prot · G609117 · 1982-12-31 00:00:00 — --------------------- kanske det finns någon som skakar på huvudet och säger: Vad betyder Arbetsmarknads- detta i en kommun - arbete åt något tiotal ungdomar? Då vill jag säga till er; politiken Tänk pä grabben på busshållplatsen,vilken glädje det var för en enda människaatt få arbete. Olika idéer har funnits i olika kommuner, och detta harredovisats vid den stora konferens som hölls i , där folk frän vår kommunvar med. Arbetsmarknadsministern känner säkert till att där lämnadeett mycket uppmärksammat svar på en direkt fråga. Han tillfrågades av en av deungefär 200 ungdomar som var samlade: Vad skulle du göra om du blev arbetslös?Jo, sade statsministern, jag skulle nog försöka ta reda på arbetslöshetensorsaker, och så skulle jag, om jag vore praktisk, jobba med ett sådant projektsom ni gör. Han gav alltså ett direkt beröm för de idéer som väckts ute ikommunerna och de intitiativ som tagits. Han bjöd också på stående fot in ettfemtontal ungdomar till fortsatt överläggning på , och jag vill gärnage statsministern en eloge för att han tar dessa frågor på djupt allvar. Jag skulle vilja fråga arbetsmarknadsministern: för verksamhet av den här typen att anslås i tilläggspropositionen? Vihar framställt ett yrkande om detta, men vi vet att vi inte kommer att fåmajoritet för det i , när vi inte har fått det i utskottet. Därför ärdet mycket . viktigt att arbetsmarknadsministern i sitt anförande svarar påfrågan: Kommer det att anslås pengar för denna mycket effektiva verksamhet utei kommunerna? Ett positivt svar på denna fråga är viktigt inte minst förungdomen i mitt län, . är ju speciellt illa ute närdet gäller arbetslöshet. Nästan vilken typ av statistik som helst visar attVärmland kommer på andra plats efter det hårt drabbade . På bildskärmen visar jag nu en bild som alla säkert kännerigen. har alltså de största bekymren och därefter kommer Värmland.Den prognos som länsarbetsnämnden i , liksom andra länslänsarbetsnämnder, har utarbetat inför vårens och sommarens arbetssituationvisar, att om man räknar ihop antalet arbetslösa ungdomar mellan 16 och 24 åroch ungdomar i denna ålder i beredskapsarbete, finns det mer än 1 000 ungdomarfler i denna grupp jämfört med . Länsarbetsnämndensäger i en kommentar att andelen arbetslösa ungdomar med gymnasialyrkesutbildning ökar. Man har inte heller lyckats hitta platser påarbetsmarknaden åt dessa. Ett problem är att utbildningsmomenten faller iglömska allteftersom tiden går. Detta gör att ungdomarna vid en senarekonjunkturuppgång kan komma att betraktas som outbildade. Man är alltså djuptorolig, och det är jag också. Jag är djupt orolig för arbetslösheten i mittlän. Jag vet att arbetsmarknadsministern alldeles har deklarerat iriksdagen att också hon är orolig. Särskilt stor är oron för den ökandeungdomsarbetslösheten. 60 Så sent som antyddearbetsmarknadsministern att åtgärder kommer att vidtas för att bekämpa arbetslösheten, och nuskulle jag vilja fråga: Kommer det att vidtas åtgärder, och kommer det attföreslås medel i tilläggspropositionen, som gör att bekymren för oss som bor ide hårdast drabbade länen minskar? Jag tror att det är mycket viktigt att vifår ett besked även på denna punkt. och har nämnt att det finnsen rad reservationer vid det här betänkandet. Jag skall i korthet beröra ettpar tre stycken som ligger oss i mycket nära. Vi har en egen reservation,nr 28, som gäller utbildningsbidraget till icke-arbetslöshetsförsäkrade. Vi ärju alla överens om att utbildning är ett viktigt redskap i arbetsmarknadspolitiken.Det gäller inte bara ungdomars utbildning utan också i hög grad de äldres, detgäller dem som drabbas av arbetslöshet pä grund av strukturförändringar ochdem som har fatt en bristfällig utbildning tidigare. Vi är alla beredda attsatsa stora resurser på den arbetsmarknadsutbildning som AMS och SÖ svarar för.Bland de äldre som hänvisas till sådan utbildning finns det självfallet mångasom har försörjningsansvar, inte bara för sig själva utan också för en familj.För att klara sin ekonomi får eleverna, som alla vet,ett utbildningsbidrag. Vi har ju tidigare varit med om att besluta att bidragetskall anknytas till arbetslöshetsersättningen. Det betyder att från den 1januari kan de som är försäkrade fä . per dag, medan deoförsäkrade får bara . Regeringen föreslår samma belopp för nästa budgetår.Bland de oförsäkrade finns det t. ex. kvinnor som söker sig ut påarbetsmarknaden efter att ha arbetat i hemmet med vård av barn.Det kan också gälla invandrare som har kommit till . Dessagrupper har inte haft möjlighet att kvalificera sig för inträde iarbetslöshetsförsäkringen. Regeringen höjde taket för arbetslöshetsförsäkringen från230 kr. , men det gjordes ingen motsvarande höjningav de icke-försäkrades utbildningsbidrag. utgjorde bidraget av deförsäkrades, men . Vi tycker att skillnaden harblivit för stormellan de försäkrades och de icke-försäkrades villkor. Genom förslaget ifolkpartiets motion nr 1114 vill vi åstadkomma en rättvisare fördelning. Vivill höja beloppet för de icke försäkrade till . och täcka merkostnadengenom en sänkning av taket för arbetslöshetsersättningen till . Vibeklagar att vi inte fick utskottet med oss pä detta, som vi tycker, fulltriktiga förslag. Bara någraord också om reservation nr 43. En konsekvens av det svåra sysselsättningsläget är ju attde arbetshandikappade, som redan i normala tider har svårare än andra att fålämpliga jobb, nu har det ännu svårare. Ingen ljusning har skett i derassituation sedan behandlade arbetsmarknadspolitiken. Vi vet att lönebidragen till arbetsgivare som anställerarbetshandikappade är det bästa medel vi f. n. har att få fram lämpliga jobb åtdem. Jag vill säga till arbetsmarknadsministern och till riksdagskamraterna,att här vet jag verkligen vad jag talar om. I närheten av vår familj har vipersoner som faktiskt har räddats just med detta lönebidrag, så härvill jag verkligen lägga känsla i mina ord. Men vill regeringen - tvärtemot vad man ansåg iopposition - sätta ett tak för antalet platser med lönebidragi allmännyttiga organisationer. Vi menar att detta är absolut fel. Liksom viansåg i arbetsmarknadsutskottet måste detta anstå tillsarbetsmarknadsläget förbättras. Dessa människor kommer annars i kläm. Jagskulle vilja fråga , som skall föra utskottets talan här; Vad ärskälet till att ni har bytt fot i denna fråga, som betyder så mycket för ensvårt utsatt människogrupp? Reservationnr 40 gäller de vapenfria tjänstepliktiga. Ett sätt att överbrygga sysselsättningskrisen för manligaarbetslösa är att öka intagningen av rekryter till den förstavärnpliktstjänstgöringen. Det har både den föregående och den nuvaranderegeringen varit beredda att göra. Och det finns samma arbetsmarknadsskäl föratt utöka antalet utbildningsdagar för vapenfria värnpliktiga. AMS har också i sina äskanden för nästa budgetår anmältatt antalet ansökningar om vapenfri tjänst har ökat och att det finns eneftersläpning i utbildningsbehov från föregående år. Man har beräknat behovetför 1983/84 . I annat fall ökareftersläpningen,,och det betyder ökade väntetider för de vapenfria värnpliktigainnan de kan få sin utbildning. Det är klart att detta medför stora socialaolägenheter för dem, och det innebär extra kostnader för samhället. Man har också från AMS pekat på det låga bidraget-2 500kr. per vapenfri - till utbildningsanordnarna, och AMS har föreslagit enhöjning till . Vi vet att kommuner och andra som tar emot dessamänniskor är tveksamma med hänsyn till det låga bidraget. Märkligt nog - måste jag säga - har regeringen gått emotAMS på den här punkten. Man skär ned antalet dagar till 650 000 och vill intehöja bidraget till utbildningsanordnarna. Det är märkligt också ur densynpunkten att för mindre än argumenterade socialdemokraterna iopposition starkt för en ökning innevarande år till 700 000 tjänstgöringsdagar.Jag vill även här ställa en fråga till utskottets talesman, vännen ; Varför har man gjort en helomvändning i denna fråga? Det skulleverkligen vara intressant att få en förklaring på den punkten. och har i en motionföreslagit att antalet utbildningsdagar för vapenfria tjänstepliktiga skallvara 750 000 för att väntetiden skall minska - och med hänsyn till det ökadeantalet beviljade vapenfritjänster. Man har också föreslagit en höjning avbidraget till utbildningsanordnarna till . I reservation 40 stöderfolkpartiet och denna motion och föreslår att merkostnaden täcks genomomfördelning inom ramen för sysselsättningsskapande åtgärder. Många av våra reservationer sammanfaller ju medcenterpartiets - och i några fall också med moderata samlingspartiets -synpunkter. Jag skall nöja mig med dessa kommentarer, och jag yrkar bifall tillsamtliga reservationer därfolkparfiets ordinarie ledamot i arbetsmarknadsutskottet, , Nr 117 4ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk): Vid februari månads slut fanns det 155 000personer utan Arbetsmarknadsarbete. Arbetslösheten ökade mer änvad som är normalt för politiken säsongen och uppgick till avarbetskraften. Det innebär att 20 000 fler var arbetslösa än ifebruari . Antalet arbetslösa ungdomar var 49 000 eller7,. varslades 4 500 om uppsägning. Det var lika många som ijanuari. Antalet personer i beredskapsarbete uppgick till73 200, vilket är 25 800 fler än 1982. Antalet personer iarbetsmarknadsutbildning uppgick fill 46 000, vilket är 3 400 merän . Sammanlagt deltog 000 personer i olikaformer av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Motsvarande antal för februari1982 var 150 000 personer, dvs. att arbetslösheten, trots en mycket kraftigökning av de arbetsmarknadspolitiska åtgärdernas omfattning, fortsätter attstiga avsevärt. När det gäller de framtida arbetsmarknadsutsikterna görAMS bedömningen, att det mycket kärva arbetsmarknadsläget väntas bestå hela1983. Någon nämnvärd ökning av den totala efterfrågan på arbetskraft kan f. n.inte förutses. Utbudet av arbetskraft väntas fortsätta att öka iungefär samma takt som . Mot denna bakgrund väntasarbetslösheten öka , och då särskilt under andra och tredjekvartalet. Behovet av .arbetsmarknadspolitiska åtgärder blir mot denna bakgrundfortsatt mycket stort. En fortsatt dämpad efterfrågan på arbetskraft väntas under1983. Inom stora delar av. industrin finns risk för en ytterligare försvagningunder . Den bestående svaga efterfrågan på arbetskraftinnebär att nyanställningsbehovet förblir mycket begränsat . Antalet sysselsatta väntas minska något till följdav.fortsatt mycket svag efterfrågan på arbetskraft. En minskning väntas inomindustrin, byggnadsverksamheten och varuhandeln. Detta är den dystra och hotfulla bilden avarbetsmarknaden . Den är ett resultat av bl. a. en oansvarig och felaktigarbetsmarknadspolitik, som har förts i landet . "Den svenska ekonomin befinner sig i en djup kris.Den enda förutsättningen att komma ur den är att återupprätta dekapitalistiska villkoren för ekonomisk tillväxt. Vår produktion måste anpassastill de nya krav som marknaden ställer. Vårt kostnadsläge måste pressas ner såatt vi kan återvinna våra förlorade marknadsandelar så att vi kan exportera ossur krisen och underskottet i bytesbalansen. Därför är det smärtsamt mennödvändigt att sociala värden som svenska folket anser som självklararättigheter måste ifrågasättas." Det jag nu har citerat har varit några vägledandeutgångspunkter för flera "experter", professorer och olika ekonomiska dilettanter, somdominerat 63 och styrt den ekonomiska debatten hitfills. Från deförutsättningarna utgick också deras "beska medicin". De utgångspunkterna låg också fill grund för denarbetsmarknadspolitik eller brist på sådan som har praktiserats av olikaborgerliga regeringar . Den har inneburit attindustrikapaciteten har skurits ned kraftigt och att tusentals arbetare harföriorat sina jobb. har vi fått uppleva att hela branscher inomindustrin, t. ex. tekoindustrin och varven, drabbats av nedläggningar och andraformer av personalinskränkningar. De miljarder som satsats av borgerliga regeringar i olikaomgångar i s. k. krisbranscher var inte avsedda att utveckla dessa branscher,utan pengarna utgjorde det nödvändiga priset för att avveckla dem, eller, somdet hette, "anpassa" dem till de nya arbetsmarknadsförutsättningarna.Pengarna var inte avsedda för att utnyttja den ofta toppmoderna och teknisktavancerade produktionskapaciteten utan för att lägga ned verksamheten. Sådan har den arbetsmarknads- och sysselsättningspolitikvarit som olika regeringar praktiserat. Den bygger på en obegränsadtro på marknadskrafternas förmåga att lösa problemen. Den bygger vidare påövertygelsen dels att marknadshushållningens dynamiska utveckling alltid ärsund, dels att den alltid sammanfaller med samhällets intressen. Därför har deolika regeringarna och staten avhållit sig från varje form av ingripande ellerförsök till styrning och påverkan av en utveckling som har lett till attarbetslösheten bara blivit större och större. är det den socialdemokratiska regeringens tur att talaom för gruvarbetarna i och , för varvsarbetarna i Uddevallaoch samt för texfilarbetarna att de har blivit överflödiga, att de intelängre passar in i de nya arbetsmarknadsförutsättningarna, att de plötsligt haromvandlats från produkfiva, skapande, erfarna och yrkesskickliga arbetare, somhar byggt upp vår välfärd, till människor som inte längre behövs. Följaktligenkan de inte få kosta "hur mycket som helst" för de svenskaskattebetalarna med tanke på budgetunderskottet. är det den socialdemokratiska regeringen som offrarnågra tusen arbetare på arbetslöshetens, förtidspensioneringens och kanskeutslagning-ens altare, för att anpassa vår industri till den nyamarknadssituationen och för att stärka vår exportindustri så att den kanåtervinna de förlorade marknadsandelarna, så att "vi" framgångsriktkan konkurrera ut andra länders kapitalister och så att arbetslösheten istället drabbar arbetare i andra länder. Därför är det också nödvändigt attpressa ned "vårt" kostnadsläge så mycket som möjligt med kraftigareallönesäkningar. Det är, herr talman, den s. k. prismedvetenheten somligger till grund för den förda industri- och sysselsättningspolifiken. För denhar hela det svenska etablissemanget med ispetsen propagerat. Den har systematiskt hamrats in i folks medvetandeoch av somliga betraktats som största tillgång, dvs. medvetenheten omdet nödvändiga i kapitalismens fortbestånd och effektivisering. Det äruppfattningar som alltid har anammats av och hans parti, och det är ju inte konstigt. haringet intresse av att i första hand värna om de arbetslösa. Han och hans partihar i stället ett intresse av att värna om kapitalet och profiterna. Tyvärr kan man konstatera att socialdemokratin har precissamma grund för sin politik. Den socialdemokratiska regeringen är i totalavsaknad av ett mer långsiktigt utvecklingsprogram för den svenska industrin.Det enda man har att hänvisa till är regeringens ekonomiska politik ochdevalveringen, den senare som en mer långsiktigt inriktad åtgärd med huvudmålatt bekämpa arbetslösheten. Man säger bl. a. att i första hand exportföretagenssituation kommer att förbättras genom devalveringen. Vinsterna kommer att ökaoch i sin tur medföra fler investeringar och en förbättrad sysselsättning. Detallmänna ekonomiska uppsvinget skulle alltså erbjuda alternativ för defriställda från en kraftigt nedbantad och marknadsanpassad industri. Vi frånvpk tror inte på en koppling mellan industrins ökade vinster på den ena sidanoch ökad sysselsättning på den andra. Landets näringsliv är generellt starkt. Dess saluvärde harökat och dess förädlingsvärde under perioden 1970-1977.Samtidigt har antalet arbetade timmar minskat . Tar man industrinsutveckling och därefter, finner man att samtliga börsnoteradeföretags omsättning utom banker och försäkringsbolag har ökat från 172 miljarderkronor fill 310 miljarder . har 160 000 jobb försvunnit inomsvensk industri . Det är alltså inte dålig lönsamhet som orsakat den svårasysselsättningssituationen. Vi tror inte på den kopplingen av följande skäl; Det lågakapacitetsutnyttjandet i många industriföretag möjliggör att företagenökar produktionen utan personalförstärkning. Det råderförsikfighet med kapacitetshöjande investeringar på grund av allmän osäkerhetom framtiden. Investeringarär ofta arbetskraftsbesparande inom företagen - automa-tiseringen höjs i regeli samband med investeringar. Strukturomvandlingenfortsätter inom t. ex. maskinindustrin. Företag som slås ut eller tvingaskrympa är ofta mer arbetskraftsintensiva än expanderande företag. De senaresstarka sida är ofta hög teknologinivå och produktutveckling, men de lägger utmycket av tillverkningen på lego och import. Strukturomvandlingenhar inneburit en markant ökning av utlandsberoendet. Det gör att produktionenär särskilt känslig för internationella konjunkturella svängningar och kriser.Strukturomvandlingen har inneburit en stark monopolisering ochmulfinationalisering av den svenska industrin. Det har i sin tur medfört enökad utlandsetablering med större andel investeringar utomlands. Det finnsingen garanti för att ökade företagsvinster inte skall resultera i ökadeinvesteringar utomlands i stället för i . Där kan man säga att de olikaregeringarnas politiska syfte att genom bidrag och subvenfioner tillexporfindustrin öka viljan fill investeringar och på så sätt ökasysselsättningen har krönts med framgång. De svenskaföretagen har ökat antalet anställda . 5 protokoll 1982/83:116-118 Det är bara det att de ökar antalet anställda utomlands,dit stora delar av industriinvesteringarna också går. Utlandsetableringen harinneburit att våra industrier har förvandlats till sammansättningsfabriker,medan en stor del av de komponenter som exempelvis använder för sinbiltillverkning importeras från utlandet. Av den politik regeringen fört framgår attregeringen också i fortsättningen kommer att överlämna ansvaret för deavgörande besluten, som reglerar vad som skall produceras, hur det skallproduceras, om produktionen skall ske i landet eller flyttas utomlands, omarbetslöshetens och utslagningens omfattning, om de tusentals och återtusentals arbetslösa ungdomarnas framtid, till samma krafter som i slutnadirektionsrum och med uteslutande företagsekonomiska kalkyler som underlag harskapat den industristrukturella bilden av , den ekonomiska krisen ocharbetslösheten. När arbetsmarknadsministern och hennes regering går ut tillfolket och säger att arbetslösheten beror på att vi - hela landet - befinneross i en ekonomisk kris, så talar de inte om hela sanningen. De tusentals arbetslösa ungdomarna befinner sig inte inågon kris. De varvsanställda, de anställda inom skogs-, stål- ochgruvindustrin samt de tusentals permitterade arbetarna befinner sig inte inågon kris. Det som befinner sig i kris är det kapitalistiska ekonomiskasystemet, den grund som regeringen bygger sin politik på. Vårt parti har den bestämda uppfattningen attarbetslösheten inte går att bekämpa med mindre än att man aktivt ingriper ochpåverkar eller styr den pågående strukturomvandlingen. Om strukturomvandlingentillåts fortsätta ostyrd, kommer dess negativa effekter att förstärkas ochfördjupas. Vpk anser att det nu är dags för arbetarpartierna att utarbeta ochförverkliga ett industripohtiskt program som utgår från och har som målsättningatt utnyttja landets produktionskapacitet, yrkeskunnande och tekniskautveckling för att tillfredsställa samhälleliga behov i stället för attfortsätta att överlämna ansvaret för landets framtida utveckling åt sammakrafter som har förorsakat den nuvarande svåra situationen. Ettindustripolitiskt program som tar hänsyn till att naturen numera sätterbestämda gränser för vår fysiska aktivitet i form av miljöförstöring,begränsade råvaruresurser och energi. Ett industripolitiskt program som byggerpå arbetarrörelsens traditioner och genomsyras av dess värderingar. Med detta yrkar jag bifall till samtliga devpk-reservationer som är fogade till det betänkande vi nu behandlar. 5ERIK (); Läget på arbetsmarknaden har försämrats desenaste åren. Efter de stora sysselsättningspolitiska framgångarna undersocialdemokraternas tidigare, långvariga regeringsperiod började problemen atthopa sig på arbetsmarknaden när de borgerliga tog över regeringsansvaret. Ungdomar,äldre, handikappade mötte stigande svårigheter. De regionala obalansernabörjade åter växa. registrerades 70 000 arbetslösa, iseptember 1982 176 000. Det är i ett nötskal det arv som de borgerliga partiernalämnade efter sig. Man kan också uttrycka saken på det sättet att priset borgerligt regerande blev 100 000 fler arbetslösa människor. Därför var det nödvändigt för socialdemokratin efterregimskiftet att sätta in kraftfulla åtgärder för att hejda denarbetslöshet som till följd av den avgående tvåpartiregeringens låt-gå-politikökade i accelererande tempo. Detta kostade pengar, och kallar detganska nedsättande "miljardrullningen till AMS". Men vi gjorde dennasatsning i övertygelsen om arbetets centrala betydelse för människornasmateriella och sociala välfärd. Vi gjorde den i den bestämda uppfattningen attdet i ett samhälle som accepterar arbetslöshet finns risk för att det uppkommerstora materiella och sociala klyftor som leder till isolering och främlingskapmellan olika befolkningsgrupper. Detta måste undvikas. Vi kritiseras för att vi skapar AMS-arbeten men ingariktiga jobb. När den socialdemokrafiska regeringen tog över regeringsansvaretför ett halvt är sedan fick den ta sig an problem som tillhör de svårare somvårt land har haft . Det är problem som bara kan lösas på sikt.Det viktiga har varit och är att finna vägar ur problemen, vägar som för framåtoch inte bara bakåt som under de borgerliga regeringarna. Det börjar nu skönjastecken fill en ljusning. Devalveringen börjar nu ge resultat för densvenska exportindustrin. De träffade löneavtalen är präglade av insikt om våraekonomiska svårigheter. Räntenivåerna har börjat sjunka. Prisstegringarnaförefaller bli lägre än väntat. Allt detta är, som sagt, ljusglimtar. Menproblemen har hunnit växa sig så stora att det kommer attta att avveckla dem. Regeringens ekonomiska politik börjar nu fåeffekt, bl. a. på så sätt att orderingången till industrin förefaller haförbättrats, inte bara fillfälligt. Som bekant har industrins kapacitetsutnyttjande varitmycket lågt. Det kommer att dröja innan förbättringen kräver nyrekrytering. Iall synnerhet gäller detta om den gångna vintern. Det var alldeles uppenbartatt man måste lita till arbetsmarknadspolitiska åtgärder i form av bl. a.beredskapsarbeten för att sysselsättningsläget inte skulle bli katastrofalt.Tack vare dessa stora insatser lyckades vi skapa förutsättningar för ökadsysselsättning och ekonomisk tillväxt i samhället. Utskottsmajoriteten tecknar läget påarbetsmarknaden och under nästa budgetår utan försök till förskönandeomskrivningar. Vi döljer inte att arbetslösheten ligger kvar på en eftersvenska förhållanden hög nivå. Vi tror att sysselsättningsläget kommer attförbättras, men det kommer att ske endast långsamt. Vi måste fortsätta att göraarbetsmarknadspolifiska insatser i stor omfattning. Man skulle kunna tro att en så klar och öppen redovisningav våra sysselsättningssvårigheter inte skulle kunna leda till någrameningsskiljak-tigheter i utskottet. Men det är inte fallet. hartagit fram en lägesbeskrivning där man åter luftar utfallet av 1975 årslönerörelse. och har i en annan reservation framhävttvåparfiregeringens sysselsättningspolitiska insatser. betydelse dessa ting har haft för behovet av insatserunder nästa budgetår. Som jag anfört räknar utskottets majoritet med attdet behövs omfattande arbetsmarknadspolitiska insatser även under nästabudgetår. Vi har anslufit oss fill regeringens förslag om en total volym av14,. Det finns faktiskt en bred politisk majoritet bakom envolym av denna storlek. , och vpk har i huvudsak godtagitden. De avvikande förslag dessa partier redovisar medför beloppmässigaskillnader som i detta sammanhang endast är marginella. däremot gårsin egen väg och tänker att det är möjligt att begränsa de arbetsmarknadspolitiskainsatserna med .