vår ställning som neutralt och alliansfritt land måste vipå allt sätt slå vakt om, av flera skäl, bl. a. därför att den ställningen geross unika möjligheter att på ett aktivt sätt arbeta för avspänning ochnedrustning. I det arbetet har regeringen ett massivt stöd av det svenskafolket och av alla partier - så när som på . Målet måste nu vara att tillsammans med fredsopinionen iSverige och förhindra utplaceringen av nya NATO-kärnvapen, att frysa denuvarande kärnvapenarsenalerna, i avvaktan på ett avtal om en minskning avkärnvapnen i både öst och väst. Regeringen måste också fortsätta det aktiva arbetet för ennordisk och europeisk kärnvapenfri zon. Den bör närmare utröna innebörden avnyligen gjorda sovjetiska uttalanden om att dra bort kärnvapenutrustade ubåtarfrån . Även om vi i brottas med svåra ekonomiska problem,måste som ett av världens rikaste länder bistå de nu så hårt pressadeländerna i tredje världen. Ett långsiktigt program för ett ökat svenskt bistånd bördärför utformas. Ett första mål måste vara att upprätthålla det tidigareenprocentsmålet enligt de beräkningar som gjordes när detta infördes. Sverigemåste aktivt verka för att skapa den nya ekonomiska världsordning som är enförutsättning för att man skall kunna klara tredje världensförsörjningsproblem. I detta arbete bör den också sökaytterligare samarbete med den alliansfria rörelsen. Den svenska neutralitetspolitiken, vaktslåendet omalliansfriheten, får inte innebära att vi är passiva, som de borgerligaregeringarna ofta var under sina . Vi måste säga ifrån varhelst förtryck eller övergreppförekommer. Vi måste klart och entydigt säga ifrån om inblandning iCentralamerika. Vi måste lika klart säga ifrån om inblandning iAfghanistan. Men vi måste vara konsekventa. När vi kritiserarstormakterna för att kapprusta måste vi själva begränsa våra egnamilitärutgifter och på så vis bidra till att minska världens sammantagna militärutgifter. : kan inte ensamt lösavärldens alla problem. Men vi kan tillsammans med andra länder brytastormakternas dominans, medverka till att framtvinga fredliga lösningar avväpnade konflikter och tvinga bort reaktionära regimer och stödja endemokratisk utveckling på olika håll i världen. Tillsammans med andra länderkan vi få ett stopp för kapprustningen och i stället bedriva krig mot svältenoch fattigdomen. -Detta är helt i överensstämmelse med vår traditionella neutralitets-och alliansfria linje. Av den debatt som har hållitsframgår det att det råder en bred överensstämmelse om huvuddragen i vårutrikespolitik. Det visar ställningstagandet till de olika sakfrågor somregeringen presenterat i sin deklaration. Det enda undantaget som jag skullevilja hänvisa till är det inlägg som gjordes av . Han vill på någotsätt göra gällande att det alldeles entydigt är förtrycket i ochuteslutande det som utgör hindret för fred i vår del av världen. För attinnehålla någon sanning måste ett sådant påstående nästan vila på enfruktansvärd, outtalad förutsättning: att det skulle bedrivas ett fälttåg föratt ändra statsskicken i innan man kan tänka sig att en fredligutveckling är möjlig. I vart fall är det svårt att kalla en sådan politik förfredspolitik. Jag noterar att det inte har riktats invändningar mot detsakliga innehållet i regeringens utrikespolifik. Jag har erinrat om denkärnvapenfria zonen i , som de flesta partier ställer sig bakom. Vi haraktiverat den debatten på ett helt annat sätt . Förslaget om enkärnvapenfri zon diskuteras nu livligare i samtliga nordiska huvudstäder, ochden diskussionen kommer att fortsätta genom våra initiativ. Vi har gjort en sondering om en zon fri frånslagfältskärnvapen i . Även den frågan diskuteras nu på ett helt annatsätt än vad som skulle ha varit fallet om man bara hade haft att utgå från tack vare att en regering har velat göra en sondering hosövriga regeringar. Man skall heller inte glömma vilka initiativ vi har tagiti . Vi har i generalförsamlingen tillsammans medMexico lagt fram ett förslag om en frysning av de två supermakternaskärnvapenarsenaler på nuvarande nivå. Det förslaget antogs med bred majoritet.Moderaterna har talat mot detta förslag, medan övriga partier stött det. Vi har lagt fram förslag om en FN-studie om den roll sommilitärt utnyttjande av forskning och utveckling spelar för kapprustningen.Förslaget antogs med överväldigande majoritet. Vi väntar att studien snartskall inledas, med svenskt deltagande. Vi har lagt fram förslag om en uppföljning avPalmekommissionens förslag och rekommendationer på nedrustningsområdet.Generalförsamlingen beslöt enhälligt att en sådan uppföljning skall göras. Vi har lagt fram förslag om stärkande av den s. k.B-vapenkonventionens klagomålsprocedur. Det antogs med bred majoritet. Vi har lagt fram förslag om en uppföljning av den s. k.Thorssonstudien om sambandet mellan nedrustning och utveckling. Också detförslaget antogs. Vi har lagt fram förslag om en minskning av militärbudgetarsom enhälligt har antagits. Vi har, för det sjunde, lagt fram förslag om en stärkningav konventionen om särskilt inhumana vapen. Också det förslaget antogsenhälligt. Jag anser alltså att de påståenden som här görs om att viinte skulle ha fört en aktiv, fast och konsekvent utrikespolitik inriktad påatt stärka möjlighe- terna fredhg utveckhng inte är riktiga. Det har rests en del invändningar i själva procedurfrågannär det gäller vår sondering- för det var en sådan det var fråga om -beträffande en zon fri från slagfältskärnvapen i . Men jag vill påpekaatt när förslaget lades fram för allmänheten presenterades detvid en presskonferens utan att möta några egentliga invändningar - det varinte ett kontroversiellt förslag. Vid denna presskonferens presenterades innehålletpraktiskt taget i sin helhet. Att vi inte då offenthggjorde noten hängde sammanmed att den ännu inte var överlämnad till de stater som skulle vara mottagare.Helst borde presskonferensen ha hållits - det kan jaghålla med om. Men det skulle också ha förutsatt att inte någon hade tillställtDagens Nyheter materialet så att det kunnat publiceras . Vi gick inte till utrikesnämnden med frågan, och det kanalltid diskuteras. Men vi bedömde att förslaget inte var kontroversiellt ochatt det därför inte var erforderligt med en behandling i utrikesnämnden. Detnämndes emellertid i utrikesnämnden i min redogörelse , då jagredovisade vad regeringen vidtagit för åtgärder sedan nämndens senastesammanträde. Inte heller då framfördes någon kritik mot förslaget eller sadesnågot om att nämnden borde ha sammankallats tidigare för att behandla det.Åsikten att ärendet var av sådan betydelse att det borde ha behandlats iutrikesnämnden har kommit fram senare i samband med att valt attpublicera ytterligare uppgifter ur sitt rikhaltiga förråd avutrikesdepartementets handlingar. Den väsentliga frågan här måste gälla vad som är självasubstansen i förslaget, och jag konstaterar att substansen inte ändras av de förhållandenjag nu har nämnt. Den ändras heller inte av att detta initiativ har eninternationell bakgrund - eller en utländsk bakgrund, om man vill använda ettord som för många är främmande och fult. Det sades emellertid från början attdet var förslag som utgjorde grunden för detta initiativ ochsom vi önskade ett ställningstagande till. Så har också de reagerat till vilkavi vänt oss. Vi har inte hemlighållit att detta var ett förslag frånPalmekommissionen. Vad som senare har visat sig är att en av kommissionensledamöter varit i kontakt med statsministern, som är kommissionens ordförande,och att han i sin tur har vidarebefordrat till UD, som hade att arbeta med ensådan här not enligt ett tidigare uppdrag, vad hade överlämnat. Detändrar inte sakfrågan. Sakfrågan är allför viktig för att trollas bort iprocedurfrågor. Jag villlämna detta för att ta upp frågan om besök i . gör sig lustig och menar att jag först skulleha sagt att inte borde komma hit och senare sagt att han skulle komma.Vad jag sade vid det första tillfället var att som stat, att densvenska regeringen inte kan inbjuda . Men jag har från början framhåUitatt det står vilken organisation som helst fritt att inbjuda . Det harockså senare skett. Menar att det är somskall bestämma vem som får inbjudas till av fria organisationer? När talar om att borde hålla sighemma, kunde det inte sakna sitt intresse att få veta var enligt herrUllstens uppfattning har sitt hem. Kritiken mot att vi för en utrikespolitik som inte ärförankrad i vill jag djupt beklaga. Vi önskar en kontakt med riksdagen.Det är i som utrikespolitiken skall bestämmas i sina huvuddrag, ochdet är av en regering som har förtroende som den mer i detalj skallutformas. Jag har försökt att infinna mig i kammaren vid alla detillfällen då utrikespolitiska frågor tagits upp. Medarbetarna i utrikesdepartementethar regelbundet infunnit sig till föredragningar i utrikesutskottet. Med dettavill jag hävda att när man säger att vi inte skulle önska en utrikespolitik somhar hela sin grund fastlagd i är det ett påstående som vi inte villacceptera och inte har anledning att acceptera. 7 ULFADELSOHN (m) replik: Jag vill först ta upp frågan om frysningen.Sakläget är ju att har ca 250 på baserriktade mot . Det är 750 kärnladdningar. Mot dessa vapen står defacto inga motsvarande markrobotvapen på NATO-sidan. Det är denna fundamentalaobalans saken faktiskt gäller. Den som först slog larm om detta varsocialdemokraten . Det var under socialdemokratiska regeringar iBonn, , och som NATO:s dubbelbeslut förbereddes ochgenomfördes. Att kräva frysning innebär en frysning av och en nedfrysning av förhandlingarna i , för det är enillusion att tro att skulle gå med på att minska antalet SS 20-robotarutan motprestationer. Jag själv och vårt parti hoppas på en förhandlingslösningi , men en sådan ställer krav på bägge sidor. Vi kan inte ställa ossbakom ett krav som spelat en mycket central roll i den sovjetiska propagandanunder senare år. Vi tarlätt på vad som sägs om att vi skulle stå ensamma,för den ståndpunkt som vi intar är samma ståndpunkt som intagits av franska,danska, norska, engelska, tyska regeringar - av i princip alla regeringar, herrLars , som har rätt att fatta sina egna beslut. Betänk detta noga, herrLars ! Jag vill säga till att vår uppfattning delasockså av det socialdemokratiska partiet i Västtyskaland - ja, såvitt jag vet,åtminstone ännu så länge t. o. m. av , en för svensk utrikespoUtikintressant person. Jag förstår inte varför angriper ossmoderater i fråga om . Militärt våld har förekommit i bara tvågånger sedan - i och i . Nog var detväl rätt för dessa folk att slåss för sin frihet, även om svaret blev ryskatanks på gatorna. Vi talar inte för något fälttåg. Vi talar för ett långsiktigtarbete för att nå långsiktig fred. är ju ny i det socialdemokratiska gänget, såjag skall påminna honom om vad det alltid stod på plakaten i förstamajtågenförr i världen:"Alla folks frihet är hela världens fred." Det var det jag talade om.Skall vi få ha en långsiktig, stabil fred i , då krävs det frihet föralla folk. Där väst drog fram, , är folken fria.Portugal, , har återerövrats till demokrati och frihet.Östeuropa återstår. Vi skall göra allt för att hjälpa folken där till frihet.Vi har aldrig talat om mihtärt våld. Låt mig sedan ställa några frågor till vadgäller den inte helt ointressanta Bahr-frågan. Jag vill inte anklaga herrBodström, för han har inte spelat någon mer framträdande roll i denna fråga,men han har ju en hel hord av tjänstemän som skall kunna hjälpa honom att gesvar på de frågor som jag nu ställer. Var den förslag ett utrikesärende avstörre vikt? Borde det i så fall inte ha tagits upp i utrikesnämnden? Var det,eller var det inte ett utrikesärende av stor vikt? Om det inte var det, varförhölls det då en stor presskonferens? Anser utrikesministern att det är lämpligt att utländskapolitiker skriver utkast till den diplomatiska not? Chefen för politiska avdelning, herrEckerberg, gick ju i går in i debatten och sade att han aldrig varit med omdetta förut. Tycker själv att detta är någonting som vi skallleva med och som är bra, eller tycker att detta är ett mycketbeklagligt undantagsfall? Av inlägg i debatten framkom ju också, somOla sade, att de facto hade en not färdigskriven, innan manens hört talas om samtalen med . Varför användes inte svenska UD:s notutan i stället utkast med några få försiktiga förändringar? Det varju ingen brådska, inga problem alls, när ringde. Allt var förberettoch klart på . Varför användes inte svenska UD:s material? Det är egentligen beklagligt att skall svaraför detta, men är ändå statsråd och chef för utrikesdepartementetoch har det formella ansvaret för vad som skett och framför allt för att detinte skall upprepas. Jag vill fråga: Har vi nu fått alla papper på bordet? Deflesta papper har ju avslöjats genom tidningsartiklar etc. Finns nu hela herrBahrs skriftväxling och alla papper i det sammanhanget på bordet? Kommer vi attfå se alla dessa papper och få ta del av allting, eller kommer man attfortsätta att hemligstämpla? Vi partiledare, som påpekade när vi vari , fick ju inte ta del av något enda papper från påfrivillighetens grund. Allt vi får ta del av är ett resultat av vad olikatidningar grävt fram eller vad som publicerats i östtyska partiorgan. Får vialla papper på bordet, ? 8THORBJÖRN () replik; Utrikesministern poängterar här att man frånden sida är aktiv när det gäller den nordiska zonen, ochdet tycker jag är bra.Men hans framställning hade ett drag av att man från de nordiska ländernas sidanu, till skillnad från tidigare, diskuterar de här sakerna. Jag kan tala om förutrikesministern, om han inte redan känner fill det, att frågan om en nordiskzon varit föremål för överläggningar vid såväl statsministermöten somutrikesministermöten också under den förra regeringens tid. Men det är, somsagt, bra om ni fortsätter det påbörjade arbetet. Det är svårt i sig, eftersomtvå av de länder som bör ingå i denna zon tillhör en försvarspakt som vi icketillhör. Däri ligger en komplikation, inte i fredstid men väl i händelse avkrig. Det var en bra lista över åtgärder som utrikesministernföredrog när det gäller insatser i FN. Att vi alls icke har satt de förslagen ifråga beror naturligtvis på att de så väl ligger i linje med den tidigare regeringenssignaler och ideér, inte minst med tanke på den andra nedrustningskonferensen. Så till det som har kommit att dominera debatten undersenare tid och som har sin grund i den självtillräcklighet som den nuvaranderegeringen har visat. Utrikesministern säger här: Vi hade en presskonferens den8 december, och då publicerades och presenterades praktiskt taget helaförslaget. På den punkten delar jag uppfattning. Om nu förslagetvar av så stor betydelse att det erfordrades en presskonferens, följer rimligendärav att det borde ha presenterats och varit föremål för samråd iutrikesnämnden. Men är det ju litet oklart om det rör sig om ett förslageller om en sondering. Uppfattningarna svänger från anförande till anförande.Om det var en sondering - inte ett förslag- som, vilket framgår avutrikesministerns senaste anförande, hade presenterats i sin helhet vid enpresskonferens, varför måste man då ha en sådan? I det avseendet delar jag OlaUllstens uppfattning. Om det nu bara var fråga om en sondering, med noter ochkrav på officiella svar osv., varför handlade man då frågan på det sätt somskedde? Det faktum att utrikesministern själv svänger frånståndpunkt fill ståndpunkt när det gäller frågan om vad det faktiskt rörde sigom gör saken ännu mera egendomlig. Sedan fill påståendet att förslaget skulle ha redovisats iutrikesnämnden. Jag vet inte för vilken gång i ordningen jag tvingas konstateraatt där inte förekom någon redovisning av detta förslag. I utrikesnämndenbegärde man däremot att nämndens ledamöter skulle få tillgång till noten, meningenting hände. När det var allmänpolitisk debatt här i fann jaganledning att påminna om den här mycket märkliga saken. Jag framhöll då som nuatt det är viktigt att se till att information går ut och att denna, ommöjligt, förankras när det gäller de viktiga utrikespolitiska områdena. Det var, som fidigare talare här har framhållit, förstefter det att den aktuella noten i sin helhet offentliggjorts somutrikesministern skickade ut ett pressmeddelande. Det skedde, tror jag, påfredagen efter sammankomst. Då är vi tillbaka vid själva kärnfrågan. Jag tror att maninte bara här i utan också runt om i världen har fäst en alldelessärskild vikt vid vetskapenatt en praktiskt taget samlad nation står bakom de utrikespolitiskaställningstaganden - eller utspel, om man nu vill uttrycka sig på det sättet-som görs. Utrikesministern hänvisar till det faktum att man när det gäller denhär idén, det här förslaget, har haft överläggningar med de socialdemokrafiskapartierna i och fackföreningsrörelsen i , och det är väl bra. Mendet är återigen ett uttryck för självtillräcklighet, eftersom oppositionensledamöter i utrikesnämnden inte får tillgång till detta papper i sakfrågan. Det är närmast en självklarhet att det är en fördel om vikan få undan slagfältsvapnen från gränsen mellan de två blocken, även om detinte innebär en reduktion av antalet kärnvapen. Med hänsyn till det sätt på vilket frågan sköttsföreligger en uppenbar risk för att denna i och för sig goda tanke i viss månomintetgörs. Möjligheterna att nå en allmän uppslutning kring denna tanke är nuav allt att döma sämre än om man hade haft ett klart och otvetydigt intryck avatt förslaget -sonderingen, eller vad det nu är fråga om - från svensk sida ärutformat lika självständigt som . 9 OLAULLSTEN (fp) replik: Utrikesministern konstaterade i inledningentill sitt senaste inlägg att debatten visat att det inteföreligger några stora sakliga skillnader mellan de politiska partierna när detgäller utrikespolitiken. Han föredrog en lista över vad som skulle vara typiskainitiativ från den nya socialdemokratiska regeringen. Det var en lista - om jagi hastigheten uppfattade saken rätt - över förslag som diskuterats avmånga regeringar, av den parlamentariskt sammansatta nedrustningsdelegationen,FN-delegationer etc. Kanske är listan, , i och för sig snarareett uttryck för att vi kan ena oss i konkreta utrikespolitiska frågor än enförteckning över saker som den handlingskraftiga socialdemokratiska regeringenskulle ha presterat. Men även om vi nu skulle vara överens om både den listanoch mycket annat på det utrikespolitiska området, är det ändå inte alldeleslikgiltigt, , på vilket sätt detta arv förvaltas, på vilketsätt dessa grundläggande värderingar omsätts i praktisk utrikespolitik. När detgäller utrikespolitiken handlar det inte bara om att formulera förslag tillkärnvapenfria korridorer, kärnvapenfria zoner etc, utan det handlar också omdet sätt på vilket förslagen presenteras och om att vårda sig om relationernamed andra länder. Vad vi nu har bevittnat är ju hur ett förslag, som vimåhända i och för sig, när vi blir överens om vad det egentligenhandlar om, alla kan ställa upp för, riskerar att mista sin trovärdighet justpå grund av det sätt på vilket den har handlagt saken. Jag tror kanske inte att frågan om en kärnvapenfrikorridor i i och för sig står och faller med vad den svenska regeringentar sig för. Men jag tror att möjlighet att påverka utvecklingen i denriktningen har skadats av det nästanotroliga sjabbel som har karakteriserat hela denna handläggning. Jag vill ställa ett antal frågor till utrikesministern. Den första frågan är: Vilken av de två uppläggningarna ärdet som den ställer sig bakom, när man säger sig gePalmekommissionens förslag sitt fulla stöd? Är det den uppläggning som innebäratt en kärnvapenfri korridor kan etableras redan innan man i förhandlingarblivit överens om en balans vad gäller de konventionella vapnen, eller är detden mening att sådana förhandlingar - och att man bliröverens i förhandlingarna - måste föregå upprättandet av en korridor? Det är enganska viktig fråga, som det är av intresse för att få besked om. Den andra frågan gäller handläggningen. Det är fortfarande- även efter denna debatt - oklart om regeringen faktiskt har ställt sig bakomPalmekommissionens förslag- som i och för sig är mycket oklart formulerat-eller om man bara har gått ut för att pröva vad andra regeringar tycker och avvaktatmed att ta ställning själv. Min fråga kvarstår. Om det nu är på det viset ville göra en försiktig underhandssondering för att kunna försäkra sig omvisst stöd innan man ställer sig bakom förslaget, av vilket rimligt skäl gickman då ut och skapade publicitet kring denna sak? Det var väl ingenfing somtvingade regeringen att göra detta. Intrycket kvarstår, efter det sätt påvilket hela saken behandlades, att man i den faktiskt tänktesig att detta skulle vara inte en underhandssondering - för vilket man intebehöver utrikesnämndens godkännande - utan just ett politiskt utspel av den typsom rimligen borde förankras i utrikesnämnden. Det vore också intressant attveta vilket skälet var till att man inte väntade till dess att det västtyskavalet var över. Man kunde ju med ganska litet fantasi inse att detta skulleskapa en komplikation i våra relationer till , även om det kanskeinte har så stor betydelse i själva . Den tredje frågan är den som jag ställde i mitthuvudanförande. Om det var ;s bedömning att frågan var känslig ochatt man därför borde konsultera och , vill jagfråga: På vilket sätt ansågs frågan vara känslig? Var den känslig förVästtyskland och dess regering? Om så var fallet enligt UD:s bedömning, varförunderhandsinfor-merade man då inte representanter för den västtyska regeringenutan i stället ytterligare två representanter för den västtyska oppositionen?Också den frågan tycker jag fortfarande kräver sitt svar. , herr talman: säger att det ärviktigt att den svenska utrikespolitiken förankras i och utformas härhemma. Men om det nu är så att den - måhända utan ens enintern diskussion vid någon beredning - gör den s. k. Palmekommissionensförslag till sitt, kan man då säga att politiken har formulerats av , avdess regering i samförstånd med den svenska oppositionen? Jag tycker inte det. 10LARS (vpk) replik: