prot · G60998 · 1982-12-31 00:00:00 — Jag vill gärna i den här debatten upprepa vad jag sade ifrågedebatten med ; nämligen att det vore enskandal om med sin traditionella frihandelsinställning och sintraditionella biståndspolitik skulle som ett av mycket få länder i världenintroducera ett system med globalkontingenter. Självfallet skall vi heller inte glömma risken att svenskarestriktioner mot importen av tekoprodukter kan mötas av restriktioner riktademot den svenska exporten till andra länder. Om de svenska tekorestriktionernaskulle leda till ett mera allmänt handelskrig med en åtföljande ökning av restriktionernai världshandel, skulle vara en av de givna förlorarna. Vår teknisktkvalificerade verkstadsindustri är något av motor i den svenska exporten, ochom vår högteknologiska industri med framgång skall kunna konkurrera ute ivärlden måste vi ha bl. a. en fungerande frihandel som respekteras av allastater. Det finns, herr talman, säkert i vårt land en bredövertygelse om att frihandeln är en nödvändig förutsättning för att bevaravälståndet. Många händelser har utgjort handfasta påminnelserom beroende av väl fungerande handelsrelationer med utlandet. Denstora devalveringen möttes av krifik på många håll ute i världen därför att denuppfattades som en handelspolitisk åtgärd. Utgången av ministermöteblev i allt väsentUgt en besvikelse. EG:s åtgärder mot den svenska exporten avstål och papper utgör illustrationer när det gäller vilka risker som hotar vårexport. Handeln med , som ju tidigare bidragit till tillväxten ivärldsekonomin, riskerar nu att stagnera. Det gäller också oljeländerna.Sverige kan bidra till att vända den här utvecklingen, dels genom att verka föratt får delta i det internationella samarbetet på handelns område pålika villkor, dels genom att vi själva avstår från importkvoter och andrahandelshinder som är direkt riktade mot importen från . Självfallet har vi också, som framhålls i denhandelspolitiska deklarationen, anledning att söka lösa de problem som ärförenade med stora skuldsättning. kommer, tror jag, handeln med attspela en allt större roll. Den tid är förbi då man kunde tala om somen enhetlig grupp. Det rika oljelandet och det bottenlöst fattiga Tchadär båda . Men förutsättningarna för en ekonomisk utveckling i dessabåda länder är helt olika. I båda fallen är det likväl av stor betydelse förutvecklingen vilken inställning vi i den rika industrialiserade världen har. Genom internationellt företagande, en växandeinternationell kapitalmarknad, ökad världshandel och ökad produktion iu-länderna blir i-länder och mer ömsesidigt beroende av varandra. Dentid är förbi då den industrialiserade världen kunde klara sig lika bra utanu-länderna. Detta beroende är ett uttryck för att utjämningen i världen ändåkommit något liten bit på väg. På många håll i världen upplever vi en ökadbenägenhet att ta till protektionistiska åtgärder. Det gäller även ett igrunden frihandelspräglat land som . Man söker i genomallehanda påtryckningar förmå att minska försäljningen av t. ex. bilaroch verktygsmaskiner till . Och man söker hålla ner exporten av stål frånEuropa till . Också i finns dessa tendenser. Ett flagrant exempel varnär beslöt att strypa införseln av videoutrustningar genom attföreskriva att all tullbehandling av video skulle ske vid en specielltullstation - den i . Bakgrunden till den ökande protektionismen är givetvis denlångvariga ekonomiska recessionen i västvärlden. Med snabbt stigandearbetslöshet har 8 protokoll 1982/83:98-99 det legatnära fill hands att söka skydda en konkurrensutsatt hemmaindustri med hjälp avimportrestriktioner. Sådana tankegångar har ju f. ö, inte heller de svenskasocialdemokraterna varit främmande för. Det är inte så länge sedan man föresloginförandet av särskilda importdepositioner, och brukar ju resarunt i och bygga upp sina åhörare med förkunnelser om värdet avimportrestriktioner på tekoprodukter. Om man vill motverka protektionismen och stärka frihandelnär det därför viktigt att i första hand söka eliminera eller minska betydelsenav de faktorer som bidrar till de protektionistiska tendenserna. Ettsamlat aktionsprogram för ekonomisk expansion i industrivärlden med syfte attstimulera tillväxt och investeringar och minska arbetslösheten skulle indirektkunna bidra till att undanröja en del av det protektionistiska trycket genomatt hejda och motverka den världsekonomiska recessionen. Om man vill stimulera tillväxt, ökaindustriinvesteringarna och hejda inflationen, finns å andra sidan ingensäkrare väg att misslyckas än att ta till protektionisfiska metoder. Låt mig, herr talman, bara i korthet säga en sak till - omett ämne som i för liten utsträckning behandlats här i debatten. Jag tänker påförhållandena i . Det var egentligen bara somberörde det, och han berörde det från i viss mån andra utgångspunkter än mina. Jag vill då påminna om den diskussion som vi har haft omtillämpningen av lagen om förbud mot investeringar i och , somkom till på inifiativ av folkpartiregeringen . Denna lag har till syfte attbegränsa de svenska företagens verksamhet i för att på det sättet,som ett komplement till andra åtgärder, påverka den sydafrikanska regimen attompröva sin rasåtskillnadspolitik. Detta investeringsförbud försågs emellertid meden dispensmöjlighet, som gjorde att regeringen kunde tillåta svenska företagatt under vissa förutsättningar investera i . Under den tidigareregeringens tid tillämpade vi en restriktiv praxis när det gällde den typen avdispenser. Jag har noterat att den nya regeringen har givit dispens från dettainvesteringsförbud i ett fall, där vi har sagt nej till dispens. Jagkänner inte till detaljerna i detta dispensbeslut, men det vore värdefullt attfå reda på både hur man har bedömt detta enskilda fall och vilken synregeringen har på Sydafrikapolitiken i stort och på tillämpningen avSydafrikalagen. Jag tror nämligen att det är viktigt att kunna bevara denenighet som fanns om Sydafrikapolitiken. Jag tror också att den inte minst idessa dagar kan fungera såsom ett föredöme för andra stater när det gällersynen på . 41JÖRN (vpk): Utrikesdebatterna i ärtraditionellt upplagda så, att först kommer utrikespolitik och diplomati, sedanhandel och valuta. Det borde vara tvärtom. Det är i grunden pengar ochmateriella drivkrafter som styr utrikespolitiken. Utrikespolitiskadeklarationer är ord. Verkligheten däremot är ekonomi. Fraser omsohdaritet och humanism betyder hos ledande politiker föga mot detmateriella intresset. förekommer inget folkmord och ingen aggression påÖstra . Där finns bara såsom handelspartner. När det ekonomiskaintresset så kräver, råder inga förbud mot vapenexport. Offensiva vapen skyltasom och blir plötsligt defensiva vapen. Ärliga socialdemokratiska fredskämparfår stå vid vägkanten och se på, medan vapenexporten från rullar förbi. Det svenska försvarets behov spelar ingen egentlig roll förJAS-projektet. Att det projektet över huvud kommer till stånd beror på att detbjuder en möjlighet att flytta pengar mellan olika länder. Också frågan om krig och fred är i grunden ekonomisk.Ekonomier med överkapacitet, ekonomier vilkas motsättningar för dem in iperiodiska kriser, får en benägenhet för yttre aggression. Fred däremot skapas,när ekonomiska system inte längre behöver krig och aggression för att skyddasig från politiskt sammanbrott. Freden kommer, när rustningar och krig intelängre är lönsamma för något skikt i samhället. De djupare ekonomiska drivkrafterna och mekanismerna äravgörande också för situation på handels- och valutaområdet. För tror jag det är hög tid att diskutera ekonomi och handel från heltnya utgångspunkter, detta för diskussionens och analysens skull. Den svenska diskussionen domineras av vissa bestämda teseroch påståenden, som alltid tycks tas för givna. Export är t. ex. bra. Ökadexport är särskilt bra. Ökade marknadsandelar är det allra bästa. De försvårar exporten. Lönesänkningar är däremot bra. Exporten är nu såväl som historiskt den främstadrivkraften för ekonomiska tillväxt. Vinster för exportörerna är ennyckel till expansionen. Frihandel är bra. Handelsreglering och protektionismär däremot fult. En följdsats som man ibland hör är att frihandel ärfredsbefrämjande. När nationerna handlar mer med varandra, blir de snällare ochfredligare. Låt oss se pä de här teserna. Hur sanna är de? Hursjälvklart är det skenbart självklara? Varför exporterar man? För att kunna köpa sådant manbehöver men inte har inom landet. Hur mycket måste man exportera? Så mycketnaturligtvis att man kan fylla luckorna i den egna ekonomin. Men luckorna i denegna ekonomin är ett uttryck för om man har ensidighet eller mångsidighet i detnationella produktionsschemat. Ju svagare och ensidigare den nationellaekonomin är, desto mer måste man exportera. Därav följer att den bästaexportören är den ekonomiska bananrepubliken. Då bUr följdfrågan: Är det braatt görs till en bananrepublik, en satellit åt ekonomiska stormakteroch åt multinationella ekonomiska maktgrupper? Finns det något mer skäl att exportera? Ja, om det råderöverprodukfion på grund av ofillräcklig och sviktande marknad hemma. Då måsteman väl bryta ny mark utomlands, eller hur? Jo, det bryts förvisso sådan mark här i världen. 116länder förs direkta fysiska utrotningskrig mot hela skikt avbefolkningen. Det sker för att etablera posifioner för de ekonomiskt ledandeländernas härskande klasser. Bakomdessa krig ligger ett tvång. Överskotten måste avsättas. Det ackumulerademervärdet måste realiseras. Nya marknader måste skapas. Blir det fredligare i världen av detta? Om inte, är ökad export dåverkligen alltid så bra? Men så gör väl inte , invänder någon. Nej, menSverige har varit proporfionsvis mycket aktivare än åtskilliga andra länder iatt etablera sådana utländska positioner. Det rent militära understödet skötsdäremot av andra länder. Men är inte utvecklingen av exporten ettallvarligt problem, en del av krisen? Men hur skall vi tolka denomständigheten att exporten ändå ökat, medan löner och efterfråganinom landet stagnerat eller minskat? Det måste ju rimligen betyda,att vad som eventuellt har vunnits på exportmarknaden har förlorats på den inremarknaden. Och den inre marknaden är trots allt dubbelt så stor somförsäljningen av exportvaror. Är det över huvud sant, att minskade löner och minskadeoffentliga utgifter är bra för exporten? Hur kan det då komma sig att ,vars framgångar på exportmarknaderna ju är rätt påtagliga, har haft en mycketstörre löneökning och en långt större ökning av de offentliga utgifterna änSverige? Tänk om det är så, att den inre marknaden och de offentligainvesteringarna är av vital betydelse för möjligheten att också hävda sig påexportmarknaden! Är det så, skadas ju faktiskt devalveringens eventuellapositiva effekter av den åtstramningspolitik som förs på det interna planet häri landet. Vi måste exportera för att säkra importbehoven, sägs det.Är det så? Tänk, om det i stället är så att en stigande import, som ett landinte försvarar sig emot, framtvingar ett ständigt tvång att öka exporten. Ärdenna påtvingade export då fortfarande bra? Det kan man förvisso fråga. Gynnas exporten av att lönerna sänks? Ja, säger enharmonisk kör av ekonomiska experter, exportdirektörer och politiker. Menvarför går då stigande produktivitet normalt hand i hand med stigande löner? Ärkanske sambandet ett helt annat än det man tror mellan löneökningar,efterfrågan och produktivitet? Har kanske herrar professorer alldeles fel? invänder någon att det väl ändå finns ett problem medbalansen i utrikesbetalningar. Vi vet visserligen inte riktigt hur detligger till med den saken, eftersom allt större betalningsströmmar ärokontrollerade och inte kommer in i statistiken. Dock finns det uppenbarligenvissa problem. Men de visar sig främst på de avsnitt av betalningsflödena somligger utanför den direkta handeln. Svensk storfinans etablerar positioner utomlands isfigande utsträckning, man har skogar och pappersbruk i andra länder, man harintressen i järnmalmsbrytning som hotar slå ut gruvarbetarna i . I allt större utsträckning består betalningsflödena avomplaceringar, avkastningar på placeringar, räntor och liknande. Genom attdirekt påverka dessa strömmar kan de stora finansgrupperna i världen styravalutapolitiken och om deså vill på mycket kort sikt helt underminera ett lands valuta genom snabbaaktioner. Det skulle alltså kunna vara så att det underskott somutnyttjas mot löntagarna i som ett propagandaargument för att de skallsänka sin reallön är vållat av att tillgodohavanden utomlands inte tas hem. Densvenska positionen är alltså under ytan mycket starkare än det tycks.Obalanserna är inte en följd av att lönekostnaderna i är för höga utani stället en följd av att det svenska kapitalet multinationaliserats och av deindirekta effekterna av den processen. Vad är frihandel? Ja, någon fri handel är inte frihandeln,det kan man konstatera. Få ting är så maktpolitiskt reglerade som det systemsom kallas frihandel. Ett alltmer multinationaliserat storkapital behöverrörelsefrihet mellan sina positioner, sina konton i olika länder. Men denfriheten står i motsättning till folkens frihet. är inte fritt. Desshandel är reglerad -reglerad av multinationalernas frihandel. handelär inte heller fri, låt vara att den inte är så ofri som den chilenska. Men leder inte frihandeln tills. k. komparativa fördelarför dem som deltar i den? Det har ju gamle och hans modernaeftersägare ständigt predikat för oss. Låt oss se. Om handeln verkligen är ett fritt varubytemellan jämställda, då kanske det är på det sättet. Men hur blir det, om den ären handel mellan redan starka och redan svaga? Hur blir det, om alla viktigareråvarumark-nader behärskas av några få multinationella truster? Hur blir det,om konkurrensen är upphävd eller starkt inskränkt och prisbildningen är enföljd av att priser inte sätts efter marknadsmässiga principer utan är styrdapriser på grund av att man har en mer eller mindre monopolistisk struktur på deolika marknaderna? Hur blir det, om datorisering helt styrs avamerikanska koncept? Vems frihet råder då? Vem får de komparativa fördelarna?Och vem, kan man fråga, får de komparativa nackdelarna? Men skall inte olika länder specialisera sig på det som deär bäst för? Varför skall de det? Det är klart att inte alla länder kan tillverka allt detde behöver. Men är specialiseringen en fördel när den drivs ständigt högre? Omspecialiseringen leder till luckor i ekonomin, minskas inte då den s. k.integrationsgraden, dvs. sambandet mellan ekonomins olika sektorer? Och kaninte detta leda till försvagade spridningseffekter för ekonomiska stimulanseroch utvecklingsimpulser? Jag tror att de internationella ekonomer bland vilkaGunnar intar en så framträdande plats har haft en hel del att säga omden saken, men det är märkligt tyst om deras insatser i den svenska debatten.För om det är så här, leder ju specialiseringen, åtminstone över en viss nivåoch i en bestämd form, till komparafiva nackdelar. Tänk om det med andra ordfaktiskt är så, att en verkligt fri handel förutsätter en styrd handel,nämligen styrd bort från de multinationellas maktspel och påtryckningssystem. Men visst har väl exporten varit grunden för det svenskavälståndet? Hur kan då bytesvillkoren för svensk export stegvis haförsämrats Och hur skall man tolka det sammanhanget, som en del forskare harbörjat uppmärksamma, att varje depression i under närmaste föregåendeårtionde har uppvisat en försämring av bytesvillkoren, precis som om det fannsen sorts grundläggande slagsida i exportindustrins själva struktur ochutveckling? Detta är en fråga som inte diskuteras i dagens ekonomiska politikmen som vi kanske borde ägna litet mer uppmärksamhet. Sammanfattningsvis, herr talman; Det fanns en franskkulturpersonlighet under renässansen som hette och som en gångformulerade satsen: När jag leker med min katt, vad är det då som säger att detinte i själva verket är den som leker med mig? I den ekonomiska debatten flyter det omkring en mängdskenbart självklara och auktoritativa teser som aldrig ifrågasätts. Tänk om deinte är så auktoritafiva som vi har trott! Tänk om det i väsentliga styckenfaktiskt förhåller sig precis tvärtom! Vad gör vi då? Det har talats mycket om procedurer - alltförmycket - i den här debatten. har tillagt ytterligare enprocedurell debatt genom att diskutera huruvida den vikt vi tillmäterhandelspolitiken har att göra med om denna debatteras som , i ett sammanhang,eller som , då man hade en separat handelsdebatt. Det var dock inteså många fler talare som anmälde sig till separata debatter, så jagtror att det inte är den mest precisa av mätare på intresset för diskussionen. Frihandeln är ett grundvillkor för socialdemokratinoch ett grundvillkor för . Detta säger jag i polemik mot , som menar att vi skulle ha gått ifrån denna inriktning när vi gick iopposition. Jag säger det naturiigtvis också till , sommenar att frihandeln är en kattens lek med oss, att vi i själva verket inte harmöjlighet att föra fram våra intressen inom frihandeln. Men de materielladrivkrafter talade om tror jag räcker som skäl för att motiveravarför ett litet land har intresse av att det finns ett regelsystem på dettaområde, så att man i vart fall kan minimera möjligheterna för de stora, starkaekonomier som talade om att göra upp över våra huvuden - inteminst deras möjhgheter tiU påtryckningar. Det må gälla i öst och i väst. Sedankan man föra den här debatten som gör, i form av en inre dialogom frihandelns villkor. Jag fick rådet - som jag inte skall följa - att polemiseramed genom att säga: Köp svenska apelsiner! Men, mer seriöst; Hurär det med oljan? Hur skulle vi klara ett modernt samhälle här i vårt land utanen grundläggande stark export? tillhör ju dem som sannerligen hardebatterat kraftfullt för att många av de alternativ till oljan som kundetänkas på lång sikt också bör avföras från den svenska debatten. Varmed villJörn värma upp ? Importenär också ett grundläggande villkor för oss. mindre änbefolkningen i staden . Det är en chimär att tro att vi i vårt lilla land,med vår lilla befolkning, skulle kunna upprätthålla all eller nästan all denproduktion som behövs för ett modernt samhälle. sade inte vidnågot tillfälle att han inte menade att den samhällsstruktur han strävar efterskall ha ungefär den modernitet, den nivå på teknik osv., som vi har . Dåär såväl import som export grundvillkor. Det är ingalunda så, , att vi i någotopportunistiskt nit i oppositionsställning gick ifrån denna syn på frihandeln.Däremot är det möjligt att vi måste reagera när några av de borgerligaregeringarna i extrema uttalanden ville försvara extrema yttringar, skulle jagvilja säga, av frihandeln - som återkommer, när säger att detvore en skandal om vi skulle gå över till globalkvoter på tekoområdet. Detfrihandelssystem och det regelsystem som vi talar om bygger ju på att ländernaockså måste skydda sig när vitala intressen hotas. Det ingår i dessa regelsystem.Och det var mot den typen av överdrifter i några av de borgerliga regeringarnavi reagerade, när man tog alltför lätt på vitala intressen för sysselsättningeni . Vi höll oss dock inom ramen för det frihandelssystem somsocialdemokratin alltid, i polemik med såväl kommunister som folk påhögerkanten, har försvarat , långt tillbaka i historien. Det är ju också så, , att Sverigemed medvetna näringspolitiska åtgärder har strukturanpassat sinindustri, t. ex. på stålområdet, så att vi har en struktur som gör att vi stårmycket starkare i förhållande till de andra länderna när det gäller att möta dekrav som ställs i frihandelssystemets spår. Det är ingalunda så att vi härtalar med dubbel tunga. Vi har ofta gått före de andra länderna i dessaavseenden. ville ta och Stillahavs-området som exempel på områden med en utveckling som vi borde främja. Hansade litet arrogant att det är en kapitalistisk utveckling som vi borde läraoss av. Det är sannerligen inte den typ av renodlat marknadsorienteradkapitalism som och hans parti företräder som har gjortdet japanska exemplet så framgångsrikt. Det är tvärtom en samverkan mellan statoch näringsliv, grundad i den japanska historiens sociala förhållanden, och entrygghet för de anställda i de stora företagen som har varit några av nycklarnatill den japanska framgången. När det gäller vad sade om densvenska politiken i fråga om dessa områden, är det så att vi prioriterar Stillahavs-området, genom de omläggningar av utrikesrepresentationen som sker. Somjag sade i handelsdeklarationen, lägger vi utomordentligt stor vikt vid fråganom att för svensk del komma in på den japanska marknaden. En av de saker som viarbetar med just nu i är hur vi skall hjälpa till att brytaner tekniska handelshinder i . Den japanska regeringen har också uttrycktatt man är intresserad av den frågan. Att är utomordentligtviktigt för den svenska handelspolitiken har vi gett uttryck för såväl ihandelsdeklarationen som i den politik vi för. Med ettnågot snabbt kast från till , vill jag säga att jag håller med JörnSvensson om att den interna marknaden är viktig för att vi skall kunna gå utmed exportsatsningar. Skall den interna marknaden, teknik och teknologi kunnautvecklas genom det som sker i det egna landet, så är som hemmamarknadett utomordentligt viktigt begrepp för små länder som . Vi vill påskyndautvecklingen av det samarbetet. Den budget som skall behandla iapril, propositionen om allmänna budget, innehåller en kraftigsatsning på industrisamarbete. har lagt fast riktlinjer fördatateknologi. Det kommer ett detaljerat handlingsprogram . I samspelmed partigrupperna i Rådet, där har spelat en aktiv roll, har denordiska finansministrarna - detta är mycket viktigt - beslutat att samordnasitt handlande i internationella organisationer, framför allt i , för attdär få till stånd en mer expansiv politik. Här sker alltså - och jag är heltenig med - ett starkt prioriterat arbete i den . Jag har svårare att förstå den surhet som StaffanBurenstam visade när han ville peka på någon sorts klyvnad hos oss ochatt vi egentligen är protektionister. Han har ju fel! Såväl somWärtsilä AB har fått introduktion på börsen. De som har begärt det har fåttdet. Vi har följt upp vår politik i praktisk handling på det området. De borgerliga partierna har prövat en politiksom här förordar, som har givit sämre förutsättningari för export, som har minskat tillväxten i - inte ökat den, somman kunde tro när man lyssnade på . Det framgår ocksåatt det i den plädering som de borgerliga partierna nu haft i anslutning tillhandelsdeklarationen inte finns något samlat alternativ till regeringenspolitik. partivännersade tvärsäkert, exempelvis i finansdebatten, att devalveringen skullemisslyckas. Företagen skulle inte sänka priserna. Det skulle inte gå att tamarknadsandelar i en krympande världshandel. Vi skall inte ropa hej; och vi skall sannerligen inte iförväg kamma hem någon framgång för en politik som just har inletts. Vi harsagt - och jag gjorde det senast i handelsdeklarationen - att vi inte kommeratt kunna se resultat förrän . Men det är ändå glädjandeatt kunna notera att tog svensk industri heltklart ökade marknadsandelar. Det är värdefullt, och . Man har också kunnat göra det i en krympande världsmarknad.Än mer glädjande är det naturligtvis om världsmarknaden nu skulle vända, så attden gastkramning som världen befunnit sig i börjar avklinga. Företagen har också glädjande nog visat sig kunna utnyttjaprissänkningar även på de punkter där särskilt och moderaternakategoriskt sade att det inte skulle gå. Det har redan nu visat vissaljusglimtar, som naturligtvis ingalunda är tillräckliga. Jag vill säga att de borgerliga partierna,när man kommenterar den ekonomiska politiken, visar en viss grinighet ochsamtidigt ger uttryck åt en passivitet genom att inte ange några alternativ.Detta kontrasterar sannerligen mot mina erfarenheter, som är utomordentligt