prot · G60972 · 1982-12-31 00:00:00 — Lika möjligheter för kvinnor och mänkommer inte automatiskt såsom ett resultat av stigande standard och utveckling,utan det krävs en mycket aktiv medverkan från både kvinnor och män, fränarbetskamrater, arbetsgivare och beslutsfattare. , herr talman! Att jämställdhetsfrågorna haråterförts till ser jag såsom en förstärkning avjämställdhetsarbetet. När svårigheterna på arbetsmarknaden tornar upp sig, ärjämställdhetsfrågorna viktigare . Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 61ERIK HOVHAMMAR (m): Det finns inte särskilt mycket att glädja sigåt i årets budgetproposition, och regeringens planer för framtiden är ännumindre muntra. Det är uppenbart att vi glider allt djupare in i krisen.Hastigheten ökar. Näringslivet i sin helhet, men speciellt de mindreföretagarna, känner djup oro. Regeringen hyser uppenbarligen stortilltro till devalveringens positiva sidor. Det har tydligt framgått av dagensdebatt. Men regeringen säger inte ett ord om devalveringens skadeeffekter. Jagvill helt kort peka på en sak, som kanske inte har uppmärksammats så mycket iden allmänna debatten, nämligen följande. Många små och medelstora företag har tagit upp utlandslånvia bankernas s. k. korglån. Dessa skulder växte över , vilketför många små företag har betytt att de tvingats gå i likvidation. De vinster som devalveringen medför kommer att bli mycketsmå. Jag skall villigt erkänna att vissa företag i vissa branscher under visstid kommer att tjäna på devalveringen, men å andra sidan kommer den i föreningrned den kraftiga ökningen av den statliga upplåningen att våldsamt ökainflationstakten. Finansministern räknar mycket optimistiskt med en inflationpå , men i verkligheten kommer den nog att hamna eller bli tregånger så hög som i våra värsta konkurrentländer. Inflationen kommer att ätaupp devalveringsvinsterna och urholka näringslivets konkurrenskraft. Regeringens ovilja att spara i de offentliga utgifterna -det har markerats tydligt här - leder till ett starkt stigande lånebehov,som negativt påverkar både bytesbalansen och näringslivets möjligheter påkapitalmarknaden. Nog borde regeringen fä en plats i Guinness rekordbok.Regeringen sätter ju nytt världsrekord när det gäller de offentliga utgifternasandel av bruttonationalprodukten. Denna andel ökar nämligen till mot40 % i genomsnitt för hela OECD-omrädet. När de offentliga utgifterna ökar näratre gånger så snabbt som bruttonationalprodukten, växer lånebehovet lavinartat. chef har påpekat att vi kommeri en mycket svår situation, om vi inte till 1986 radikalt har minskat vårabalansunderskott. Vi har tre respit innan amorteringarna på vårautlandslån fördubblas. Att låna utomlands blir hart när omöjligt. Lånar viytterligare pä den inhemska marknaden, betyder det att näringslivet trängs ut.Detta kommer också att påverka räntorna. Visserligen har kunnatsänka diskontot som följd av räntesänkningarna utomlands, men värtränteläge hör fortfarande till de allra högsta inom OECD-området. Det är riskatt glädjen över den svenska räntesänkningen blir kortvarig. Skall statenfortsätta sin gigantiska upplåning måste den konkurrera med räntan som medel,och det driver upp den allmänna räntenivån och minskar näringslivetsmöjligheter att låna. Ett högre ränteläge kommer att bli en hård broms påinvesteringarna, en broms som närmast kan liknas vid en käpp i hjulet. Sådanabromsmetoder leder ofta till att ekipaget hamnar i diket. Medan finansministern säger att näringslivetslönsamhet och konkurrenskraft måste öka, vidtar man åtgärder i rakt motsattriktning. Löneskatterna höjs , vilket betyder en merkostnadpå ca 2 500 milj. kr. , och det försämrar självfallet vår konkurrensförmåga.Det är en form av subvention av importen och en straffbeskattning av exporten.Vi moderater motsätter oss höjda löneskatter, vilket framgår av våra motioner. Finansministern talar också ifinansplanen om ökad avgiftsfinansiering. Jag citerar honom: "Av särskiltintresse är avgifter som innebär att näringslivet får betala för de tjänstersom det offentliga tillhandahåller." Man kan undra vilka nya bromsar somskall placeras på näringslivets alltmer tungkörda vagn. Vi vet också att regeringen vill höja förmögenhetsskattenpå det kapital som ligger nedgrävt i företagen i form av maskiner och byggnaderoch som egentligen bara är ett arbetsredskap, något som inte är tillgängligtför företagarnas privata konsumtion. Detta suger ut de mindre företagen,eftersom ägaren måste ta ut högre lön för att kunna betala den höjdaförmögenhetsskatten. Genom skatteprogressionen blir detta uttag betydligt högreän förmögenhetsskatten. Vidare vet vi att den s. k. tillfälliga utdelningsskattenskall kompletteras med någon sorts skatteflyktsklausul, vilket innebär attutdelningsskatten, oberoende av hur stor utdelningen blir, skall beräknas tillvad finansministern betecknat som "skäligt belopp". Regeringen villalltså införa en form av skönstaxering för näringslivet, där skatten skallfastställas inte efter hur mycket företagen utdelar, utan efter vadmyndigheterna önskar. Företagens möjligheter att förutse och planera försvårasalltså. De mindre och medelstora företagen kommer, om dessa tankegångarförverkligas, att drabbas särskilt hårt, eftersom de ofta har stora variationeri sina utfall. Myndigheternas maktbefogenheter vidgas, och medborgarnassvängrum minskar. Jag vill därför slä fast att ett samhälle där det fiskalanitet ersätter rättssäkerheten definitivt är ett samhälle på glid. Regeringen vill vidare ändra momsuppbörden ochkällskatteredovisning-en från nuvarande till . Detbetyder merarbete för företagen men också något rnycket värre. Med ett sådantsystem skulle ungefär 4 miljarder i rörelsekapital dras ur näringslivet. Jagvill påpeka att det nuvarande systemet inte innebär någon skattekredit tillnäringslivet, som vissa socialdemokrater gjort gällande, utan är en ersättningtill företagen för det arbete dessa utför som skatteindrivare ät det allmänna.Pä den tid då vi hade omsättningsskatt utgick ersättning, men efter momsensinförande ansågs det att företagen skulle få ersättning genom att disponeraskattebeloppen . En förkortning av tiden för momsredovisningoch källskatteinbetalningar betyder att denna ersättning helt enkelt dras in.Staten vill ha arbete utfört utan att ersätta det. Det är kontentan. Men, herr talman, framtidens sysselsättningsökning inomnäringslivet kommer att återfinnas inom den mindre och medelstora industrin ide smärre företagen här i landet. För detta finns belägg såväl utom som inomlandet. ökade sysselsättningen i med1,i företag med 20-49 anställda. I de medelstora, med 50-199 anställda,ökade den , i de större, med,200-999 anställda, medan den ide allra största företagen minskade . Det är därför hög tid att på allvar lyssna på de synpunktersom kommer från småföretagarna själva. Hade man gjort detta innan man planeratde negativa åtgärder för småföretagen som jag nämnt,kanske regeringen haft ett förtroende hos denna viktiga grupp i samhället. Det räcker inte längre med bara vackra ord.Företagarna måste få tillbaka litet av den frihet som tidigare beskurits. Se exempelvis till att nystartade företag - oftaenmansföretag - ges en möjlighet att konkurrera om såväl storföretags somoffentliga myndigheters upphandling. Eller mer konkret: Se till att dessaföretag inte stoppas av fackliga veton för att de inte har avtal! Se till att de skadeståndsregler i den arbetsrättsligalagstiftningen som en gång skrevs för förhållandet fack-storföretag intemissbrukas i förhållande fill småföretag. Se till att stat och kommun tar vara på de möjligheter somnyföretagande och konkurrens medför genom att minska såväl den statliga somkommunala egenregin i de fall entreprenadupphandling blir billigare. Det är nu dags att pä allvar sätta fart påSverige. Utan småföretagarnas medverkan går inte detta. Vi måste se till attsläppa loss de slumrande skaparkrafter som där finns. Vi måste göra 1980-talettill ett avregleringens decennium. Men då måste regeringen definitivt lägga planerna på promsåt sidan och sluta oroa landets företagare med det intensiva förberedelsearbeteför kollektiva löntagarfonder som pågår. Allra sist: har sagt vackra ordorn den utsträckta handen, och finansministern har hävdat behovet av ökadkonkurrenskraft och ökad lönsamhet inom näringslivet. Jag måste tyvärrkonstatera att det inte finns någon substans bakom de vackra orden och de fagralöftena. behövs verkligen en handlingskraftig regering, som återgermedborgarna framtidstron. 62YNGVE (): Den legendariske och folkbildaren, som bodde på intill Brunnsviksfolkhögskola, skrev en gång om vad vi nu kallar den malmbaserade metallurgin: "Därblir svartaste sten till vitaste ljus, där blirberget en eldstod igen." Det var en vacker hyllning till järnhanteringen i hansbygder, hans del av Bergslagen. Dess bättre behövde han inte uppleva hur masugnefter masugn blåstes ned. I den citerade dikten skrev han också om gruvorna:"Våra gruvors glimmande mörka mystik, skall den blott ett minne bli?" Ja, snart är vi tyvärr där. De senaste årens utveckling iBergslagen är beklämmande. Alla järnmalmsgruvor, undantagandes ochDannemora, har nedlagts. Bergslagens bruksorter har skakats av nedläggningaroch omvälvningar. Först drabbades de bruk som tillverkade handelsstål;senare har företagen som tillverkar specialstål drabbats mycket svårt. Mångaortnamn kan nämnas när det gäller nedläggningar och svära omställningar: , , , , ,Spännarhyttan, Lesjö-fors. har vi hört om de stora företagensbruk: , , och Nyby-Uddeholms och , och , och . Flera av bekymren upprepas nu i det övrigaIndustrisverige, men frågan är ändå om inte de tidigare starkaindustrikommunernas nedgång nu skapar så stora svårigheter att särskildaåtgärder är motiverade. Bergslagen var en av de första industrialiseraderegionerna i landet. Orsaken till industrietableringen var naturtillgångarna,främst dä kombinationen malm, skog, vattenkraft. Från denna bas harmanufakturerande företag utvecklats, t. ex. verkstadsindustri som tillverkarutrustningar för gruvor och valsverk. gjorde elkraften sin entré;då kom tillverkare av generatorer, elmotorer och transformatorer. Mindreföretag har blivit underleverantörer till de stora bruksföretagen. Under långtid gav detta en stabil sysselsättning åt befolkningen. Företagen var lönsamma,sysselsättningen ökade, levnadsstandarden höjdes och välstånd skapades. I och med att regionen domineras av s. k. bruksföretag harortsstrukturen blivit ensidig. när sysselsättningen i ett sådantbruksföretag minskar, får det genomslag inom alla samhällssektorer. Ungdomarhar svårt att få arbete, vissa delar av den offentliga sektorn bliröverdimensionerade, nedlagt samhällskapital blir dåligt utnyttjat och desociala problemen ökar. I fortsättningen skall jag uppehålla mig något vidutvecklingstendenser och skäl för de speciella åtgärder som jag betraktar somnödvändiga. Sysselsättningen minskar på ett oroande sätt i Bergslagen.Det behövs 45 000-65 000 nya arbetsplatser i , dvs.Bergslagslänen, , sägs det i industriverkets rapportVar kommer krisen? Det är det relativt sett största bortfallet i landet.Händelseutvecklingen i stålindustrin ligger bakom. Enligt nämnda rapportavvecklas av arbetsplatserna vid järnbruken varje är. Men inte bara stålindustrin bidrar till krisen iBergslagen. Det finns flera verkstadsföretag och företag i andra branscher somredovisar svårigheter. Under förebärande av bristande lönsamhet för just dettatillverkningsavsnitt har nedläggning skett av Copcos smedja iSmedjebacken. Ur verkstadsindustrisynpunkt är Bergslagen med få undantagen vit fläck. Det finns några kommuner som nästan helt saknar verkstadsföretag.Avesta, , , , , , ochMunkfors är sådana exempel. På några orter finns ett eller ett par störreverkstadsföretag. På så sätt blir dessa av stor strategisk betydelse förregionen. Som exempel på sådana orter kan nämnas . , ,, och . Öar av verkstadsföretag finns i vissa regioner, och det ärett intressant drag i verkstadsstrukturen. Ett antal större koncerner dominerar näringslivet i Bergslagen.Förutom stålföretagen finns några företag i verkstadsindustrin. dominerasvarje ort av ett företagsintresse. Dessutom kan noteras att företag som tillhörsamma koncern ligger ganska nära varandra. Följande större företag dominerarbland ägarna: (, , Marma), , ,, , ASEA, , , . Inom storkoncernerna sker oftast en viss nyorientering avverksamheten. Man specialiserar sig för att uppnå stordriftsfördelar.Verksamheten får ibland en helt ny karaktär genom att produktområden avvecklaseller säljs. Inom stålverken avvecklas ofta underhålls- och serviceverkstäder.Vidareförädlingen, som tidigare omfattade ett ganska brett sortiment, harspecialiserats. Verkstadskunnandet håller på att gå förlorat. Företagens huvudkontor flyttas ibland från regionen.Ibland sker det genom samgående av företag. Inställningen till företag och nyetablering hindrar iblandatt ny företagsamhet utvecklas. Sekelgamla attityder är fast rotade. Enanställning vid "bruket" har ju tidigare inneburit en trygghet. När nu stålindustrin skakats i grunden har det i mångafall inneburit ett olustigt uppvaknade för flera parter. På andra håll har manvarit medveten om farorna . Där har viss akfivitet skapats. Någontradifionell företagsanda, "Gnosjöanda", har inte funnits. Ofta hardet också varit så att det dominerande företaget inte velat ha konkurrens omarbetskraften. Vilka är det då som skall bära den industriellatraditionen vidare? Min tro är att det huvudsakligen blir de befintligaföretagen - stora som små - som måste utgöra basen för det framtidanäringslivet. Hos dem finns människor med kunnande om teknik, organisation ochekonomi. Här finns oftast förslagen till produkter som kan utvecklas. Här finnsde människor som kan bli nyföretagare. Av det sagda framgår att storföretagen spelar enstrategisk roll för industriutvecklingen i Bergslagen. I samband med synpunkter på betydelsen av att stärka redanbefintlig industri i Bergslagslänen vill jag också särskilt erinra om ,vars verksamhet har sin stora betydelse i och Södermanlandslän. Företaget är ju stor arbetsgivare i , och kommuner.Med tillfredsställelse kan man då konstatera att företaget gick utan förluster1982. Det är sannerligen värt att notera med hänsyn till alla de svårighetersom hänger över ståhndustrin i hela världen. Jag när den förhoppningen attföretaget skall fortsätta att konsolidera och utveckla lönsamma enheter utanatt ge sig in på äventyrliga och diskutabla investeringar. I de här nämndalänen behöver vi arbetstillfällen även i fortsättningen. När man har nämnt storindustrin finns det också anledningatt nämna dess energiförsörjning. Ju mer vi kan nedbringa oljeimporten, destogynnsammare är det för vår handelsbalans. I , liksom i någraandra län, finns det möjligheter att effektivisera de äldrevattenkraftstationerna -"primagöra", som experterna brukar uttryckadet. Jag tror på den tanken liksom på möjligheterna för kommunerna att komma ini samarbetet kring 14 protokoU 1982/83:70-72 Det som finns kvar av gruvhanteringen får inte hellerglömmas. F. n. ärdet sulfidmalmsgruvorna som synes mest utvecklingsbara, ochinom Bergslagen finns positiva planer för i län ochGarpenberg i . Dessa planer bör stödjas. Men dessutom är detviktigt att prospekteringen efter nya och fortsätter i helaområdet. Inom varje län och kommun bör man skaffa sig godakunskaper om storföretagens affärsutveckling både i stort och i vad avserenskilda affärsområden. Ett gott samarbete mellan politiska och fackligaföreträdare på det kommunala och regionala planet är fruktbart. Politikerna kanerhålla kompletterande information och få en kanal fill koncernledningen. Defackliga representanterna kan få stöd för sina förslag genom samarbetet medpohfikerna. Det är tillsammans som politiker och fackliga företrädarekan föra sina synpunkter vidare till koncernledning och regering. Överläggningar med storföretagen är något som har betonatsi LO:s och Metalls senaste näringspolitiska program. Eftersom några stora koncerner spelar en avgörande rollför utvecklingen i Bergslagen bör initiativ tas till överläggningar med dessaför att gemensamt med företagen komma överens om ett handlingsprogram. ASEA ochVolvo är ett par exempel på företag som kan ifrågakomma. Jag vill nämna några konkreta punkter som borde bliföremål för studier härvidlag: - samverkanmellan små och stora företag, - regionalspridning av kunnande om produktionsteknik, produkter, marknadsföring,organisationsfrågor, företagsledande, - utnyttjande avkoncernens marknadskanaler för övriga företags försäljning, - utbildningskapaciteti storföretagen, - exportfinansieringav koncernens produkter, - deltagande iregionala utvecklingsbolag och I en socialdemokratisk motion, som upptar 19 namn, har vihemställt att hos regeringen begär tillsättande av en särskildkommission med uppgift att utarbeta ett långsiktigt program förindustriuppbyggnad i . Bergslagen har en industriell tradition ochett tekniskt kunnande som det vore ett stort slöseri att inte utnyttja ocksåunder kommande år liksom man gjort under århundraden tidigare. Det är därför vi anser att särskilda åtgärder måste vidtasför Bergslagens framfid. I detta anförande instämde , (alla s). 63 (): Vi möter olika exempel på hur fiffel ochoärlighet ger vinster som är omöjliga att uppnå genom vanligt hederligt arbete.Självfallet blir vi med rätta upprörda. Varför skall jag vara ärlig ochhederlig och försöka göra rätt för mig, när andra smiter undan och lever gottutan att anstränga sig? Den frågan är det nog ganska många som ställer sig. Somtur är, är rättsmedvetandet i högt. Det stora flertalet anser att detär vikfigt att sköta sig. Samhällssolidariteten kräver att vi med olika medel griperin mot dem som fifflar för att förbättra sin privata ekonomi. Den ekonomiskabrottsligheten är ett allvarligt samhällsproblem som leder till en radskadeverkningar. Människornas lojalitet, främst på skattesidan och övrigtekonomiskt område, sätts på svåra prov. Här vill jag nämna det som brukar gåunder benämningen "det kvittolösa samhället". Brottsligheten harnegativa effekter därför att den motverkar fördelningspolitiska strävanden ochsnedvrider konkurrensen. Seriöst arbetande företag slås ut. Begreppet ekonomisk brottslighet har inte någon klaravgränsning. Det förekommer inte i lagstiftningen och saknar strikt juridiskinnebörd. Enligt en definition, som gjorts av justitieutskottet, räknas tillekonomisk brottslighet först och främst sådan kriminalitet som har ekonomiskvinning som direkt motiv. Brotten skall ha en konfinuerlig karaktär, bedrivaspå ett systematiskt sätt och förövas inom ramen för näringsverksamhet som i siginte är kriminaliserad men som i det enskilda fallet utgör själva grunden förde kriminella handlingarna. De är ofta av kvalificerad art i den meningen attde har stor omfattning. De rör stora samhälleliga värden eller drabbar grupperav enskilda. Så långt definitionen. Den här brottsligheten är alltså ofta offerlös i denmeningen att det inte finns någon enskild målsägande som anmäler den. Ofta ärdet fråga om mycket omfattande och invecklade transaktioner. Gärningsmännenanvänder sofistikerade metoder för att dölja vad de gör. Det krävs oftasärskilda ekonomiska och juridiska kunskaper för att begå brotten. Sammakunskaper krävs också för att uppdaga och utreda brotten. Ekonomisk brottslighet är ingen ny företeelse i ,även om den uppmärksammats mer . Det var först som enmålmedveten satsning påbörjades för att bekämpa den ekonomiska kriminaliteten. En konsekvent och kraftfull politik har drivits över hela fältetmot denna typ av brottslighet. Betydande insatser har gjorts både på detorganisatoriska området och på lagstiftningssidan. Jag vill här bara somexempel nämna att under de icke-socialistiska regeringarnas tid inrättades 16ekonomiska rotlar ute i polisdistrikten, att det numera sker ett omfattandesamarbete mellan berörda myndigheter och att ett trettiotal större lagstiftningsprojektgenomförts. gäller det att gå vidare i arbetet utan att förloratempot. Från sida hyser vi betänkligheter mot den socialdemokratiskaregeringens beslut att tillsätta kommissionen mot ekonomisk brottslighet.Följden blir en helt onödig fördröjning av arbetet mot denna form avbrottslighet. skada för arbetet att den socialdemokratiska regeringen pådet här sättet väljer att använda samhällets begränsade resurser till enöverflödig kommission i stället för att ytterligare förstärka resurserna tillpolis, åklagare och domstolar. Jag vill här kort redogöra för några konkreta förslag somvi i anser angelägna att arbeta vidare på i kampen mot den ekonomiskabrottsligheten. Det krävs ökadekunskaper om orsaker och effekter för att framgångsrikt kunna bekämpa dennabrottslighet. harlagstiftningsarbetet framför allt inneburit att olika lagar skärpts och attkontrollen ökat. Det är nödvändigt att så sker. Men enligt vår mening måste manockså pröva andra vägar. Det finns skäl att pröva modeller som till sin naturär självkontrollerande. För attåstadkomma en bestående minskning av omfattningen av den ekonomiskabrottsligheten krävs en större medvetenhet hos den breda allmänheten. Genominformafionsinsatser kan människorna stimuleras till aktiv medverkan. Det är viktigtatt förstärka polisens, åklagarnas och domstolarnas» resurser så att de på etteffektivt sätt kan handlägga dessa ärenden. Vi anser attutbildningen och rekryteringen fill tjänster inom polis- och åklagarväsendetbör ses över. Samordningenmellan berörda myndigheter måste fortsätta. Arbetet med attsöka finna ytterligare former för att förebygga ekonomisk brottslighet måste gåvidare. Svårigheterna att uppdaga och beivra de ekonomiska brottenfår inte göra oss modfällda. De bör i stället stimulera oss att med all kraftdriva detta viktiga arbete vidare. Vi måste forma ett samhälle där det alltidskall löna sig att vara en hederlig och ärlig människa. 64JAN-ERIK (): Reformarbetet i densvenska skolan har haft en inriktning främst mot deorganisatoriska frågorna och syftat fill att ge alla bättre möjligheter tillutbildning. Ofta har då kvalitetsaspekterna kommit i skymundan. är dethög tid att sätta kvalitetsfrågorna i centrum för skoldebatten. har i sin skolmotion kommit med en rad förslagi den riktningen. Skolstarten bör ske . Med den senaskolstart vi har i försitter vi inlärningstillfällen när många eleverär som mest motiverade. För att få en allsidig utveckling bör förskolan ochlågstadiet samverka närmare. En kombinafion av förskolans och lågstadietspedagogik och metodik kan här bli fruktbar. Större hänsyn kan tas tillelevernas mognadsnivå och förutsättningar. Den tid som avsatts för fria aktiviteter på mellan- ochhögstadierna bör helt eller delvis återföras till undervisning i degrundläggande kunskaperna och färdigheterna att läsa, skriva och räkna. Syftetmed de fria aktiviteterna var a. att i nära samarbete med olikaungdomsorganisafioner fördjupa och vidareutveckla utbildningen. Men detta harvisat sig vara svårt att organisera, bl. a. på grund av bristande resurser iföreningslivet. Viktigare än fria aktiviteter måste då vara att ge bättrekunskaper i basämnena. Skolan måste bli mera öppen för pedagogiskt nytänkande.Ansvaret för utvecklingsarbetet i skolan ligger till stor del på kommunerna.Varje kommun bör eftersträva öppenhet för pedagogiskt utvecklingsarbete ochalternativa metoder. Fristående skolor är värdefulla komplement, men pedagogiskförnyelse behövs i alla skolor. Betyg är ett vikfigt instrument för kvalitetsbedömningenav elevernas kunskaper. anser att betyg skall sättas i varjeenskilt ämne. Betygssystemet bör ändras så att resterna av relativitetutmönstras. I takt med att förändrats både till utformningoch fill arbetssätt krävs att gymnasieskolan anpassas fill detta. Folkparfietförordar inte någon genomgripande reform enligt gymnasieutredningensriktlinjer. De förändringar som gymnasieskolan måste genomgå bör görassuccessivt och grundas pä en väl dokumenterad försöksverksamhet.