prot · G60938 · 1982-12-31 00:00:00 — som vi har inrättat nya parker har åtminstoneett område fått förbli nafionalpark, trots att där infe finns något aft bevarai egentlig mening. De vägar, kraftstationer, dammar, krafledningar osv. som nufinns att beskåda i representerar inganaturvärden, än mindre några omistliga sådana. Delar av som fortfarande har ett stortskyddsvärde, främst söder om , kan helt enkelt överföras fill deninfilliggande Sareks nationalpark. Vissa områden i de nordöstra delarna av dennuvarande parken kan lämpUgen slås ihop med den nationalpark i Sjaunjaområdetsom bör tillkomma inom en nära framfid. och är två stora våtmarksområden medunika naturvärden. Till de internationeUa förpliktelser som tagit påsig hör att dessa våtmarker skall skyddas. undertecknadeSverige den internationella våtmarkskonvenfionen, som mer än 20 länder anslutitsig till. Till våra förpliktelser hör att verka för att vissa särskiltvärdefulla våtmarksområden får ett fullgott skydd. Varje fördragsslufande landskall på en nationell lista ange vilka dessa områden är. Den svenska listanöver internationellt värdefulla våtmarker innehåller 23 objekt, däribland justSjaunja och Taavavuoma. Alla dessa 23 områden behöver infe bli nationalparker,men bland de 23 områdena hör och till de särpräglade ochmest värdefulla. Det väldiga myrområdet saknar motstycke i Europa.Får detta stora område vara i fred, är det av oerhörd vikt för många fågelartersom är beroende av de ostörda häckningslokaler som där finns. är förmodligen förhållandevis välbekant förkammarens ledamöter. framhöll jordbruksutskoftet i ettenhälligt betänkande behovet av snara åtgärder för aft bevara Sjaunjaområdet.Sedan dess har ganska litet inträffat. Visserligen finns ettförslag om naturreservat, men detta är inte ett lämpligt område förnaturreservat vilket som helst. Vi har att göra med etf område med naturvärdensom är unika för . Vare sig den nuvarande handläggningen lederfill ett beslut om inrättandet av ett naturreservat eller inte, anser vi förvår del att arbetet skall fortsätta med sikte på aft en nafionalpark fillkommeri Sjaunjaområdet. Den lämpliga gränsdragningen för en sådan bör dock utredasnärmare. Samma beslut anser vi att bör fatta när detgäller Taavavuoma. Söder om och skild från detta genom ett merhöglänt område ligger en våtmark av liknande typ, Pirttimysvuoma. En utredningom nafionalparksskydd för området kan lämpligen innefatta även den sistnämndavåtmarken. De båda områdena ligger norr om i höjd medKaresuando. Taavavuoma är av stort värde för många fågelarter och tycks ha ettäven i dessa sammanhang ovanligt rikt fågelliv. Def är också en mycket säregennaturtyp, som främst kännetecknas av s. k. palsmyrar av stort vetenskapligtintresse. Pälsarna har tillkomrnit genom tjälskjutning på dessaområden, där evig tjäle finns i jorden. Resultatet har blivit att torven harlyfts upp fill en mängd kupolformade kullar, som når en nivå fiera meter överden omgivande myren. Def finns där en mängd värdefulla fågellokaler. Dessa pälsar nybildas förmodligen inte i någon störreomfattning. De tycks fill stor del ha fillkommit i slutet av bronsåldern och ibörjan av järnåldern, då klimatet var bistrare än . Def handlar omvetenskapligt värdefulla formationer, som är tusentals år gamla men som lättkan förstöras av vädrets makter, om de utsätts för skada genom eldning elleroförsiktig framfart med snöskoter. Def kan nämnas aft en skoterled faktisktdragits tvärs igenom en av de värdefullaste palsmyrarna. Att det inte gått att samla utskottet bakom förslagen inafionalparksfrå-gorna tycker jag naturligtvis är tråkigt. Man farväl, som manbrukar göra vid sådana här tillfällen, hoppas aft en fortsatt debatt såsmåningom kan leda fram fill enighet om posifiva beslut. Som framgår av jordbruksutskottets betänkande har i skrivelse fill jordbruksutskottet uttalat stöd för förslageni motionen 2455 från mig och några medmotionärer i folkpartigruppen såvittavser avsättande av områdena och som nafionalparker. Beträffande vårt förslag om nafionalpark vid Stenshuvudvill jag understryka sista raden i det särskilda yttrandet om Stenshuvud, därdef står att vi förutsätter att framställningen snabbt leder fram till ettförslag fill om inrättande av en nationalpark. Jag yrkar bifall fill reservationen nr 4 ochhänvisar i övrigt till mina tidigare yrkanden. AnL64 PER (vpk): Jordbruksufskoftets betänkande 1982/83:4, som vi nu behandlar, hartillkommit med anledning av förslag om riksdagsbeslut om vissa ändringar inaturvårdslagen, men i samma betänkande behandlas ett antal motioner från denallmänna mofionsfiden . Bland dessa motioner finns vpk:sparfimotion 1981/82:469 om förstärkt skydd för nafionalparker m. m. Mittanförande tar bara upp frågor kring denna mofion. Vadkräver vi då i vår mofion? Jo, vi vill ha ett förstärkt skydd - genom skärptlagstiftning - för nationalparker, naturreservat och naturvårdsområden. Förnationalparkerna menar vi aft man bör överväga ett grundlagsfäst skydd. Förgenomförande av etf sådant förstärkt skydd vill vi aft gör enhemställan till regeringen om utredning och förslag till erforderligalagändringar. Enfråga som man då har anledning ställa sig är om det finns fog för att ställakrav på förstärkt skydd för nafionalparker, naturreservat ochnaturvårdsområden. Vi menar för vår del att det finns sådant fog. Upprepadeingrepp har skett i våra nafionalparker. Man har tagit en liten bit i taget,och def ena ingreppet har fått ge def andra. På så sätt har etf från börjanbegränsat ingrepp växt ut till att bli en betydande förändring. Sedan manavsevärt förändrat en del av en nationalpark, som den vid ,finns det de som tycker att det är lika bra att man skiljer bort området ochinte längre anser def vara en nafionalpark. Då har man ju helt fria händer ifortsättningen. Den konsekvensen drar man i folkpartimotionen nr 1455, som villavskilja de exploaterade delarna av och slåsamman de icke exploaterade delarna med angränsande nafionalparker. Den Hnjenvill vi för vår del infe slå in på. Vi vill behålla restriktionerna också förde områden i nationalparker som redan påverkats av exploatering för attåtminstone fördröja ytterligare exploatering i dessa områden. Vianser att möjligheterna att göra ingrepp i nationalparker, naturreservat ochnaturvårdsområden måste försvåras jämfört med gällande rättsläge. Förnationalparkerna anser vi aft man bör överväga etf grundlagsskydd. Införssådant skydd, skulle en exploatering som berör en nafionalpark infe kunna kommafill stånd med mindre än aft det fattades två riksdagsbeslut med val emellan.De avgörande avvägningarna bakom etf tilltänkt ingrepp skulle givetvis skeinnan det första beslutet fattades. Def är också naturligt aft den aktuellafrågan då även fördes ut till debatt bland berörd befolkning och sakkunniga inaturvårdsfrågor. Genom aft det skulle fordras två likalydande beslut skullefrågan föras ut i en mellanliggande valrörelse och kunna prövas av väljarna.Alla argument för och emot skulle reellt kunna påverkas. Den längrebeslutsgången skulle bidra fill aft man verkUgen tänkte efter före ingreppet. Vianser också att man bör överväga att förstärka skyddet mot ingrepp inaturreservat och naturvårdsområden, även om vi inte här reser frågan om ettgrundlagsfäst skydd. Hur de av oss föreslagna förstärkningarna av skydden närmareskall utformas anser vi bör bli föremål för mer ingående utredning genom inifiativ från regeringen, som sedan haratt förelägga förslag i ärendet. Med def anförda yrkar jag bifall tillreservationen nr 5 av som är fogad fill jordbruksutskottetsbetänkande / 83:4. AnL 65 (): Naturen skall vara tillgänglig för allaenligt allemansrätten. I detta ligger ett stort värde men också ett stortansvar. Utgångspunkten måste vara att utnyttja allemansrätten under starkthänsynstagande fill naturresurser och naturmiljö. Ingen har rätt att handla påetf sådant sätt att oersättliga naturvärden förstörs. Därför är def nödvändigtatt samhällets inflytande över utnyttjandet av våra naturresurser stärks. Mot den bakgrunden välkomnar vi de förslag som läggs frami proposifion 1981/82:220 om vissa ändringar i naturvårdslagen, rörandeplanering och fillsyn av täktverksamhet samt om införande av etf allmänt tillsfåndstvång för vilfhägn. Allemansrätten är en urgammal sedvanerätt. Den ger ossrätt att vistas i skog och mark. Den ger oss skyldighet aft vara aktsamma ivårt umgänge med naturen. För socialdemokratin är allemansrätten av omistligtvärde. Därför avvisar vi alla krav på en uppmjukning av allemansrätten ochkommer ständigt att göra allt för att slå vakt om den. De nu föreslagnaändringarna i naturvårdslagen ligger i linje med detta. Dessa våra uppfattningar delas inte av dem som vill värnaom markägar-intressena med krav på ökad privatisering. Dessa intressenexploateras i dagens polifiska debatt av framför allt . Därför ärdef ganska nafurUgt att vi på område efter område tvingas fill en debatt och enkamp när def gäller dessa värderingar. Så är också fallet beträffande de frågorsom aktualiseras i jordbruksufskoftets betänkande nr 4. När def gäller tillsynen av fäktverksamhefen, bestämmelserom vilthägn och hänsynstagande fill naturvården och kulturminnesvården inomjordbruket kommer våra synpunkter att redovisas av . Jag avstårdärför från aft kommentera de delarna av betänkandet. Det nya insfifutet nafurvårdsområde, som infördes den Tjanuari 1975, var avsett för att säkerställa markområden utan att man behövdegå så långt som nafurreservafsbestämmelserna krävde. Den pågåendemarkanvändningen för jord- och skogsbruket skulle kunna fortsätta. Ersättningskulle infe utgå fill markägarna. Man skulle vidare behålla möjligheten aft, omså visade sig nödvändigt, säkersfälla mark genom aft i en framfid förordna omnaturreservat. Självfallet skulle ersättning utgå. Insfifutet har, som utskottet redovisar, kommit attutnyttjas i alltför liten utsträckning. Det är beklagligt aft så har varitfallet. Behovet av att säkra markområden för rekreation, vetenskap och kulfurär stort. De anslag som står fiU förfogande för ersättningar i samband medinrättande av naturreservat är alltför begränsade. Därför är def vikfigt attnaturreservat kommer aft användas bara när nyttjande av mark förnafurvårdsändamål infe kan kombineras med pågående markanvändning. I flertalet falltorde det vara fullt möjligt aft utnyttja ett markområde för t. ex. rekreationutan aft ett normalt jord- eller skogsbruk hindras. I sådana fall bör def varasjälvklart att nafurvårdsområdesinsfifufet kommer fill användning. För att understryka vikten av att naturreservat kommertill användning bara i begränsad utsträckning och att man i stället användernafurvårdsom-rådet i alla de fall där så är möjligt, anser utskottsmajoritefenaft 7 § naturvårdslagen bör ändras och kompletteras med den bestämmelse sominnebär aft infe får utnyttja nafurreservatsförordnande, omsyftet med åtgärden i allt väsentligt kan tillgodoses genom att området istället förklaras som nafurvårdsområde. Den här lagändringen bör träda i kraftden . Med hänvisning till det sagda yrkar jag bifaU tillutskottets hemställan i fråga om def här avsnittet samt avslag på denborgerliga reservafionen nr 6. I den moderata mofionen 2018 hävdas bl. a. att staten ochkommunerna skall söka organisera ett samarbete med markägarna som ettalternafiv fill upprättande av framför allt nafurvårdsområden. Det finns ingaprincipiella hinder mot kombinationen skötselavtal-förordnande enligtnaturvårdslagen. Men när det gäller frågan om huruvida ett skötselavtal skallvara ett alternafiv till inrättande av nafurvårdsområde måste tyngdpunkten ibevarandearbetet enligt utskotfsmajorifetens uppfattning ligga i strävan attbevara naturvårdslagens regler om skydd av naturmiljöer. Den nödvändiga fasthetenoch kontinuiteten i detta arbete uppnås enligt utskottets mening genom åtgärdersom är knutna till fasfigheterna och inte genom fillfälliga avtal som tecknasmed den som äger eller utnyttjar marken i fråga. Mot denbakgrunden yrkar jag avslag på reservafion nr 7. Enligt utskottets uppfattning bör regeringen låta utredafrågan om en särskild lagstiftning när def gäller att värna om naturresurserna.I en sådan övergripande nafurresurslag bör krav ställas på hushållning ochomsorg om naturresurserna. Ett sådant krav framfördes i den socialdemokratiskapartimofionen 1921. Majoriteten i jordbruksutskottet ställer sig bakom kraven idet här sammanhanget och framhåller bl. a., att innan en icke förnyelsebarnaturresurs tas i anspråk, måste det klarläggas om den kan ersättas iproduktionen med annat material. Det gäller att stimulera en övergång från ickeförnyelsebara till förnyelsebara naturresurser. I det sammanhanget måste manockså pröva möjligheterna till återanvändning. Man bör, innan man sätter i gången produktionsprocess, klarlägga hur def avfall som blir en följd avproduktionen skaU tas om hand och återanvändas på nytt. Det finns därför skälaft utreda frågan om behovet av en övergripande lagreglering med vars hjälpkraven på hushållning med och omsorg om naturresurserna kan ställas.Utskoftsmajorifeten föreslår etf sådant tillkännagivande fill regeringen. I reservation nr 8 anser den borgerliga minoriteten attdetta är onödigt och aft någon åtgärd från sida infe erfordras. Manhänvisar till att ett fidigare mofionsyrkande har överlämnats fill naturresurs-och miljöutred- Den utredningen är nu inne i sitt slutskede.Enligt vad man kunnat fa reda på om dess arbete förefaller huvuddelen avutredningsarbetet utmynna i nya utredningskrav. Def finns därför enligt våruppfattning inga skäl att avstå från.att begära en utredning om den här lagenom naturresurser. I reservation nr 4 kräver folkpartiefsutskottsrepresentant - som framhållits här av - att Storasjöfallefs nationalpark skall upplösas och de inte exploaterade delarnaöverföras fill angränsande nafionalparker samt att regeringen skall utredafrågan om inrättande av en nationalpark i Sjaunjaområdet och en nationalpark iTaavavuomaområdet. Jag vill hänvisa fill att frågan om förändring av ellerinrättande av nya nationalparker och om skötseln av nafionalparker löpandehandläggs av i samarbete med resp. länsstyrelse. Exempel pådetta arbete är de förslag som i lagt fram ominrättande av naturreservat i Sjaunjaområdet. Just nu pågår en fjällutredning, som kommer att omfatta enöversiktlig plan för naturvård i hela fjällregionen. Denna utredning kommertroligen att bli färdig 1984. På samma sätt pågår f. n. en översyn avreglementena för nationalparkerna. Vidare har utfärdatnya rikfiinjer för hur skötselarbetet bör bedrivas bl. a. i fråga omnationalparker. Jag vill infe ifrågasätta de synpunkter som beträffande Sjaunja-och Taavavuomaområdenas betydelse urnafurskyddssynpunkt. Men jag utgår från att de här frågorna följs meduppmärksamhet av och regeringen. Någon ytterligare åtgärd frånriksdagens sida är därför inte erforderlig, varför jag yrkar avslag påreservafion nr 4. I vpk-mofionen nr 469 kräver man ett förstärkt legaltskydd mot exploatering av nafionalparker, naturvårdsområden och naturreservatsamt för nafionalparkerna ett grundlagsskydd. Utskottsmajoritefen hänvisar fillde bestämmelser som gäller för förordnande om nationalparker och naturreservatoch fill att avsikten är att de skall bli fast bestående. När def gäller nafionalparkerna uttalade 1980 påutskottets förslag bl. "att i princip varje ingrepp i en nafionalparkstrider mot syftet med fillkomst. Mot denna bakgrund villutskottet starkt understryka vikten av att nationalparkernas områden bevarasintakta för framtiden och att den allra största restriktivitet iakttas när sådanaingrepp av någon angelägen anledning aktualiseras." Det vikfigaste är - som jag upplever det - att skyddet avnafionalparkerna förankras i den allmänna opinionen. Riksdagsuffalandet från1980 bör här vara ett verksamt medel. Aft därutöver fillgripa ettgrundlagsskydd torde infe påverka de här förhållandena. Jag ber med detta att få yrka avslag påvpk-resérvationen nr 5 och i övrigt att få yrka bifall till utskottetshemställan på samtliga punkter. AnL 66ARNE i () replik: Herr falman! Utskoftsmajoritetens talesmanÅke Wictorsson sade alldeles att socialdemokraterna motsätter sig enuppmjukning av de allemans- Det är en uppfattning som delas avmoderata samlingspartiet. Men vad vi nu talar om är aft det aktuellalagförslaget ger fillämpningen av de allmansrätfsliga reglerna en annaninnebörd än fidigare. Jag ber därför, herr falman, att få upprepa det jag sadei mitt föregående anförande, nämligen att den fidigare tillämpningen -om vilkendet dessutom har rått stor enighet - har inneburit aft allmänheten kan vandrafritt inom jordbruksområdet under den icke vegetativa delen av året. Med andraord uttryckt kan allmänheten göra det under sådana omständigheter aft man inteåstadkommer skada för jordbruket. Den nu anförda mofiveringen fill lagförslaget, nämligenaft man vill införa fillståndsfvång för uppförande av viltstängsel för aftbättre kunna reglera aft allmänhetens rätt att ströva fritt i naturen intebegränsas, innebär aft man helt vänder på kuttingen. De areella näringarnasberättigade intresse av vilthägn i samband med köttproduktion - låt vara attdet som sagt gäller ett udda utnyttjande av den här fillgången - måste genomnyordningen med fillsfåndsgivning vika för allmänhetens rätt aft ströva fritt inaturen. Def är detta vi vänder oss emot. Följaktligen, , motsätter vi oss denskärpning som vi anser att detta lagförslag innebär och strävar icke efternågon uppluckring eller uppmjukning av fillämpningen av de allemansrättsligaregler som gäller. Den tycker vi är bra, och för den skull vill vi bevaraden. Def är möjligen därom vi tvistar. AnL 67 () replik: visade i sitt anförande förståelse för de synpunkter vi framför i vår reservation när det gällerönskemålen om nya nafionalparker i . Att vi för fram det här ärendetgång efter gång hänger som jag sade fidigare samman med att det har gått såpass lång fid som jordbmksufskoffet i ett enhälUgt betänkandebelyste behovet av snara åtgärder för att bevara Sjaunjaområdet. Visserligenfinns def nu etf förslag om naturreservat, men man har ännu inte "kommitfill skott". Vi menar att det inte är tillräckligt att inrätta naturreservati def här området, utan det borde kunna förklaras som nafionalpark. Jag vill också upprepa det jag sadei mitt tidigare anförande om Svenska synpunkter pådetta. De sammanfaller med vår uppfattning, nämligen att Sjaunjaområdet ochTaavavuoma borde vara lämpliga som nationalparker. AnL 68 PERISRAELSSON (vpk) replik: och jag är säkert överens isak, dvs. att det skall finnas ett starkt skydd för nationalparkerna och deandra institutionerna på det här området. Jag vet också att def har gjorts ettmycket starkt riksdagsutfalande om skydd för nafionalparkerna. Men de upprepadeingrepp som har skett - trots att nationalparkerna skall varaskyddade och trots aft naturvårdsområdena och naturreservaten skall vara skyddade - har medfört att vi ändå har velat göra dennaframställning. Vi vidhåller def vi framfört i det sammanhanget. AnL 69 () replik: Jag noterar naturligtvis medfillfredsställelse att sluter upp bakom allemansrättenoch värdet av att vi slår vakt om den. När det gäller den detaljeradediskussionen om vilfhägn hänvisar jag fill det inlägg som att göra senare under debatten. Beträffande diskussion om ochTaavavuoma är det bara aft säga att dessa frågor får handläggas i den ordningsom gäller för fillkomsten av nafionalparker. Man får diskutera inomlänsstyrelse och och föra frågan vidare i den månman anser att def är befogat. Jag vill gärna deklarera en allmänt positivinställning, som jag menar att vi också har gett uttryck för i utskoftsarbetetunder de gångna åren när def har gällt frågan om att inrätta nyanationalparker. Det är viktigt aft vi slår vakt om de värdefulla områden som vihar i vårt land genom att använda nafionalparksinsfifutef. Den frågan får vipröva när den i sinom tid kommer upp. När def gäller Per vill jag bara konstatera attvi förvisso är överens i sak i fråga om skyddet av nafionalparkerna. Defuttalande av som jag hänvisade till kom 1980. Def är därför kanskelitet malplacerat att hänvisa fill fidigare års beslut om intrång inationalparkerna. Vi vet att en riksdagsmajorifet har fattat beslut. Jag trorinfe aft def skulle bli särskilt mycket svårare aft fatta ett sådant beslut omman nu skulle ge sig på att grundlagsreglera de här förhållandena. Jag tror aftden allmänna opinionen och även opinionen i denna kammare är så passlyhörd för dessa synpunkter att vi inte riskerar de effekter som kanske förekomi ett fidigare skede. Jag upplever beslut som en bekräftelse pådetta. AnL 70LENNART BRUNANDER (c): Först vill jag säga några ord om denproposition, 1981/82:220, som berör förändringar i naturvårdslagen när detgäller täktverksamhet och vilfhägn. Jag yrkar bifall fill utskoftets skrivningi detta avseende, men jag vill något beröra det särskilda yttrande som KerstinAndersson och jag har avgivit. I proposifionens förslag ligger att det skall gesfillstånd fill att sätta upp vilthägn. Men det sägs också att om storaförändringar kommer att inträffa, så kan tillståndet återkallas. Vi utgår frånatt samhället här tar def ansvar man naturligtvis bör ta i ett sådant härsammanhang för de beslut som fatfas. Om återkallandet av fillståndef skulle skemycket snart, kan def få ganska stora ekonomiska konsekvenser för den enskilde,och samhället bör då också vara med och bära dessa. När det gäller övriga i det här betänkandet behandlademotioner, skall jag börja med frågan om hänsynstagandet till naturvård ochkulturminnesvård 5 protokoU 1982/83:38 förjordbruksdriften, som fas upp i ett par mofioner. Utskottsmajorifefen haransett att man behöver ha en lagreglering i def här avseendet. Vi är av enannan åsikt. Vi anser aft detta hänsynstagande ingår som ett naturligt led iall verksamhet som syftar till att nyttja natur och naturresurser. Det ansågockså jordbruksministern i den proposition /79 som berörde nyttjandetoch skötseln av jordbruksmark. Vi tycker infe aft någonfing har förändratssedan dess. Vi anser alltså inte att def behövs någon lagreglering i def häravseendet. tillsattes också en arbetsgrupp, bestående avpersoner från lantbruksstyrelsen, och riksanfikvarieämbetet,som skulle se på de problem som helt naturligt finns i defta avseende; def kanvara litet besvärligt att samordna bedömningar från olika statliga organ. Mankom också fram fill att vad som behövs är en bättre samordning när def gälleratt besluta i sådana här ärenden, inte nya lagregleringar. Regeringen övervägerf, n. också vad man skall göra med anledning av den här rapporten. Förra årethade utskottet dessutom en ganska stark skrivning med anledning av liknandemofionsyrkanden. vill den socialdemokrafiska majoriteten med stöd avfolkparfiet skynda på defta arbete och få fill stånd en lagreglering mycketsnabbt. Vi tycker att det är fel. Regeringen bör få möjlighet att se på den härsaken, och vår åsikt är aft def är onödigt att skriva in detta i enlagparagraf. Det sker naturligt i den verksamhet som bedrivs. Det vikfiga äraft få en ordentlig samordning mellan de myndigheter som berörs. I fortsättningen skall jag beröra reservationerna 6, 7 och8. har redan förklarat majoritetens syn på dessa frågor. Videlar infe den synen , lika litet som vi gjort det fidigare. sade att när det gäller naturvårdsområden istället för naturreservat har utvecklingen gått alldeles för sakta. Det är juinte riktigt på det sättet, därför aft naturvårdsområde är en ganska nyföreteelse. Vi hade 1978 inte mer än fyra nafurvårdsområden, som omfattade 1 300 ha. hade vi nio områden med 9 200 ha, 1980 16 områden med 15 000 ha, 1981 20 områden med 23 050 ha och 1982 28 områden med 75 360 ha - alltså i stort sett en tredubbling . Def här är en utveckling som infe är särskilt långsam,utan egentligen ganska snabb. Fortsätter utvecklingen på def här viset kan maninfe säga att UtveckUngen går för sakta. Vi kommer aft få ganska månganaturvårdsområden framöver.