prot · G60973 · 1982-12-31 00:00:00 — Så var det under de borgerliga regeringarnas tid ochingenting hände direkt. Vi måste tyvärr nu konstatera att något samlat grepp påenergipolitikens område inte heller tagits av den socialdemokratiskaregeringen och dess energiminister. I den ekonomisk-politiska propositionen , somrefererats till , föreslogs en del konkreta åtgärder: satsning påfjärrvärmeutbyggnad, stöd till torveldade förbränningsanläggningar ochsamordning av upphandling främst för dessa ändamål. Det hänvisas ibudgetpropositionen på nytt till dessa åtgärder. Men de är att betrakta sompunktinsatser, där stöd lämnas till dem som är intresserade av att utnyttjadet. När det gäller torveldade anläggningar gäller erbjudandetbeställningar . Detsamma är förhållandet med stödet tillfjärrvärmeutbyggnad. av investeringskostnaden kan totalt få komma i frågaför anläggningar som beställs . Till detta kan läggas de förändradevillkoren för lån till fjärrvärmeutbyggnad, vars positiva effekter det ärsvårt att yttra sig om . Den samordnade upphandlingen får också enengångsanvisning på 700 milj. kr. , avsedd som lån eller bidrag till deföretag som vill ägna sig åt att leverera energiutrustning. Förslagen i den ekonomisk-politiska propositionen är, somjag sagt, således närmast att betrakta som punktinsatser på kort sikt, men desäger ingenting om hur mycket av det tänkta som verkligen kommer attgenomföras. På lång sikt vet varken energiministern eller någon annan vilkeneffekten blir. Det var inte att begära att regeringen direkt skulle läggafram utarbetade förslag . Vi ställde oss i vpk positiva till de härinitiativen, men vi förväntade oss mer utförliga och välplanerade förslag ibudgetpropositionen. Men som jag redan sagt upprepas där samma förslag, och dethänvisas i övrigt till tidigare beslut, fattade av borgerligariksdagsmajoriteter och regeringar, och till pågående utredningar. Energiministern har försökt att ge sken av handlingskraft,uppträtt på många symposier, gjort många uttalanden, både i massmedia och påandra håll, och uttalat sig tvärsäkert om både det ena och det andra. Men detpraktiska resultatet är tämligen magert. Med detta, fru talman, vill jag ha sagt att vad som saknasi den svenska energipolitiken är välplanerade, långsiktigaåtgärder, som kan ge vårt land den stabila energiförsörjning ochenergiförbrukning som vi alltför länge har saknat. Det finns två huvudfrågor inom energiområdet i dagsläget.Den första är att avveckla kärnkraften. Den andra är att minska vårt landsimportberoende när det gäller energi. Om kärnkraften skall kunna avvecklas, och jag förutsätterdå att förutvarande linje 2-anhängare och kärnkraftshökar som arbetar för det - det har hon på nytt bedyrat här - fordras detmycket mer kraftiga och bestämda åtgärder från regeringens sida än vad vihittills sett exempel på. Det är ingen överdrift att påstå - det manifesterasmycket klart i hållna anförande - att det inom vad vi fortfarandekan beteckna som kärnkraftsetablissemanget finns mycket starka krafter somdirekt saboterar avvecklingsbeslutet. Många starka krafter arbetar målmedvetetför att förhindra ett genomförande av det. Man sätter sig överfolkomröstningens utslag och det efterföljande riksdagsbeslutet och hoppas attgenom en mängd åtgärder inom energiförsörjning och energiförbrukning kunnaställa samhället inför en situation, där det blir omöjligt att avvecklakärnkraften så som det har bestämts. öch det är klart: Skall man genomföra en avveckling av enverksamhet som är under kraftig utbyggr\pd, blir det ensvår situation som kan utnyttjas på många sätt av dem som är motståndare tillavveckling. Vad som fordras är i första hand att man undviker fortsatt bindningav energiförsörjningen till kärnkraft. Men det är just vadkärnkraftsförespråkarna, vännerna av ohämmad energiförbrukning ochtillväxtprofeterna inte vill. De anstränger sig i stället på alla sätt för attdriva upp energiförbrukningen, för att hålla i gång och helstutöka energiproduktioner som inte behöver. En av de mest tydliga av dessa ansträngningar i dagslägetär det ohämmade utbudet av billig elström. Tiotusentals elabonnenter, frånsmåhusägare till storförbrukare som industrier och kommuner, installerar i dagelpatroner och elpannor i sina värmesystem. Det blir ju så billigt jämfört medolja eller med att satsa på inhemska bränslen! Elförbrukningen ökar - ivärmesektorn - och på det sättet kan den stora överproduktionen frånkärnkraftverken placeras. Men det var väl inte det som var meningen? Att satsa miljarder och åter miljarder på en högkvahtativenergiframställning och sedan använda den för uppvärmning kan aldrig betraktassom en vettig energipolitik. Det är ett oförlåtligt slöseri. Rätt energislagför rätt ändamål och minsta möjliga förbrukning måste vara rättesnöret föransträngningarna på energiområdet. Vilken inverkan får det som händer på elomrädet när detgäller avvecklingen av kärnkraften? Hur skall detta system fungera närreaktorerna om något tiotal år skall börja tas ur drift? Jag vill frågaenergiministern hur hon har tänkt sig lösningen på de här problemen och om honhar tänkt i de här banorna och inte tänker acceptera utvecklingen? Vilken planfinns det således för elproduktion och elkonsumtion ? SkallVattenfall, precis som när man stoppade kraftvärmeutbyggna-den ivåra kommuner, också nu bestämma att elvärme skall användas och att alternafivsom framför allt inhemska, fasta bränslen skall hållas tillbaka? SkallVattenfall också styra elproduktionen så att alternafiv som vindkraft ochmottryckskraft effektivt hålls fillbäka medan kärnkraftsel och nyutbygg-nad avvåra orörda älvar prioriteras? Kommer och kärnkraftsindustrin att ställa både regering och riksdag inför faktum att en fortsattkärnkraftsanvändning och utbyggnad av både kärnkraften och all möjligvattenkraft är oundviklig? Är regeringen och energiministern trots allabedyranden i grund och botten överens med de här krafterna fastän det förfillfället inte är politiskt lämpligt att säga det rent ut? Vi som är motståndare till kärnkraft och en energipolitikpå kraftintressenternas villkor har inte glömt vad sade när vidiskuterade de här frågorna inför folkomröstningen, nämligen att vad som skervid eller därefter får den generationen som då bestämmer beslutaom! Men vi är snart där, och morgondagens beslut styrs i stor omfattning avvilka åtgärder som vidtas . Alltså: Vilka konkreta åtgärder tänkerenergiministern vidta för att stoppa den ökande och onödiga elförbrukningen,och hur skall produktionen av kärnkraftsel ersättas när reaktorerna snart skallbörja tas ur drift? Jag skall inte uppehålla mig vid eländet med kärnkraften,dess kostnader och risker och alla bedrövliga turer med utförsel ochupparbetning av det svenska reaktoravfallet, och inte heller vid det lagbrottsom Svensk Kärnbränsleförsörjning med regeringens goda minne förbereder genomatt driva fram havsdumpning av radioaktivt avfall i Öregrundsgrepen utanförForsmark. Jag återkommer till de frågorna i den interpellationsdebatt som jag och energiministern skall ha . Men låt mig än en gång påminna om att honsitter på en skammens bänk när det gäller kärnkraftsfrågan. Allt vad ni ledandesocialdemokrater tillsammans med gick ut och sade för tre fyra årsedan om energifrågor i allmänhet och kärnkraft i synnerhet har visat sig varaganska så oriktigt och osant. Jag tittade än en gångigenom utredningen . Kommer BirgittaDahl ihåg den? Det var den som gick under namnet konsekvensutredningen och somtogs fram för att med falska beräkningar och osanna uppgifter skrämma svenskafolket att rösta för en fortsatt utbyggnad av kärnkraften. Då kämpade BirgittaDahl för kärnkraften. Den skulle rädda jobben. Den skulle hindra att Sverigeöversvämmades av och smutsades ner med kol. Hur är det ? Gå till alla somhar blivit arbetslösa eller som blir det medan vi står här och talar! Fråga demvilken nytta de har haft av kärnkraften eller hur många jobb som kommer atträddas av att två nya stora reaktorer startas, vilket regeringen förmodligensnart kommer att ge tillstånd till. Hur är det med kolet? som var en av deaggressivaste när det gällde att anklaga kärnkraftsmotståndare för att vilja haett Kolsverige lägger , som vi har sett, fram propositioner och satsarmiljoner på att introducera kol i . Så skiftar man åsikter ochuppfattningar, åtminstone på ytan, efter vad som för tillfället anses politisktgångbart. Och driver de ekonomiska intressena sin politik, stick istäv mot vitala samhällsintressen och de stora medborgargruppernas rätt tillgoda levnadsförhållanden. Låt mig kort beröra den andra huvudfrågan inomenergiområdet som jag tänkte ta upp . Den har också i högsta grad att göramed kolet. Det gäller således vårt lands stora importberoende av energi. Vi hamnade i oljesamhället utan planering, utan beslut ochutan att någon ansvarig instans bedömde de samlade effekterna på samhället avett oljeberoende. Det bara blev så. Men det skedde på marknadskrafternasvillkor. är alla överens om att det var olyckligt och att vi måste ta oss urdet stora oljeberoendet. Hur skall det gå till? Den allra största olägenheten med oljan är ju att vi intehar en droppe själva utan måste köpa. Den är en ekonomisk belastning somallvarligt hotar oss. Man tycker då att vi i första hand borde se oss omkring ivårt eget land och undersöka vilka möjligheter vi har att ersätta olja medinhemska bränslen. Gör regeringen det? Tyvärr finns det inte särskilt rnycket ivad som har uträttats som pekar i den riktningen. Som jag redan mångagånger har påpekat tycks energiministern och regeringen se räddningen i ökadanvändning av kol. Har vi några koltillgångar av betydelse i ? Nej,det har vi inte. Vi måste köpa utifrån. Jag frågar: Till vad hjälp är detta iframtiden? Kolet är billigare, säger man, och det finns större mängderoutnyttjade av det än av oljan. Men hur kommer det att se ut ?Importberoende är importberoende vare sig det gäller kol eller olja, och därförskall vi i akta oss för bindningar till sådana energislag. Vi harstora outnyttjade energireserver i . en satsning på torv. Det är bra, vilket vi från vpk:s sidalänge har sagt. Men torv är en ändlig resurs som inte återuppbyggs igen förränom sekler. Jag och mitt parti efterlyser bestämda och omfattande åtgärder föratt få i gång produktion och användning av alla andra slags inhemska bränslen.Det sker inte av sig självt. Det går för långsamt med bara stödåtgärder att fåi gång en sådan verksamhet. Tekniken för att producera, distribuera och användaenergi från energiskog, skogsavfall och all annan biomassa finns färdig ,som statsrådet berörde i sitt första anförande. Men då måste man satsaplanmässigt och konsekvent på att få i gång denna verksamhet. Vad väntarregeringen och dess energiminister på? Det ger jobb, minskar importberoendetoch är en oändlig resurs i motsats till så mycket annat som det har satsatsmiljarder på tidigare. Vi kommer att behöva olja för vår energiförsörjning underså som det nu är lönt att försöka överblicka. Det är t. o. m. så attläget är bättre när det gäller den försörjningen än det var för några årsedan. Därför finns det ingen anledning till panikavveckling av oljan, i allsynnerhet inte genom att ersätta den med kol. Vi kommer att behöva kolet också.Men det måste införas försikfigare än vad regeringen nu tycks syfta till. Viskall inte bygga upp en dyr kolstruktur för framtiden som sätter i ettnytt beroende. Statsrådet nämnde några siffror om att kapitalintensiteten vidkolanvändning är mycket högre än vid oljeanvändning. Om vi då satsarpå att bygga upp en dyrbar kolhantering och tror att kolpriset skall ligga kvari samma gynnsamma förhållande till investeringarna som , dåsitter vi där igen och är bundna vid ett nytt beroende, av kolet. Vi bör alltså satsa på egna resurser i förstahand. Det har talats om att ha flera ägg i energikorgen - inte bara olja, intebara kol och absolut inte kärnkraft. En så bred energiförsörjning som modernteknik och dagens kunskap ger möjligheter fill är den rätta satsningen införframtiden. Och framför allt: en snålare, mer ekonomisk förbrukning och rättanvändning av olika energislag ger den bästa garantin för en säkerenergiförsörjning. 58OLOF (): I ett sådant hår anförande hinner mannaturligtvis inte täcka hela det stora energifältet. Jag skall försöka attkommentera en del av det som har sagts och en del av det som har hänt undersenare tid och inledningsvis även ta in ett något längre perspektiv isammanhanget. Det är en utomordentligt stor skillnad mellan denenergipolitik som lagts fast av efter folkomröstningen1980 och den energipolifik som bedrevs åren före regeringsskiftet . skall oljeberoendet kraftigt minskas ochförutsättningar skapas för en avveckling av kärnkraften. Då, trots att denförsta oljeprischocken redan hade inträffat, skulle oljeförbrukningen fortsättaatt öka enligt energipolitiska beslut. Enligt samma beslut skullekärnkraften också fortsättningsvis byggas ut. För att understryka dennautbyggnadslinje ökades antalet kärnkraftsreaktorer till 13 stycken i 1975 årsbeslut, och det var ingen slutpunkt den gången. är utvecklingen inriktad på"ett energisystem i huvudsak baserat på varaktiga, helst förnybara ochinhemska energikällor med minsta möjliga miljöpåverkan". Citatet är hämtatur det senaste övergripande energipolitiska beslutet i , och detåterfinns också i årets budgetproposition. Då låg tyngdpunkten på kärnkraftsforskning och mycketlitet satsades på forskning om förnybara energikällor. Dessutom lågforskningsprogrammet på 360 milj. kr. i stället för dagens 1 400miljoner. Mi är vi ledande i världen i fråga om statlig satsning per person ochår när det gäller de förnybara energikällorna. Det fillhör den socialdemokratiska retoriken ochpropagandan att denna omställning skett långsamt under de icke-socialistiskaregeringarnas tid. Hur har vi inte fått höra om långbänkar ochannat? Jag skulle bra gärna vilja passa på tillfället att fråga ,om hon någon annanstans i världen kan finna exempel på en sådan omställning avenergipolitiken som den jag har redogjort för. Finns det något annat land i världen som bestämt sig föratt avveckla kärnkraften? Finns det något land i världen som överträffarSverige i statlig satsning på de förnybara energikällornas utveckling? Finnsdet ens något land i världen med ett 70-procentigt oljeberoende i utgångslägetsom lyckats reducera oljeförbrukningen i den omfattning gjort under desenaste åren? Finns det något land som satsat så stora belopp påenergihushållning i befintlig bebyggelse och industri? Det sistnämnda skullevara intressant att fä belyst. Jag har inte lyckats finna några siffror somöverträffar våra. Det låter litet övermaga när t. ex. införVärmeverksföreningens årsmöte i utropar: "Någonhandlingsförlamning på energiområdet kommer inte att fillåtas av den härregeringen." Naturligtvis skulle vi önskat en ännu snabbare omställning,men har inte haft egenmajoritet i riksdag. Det är en brist som vi öppet erkänner och som barasvenska folket i val kan rätta till. och jag har haft många bataljer omenergipolitiken, både i och i den allmänna debatten. Dessa debatterhade fram till Harrisburgkatastrofen ett gemensamt: alltid som kärnkraftens hängivna försvarare, jag som dess likaengagerade motståndare. bytte socialdemokratiska partiet ståndpunkt,så också . Kärnkraften skall avvecklas, sade socialdemokraterna.Visserligen skulle den först byggas ut, men den skulle ändå avvecklas såsmåningom. Därför gladde det mig uppriktigt att visar färg ochtrohet mot den omsvängningen i energipolitiken i sina uttalanden just omkärnkraftens avveckling. Det är oerhört viktigt att alla intressenter får klartför sig att statsmakternas beslut om kärnkraftens avveckling ligger fast ochorubbligt. Det är särskilt viktigt när ett av partierna, ,uppenbarligen sviker sitt löfte till väljarna att respektera folkomröstningens Det är viktigt också mot den bakgrund som OswaldSöderqvist nämnde om den nuvarande statsministerns fidigare uttalanden i denhär frågan. Det är dessutom viktigt eftersom linje 2-alternativet inbjödtill tolkning och oklarheter, något som teknokrater som inte ärsena att utnyttja i den allmänna debatten. Jag hoppas verkligen att de intima omfamningar som ägt rumpå sistone mellan teknikfantasten och teknokraten inte gällerkärnkraften. Om energiministerns hållning varit klar i det nämndaavseendet är oklarheten och flykten från det egna ansvaret och beskyllningarmot andra betecknande i fråga om upparbetning av utbränt kärnbränsle. Jag är inte särskilt lättretad. men jag erkänner en lättirritation när åter och åter använder mig dels som skydd ochförsvar för det egna handlandet, dels som måltavla för allehanda anklagelser.Jag har inte lagt mig i den debatten mer än vid ett enda tillfälle. Jag haravvaktat för att se vart detta skulle ta vägen. Jag har resonerat som sä: Andra kan säkert avgöra vad somär fakta och vad som saknar verklighetsförankring, för att nu uttrycka sigförsiktigt. och har , som sade,med ackuratess klargjort viktiga fakta tidigare under frågestunden. möttes och jag emellertid i enTV-debatt om upparbetning. Jag hade föresatt mig att försöka få henne attförstå en enda sak, nämligen att varje regering har sitt ansvar för sinabeslut, och att det i det här fallet inte fanns något som hindrade regeringenatt komma till det beslut den fann riktigt. Jag hade skäl att tro att en omsvängning var på gång. Ianförandet inför fann jag följande citat:"Upparbetning av avfallet skall inte tillåtas vare sig i ellerutomlands så länge risken för kärnvapenspridning finns." Det lät som en klart förändrad hållning frånsocialdemokratisk sida. Uttryckssättet pekar mot den sortens lag omförbud mot upparbetning som , tyvärr i minoritet, krävt. Härär det viktigt att göra en klar markering. Så länge upparbetning inte äruttryckligen förbjuden i lag kan naturligtvis svenska kärnkraftsföretag slutaupparbetningsavtal. Det har inte med villkorslagen att göra. Det som däremot ligger i regeringens hand att besluta omenligt nu gällande lag är om det utbrända bränslet skall få sändas ut ur landeteller ej. Jag skall utan vidare erkänna att jag säg denna spärr motatt föra ut utbränt bränsle ur landet som avgörande när villkorslagen tillkom.Det gällde att vid fillkomsten av villkorslagen gardera sig på lämpligt sätt,och så skedde också. Det framgår även av mitt anförande fillstatsrådsprotokollet, s. 17 i propositionen om villkorslagen. "För övriga reaktorer pågår förhandlingar mellanSvensk och . marknadsföringen av upparbetningstjånster för BNFL, detfranska kärnbränsleföretaget och en planerad tysk anläggning.Förhandlingarna, som förs på grundval av en tidigare principöverenskommelsemellan Svensk Kärnbränsleförsörjning och United Reprocessors, gäller kontraktför omhändertagande av allt använt bränsle från svenska kraftreaktorer t. o. m.år 1989." Vi är inte där än på långa vägar. Det fanns alltså redan enprincipöverenskommelse. Jag fortsätter att citera: "United Reprocessorsställer tjänster till förfogande avseende transporter, lagring, upparbetningoch överföring av det akfiva avfallet i fast form. Beträffande den slutligaförvaringen väntas emellertid företaget komma att förbehålla sig rätt att efterviss tid skicka tillbaka avfallet till ursprungslandet. Den bild som här har tecknats visar att läget i fråga omupparbetning och avfallshantering är oklart. Detta intryck har förstärkts under det halvår som har gått sedan lade fram sitt betänkande. Frågorna måste övervägas ytterligare på grundval av bl. a. remissyttrandena över betänkan det. Eftersom denna oklarhet fanns parallellt med de tidigarebindningarna till upparbetningen från den socialdemokrafiska regeringsperiodenförsökte jag naturligtvis gardera oss för den kommande utvecklingen. Mot denhär bakgrunden är det litet konstigt, uppriktigt sagt, att få reda på via ettpressmeddelande, publicerat , att "den härregeringen" hade en tvångssituation. Alltså "den här regeringen"som har tillträtt . Vilken tvångssituation tror att jaghade ? Skall vi ta och jämföra? Men just den nämnda garderingen kan jag bevisa genom ettberedningsdokument som jag har med mig i kammaren. Jag citerar några styckenur dokumentet. Jag begärde svar på vissa frågor: "Frågan är dä om ett bifall till ansökningen på dengrunden att har företett ett godtagbart upparbetningsavtal utesluteratt villkor som innebär att avfallet skall förvaras utan upparbetning uppställssenare." Den frågan har jag ställt fill de jurister som jag hadetill förfogande för att skriva villkorslagen, och jag fick svaret: Svaret på frågan är nej. Villkorslagens prövning ärmomentan. Man kan likna prövningen vid en kontrollstation där måstevisa att man uppfyllt vissa minimikrav för att få fortsätta driften avBarsebäck 2. Men även om kan anses ha uppfyllt villkoret om godtagbartupparbetningsavtal kvarstår regeringens möjlighet att med stöd avatomenergilagen även under tillståndets giltighetsfid uppställa "devillkor som finnes påkallade av säkerhetsskäl eller eljest ur allmänsynpunkt". Uppställt villkor kan också ändras. I förarbetena motiverasdetta med att särskilt den snabba tekniska utvecklingen kan medföra behov avatt uppställa villkor som inte var aktuella när tillståndet meddelades. Jag har ingen anledning att ifrågasätta de högajuristernas bedömning i det här avseendet, när jag på allt sätt försöktegardera mig mot just en tvångssituation av det slag som nu menaratt hon har. Jag skall inte upprepa allaargument - det räcker inte tiden till för. Jag skall bara ställa en enda fråga,för jag anser inte att den är besvarad, trots frågestunden påförmiddagen. Vad har för andra skäl än de redovisade attsända i väg utbränt kärnbränsle till ? redovisadefakta visar inte pä någon tvångssituation. Upp tillbevis, ! kan man naturligtvis också konstatera att viinte heller ansåg oss ha ett tillräckligt beslutsunderlag för att definitivtförorda ett lagstadgat förbud mot upparbetning förrän . Vi hade dåfått reda på och kunnat se att KBS 1 - Projekt inte innebar någon lösning på problemet medslutförvaring av avfallet. Vi hade då fått veta att den tekniska utvecklingenhade gjort det betydligt lättare och billigare att med laserteknikens hjälpseparera plutonium från utbränt kärnbränsle. Vi hade fått andra rapporter frånden internationella scenen som gjorde det nödvändigt att bestämma sig. Vi hardärefter drivit frågan om nej till upparbetning och ett lagstadgat förbud. Dettänker vi fortsätta med. Det hade funnits en majoritet i för ett sådantförbud, om socialdemokrafin hade ställt sig bakom det. Men det harsocialdemokraterna aldrig gjort, eftersom deras linje i upparbetningsfrågan äratt skjuta problemen framför sig, att inte ta ställning, att skapa någon sortssken av handlingsfrihet. Jag har velat ägna litet tid åt dessa frågoreftersom de har diskuterats rätt mycket . Jag skall avslutamitt anförande här, trots att det naturligtvis finns oerhört mycket mer attsäga om energipolitiken än just detta. Men eftersom jag har blivit så vänligtåberopad i det pressmeddelande från industridepartementet som publiceradesunder massmediemörkret , dvs. , har jagvelat göra några kommentarer - det finns ytterligare saker att nämna. 59 FÖRSTEVICE TALMANNEN: Jag får meddela att anslag om kvällsplenum nu haruppsatts. 60 () replik: Jag måste be att få replikera . har beskyllt för att svika s.k. löften om kärnkraftsavvecklingen. har i allt väsentligt anslutitsig till riksdagsbeslutet om kärnkraftens utbyggnad och framfida avveckling. beskyllning är ett återfall i denbesegrade linje 3:s debatteknik. Detta konstaterande är icke avsett som enkomplimang. Det får kanske vara någon hejd pådubbelmoralen. Jag vill uppmana att försöka samtala allvarligtmed sikte på att vi skall kunna lämna det förflutna bakom oss ochkanske kunna samarbeta för att hitta ansvarsfulla lösningar sommänniskorna kan känna förtroende för. Jagskall nu upprepa vad jag sade i förmiddagensfrågedebatt, eftersom jag då inte kunde se här i kammaren.