prot · G60938 · 1982-12-31 00:00:00 — Som ett resultat av denna samverkanhar man fått fram gemensamma rikfiinjer för hur rehabiliteringsarbetet skallgenomföras. Man har också tillsatt en central samrådsgrupp, som följer upp erfarenheternaav arbetet. Man ger enligt de nämnda riktlinjerna försäkringskassornasrehabiliferingsgrupper en huvudroll när def gäller planering och samordning avde olika momenten i en persons rehabilitering. På det sättet ökasfömtsättningarna för en helhetssyn på individen under rehabiliteringsprocessen,och det är just det som har efterlysts i debatten. får man aUtså dennahelhetssyn. Man skall kunna följa en person - från den medicinskavården till ett jobb. Beredningsgmppenför def internationella har också intresserat sig för den härfrågan. I ett betänkande som avlämnats fill regeringen har den särskiltbelyst värdet såväl för individen som för samhällsekonomin av effektivarerehabiliteringsinsatser i stället för förfidspensionering. Just det som NilsCarlshamre pekade på i sitt anförande har man alltså belyst iberedningsgruppens rapport. Dessafrågor kommer att beredas inom , och förslag förväntas i nuaktuella delar. Därför yrkar utskottsmajorifefen avslag på moderatmofionen. Närdet gäller försäkringskassornas handläggning av ärendena pågår inomriksförsäkringsverket en utvärdering av rehabiliferingsgmppernas verksamhet.Dessutom har verket att besvara en rapport från , där manockså har påtalat bristerna i samordningen. Ettmycket stort problem i sammanhanget är naturligtvis aft bereda arbete åt demsom genomgår en rehabiUtering. Det är det stora bekymret. kan vi ipensionsdelegafionerna finna att många är färdigrehabiliferade. Många är klaraatt slussas ut i arbetsUvet, men det är svårt att finna ett jobb. Det beror,som alla förstår, på den mycket besvärliga arbetsmarknadssituation som vi har. Det berorockså på bristande vilja hos arbetsgivare att hjälpa fill med anställning. Ochdet beror på knappa resurser inom arbetsförmedlingsverksamheten, inomSamhällsföretag och på andra områden. Just detta utreds f. n. av en kommitté,som är tiUsatt på initiafiv av arbetsmarknadsutskottet. Den kommittén skallalltså utreda de handikappades möjligheter till arbete på arbetsmarknaden istort. Utskoffeflämnar en mycket ingående redogörelse för situafionen och finner att ingenfingnytt kommit fram i mofionen. De olika verk som är engagerade på området sysslarspeciellt med samordningen, som är väldigt viktig. Vi menar att de frågor somhar tagits upp i motionen är föremål för uppmärksamhet i skilda sammanhang. Manbör aUtså avvakta det utrednings- och beredningsarbete som pågår innan man tarytterligare ställning till frågan. Dettaföranleder att vi yrkar avslag på moderatmofionen - inte för att det är enmoderatmotion, utan för att ärendet är föremål för uppmärksamhet. Med deftayrkar jag bifall till socialförsäkringsufskottets hemställan. AnL 19 (): sade att den diskussion som har förts rätt länge harsaft fart på frågan. Men det är just def den inte har gjort. Jagtror att den stora handikapporganisation. , förvilken är ordförande har en helt annan uppfattning i den fråganän sin ordförande. Om man säger till den organisationen att det är god fart pårehabiliteringsarbetet i , tror jag att man möts av hånskraf t - eUer av gråt. För det ärinte så. Detär riktigt att stora och mäktiga organisafioner håller på med detta. Vad somuttryckligen står i utskoftsbefänkandet är att dessa är i färd med attsinsemellan fördela ansvaret. Jag sade fömt att def är defta som är problemet - ansvaret är välfördelat, men det skall samlas och samordnas, och därmed är det sämre beställt. sade att han yrkar avslag på motionen och reservationen därför att deinte innehåller någonting nytt, men inte därför aft det råkar vara enmoderatmofion i och för sig. Jagnämnde förut att samma förslag, delvis ord för ord samma förslag, framlades aven enhällig partipoUfiskt och av organisafionerna sammansatt arbetsgrupp isomras. Det är också intressant att titta på de tre ärenden som är grupperadeihop på föredragningslistan , nämligen socialförsäkringsutskoftefsbetänkanden 5, 7 och 8. De har det gemensamt att de egentligen inte handlar ompolifiskt kontroversiella frågor, utan def gäller frågor där vi lyckUgtvis allavill detsamma. De handlar om delar i systemen som infe fungerar eller som fungerardåligt och där det behövs goda uppslag för att rätta fill bristerna. I de tvåförsta, som handlar om ersättning tUl smiftbärare och om handläggningen avarbetsskadeärenden, har ett enhäUigt socialför-säkringsufskott fillstyrktsocialdemokratiska mofioner. Dessa ärenden är egentligen av samma art, men dehar något mindre räckvidd. Nej, det är nog så att vadsom här slår igenom är en överideologi, som i mycket stor utsträckning finns inbyggd i def parlamentariskasystemet, som vi har näraliggande 44-årig erfarenhet av, som vi lär få lära ossatt leva med till och som kanske alldeles särskilt belastar detsocialdemokratiska partiet: satsen att intet gott någonsin kan komma frånNasaret. Förslag med fel urspmngsbefeckning skall i princip allfid avslås. AnL 20 (): Det är ju ändå så, att vi efter många årsdiskussioner har kommit en bit på väg i frågan. Def kan inte . De olika verk som är engagerade i enrehabiliteringsprocess har utarbetat rikthnjer för hur arbetet i fortsättningenskall bedrivas. Beredningsgruppen för det internafioneUa harmycket riktigt också uppmärksammat det hela. Men defta håller man på aftpenetrera inom regeringen. Ett betänkande har lagts fram för regeringen, som nuskall bereda förslagen. Därför skall man inte sätta i gång ett nyttutredningsarbete, som vill. Kärnfrågan är naturligtvis frågan om resurser. Den äroerhört viktig, och den styrs också från det här huset. I det sammanhanget vill jag säga aft def största hindret,eller det största problemet, när det gäUer allt rehabiliteringsarbete i landetutgörs just av huvudkampanjen mot den offenfiiga sektorn, som slår mot områdensom detta och som rikfar sig mot den medicinska vården och mot arbetsmarknadsverkefsarbete på aft skapa jobb. Den riktar sig också mot Samhällsföretag och motanstäUning med lönebidrag. Jag menar som sagt att det främsta hotet mot allarehabiliteringsförsök är den kampanj som pågår mot den offenfiiga sektorn. Defkan inte förneka, för def är på det sättet. Den största insats som kan göra för attförbättra rehabiliteringsarbetet är att få stopp på kampanjen mot denoffentliga sektorn, för den innebär ju också ett angrepp mot alla derehabiliferingsför-sök som görs ute i landet för enskilda personer. Försäkringskassornas roll vid rehabilitering AnL 21NILS CARLSHAMRE (m): Jag lovar att på alla sättförsöka att motverka en sådan kampanj, om den nu finns. Jag har gjort detlänge, och i så fall infe utan en viss framgång. Mycket av def som säger är riktigt. Vi harför litet av resurser. Det sade jag också. Det är väldigt svårt medarbetsmarknaden. Vi säger ibland aft det för handikappade inte finns goda ochdåliga fider utan att det bara finns dåliga fider och sämre tider. Just nu ärde sämre. Det är vi aUa medvetna om. Men def är också på def sättet, som BörjeNilsson själv så riktigt sade i sitt första inlägg, aft vi harfärdigrehabiliferade handikappade som bara väntar på aft få etf jobb, på att fåkomma ut på arbetsmarknaden. Men ett av problemen är att man inte börjar letaefter jobb åt dem förrän de är färdigrehabiliferade. Det skulle ha gjortsmycket fidigare. Det är def som jag kallar för samordning, förparallellkoppling i stället för seriekoppling. Def blir mellanrum, ibland stora sådana, mellan deolika faserna. Därför har vi fört fram den i och för sig ganska enkla tankenatt det är nödvändigt att någon - en person, inte bara en myndighet utan enperson, en människa - har def samordnande ansvaret för varjerehabiliferingsärende. Det var i def sammanhanget som vi kom med uppslaget attdenna person kunde -åtminstone i betydande utsträckning - hämtas från denlediga kapaciteten vid försäkringskassorna. Jag tror fortfarande att det vorebra. har många människor burit vittnesbörd om attdet är så man tänker just vid försäkringskassorna. Det har säkert andra i denna kammare också erfarit. Alla som har mycket goda förbindelsermed försäkringskassevärlden måste ha hört att infe så få har sett def häruppslaget - som kanske är den enda ljusglimten i ett i övrigt kompakt mörkerför försäkringskassorna och deras personal - som något positivt. Alternafivetär ju aft bara säga aft 4 500 människor måste frisfällas. Detär infe sant att det finns ett polifiskt motstånd - jag har inte heller riktatnågon beskyllning mot och hans parti i def avseendet - mot rehabiliteringav handikappade. Def finns alltså inte någon sådan kampanj. Det här området ärfakfiskt kanske det enda som har varit undantaget från sparkampanjer.Knappast något annat område eller avsnitt i budgeten har vuxit så snabbt somdefta. Men resultatet har icke blivit det avsedda. Då vore def väl märkUgt omvi inte kunde undersöka hur man skulle kunna få ett bättre resultat, få ut enbättre effekt av det som vi ändå satsar, vilket - jag understryker det - ickeär fillräckligt men faktiskt inte heller helt obetydligt. Självfallethar vi problemet med ursprungsbefeckningen på förslag i . Jag har sagtaft det huvudsakligen är inbyggt i def parlamentariska systemet. Det får vileva med, och def går an att leva med det när man har växlingar vid makten,något som vi nu börjat åtemppleva i def här landet. i taget är mycket,men de fre år som vi nu har framför oss kan vi naturligtvis leva med. Sedanhoppas vi att vi byter roller igen. Och kommer förslag från den andra halvanav svenska folket åter fill heders. Men är det nödvändigt attvänta så länge? Jagvet - jag bestrider def inte etf ögonblick - aft den rörelse och def parti somBörje företräder har ett utomordentligt starkt engagemang i de härfrågorna. Behöver man då vara så defaifisfisk? Om def nu skulle finnas en sådankampanj om aft man bör dra ner insatserna för de svårt handikappade i landet -som jag gärna vill säga att jag inte har stött på - är "den i varje faUhjälplös så länge och hans parfi har majoritet i . Motalla kampanjer i världen kan ni genomföra det ni vill. Gör det- så slipper vivänta ! AnL 22 (): Visst är de här frågorna mycket viktiga - det har vi också under mångaår framhållit ifrån vårt parfi och ifrån handikapjjrörelsen. Därför är detglädjande att vi också kan finna att man arbetar med detta inom verken.Efter def att vi har tryckt på i väldigt har man alltså fått en samverkan meUanmyndigheter, och man har också utarbetat riktlinjer för hur detta arbete skallflyta i framfiden. NilsCarlshamre menar att det finns lediga resurser inom myndigheterna för detta.Det finns det ingalunda - inte ens inom försäkringskassorna. Där har man ocksåfått spara under de borgerliga åren, och man har alltså ingen ledigkapacitet. Man har det infe heller inom arbetsmarknadsverket. Det är juarbetsförmedlingarna som skall skaffa jobb, och vi vet att de har fått mindreantal tjänster . Somjag ser det är problemet resursfrågan. Och där har vi ingen hjälp avmoderaterna- ni ställer ju upp för den här kampanjen, som rikfar sig mot denoffentliga sektorn. Def förvånar mig att hela den debatten har undgått NilsCarlshamre. Det är ju ett faktum - det ser vi också i def moderata agerandet imofioner osv. - att man kräver minskade resurser till den offenfiiga sektorn.Def riktar sig mot arbetsförmedlingen, mot den medicinska rehabiliteringen, motSamhällsföretag. Vi fick i kämpa mot för att fåytterligare 52 milj. kr. till Samhällsföretag för att man där skulle kunnautöka antalet platser. har vi att kämpa mot . Vaddef handlar om är alltså ökade resurser. Def är där man måste sätta inkrafterna, om vi skall kunna få människor i arbete. Def är det centrala - detkan inte komma undan. AnL 23 (): Vi skall strax sluta, men jag vill bara göra ett par ytterligare anmärkningar. Visstär det trångt för den offentliga sektorn, liksom för alla andra sektorer. Ochdet har blivit trängre. Svångremmen drogs som bekant åt med några rejäla hålför i samband med regeringsskiftet. Def är ingenfing som detär så värst mycket att göra åt - infe ens kan lugga en skallig, sägerman . När det är slut så är det. Mendet jag tryckte på är att vi i gott samförstånd, så långt vi någonsin harkunnat, har undantagit just handikappsektorn från de senaste årensbespäringsarbete. Och jag hoppas att vi skall kunna enas om aft i alltväsentligt göra det i fortsättningen. säger att det infe finns lediga resurser någonsfans - jag har talat omdef bara beträffande etf ställe. kommer säkert ihåg att riksdageni våras, på förslag av ett den gången åter enhälligt socialförsäk-ringsutskoft,anslog 30 milj. kr. utöver vad regeringen begärt fill försäkringskassornasadministrafion - med motiveringen att man inte skulle behöva börja friställaövertalig personal , utan i stället skulle kunna ha personalen kvar iavvaktan på att man skulle se hur man på ett meningsfullt sätt kunde utnyttjadenna. Etf av uppslagen var aft föra över en del av den övertagUga personalentill nya uppgifter inom rehabiliteringen. Vi var den gången överens om att detfanns en kapacitet, som kommer att bli övertalig och ledig, om vi infe finnermeningsfulla uppgifter för den. anslog som sagt 30 milj. kr. för attskaffa oss rådrum. Det är det rådrummet vi har velat använda till att peka påen väg aft nyttiggöra denna kapacitet. AnL 24 (): Det är inte så att rehabiUteringsarbetet sker på försäkringskassorna.De skall sköta samordningen. Det vet man , och def sker också. Men detvikfiga rehabiliteringsarbetet sker inom vården, på den medicinska sidan. Defsker också på AMU-instifufen, där vi har förlagt den yrkesinriktaderehabiliteringen. Efterrehabilitering är def vikfigt aft man kan bereda de handikappade jobb. Går infedet, finns samhällsföretag och anställning med lönebidrag att tillgå. Men vikan konstatera att man på det här området har fått minskade resurser under desenaste åren. Jag tycker att skulle fundera på det. Vi harnämligen en flaskhals när det gäller aft skapa sysselsättning, att bereda dehandikappade jobb. Detta hänger delvis samman med situafionen påarbetsmarknaden, men också med en ovilja hos arbetsgivarna när det gäller aftställa upp med jobb. Efterde borgerliga regeringsåren blir det naturligtvis nu inte lätt att ökaanslagen. Det vet alla. Men jag kan lova två saker. För detförsta kan jag lova aft anslagen i varje faU inte skaU minska, och vi skallockså försöka att göra omdisponeringar, så att man kan få ökade anslag på dethär området. För det andra lovar jag att vi på allt sätt skallförsöka slå fillbaka det angrepp som bl. a. rikfar mot denoffentliga sektorn, för det motverkar alla rehabiliteringsförsök i det härlandet. AnL25 (): Jag vill bara notera att det verkUgen har hänt någonting sedan i våras.Vi har vant oss vid att möta den organiserade handikapprörelsen som vadsomliga ibland elakt kallar en av kravmaskinerna. Jag har aldrig gjort det, menvi har vant oss vid att möta den som intresseorganisationer som alltid har kritikatt komma med, som aUfid talar om hur klent det är beställt både med resurseroch med organisation. De som finns där ute, i den världen, är i själva verketöverens om att problemet med den splittrade och därmed ineffektivarehabiliteringen är ett av våra allra största problem. Men hör viordföranden i en av våra tre eller fyra största handikapporganisationerförklara sig vara i stort sett nöjd. Dethar hänt någonfing . AnL 26 (): gör detta fill en debatt om handikapprörelsen, och deftycker jag är fel. Jag är övertygad om att handikapprörelsen också i framtidenverkligen måste slåss för de handikappades villkor. Inom handikapprörelsen ärvi medvetna om aft def hela fiden handlar om ökade resurser. SkaU man kunnaförbättra det här samhället i olika avseenden, då krävs def aft samhället harpengar, att vi har def starka samhället. Kampanjen mot den offenfiiga sektornär ett hot mot all verksamhet i den riktningen. fiUhör detparfi som går i bräschen för den kampanjen. överläggningenvar härmed avslutad. den Utskottets hemsfällan bifölls med 236 röster mot 85 för reservationen av iHgcember 1982 m. fl. 10 § Hälsoskyddslag, m. m. Föredrogs socialutskottetsbetänkande /83:6 om hälsoskyddslag, m. m. 1981/82:219). Hälsoskyddslag,m. AnL 27 PERISRAELSSON (vpk): Det lagförslag som vi behandlar,förslaget till hälsoskyddslag, är föranlett av att man samfidigt skall upphävaden gamla hälsovårdsstadgan och på denna grundade kommunalahälsovårdsordningar. I samband därmed har man moderniserat språkdräkten ochanpassat den nya lagen bättre i förhållande fill angränsande lagstiftning påområdet. Mot detta har motionärerna från vpk bakom mofionen 1981/82:2572 ingetatt erinra. Våra erinringar berör vissa delar av proposifion 1981/82:219. Påtre punkter har vi följt upp motionsyrkandena i reservafioner, som är fogadetill def utskottsbetänkande från spcialufskotfef som vi nu behandlar. Förslaget till hälsoskyddslag är en ramlag, även om man ipropositionen säger aft den innehåller detaljbestämmelser i sådan grad att deninte kan anses vara en renodlad ramlag. En ramlagsfiftning ger fria händer aftfillämpa lagen inom dess principiella ram. Det ger ökat framfida inflytande förregeringen och dess tillämpande myndigheter. Ramlagstiftningsfekni-ken, somvarit vanlig , har kritiserats därför aftlagstiftarens verkliga mening inte direkt framgår på samma sätt som i merapreciserade lagar, och det kommer aft ankomma på tillämpande myndighet att läsaut hur lagen skall tillämpas. Def kan ligga en del i en sådan kritik, menramlagstiftningen har också fördelar. Anpassningen till den föränderligaverkligheten blir lättare och behovet av att ändra lagen blir mindre. Men harman bestämt sig för en ramlagstiftning så är def viktigt hur de kommandefillämpningsföreskrifterna, som ju måste grunda sig på lagen, kommer att se ut.Den aspekten har vi tagit upp i vår motion nr 2572. Vi har pekat på aft själva lagtexten i hälsoskyddslageninfe har något större materiellt innehåll, och man har överlämnat tilltillämpande myndigheter att närmare precisera vad som skall gälla. Mofionärernahar därför velat ge regeringen till känna vissa synpunkter beträffande denframfida ambitionsnivå i fråga om hälsoskyddet som skall bli en följd avlagens bestämmelser. I proposifionen sägs ju att lagen infe i dagens ekonomiskaläge får leda till ökade kostnader för kommunerna. Vi menar att man inte fårhelt låsa sig på den punkten ens i dagens läge. Vissa ambitionshöjningar måstekunna få göras, och man måste ta fill vara alla möjligheter till omfördelningaroch utnyttjande av tekniska landvinningar inom dagens kostnadsramar. I ettlängre perspekfiv torde det också gå att göra samhällsekonomiska bespa- Hälsoskyddslag, m. m. ringargenom ökad satsning på hälsoskyddet, som ju är allmänprevenfivt och avser attskydda hälsan hos hela befolkningen. Förbättrad folkhälsa genom bättrehälsoskydd skulle kunna spara miljardbelopp åt samhället och då särskihåt de kommunala landsfingen, vilkas verkligt stora utgift gällersjukvård. har vi emellerfid fått ett svar i utskottets skrivningsom tolkar lagförslagets syfte i den riktning vi angivit. Man säger klart attmedicinsk kunskap och inte ekonomi skall styra lagens fillämpning. Därförutesluter man inte aft ambitionen kan komma aft höjas i framfiden i takt mednya medicinska rön. Vi tycker att denna skrivning, sedan den vunnit riksdagensgiUande, är ett viktigt bidrag tiU hur hälsoskyddslagen skall tolkas när detgäller den framfida ambitionsnivån, och därför har vi inte heller reserveratoss på denna punkt i utskottets betänkande. En annan fråga som vi tagit upp i vår motion gäller omgränsvärden för luftföroreningar skall vara bindande eller endast vararekommendationer. Vi har krävt i mofionen att gränsvärdena skall vara bindandeoch därigenom bli ett instrument för hälsoskyddsnämnderna vid deras medverkan isamhällsplaneringen. Utdragna och dyrbara processer mot kommunerna av den typsom daghemmet i förf om bilavgaser - vilket visserligen finnsreglerat i särskild lag - borde kunna undvikas om man genom mätningar klart kanavläsa om omgivningsmiljön befinner sig inom lagens råmärken eller ej. Befinnersig miljön utanför behövs ju inga processer; def är då helt klart aft det ärsamhället som skall agera - och inte i en domstol, mot de skadelidande, utanmot föroreningarna i den yttre fysiska miljön. Både def aktuella rättsfallet i och erfarenheterfrån arbetsmiljön visar att gränsvärden för vådliga ämnen i luften fåravsevärda konsekvenser om de skall efterföljas. Är gränsvärdena inte bindande,torde risken vara betydande att ekonomiska överväganden kommer att taöverhanden och att gränsvärdena inte kommer att efterföljas. Särskilt viktigtär att gränsvärdena får en styrande verkan på samhällsplaneringen. Skall de fådet, tror vi att de måste ges större dignitet än som endast rekommendationer.Utskottet tror för sin del att de ändå får en liknande verkan, men vi är infelika säkra på den saken och har därför reserverat oss på denna punkt. Nästa punkt där vi framfört ändringsförslag i förhållandefill proposifionens förslag gäUer vissa krav på bosfäder. Sammantaget har vi iSverige en bostadsstandard som vid en internationell jämförelse tordeframstå som mycket bra. Defta förhållande hindrar emellertid infe att detsamtidigt finns bostäder som är mycket dåliga. Varje bostadshus genomlöper enlivscykel. Huset byggs, underhålls fill en godtagbar nivå föraft slufiigen saneras genom rivning. Def är i synnerhet i närheten avslutstadiet i husefs livscykel som def uppstår problem. har numera ensärskild bostadssaneringslag, i vilken man lagt fast lägsta godtagbara standardför en bostad. Vi har i vår mofion ansett att denna standardnivå också skullekunna läggas till grund för vad som skall förstås med sanitär olägenhet när detgäller bostadslägenhet. Utskottet skriver att den hälsomässiga bedömningen inte kan knytas fill en viss standard utan endast till vad somkan anses hota människornas hälsa. I detta får anses ligga att man skulle kunnasänka standarden avsevärt under det som bostadssaneringslagen fastlägger utanaft hälsorisk skulle uppstå. Vi är infe överens om detta. Därför har vireserverat oss på denna punkt. Vi noterar dock som positivt den skrivning som utskottetgjort beträffande vissa ölägenheter, som vi anser som sanitära ölägenheter ochsom uppträtt i vissa typer av hus som byggts . Utskottetskriver: "Utskottet förutsätter att man centralt kommer att fa upp hurolägenheter med radon, formaldehyd, mögel och fukt i bostäder kan hindrasuppkomma och hur de kan undanröjas." Vi instämmer här i vad utskottet harskrivit. Nästa punkt, där vi också följt upp med en reservation, ärhantering av mjölk före mejeri eller försäljning till konsument. Vi har härpekat på aft när hälsovårdsstadgan faller bort, faller också den legalaregleringen bort för mjölken i defta led. Vi anser för vår del att hanteringeni det aktuella ledet skall överföras fill livsmedelslagen. Här är utskottet fören gångs skull egenfiigen överens med oss motionärer. Utskottet skriver att defförutsätter aft regeringen tar upp denna fråga och prövar vilkaåtgärder som behöver vidtas. Därmed avstyrks motionen trots att man är överensi sak. Åsiktsskillnaden gäller aft mofionärerna vill ge utskottets uppfattningregeringen fill känna, medan utskottet stannar vid en förutsättning utan ettsådant tillkännagivande. Här vidhåller vi att uppfattningen bör ges fill kännaoch har därför reserverat oss allenast för detta fillkännagivande. Vi har också tagit upp frågan om anteckning av beslut ochföreläggande eller förbud vad gäller ägare av fastigheter. Här vill man ipropositionen och i utskottets skrivning besluta om vissa provisoriskaskärpningar för att hindra fastighetsägare att komma ifrån åläggande vid viteaft vidta vissa åtgärder i sina fasfigheter genom att sälja fasfigheten fill nyägare. Man föreslår att om vitet uppgår till ett basbelopp och föreläggandetkan anses vara av större betydelse skall genom inskrivning i fastighefsbokensanktionen övergå på den nye ägaren om huset säljs.