prot · G609109 · 1982-12-31 00:00:00 — Vad vi dåhar rätt att kräva är att hushållen ges garanfier för att innehållsförteckningenpå den vara vi köper stämmer överens med det verkliga innehållet. Detta ärnödvändigt om näringsbehovet skall kunna fillgodoses. Tyvärr stämmer intealltid innehållsdeklarationerna. Det finns alldeles för många exempel på hur vårtlivsmedelssortiment också medvetet förfalskas och näringsmässigt försämras. Vemhar exempelvis sett svålpulver i en innehållsförteckning? Ändå importeras detoch används som ersättning för på annat sätt beskriven råvara. Svålpulvret har en dubbel funktion; det kan binda vattenupp till fyra gånger sin egen vikt. svålpulver kan ersätta fem kiloannan råvara. Det blir dyrt vatten för barnfamiljerna. Och särskilt näringsriktblir det naturligtvis inte heller för vårt uppväxande släkte. Köttfärs och korv tillhör vår vanligaste husmanskost.Dessa varor kan varieras och drygas ut till olika maträtter, och det är sådanmat som ungarna älskar. Men de tillhör också de varor som är mest lönsamma föroseriösa företag att förfalska genom inblandning av sämre råvaror. Hållbarhetsmärkningen är också ofta ett problem. Attutgångna varor omvandlas fill nya charkvaror är dagligt förekommande. En statsinspektör på livsmedelsverket som själv varitcharkarbetare och följt utvecklingen säger att den successiva försämringenberor på att grossisterna pressat charkförsäljarna, som pressat tillverkarnaatt göra billigare korv. Han säger: har folk glömt bort hur riktig korvkan smaka. Han har under sina inspektionsresor upptäckt hur sämre råvarorbörjat användas flifigare, samfidigt som fusket blir svårare att bevisa. Denmaskinella utvecklingen gör att charkarbetarna är ovetande om vad som blandas ikorvsmeten. Och bötesbeloppen säger han är löjligt låga i förhållande tillföretagens vinster. Efter att ha tagit del av utskottetsbetänkande tvingas jag konstatera att utskottet visat ett totalt ointresse förden fråga som vi har tagit upp i den här mofionen. Utskottet säger helt kortatt medel för för nästa budgetår beräknas medutgångspunkt i huvudförslaget. Och med hänsyn till det samhällsekonomiska ochstatsfinansiella läget avstyrks motionen - punkt och slut. Inte med ett enda ord ger man till känna att det finns ettproblem eller att man uppmärksammat den debatt som förs om kosthålletsbetydelse ur hälsosynpunkt. Jag hävdar att det i allra högsta grad ärsamhällsekonomiskt oförsvarligt att våra livsmedel medvetet försämrasnäringsmässigt. Vi har en sträng livsmedelslag och ett livsmedelsverk somhar som uppgift att bevaka konsumenternas intressen i vad gäller livsmedlensallmänna beskaffenhet och värde ur näringssynpunkt. Men för att man skall kunnafullgöra pålagda uppgifter krävs ekonomiska resurser. När det då satts i systemav företag att göra avkall på kvaliteten för att säkra företagens vinster, dåkan det inte vara samhällsekonomiskt att skära ned anslagen tilllivsmedelsverket ytterligare. Det är ju, herr talman, detsamma som att lämnafritt fram för brott mot livsmedelslagen, vilket slår mot helasamhällshus-hållningen. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till reservation9 av . 10 (): I det betänkande som vi nu behandlar medanledning av bilaga fill budgetpropositionen, har vi iutskottet brutit ut anslag om skogsbruket till vilka vi återkommer i sambandmed den nu lagda propositionen om vissa skogspolitiska åtgärder. Vi får på såsätt ett samlat grepp över hela skogsnäringen. Mot bakgrund av de senaste årens alltmer stigandebudgetunderskott, långtgående lågkonjunkturer, ökade inflation och sänktareallöner, med minskad köpkraft som följd, är det viktigt att på alla sättförsöka motverka denna nedgång och minska de negativa effekterna. Då krävs deteffektiv samordning. Det krävs också noggranna prioriteringar men självfalletockså besparingar. Jag vill ändå säga att det i jordbruksdepartementetsbudgetbilaga finns mycket positivt som är värt att beakta. Jag tänker kanskenärmast på att man inför detta år inte har minskat livsmedelssubventionerna utani stället ökat dem. Den borgerliga regeringen drev ju konsekvent ennedtrappning av livsmedelssubventionerna, som innebar attlivsmedelskonsumtionen minskade på grund av försämrad köpkraft. Det innebarockså att överskottet på livsmedel ute hos producenterna ökade. Vi kan nuglädja oss åt att mjölkpriset - trots ökade priser på andra områden - sänks ochatt ostpriset hålls oförändrat. Det är självklart att vi inom utskottet haft olikauppfattningar om vilka områden som bör prioriteras och på vilket sätt man kanåstadkomma besparingar. Det är ändå glädjande att vi i utskottsbetänkandet harlyckats att få majoritet på samtliga punkter för den budgetbilaga som vi nubehandlar. Men jag vill också framhålla att det i propositionen intebara är fråga om besparingar. Det har också på de allra flesta områden funnitsutrymme för utökade anslag, som självfallet kommer att vara till gagn för deinom detta område berörda verksamhetsgrenarna. Även om vi inom utskottet är en majoritet som har ställtoss bakom budgetpropositionen, har till betänkandet fogats ett antalreservationer. Men jag vill ändå påpeka att det i de allra flestareservationerna inte är några större avvikelser ifrån utskottetsmajoritetsskrivning. Men visst finns det skillnader som, om de skulle genomföras,inte skulle vara till gagn för näringen och dem som därav är berörda. Jag, ochäven andra socialdemokratiska ledamöter i utskottet, kommer att på depunkterna kommentera de till betänkandet fogade reservationerna. Låt mig börja med den första reservationen, som berör delslantbruksnämndernas rådgivningsverksamhet, dels kompensation tillhushållningssällskapen för slopandet av den fria tjänstebrevsrätten. Vi är säkerligen alla överens om den betydande roll somlantbruksnämndernas rådgivningsverksamhet spelar. Men att man även inom dettaområde tvingasfill besparingar behöver inte betyda att rådgivningsverksamheten skulle minskaeller kvalitatitvt försämras. Genom den utökade erfarenhet och kunskap som nufinns på lantbruksnämnderna om hur rådgivning skall bedrivas har rådgivningensomfattning ökat inom de angivna kostnadsramarna. Inga tecken tyder heller påatt det nu föreslagna anslaget skulle innebära att lantbruksnämnderna skulletvingas minska ned på den rådgivning som man finner angelägen. När det gäller slopandet av den fria tjänstebrevsrättenvar det den borgerHga regeringen som drev igenom denna åtgärd. Men man gjordevissa undantag under en viss övergångsfid, bl. a. för hushållningssällskapen.Vi socialdemokrater anser att man måste vara mycket restriktiv med undantag.Det är självfallet svårt att göra rättvisa bedömningar av vilka som skallerhålla kompensation för borttagandet av den fria tjänstebrevsrätten. Därförvill vi inte tillstyrka reservationskravet om att hushållningssällskapensverksamhet skall kompenseras för de ökade kostnader som här kan komma i fråga.Jag vill ändå påstå att det är ganska blygsamma kostnader som åläggshushållningssällskapen. Vi tycker inte att man kan göra undantag i detta fall. I reservafion nr 5 föreslås att jordbruket ochträdgårdsnäringen inte skall omfattas av den enprocenfiga garantiavgift sombelägges låntagare inom andra näringsgrenar. Vi har tidigare i motionskrav frånsocialdemokraterna föreslagit att kreditgarantiavgiften skall omfatta ävenjordbrukare och trädgårdsidkare. Vi måste sträva efter största möjliga likheterför att inte skapa stora orättvisor på grund av vilka näringar det kan varafråga om - i synnerhet som näringarna för samhället har samma betydelse. Beträffande reservafion nr 6 från angåendefrämjande av husdjursaveln, vill jag rent prakfiskt betrakta den reservafionensom ett onödigt dokument fogat fill betänkandet. Förslaget i reservafionenskiljer sig inte i sak från den skrivning som utskottsmajoriteten har antagit.Jag kan försäkra i att jag noggrant har läst reservationenoch inte kan hitta - praktiskt taget - någon olikhet. Det kan möjligen skiljasig något i och med att reservationen påpekar hingstdepås och stuterishistoriska betydelse för framtiden. Men när det gäller det åtagande som statenhar beträffande - vilket vi har pekat på - för att trygga den framtidaverksamheten, är vi helt överens i utskottet. Reservafionerna 7 och 8 gäller frågor kringskördeskadeskyddet och bidragen till administrationen av skördeskadeskyddet.Utredningen om detta avgav sitt betänkande 1979. I det gavs anvisningar om hurman skulle kunna inordna sådana grödor som berörs i reservationerna och som inte omfattas av skydd mot skördeskador. Utredningen gav också anvisningarom hur administrationskostnaderna skulle kunna minskas. Jag kan bara beklagaatt den förutvarande regeringen inte lyckades åstadkomma ettförslag till om ett nytt och enligt nuvarande förhållanden meraanpassat skördeskadeskydd som skulle kunna ta ställning till. Dennuvarande socialdemokratiska regeringen som varit verksam i drygt ett halvårborde få någon rimlig tid på sig att utforma ett förslag till nytt 2 protokoll 1982/83:109-110 skördeskadeskyddinnan gör ytterligare påpekanden utöver dem som har gjorts. Därför vill jag yrka avslag på förslagen i reservationerna. 24 mom. 2, Bidrag till djurens hälso- ochsjukvård, har en majoritet av utskottet ställt sig bakom förslaget ipropositionen om en höjning av den djursjukvårdsavgift som infördes den 1januari på förslag av den borgerliga regeringen. Vi anser i likhet med vadsom står i regeringens proposition, att det är befogat att denna avgift höjs pågrund av allmänna kostnadsökningar. Även om man nu i reservationen försöker attgöra ett stort nummer av den höjning som har föreslagits i budgetpropositionen,vill jag påpeka att höjningen är mycket blygsam. Avgiften höjs från 20 till 25kr. när det gäller anlitandet av veterinär inom animalieproduktionen, och från40 till . när det gäller sällskapsdjur. Det har framförts kritik mot införandet av endjursjukvårdsavgift. Men jag tror att vi behöver ha på oss änbara några månader för att kunna bedöma huruvida denna form av avgifter kanvara lämplig för att ta ut delar av de samhälleliga kostnader som man har förveterinärservicen. Jag har på några av de punkter iutskottsbetänkandet där vi inte nått enighet redogjort för vårtställningstagande. Andra socialdemokratiska ledamöter i utskottet kommer attredogöra för de övriga punkter i utskottsskrivningen där meningarna skiljer ossåt. Låt mig till bara kort säga att jag imycket kan hålla med i fråga om de problem som finns när det gäller livsmedel.men de här frågorna ägnas det nu uppmärksamhet åt. Både livsmedelsberedningenoch den nu tillsatta livsmedelsförsörjningsutredningen kommer att beakta ochbehandla de här punkterna som berör. I övrigt kommerreservafionerna som är fogade till betänkandet att kommenteras av andrasocialdemokratiska ledamöter. Jag vill redan nu yrka bifall till hemställani utskottsbetänkandet på samtliga punkter. 11ARNE i () replik: Nästan direkt uppmanad av attkommentera reservafionen beträffande , som enligt ärett onödigt dokument, vill jag bara peka på att utskottets skrivning ochreservanternas skrivning inte är så lika som gör gällande. Låtmig peka på två meningar. Utskottets majoritet anser att man skall kunna lösa"den uppkomna intressekonflikten mellan stiftelse och kulturvårdandemyndigheter på ett för båda parter tillfredsställande sätt". Det är gott och väl. I vår skrivning har vi något merapregnant pekat på följande: "Den föreslagna byggnadsförändringenbeträffande gamla ridhus finner utskottet väl ägnad att tillgodosesåväl funktionsduglighet som kulturvårdens intresse. Utskottet anser att vidare ansträngningar bör göras föratt uppnå en sådan lösning att den uppkomna intressekonflikten kan lösas på ettför verksam- heten vid Flyingetillfredsställande sätt." Vihar alltså prioriterat verksamheten på i vår reservation, och dettycker vi är det väsentliga. Vi menar att , med ett ridhus långt bort påett gärde, inte fullgott kan fungera. De värdefulla byggnaderna på kanmöjligen vara en motivering härvidlag. Men skadar man för den skull de vitalaintressen som är ägnat åt måste de intressena vika, och man får försökafoga intressena samman. Det har vi uttryckt i vår reservafion. glädje över att man har kunnat höja livsmedelssubventionerna - detär alldeles riktigt. Ni har också, , lyckats pressa uppbudgetunderskottet med ca 20 miljarder utöver vad våra borgerliga regeringarsbudgetunderskott uppgick till, vilka i och för sig också var för stora. Dettagagnar inte någon del av svenskt näringsliv, inte heller jordbruket ellerkonsumenterna. Den dag vi skall återgå till något som liknar balans mellantillgångar och möjligheter i kommer det att göra än mera ont, HåkanStrömberg. Det tycker jag inte är någonting att vara särskilt stolt över.Därför har vi ställt oss bakom att jordbruket och konsumenterna får släppa tillden del som samhället har stått för när det gäller livsmedels-subventioneringen. Enenda kommentar beträffande det samlade grepp om skogen som sade att man avsåg att åstadkomma med den framlagdapropositionen. Det är nog ingen som ifrågasätter att den innebär ett samlatgrepp. Det är ett hårt grepp. Ni lägger en järnhand över skogsnäringen, och nitycker om att göra det; ni gör det rent av från principiella utgångspunkter.Det tycker inte vi heller är särskilt märkvärdigt. Men visst vill jag hålla medHåkan om att det är både ett samlat och ett hårt grepp. 12 () replik: Jag tror jag missade att yrka bifall till någon av våra reservationer.Jag vill därför upprepa att jag yrkar bifall till reservationerna 2, 5, 8, 10,13, 15 och 20, som är fogade till utskottets betänkande. Jagvill också påminna om att livsmedelssubventionernas ökning främst skulle varaett stöd till betalningssvaga hushåll och en kompensation för momshöjningen somsocialdemokraterna och vpk gemensamt genomdrev . Folkpartietmenade - och har fortfarande den uppfattningen -att det var ett dåligt beslut.Med den politik som var planerad av folkparti-och centerregeringen skullemomshöjningen ha undvikits, och det hade varit bra för alla medborgare, inteminst för de betalningssvaga, som vi menar skall stödjas på annat sätt, genommera direkta bidrag. Det hade varit bra för näringslivet, och det hade varitbra för kostnadsläget. Vi hade haft en lägre inflafionstakt utan det beslut somfattades , där höjningen av livsmedelssubvenfionerna var ettviktigt inslag. Det har också, som här har sagts, pressat uppbudgetunderskottet. Att lovprisa ökningen av livsmedelssubventionerna totaltsett i samhällsekonomin är därför inte motiverat. 13KARIN (vpk) replik: sade att den fråga jag togupp är under beredning. Men det framgår inte med ett enda ord av utskottetsskrivning. Det måste jag då tolka som en fullständig brist på intresse frånutskottets ledamöter för denna fråga. Enligt , statsinspektör på livsmedelsverket,som jag tidigare citerade, har livsmedelsverket inte ekonomiska resurser så attdet räcker, trots att man vet att en bättre kontroll skulle behövas nu mer ännågonsin, när vissa tillverkare tar till olovliga medel för att, som det heter,överleva i konkurrensen. Han säger också att även om kommunernas hälsoinspektörerregelbundet tar prover har de i många fall bara fillgång till bristfälligalaboratorier som gör att särskilt för höga halter av vatten och bindemedel lättslinker igenom. Många saknar också specialutbildning och är överlastade medarbete. Vidare säger han att eftersom kommunernas ekonomi harförsämrats ses inte alltför nitiska hälsovårdstjänstemän alltid med blida ögonav kommunledningen. De kan alltså hindras i sitt arbete. ställer man nu från vetenskapligt håll - det vetsäkert utskottet -krav på mera forskning om vår föda och kostrådgivning, då detstår klart att rätt kost kan väsentligt minska omfattningen av exempelviscancersjukdomar; allt fler röster höjs för inrättande av ett statligt organför kostrådgivning. Men vi har ju redan ett livsmedelsverk och konsumentverketsom har vissa uppgifter. Vore det då inte bättre att satsa de ekonomiskaresurser som behövs så att dessa verk kan fullfölja sina uppgifter? 14HÅKAN () replik: Till vill jag bara säga attGrethe , efter den fördelning som vi har gjort inom utskottsgruppen, isitt inlägg kommer att beröra de frågor som här tar upp. i började med att tala ombudgetunderskottet. Det är ju inte den debatten vi skall föra här , menlåt mig åtminstone säga att när det gäller livsmedelssubvenfionerna så påverkarde inte budgetunderskottet, utan de finansieras till varenda krona enligt detbeslut som fattat. I tider av mycket stora kostnadsökningar är det viktigtatt man håller livsmedlen på en någorlunda rimlig prisnivå. Att vi förbarnfamiljernas skull kunde åstadkomma en sänkning av mjölkpriset och att vikunde hålla priset på ost oförändrat tror jag är åtgärder som man tycker det ärbra att riksdag och regering genomför. Sedan till frågan om . citeradeutskottets skrivning, och jag vill citera reservation 6: "Utskottet anser att vidare ansträngningar bör görasför att uppnå en sådan lösning att den uppkomna intressekonflikten kan lösas påett för verksamheten vid fillfredsställande sätt. Någon ytterligareåtgärd från sida med anledning av motion 1992 finner utskottet dockf. n, inte påkallad." Det är exakt samma text som i utskottets skrivning. Det ärdärför jag också ansåg att denna reservafion kan betraktas som onödig. 15 i () replik: Den sist återgivna raden ur reservation 6återgår givetvis på det faktum att motionen innebar att skullebevilja mera pengar till . Det har varken majoriteten eller vireservanter ansett. Vad i övrigt beträffar högre prioritering avfunktionaliteten på så skiljer vi oss åt. Jag tycker inte vi behövergräla om det. uttalande att livsmedelssubventionernainte inverkar på budgetunderskottet var väl i häffigaste laget. Det varfaktiskt så att den ytterligare höjning som företogs finansierades på det sättsom möjligen tänkte på just . Men gå inte vidare medföreställningen att livsmedelssubventionerna inte påverkar budgetunderskottet.Det är fel och kommer att vara fel. Det gäller här ett belopp på ungefär 4miljarder kronor, och det finansieras på annat sätt. Skall vi minskabudgetunderskottet, , får ni gärna behålla skatten påtobaksvaror, om ni så vill. Men livsmedelssubventionerna kostar fortfarande irunda tal . 16HANS (): Jag kommer att uppehålla mig något vidmiljön, dvs. den natur av vilken vi alla för att över huvud taget kunna leva ärberoende. förefaller det onekligen som om vi inte har det beroendetriktigt klart för oss. Det kan bli ett ytterst smärtsamt uppvaknande, om viinte lär oss att bättre än nu inse att miljön må brukas men inte förbrukas.Ju mer befolkningsexplosionen griper omkring sig, desto mindre av naturens allsinte outtömliga tillgångar kommer på var och en av oss. är verkligen intetid att predika falska teser om den eviga tillväxten. Vi har ju temadagar litet då och då här i . Jaghar efterlyst en miljövårdsdag, och jag gör det än en gång. Stoff saknassannerligen inte. Det är inte bra att miljövårdsfrågorna i jordbruksutskottetför det mesta kommer på sladden på föredragningslistan, när alla sitter ochtittar på tidtabellen för att se om vi hinner med tåget. Jordbrukets huvudtitelär väl den som är lämpligast att hänga upp en sådan debatt på. Vi höll på attfå en liten miljövårdsdebatt , initierad av , men vilär behöva fler innan de outbyggda vattendragen har kommit ur farozonen. Jagdelar helt åsikt att tiden för fortsatt utbyggnad av vårarinnande vattendrag nu måste vara förbi. Vattnet är oändligt värdefullt inom.många andra områden också, och många problem är förvisso förknippade därmed. Vad händer på lång sikt med grundvattnet, mednederbördsklimatet, med vattenföringen i våra vattendrag, om vi går för hårtfram med torvtäkterna? Hur klarar vi glesbygdens dricksvattensförsörjning närgrundvattnet på grund av den allmänna försurningen har åkt så långt ner påpH-skalan att det har stämplats som hälsovådligt? Kalkningen klarar väl en deloch varje korn bHr därvärdefullt, men i oändlighet kan vi inte hålla på med den. Det är egentligen skrämmande mycket som vi inte vet. Härbehövs forskning och åter forskning. Men när det ekonomiska lägetframtvingar den yttersta sparsamhet, så att våra stolta planer riskerar attallvarligt störas, gäller det att fillämpa en sträng angelägenhetsgradering.Det är inte alla forskningsprojekt som kan läggas på is i avvaktan på bättretider; ett avbrott kan ibland innebära att allt som fidigare har gjorts blirbortkastat. Naturvården spelar i de här frågorna en stor roll. I deskyddade områdena har vi ett värdefullt referensarkiv för den framtidahanteringen av orörd natur. Att statsmakterna har detta klart för sig framgårinte minst av att departementschefen har äskat oförändrat belopp, 20 milj. kr.,för att skaffa mark för naturvård. Vi i moderata samlingspartiet är dock intehelt övertygade om att man inte t. o. m. inom en minskad ram skulle kunna nåsamma effekt. Vi har ett mycket starkt intryck av att staten förnaturvårdsändamål redan har köpt på sig mer mark än man kan sköta. ärdet ett enormt gap mellan vad som har skyddats och vad som behöver skyddas. Detgäller när man tar med urskogsinventeringen. Det ärett gap som knappast kan utfyllas innan ytterligare värdefulla objekt harförstörts. Antingen löser staten vid reservatbildning in heladet aktuella området eller också betalar staten en intrångsersättning en gångför alla. En tredje väg vore att betala ersättningen i etapper - naturvård påavbetalning, som någon har formulerat det. Men varken länsstyrelser ellernaturvårdsverk förefaller särskilt intresserade av denna väg - med den i ochför sig fullt riktiga motiveringen att intrångsersättningen skall vara avseddför reinves-tering i annan fast egendom: Då duger det inte att komma medalltför små penningposter. Man bortser då från en viktig sida av saken, nämligen attskyddsobjekten ofta är rester av det gamla odlingslandskapet, skapat avmarkägarna under generation efter generation genom vidtagna eller underlåtnaåtgärder. Skall vi med någon framgång ge oss in på att underhålla detta säregnalandskap måste det ske med samma metoder som en gång har skapat det. Och vembehärskar de metoderna bättre än markägaren och hans medarbetare? Vi moderater menar att ett arrende av skyddsvärda områdeni förening med ett samarbetsavtal beträffande skötseln skulle möjliggöra attför samma kostnader skydda större områden eller för lägre kostnader skyddasamma .områden. Det är därför som vi vill satsa mera på arrendeformen iförening med skötselavtal - inte helt och hållet men i större utsträckning . Jag yrkar som en konsekvens härav bifall till reservation14, innebärande ett jämfört med jordbruksministerns förslag med 5 milj. kr.nedsatt anslag. Låt mig också säga ett par ord om reservation 19. För deflesta av våra medborgare i tätorterna är väl försurningen någonfing somvetenskap och miljövårdare hittat på. Men för oss som bor i drabbade områden ärden en När man ser hur skogen dör eller topptorkar, hur sjöarna på kort tidblir fisktomma, hur på land den ena växtarten efter den andra försvinner, då serman försurningen som ett dödligt hot. Här är det inte längre fråga om ettbudgetarbete med några miljoner hit och dit, utan om att överleva. I den härfrågan hade äskat 75 milj. kr. Regeringen har ibudgetpropositionen tagit upp 65 milj. kr. Jag erkänner att det hör tillovanligheterna att begär mera än regeringen. Men i det här falletgör vi det och begär 70 milj. kr., varigenom vi på ett fullt klart sätt sagtifrån hur allvarlig vi bedömer försurningen. Till allra sist ett påpekande av att vi moderater i vårmotion 1977 föreslagit att hos regeringen begär en utredning om delångsiktiga ekonomiska konsekvenserna av försurningen. Kalkningen är ju bara enkortsiktig angelägenhet. Som exempel på långsikfiga följder av försurning kanjag nämna vittringen av byggnadsminnen. Hur skall den betalas? Hur skall denbromsas? Eller hur mycket kostar det att skaffa dricksvatten fill dem iglesbygderna som utan egen förskyllan fått sina grundvattentäkter förstörda?Det gäller inte så få.