prot · G60988 · 1982-12-31 00:00:00 — Strukturproblemen är allvarligare och lågkonjunkturen djupare ännågon gång . Det är klart att också vi i får kännaav detta, eftersom är ett synnerligen utlandsberoende land. Medan vihade regeringsansvaret försökte vi belysa det, men mötte föga förståelse av dendåvarande socialdemokrafiska oppositionen. Annat tal möter man frånsocialdemokraterna. passar det att tala om att exempelvis arbetslöshetentrots allt är betydligt allvarligare i jämförbara länder än här i . Nuduger förklaringen att de internationella förhållandena får en konsekvens i densvenska ekonomin på ett besvärande sätt. Det är, som mina företrädare i talarstolen har påpekat,ett och annat ljus som börjar flämta i det mångåriga internafionella mörkret.USA och några andra länder tycks få en viss uppgång , om inte nyabakslag inträffar. Denna uppgång underlättas av de sjunkande oljepriserna. FörSverige är detta stora vikter i ekonomin. Jag skulle gärna vilja belysa det mednågra siffror. importerade vi här i , nettoimport,råolja och petroleumprodukter för . Om oljeprisnedgångenblir under detta år - och det förefaller inte alls orimligt - betyder detförenklat att den svenska handelsbalansen och bytesbalansen förbättras meddrygt . Den tyngden har oljan i den svenska ekonomin. Med lägre priser får vi en förbättring på handelsbalansen med 10 miljarderkronor. Skulle prisfallet bara bli stannar förbättringen på ungefär 6 ä 7miljarder kronor. Omvänt säger detta också, herr talman, en hel del om vilkaproblem de tidigare regeringarna hade att manövrera i oljeprischockernastidevarv. Då hade vi att anpassa oss till de här tunga vikterna, men i denandra riktningen. Denna redovisning av oljemarknaden visar också hur viktigtdet är att världens länder försöker att samverka för att undvika att plötsligainternationella svårigheter sköljer in i olika ekonomier. Det gäller attförsöka balansera betalningsströmmar, valutakursförändringar, handelsregler m.m. på ett vettigt sätt. Den strävan hade den tidigaremittenregeringen vid överläggningar i internationella fora såsom , ,, osv. Vi menar därför att det är rätt att fortsätta med denpolitiken när det gäller att med olika metoder få en bättre aktivitet ivärldsekonomin och en mer balanserad ekonomi. Vad gäller den inhemska politiken föreslår enannan profil på den statliga budgeten. Vi håller med finansministern om attnuvarande ekonomiska läge inte tål en alltför hård total åtstramning. Ifinansplanen föreslås en neddragning av den inhemska efterfrågan med eller, uttryckt i pengar, . En hårdare åtstramning inuvarande konjunkturläge leder till en kraftig ökning av arbetslösheten och enalltför stor utslagning av vårt näringslivs företag. Men vi vill inte att hela denna åtstramning skall drabbaden privata ekonomin. Också den offentliga ekonomin måste stramas åt. Framförallt måste den automatiska ökningen av de offentliga utgifterna begränsas. Vimenar att man måste göra besparingar i statsbudgeten som ett led i detlångsiktiga arbetet med att sanera statens finanser. Regeringen föreslåregentligen inte en enda besparing med tyngd, och det menar vi är fel. Deekonomiska problemen bhr bara svårare nästa är genom denna tempoförlust. Vi föreslår emellertid inte bara besparingar. Med enbartsådana skulle den totala inhemska efterfrågan bli för liten, som jag sade nyss.Vi håller uppe efterfrågan genom skattelättnader. Vi föreslår lägre moms ochbättre inflationsskydd för att säkra den viktiga skattereformen. Genom en sådanpolitik får människor sin köpkraft mer genom arbetsinkomster och mindre genomtransfereringar och subventioner. De senare har en inbyggd automatik för att påverkabudgetens utgiftssida, som av erfarenhet visar sig bli allt svårare atthantera. För att få systemet att "gå runt" krävs dä allt högreskatter och avgifter, och det har vi nog av i med ett skattetryck somredan nu är världens högsta. Nya pålagor leder till svarta marknader ochförsvagar fillväxtkraften på ett allvarligt sätt. Den gamla socialdemokratiskaskattehöjningsvägen är inte farbar längre. Den för oss bara längre ut på detsluttande planet. budgetalternativ redovisas i reservation nr14, som jag också, herr talman, yrkar bifall till. I reservationen finns entabellarisk redovisning av vårt alternativ. Med engångseffekter innebär vårtförslag att helårsbesparingarna utgör - för budgetåret1983/. 10 miljarder är av bestående karaktär medändringar i regelsystemen. Det är således besparingar som väger allt tyngremed åren. Med vår polifik håller vi efterfrågan uppe, så att våraresurser i investerat kapital i industrier och maskiner och framför allt våramänskliga,resurser tas till vara. Men vi gör det som vi kraftfulltminskar de offentliga utgifterna, så att vi snabbare kan komma i ekonomiskbalans och därmed trygga jobb och välfärd utan att rulla över bördor påkommande generatio- Den ekonomiska pohtiken, m. m. Folkpartiethar också föreslagit andra viktiga utgiftsändringar. Den ekonomiska politiken, m. m. börja med underkänner vi regeringens - som jag vill kalladet - lurendrejeri med biståndsanslaget. Skall vi, som regeringen säger sigvilja göra, hälla fast vid enprocentsmålet, så kan vi inte räkna gjordareservationer två gånger. Vårt budgetförslag innebär därför en ökning med 295milj. för att vi skall nå upp till samma biståndsinsats som under nuvarandebudgetår. Det är ett synnerligen välmotiverat förslag mot bakgrund av de alltdjupare skuggor som lägrar sig över . För att belysa detta med någrafakta kan nämnas att världens befolkning beräknas fördubblas , attarbetslösheten i hgger kring och att antalet analfabeter ökarfrån nuvarande 730 miljoner till över 880 rniljoner . Miljöförstöringenav skogsarealer gör att försvinner. Problemen medenergi- och kapitalförsörjningen är ju enorma. Det här räcker merän väl för att mofivera förslag på den här punkten. Ytterligare en viktig avvikelse finns i vårtbudgetalternativ. I konsekvens med att vi inte anser det vara klokbudgetpolitik i nuvarande läge att betala ut generella livsmedelssubventioneroch bostadssubventioner i så stor omfattning som sker, utan att man istället skall rikta resurserna mer till de hushåll som bäst behöver ett stöd,så föreslår vi att barnbidragen höjs med . och att studiemedlenräknas upp fr. o. m. . Utöver de yrkanden som jag redan harframfört, ber jag att med hänvisning till vad jag har sagt här få yrka bifallfill reservationerna 2,4, 7, 11 och 22. 6HANS i (vpk): Inför en så här stor ekonomisk debatt kan jaginte låta bli att börja med att göra en liten reflexion över vad de föregåendetalarna har sagt. De har belyst en hel del av de stora problem som vårt landstår inför, inte minst arbetslösheten. Men ändå fortsätter de borgerligatalarna sin envetna politik för att försöka få till stånd besparingar som påsikt ändå kommer att ge ytterligare arbetslöshet och ännu större problem. besparingsförslag slår på ett sådant sätt attdet skapar arbetslöshet. Dessutom slår det mot dem som blir arbetslösa. bekymrar sig för löntagarna och kritiserar dennuvarande regeringen. Det är intressant att man envetetbekämpande av löntagarna och deras sociala standard intresserar sig för dem.Men föreslår man i motioner och reservationer åtgärder som man räknarmed skall leda till mer kostnads- eller avgiftsfinansiering när detgäller den offentliga sektorn, sådant som slår direkt mot löntagarna. Jagtycker att det här är ett litet konstigt sätt för att nu försökahitta en plattform. Man har ju fått sin krisgrupps uppdrag att försöka hittanågon plats där man skall finna utrymme för en liberal politik. Jag kan barakonstatera att man definitivt har övergivit den socialhberala linjen, eller"sociala reformer utan socialism", som man sade . Manhar ställt sig i skuggan av högern helt och hållet. Till NilsÅsling och vill jag direkt säga att jag delar er uppfattning när det gäller oron inför avvecklingen av oljeberoendet.Det är litet typiskt att de borgerliga skällande överoljeprisernas ökning nu blir väldigt nervösa när dessa sjunker. Jag tycker attdetta visar hur vikfigt det hade varit med en mer planmässig avveckling avsåväl olje- som kärnkraftsberoendet, och att det fordras andra tag än attförlita sig till marknadsekonomin om man skall få en tryggad avveckling. Debatten har också givit besked om att vi har olikabeskrivningar av krisens art liksom naturligtvis av åtgärder att sätta in motden. Vi anser att de problem som hela västvärlden står inför inte bara är atthänföra fill en lågkonjunkturs verkningar i ekonomin, på det sätt som man harvarit van vid som har förflutit efter ,under den västeuropeiska kapitalismens fillväxt. Det är nu fråga om problem av betydligt allvarligare art.Frågan är om vi över huvud taget kommer att få uppleva en uppgång i ekonomin avdet slag som vi har haft-en uppgång som de borgerliga parfierna, menockså regeringen, bygger sina förhoppningar på. Förutsättningarna för den ekonomiska politiken är nu heltannorlunda än förr, och jag tror inte att den s. k. svenska modellen går attupprepa. I propagandan - främst från borgerligt håll - användsoljeprisökningar och höga löner som huvudorsak till de ekonomiska problemen.Det är inte så. Det är grundläggande problem inom den kapitalistiska ekonominsom är orsaken till dagens situation. Krisen beror inte främst på oljeprisökningar. Den berorinte heller främst på höga löner eller för stor konsumfion. Det är inte så attden offentliga sektorn tär på ekonomin, som det brukar hävdas från borgeriigthåll. Det är den kapitalisfiska ekonomins funktionssätt och den åtföljandearbetslösheten som drar ned landet i en allt djupare kris. Besparingar ochåtstramnngar under den borgerliga regeringsperioden har förvärrat problemen ochskapat ytterligare arbetslöshet. En fortsatt sparpolitik, som ställer flerutanför arbetsmarknaden, kommer att ytterligare fördjupa problemen. Det är ensak som är helt säker. Inom den ekonomiska polifiken måste därför vidtas åtgärderav ett helt annat slag. Spar t. ex. in på militärutgifter, som är enormtimproduktiva! Slopa , som kommer att kosta oerhörda pengar innandet är färdigt. Det är direkt sorgligt, när vi nu står inför en finansdebattdär landets långsiktiga ekonomiska problem behandlas, att höra att densocialdemokratiska regeringen har bundit sig för denna miljardrullning tillmilitären . Hur skall ni med trovärdighet kunna peka påatt landet har ekonomiska problem eller kunna kritisera vårt parti för att detföreslår några miljarder extra för att förändra inriktningen på den ekonomiskapolitiken, när ni godkänner detta militärindustriella projekt avoerhörd storlek? Jag är säker på att ingen, trots försäkringar, kan avgöra vaddet slutligen kommer att kosta. Vi har erfarenheter av det från tidigareflygplansbyggen. Vi kräver att man skall begränsa utlandsinvesteringarnaoch att man i stället skall satsa på ett samhälleligt industrialiseringsprogramsamt utveckla Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. den offentliga sektorn. Pengar måste tas där de finns ochanvändas där de behövs. Den svenska krisen är en del av den internationellakrisen. Den tredje vägen, som regeringen föreslår, mellan besparingspolitik ochexpansionspolitik, är ingen ny politik som på ett avgörande sätt skiljer sigfrån de borgerliga regeringarnas. intygade att densocialdemokratiska poUfiken i stort sett fullföljer folkparfiregeringens, ochdet kan man väl hålla med om. Det finns inga avgörande skillnader, utan det äri stort sett samma politik. Men jämfört med den moderata politiken, som ocksåär en variant på borgerlig polifik, framstår den nu förda regeringspolitikensom en betydligt bättre variant. Det är en markering som jag tycker måstegöras. Det var bra att socialdemokraterna och vpk kunde infriavallöftena vad gäller sjukförsäkring och karensdagar. Det är också bra attregeringen satsar mer för att skapa flera jobb. Självfallet är det bra att mansatsar mer på arbetsmarknadspolitik än . Och det skadar väl inte attstatsminister , som finns i kammaren, reser runt och försöker fåtill stånd en samordnad ekonomisk tillväxt i andra länder. Jag tror ändå att det kommer att löna sig dåligt så längeman inte gör upp med de grundläggande problemen i ekonomin. Det kommer att lönasig dåligt så länge man inte törs slå till mot ohämmade utlandsinvesteringar,vilka var ungefär dubbelt så stora som . Detkommer att löna sig dåligt så länge man inte törs ta makten överinvesteringarna, inte törs skapa ett fondsystem som kan tjäna som ett redskap iinvesteringspolitiken och inte törs göra ingrepp mot banker och finansinstitut,vilka bestämmer inriktningen av vår politik. Det kommer att löna sig dåligt, om man inte på allvarinser att den offentliga sektorn har en enorm betydelse för den framtidaekonomiska utvecklingen och kan tjäna som ett instrument för att komma urkrisen. Det kommer också att gå dåligt för så länge man inte lämnarmyten om att ökade vinster för bolagen, sänkta löner för ungdomar och andraeftergifter till storfinansen är en väg ut ur krisen. Det måste helt enkeltkomma till stånd en helt ny politik. kommunisterna anvisar förslag till en rådåtgärder som skulle få betydelse både nu och på . Vi föreslår nyautgifter som syftar till social och ekonomisk rättvisa och till att skapa nyaarbetstillfällen. Men vi föreslår också nya inkomster för att lindra belastningenpå budgeten. Det har talats väldigt mycket om utsträckta händeralltsedan valrörelsen. Jag tror att det ekonomiska läget och problemens art-dvs. den kapitalistiska ekonomins långa och djupa kris - gör det nödvändigt försocialdemokraterna att sträcka näven åt vänster i stället för att flirta medmitten. Jag tror att mittenpartierna - av naturliga skäl lämnar jag moderaternadärhän - har väldigt litet att erbjuda de vanliga människorna i ett läge därdet klart har visat sig att borgerlig politik har misslyckats med att lösaproblemen. Jag inbillar mig inte att kommunisterna påett bräde skall få igenom alla sina förslag. Men jag inbillar mig att detsvenska folket, som ser sin trygghet och försörjning hotad, har betydligt mer atttjäna på ett samarbete om krispolitiken som sker åt vänster i stället för åthöger. Tyvärr ger dagens behandling av frågan om den ekonomiska polifikensinriktning inga besked i den riktningen. Det är sorgligt. Men vi får väl hoppaspå ett omtänkande från regeringens sida. I stället avvisas vpk-förslagen i utskottsbetänkandet medganska svepande formuleringar. Man säger att vpk "nonchalerar derestriktioner som underskotten i bytesbalansen och den offentliga sektornsfinanser lägger på Våra handlingsalternativ". Man menar alltså att vi intehar förstått hur viktigt det är att statens utgifter begränsas. Men denbeskrivningen är inte sann. I vår motion pekar vi på hur budgetunderskottet, som ökadestarkt under de borgerliga regeringarna, har använts för angrepp på offentligverksamhet. De borgerliga har använt starkt förenklade resonemang för attmotivera en åtstramningspolitik som på litet lägger grunden förytterligare arbetslöshet, för ytterligare privatisering av den offentligasektorn men också för en introdukfion av avgifter som man kämpar för imofioner när det gäller finanspolitiken. Vi pekar också på att det inte utan vidare gär att jämförastatens ekonomi med en enskild människas ekonomi. Om en enskild människaförbrukar mera pengar än han har i inkomst, måste han självfallet minska sinautgifter. Men om staten konsekvent gör detsamma, minskas den ekonomiskaakfiviteten i samhället. Man minskar inkomsterna och förvärrarproblemen. Det är ju därför som det talas om en expansionisfisk politik. Ochdet är därför som man från socialdemokratiskt håll ansluter sig till ensocialdemokratisk motion om att man skall försöka få till stånd en expansivpolitik ute i . Vi nonchalerar inte den ekonomiska situationen, men vivägrar att anpassa oss till den anbefallda passiviteten och till undfallenhetinför problem. Vi förordar i stället konstruktiva satsningar, som ger ossmöjligheter att komma ur den ekonomiska krisen och att på nytt få i gångverksamheter som kan bidra till en minskning av arbetslösheten. Den politiken föreslår vi därför att vi är fast övertygadeom att det är just arbetslösheten som kommer att stjälpa landets ekonomi.Underskottet i sig beror inte på den ekonomiska krisen. I stället kan man sägaatt underskottet ökar, därför att produktionen inte växer och därför att alltfler tvingas ut i arbetslöshet. En fortsatt besparingspolitik kommer attförvärra problemen. TCO-ekonomen säger i en artikel iTCO-fidningen: "Regeringen borde dra lärdom av Englandsnedskärningspolitik och utslagningen där. Det finns en risk" - detta sagtsom en förklaring till det här ganska starka påståendet - "att vårregering inte håller huvudet kallt och skiljer på utgifter och utgifter." Det är med andra ord samma sak som vi från vpk brukar sägaoch som vi får rätt ordentligt påskrivet för, nämligen: Man kan inte diskuteraunderskottet i ekonomin utan att också diskutera hur och till vad underskottetanvänds. Det äralltså inte bara fråga om plus och minus. Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. enrenodlat matematisk fråga. Man kan inte bara ställa upp utgifter och inkomsteroch dra ett streck och sedan säga: Jaha, det blir förlust. Vi måste minskautgifterna. Det handlar om att skapa jobb och att skapa aktivitet iekonomin. Spant säger i sin artikel att enbart produktionsbortfallet till följdav arbetslösheten kan värderas till . Det är juenorma summor. Samhällets kostnader för arbetslösheten därutöver är mycketstora. Sammantaget blir det siffror som är astronomiska i det härsammanhanget. Och det växer nu i samhället fram starka krav på att depengar som på olika sätt läggs ut på arbetslöshet måste omvandlas fill arbetendär människor utifrån en tryggare ställning kan delta i samhällsbygget. Detsaknas minsann inte uppgifter i samhället. Man måste inte bygga militärflygplanför att man skall kunna få någonting att göra i samhället. Det finns enormauppgifter för alla människor som vill göra ett arbete. Och vi har ändåkostnaden för arbetslösheten. Människor måste ju överleva i det här landet. Detfinns mängder av områden där insatser behövs. Och kostnaden har vi redan genomatt arbetslösheten är så stor. Kommer den dessutom att öka kommer vi att fåännu större kostnader för den. Dessutom är det inte så att det helt saknas pengar ilandet. Det är en fråga om att våga gripa in och dra in resurser fillsamhället, och det är en fråga om att försöka hejda utlandsinvesteringar, hejdaspekulationsekonomin, dra fram delar av de stora förmögenheter som skapas genominflationen för att använda i ett investeringsprogram. Det finns faktisktpengar i landet som man kan använda - om man vågar göra de nödvändigaingreppen. Vi nonchalerar inte de ekonomiska problemen. Men vi villangripa dem på ett mer offensivt sätt. Det är sanningen om vpk:s polifik. är det inte bara vi från vpk som försöker presentera enmotbild till den regerande borgerliga ideologin. Rader av ekonomer framträdermed alternativ till den förda politiken. LO-fidningen har just nu en stortupplagd diskussion om att arbetarrörelsen behöver motbilder till de härskandeuppfattningarna. På den kanten - i det ideologiska utrymmet - finns vi ochförsöker föreslå en väg ut ur krisen. Regeringen finns i stort sett pä denandra sidan - ihop med borgerligheten. Och det är faktiskt litet komiskt - omjag skall göra den lilla utvikningen - att man avvisar vpk-politiken, som ärinriktad på direkt arbetsskapande insatser men som ändå är försiktigt expansivjämfört med regeringens politik, som statsministern åker runtoch försöker förmå andra regeringar att bli mer expansiva, sätta fart på hjulenoch samfidigt som utskottet godkänner en socialdemokratisk motion, där det sägsatt man skall försöka få till stånd en mer samordnad expansiv politik. Jag haren känsla av att man avslår vpk:s politik därför att den kommer från vpk. Vänsterparfiet kommunisterna anser att utvecklingen i vårtland ställer fyra viktiga mål i förgrunden. Jag skall gå igenom de fyra målen. Det är rätten till ett meningsfullt arbete - ett arbetesom ger stadig inkomst och fillfredsställelse med uppgiften och som innebär enhälsosam arbetsmiljö. Det är rätten till en godförsörjning. Man måste ha råd att äta bra, och man måste ha råd att bo bra. Det är rätten till en god och giftfri miljö. Entilltagande miljöförstöring utgör ett hot mot hela mänskligheten. Utvecklingenmåste ta hänsyn till de ekologiska förhållandena. Det är rätten till utbildning och kultur, ett kampmål somalltid haft central plats hos arbetarrörelsen och som också finns med i vårtkrisprogram. Det rör sig om ett område som lidit skada under den borgerligaregeringsperioden. Dessa mål måste sättas i centrum för den ekonomiskapolifiken i vårt land. Utifrån dessa målsättningar måste den ekonomiskapolitiken utformas. De riktlinjer vi lägger fast för en sådan politik leder,som jag sagt förut, till en direkt arbetsskapande polifik och en politik för enrättvis fördelning. Vi visar också fram nödvändigheten av en politik som är merplanmässig och innebär ett ökat samhällsansvar för utvecklingen. Vi kan intelita på marknadskrafterna. Vi kan inte muta storfinansen med större vinster.Det går inte att sänka ungdomslönerna och tro att det blir en bättre politikgenom det. Jag tar detta som exempel på vad som förs fram från regeringshåll.Visserligen vet jag att ungdomslönerna har utlöst en stor debatt inomregeringen, men detta visar ändå vad man rör sig med för funderingar. För att minska arbetslösheten behövs både en utbyggnad avden offentliga sektorn och ett samhälleligt industriprogram. Förberedelser föratt överföra kreditväsendet i samhällets ägo måste göras. har tagitöver banker och finansinstitut. Socialdemokraterna i har tagit över endel av kreditväsendet. De törs - men här i törs inte socialdemokraternaviska om saken ens. Det är faktiskt litet pinsamt. Samhällsfonder och fackligt kollekfiva fonder måste skapassom ett led i industrialiseringspolitiken. Man kan inte backa för den borgeriigapropagandan mot fonder. Man måste inse nödvändigheten av att skapa resursersom kan användas för att skapa nya jobb. kommer senare idebatten att tala om fonderna och utveckla de tankarna. kommersenare att tala om den offentliga sektorn i litet mer konkreta ordalag än vadjag hinner göra. Det andra målet för vår politik - rätten till en godförsörjning - innebär bl. a. bra och billig mat och en god bostad fill rimligtpris. Självklart, kan tyckas, men av borgeriigt regerande har vifått en kraftig inflation och en medveten polifik för att pressa ner reallöneroch köpkraft hos vanliga människor. Tyvärr har devalveringen också medverkattill en sådan effekt för arbetarklassen. Från vpk är vi krifiska till attregeringen i går släppte prisstoppet. Vi tycker att det var ganska.dumt.Avtalsrörelsen är ju ännu inte klar, även om man med ganska stor säkerhet kansäga att den kommer att ge väldigt litet. Det var ganska dumt att släppaprisstoppet innan man har den ekonomiska bilden klar för sig. Ett fortsattprisstopp och ett hyresstopp är naturligtvis självklara ingredienser i enpolitik som är till för att skydda dem som har det sämst i samhället. Sedan måste jag ta upp en annan sak. Före valet sades det att Den ekonomiska pohtiken, m. m. Den ekonomiska pohtiken, m. m. låginkomsttagarna skulle kompenseras genom avtalsrörelsenför det de förlorade genom den skatteöverenskommelse som socialdemokrater ochmittenpartier gjorde. Det var en skatteöverenskommelse som gynnadehöginkomsttagarna mest. I den information som LO ger ut nu i dagarna visarberäkningar att om LO-budet på skulle gå igenom - det kan diskuterasom det kommer att göra det, men om så vore fallet - skulle en inkomsttagare somtjänar mellan 55 000 och 90 000 tillsammans med det han tjänar påskatteöverenskommelsen - han får ändå en liten lättnad i skatten -få eninkomstförbättring, totalt sett, på . Men en person som tjänar 150 000,han kommer att få en kassaförstärkning på . Den senare kan alltså inågon mån hänga med i inflationstakten .