prot · G609128 · 1982-12-31 00:00:00 — Härav följer attden förändrade avgiftsnivå som regeringen föreslår för /84 är enavvikelse från den överenskommelsen. Vi kritiserade den för den skull medrätta, då vi diskuterade budgetpropositionen här iriksdagen. Regeringens åtgärd visar på ett utmärkt sätt bristerna i detfinansieringssystem som djursjukvårdsavgiften utgör. Det inträffadeaktualiserar enbart av detta skäl en förändring av systemet. Djursjukvårdsavgiftens nuvarande nivå är också starktkonkurrensrub-bande mellan de olika kategorierna veterinärer. För behandling avsällskapsdjur är skillnaden i behandlingsarvode . för nästa budgetår,beroende på om behandlingen utförs av veterinärer inom eller utanfördistriktsveterinärorganisationen. Detta förhållande är självfallet inte ägnatatt stärka distriktsveterinärorganisationens veterinärers ställning i förhållandetill privatpraktiserande veterinärer. I många distrikt utgör behandlingen avsällskapsdjur en inte helt ointressant del av distriktsveterinärernas inkomst iform av arvode. I mindre djurtäta distrikt kan detta innebära att dessadistrikt ter sig mindre attraktiva och att tjänster här kan bli svårare attbesätta. Min fråga fill jordbruksministern tog fasta på det förhållandet attveterinärer inom distriktsveterinärorganisationen i många fall anser sinutkomst mer eller mindre hotad av den nu uppkomna konkurrenssituationen. Dettakallade jag i min interpellation splittringstendenser inom denna organisation. Jag sade inledningsvis att jag hyste förhoppningarbeträffande den del av jordbruksministerns svar där han lovade att noga följautvecklingen på området. Men jag anser nog inte detta vara tillräckligt. Jaghar med dagens interpellafion velat aktuahsera problemet, och jag anser attvåra partier så framsynt som möjligt bör diskutera den uppkomna situafionen ochvara bereddaatt medverka till en sådan ändring i finansieringen att det sönderfall som jagtalar om kan förhindras. Den ovilja - för att inte säga irritation - som harförekommit inom veterinärkåren gentemot den nya avgiften har genom denaviserade höjningen fått ökad kraft. Jag anser för den skull att, vidfunderingar kring ett nytt system, hänsyn skall tas också fill veterinärernasinställning till lämpligt finansieringssystem. Mitt påstående om förslagets konkurrensrubbande effektersäger jordbruksministern i sitt svar vara dåligt underbyggt. Jag tillåter migfråga vilken underbyggnad jordbruksministern har för ett sådant påstående. Somsjälv verksam lantbrukare har jag bestämt den uppfattningen att det finns enmycket väl underbyggd opposition gentemot detta förslag. Jag är övertygad omatt jordbruksministern känner till veterinärernas reaktioner. Men jag är intelika säker på att jordbruksministern känner till den starka opinion somonekligen finns inom LRF och som tagit sig uttryck i motioner vid åretslänsförbundsstämmor som ger vältaliga uttryck för att man inte är nöjd mednuvarande sätt att ta upp avgift. vittrar inte sönder merän en gång. Skulle den vittra sönder utan att man har varit lyhörd nogbeträffande vad som håller på att hända och utan att man har vidtagit åtgärderför att rädda organisationen, då har man försuttit sitt tillfälle. Jag har meddenna interpellation velat aktualisera denna fråga och påstå att jag har såpass mycket kontakt med verkligheten att jag av det skälet är beredd att hjälpatill i en diskussion om ett bättre finansieringssystem. Sist i svaret konstateras att veterinärverksamheten kanbedrivas i enlighet med riksdagsbeslut. Min självklara fråga blir då;Menar verkligen jordbruksministern att verksamheten bedrivs i enlighet med 1982års beslut, om den omfördelning av kostnaden som då beslutades ändras på sättsom nu skett? Ett av de mera viktiga principiella ställningstagandena somgjordes i anslutning till propositionen 1982 gällde naturligtvis principen omkostnadsfördelningen mellan staten och djurägarna. Enbart den omständigheten,jordbruksministern, att med ett inte särskilt bra beslut gav chansentill en omfördelning tycker jag verkligen inte motiverar att jordbruksministernanvänt sig av detta tillfälle så snabbt som skett - och utan att skriva en endamotiverande rad i budgetpropositionen om att det är en omfördelning som sker.För den skull har också reaktionen blivit skarp. För moderata samlingspartiets del är vi beredda att deltai en diskussion om ett nytt finansieringssystem. har vi kunnat utmönstra ettsystem. Det fanns ytterligare tre förslag i djurhälsoutredningen, när dessbetänkande lades fram för dåvarande jordbruksministern. Detutesluter inte att det kan finnas fler finansieringssystem. Vi skall utan attgå fram med några skygglappar för ögonen ställa upp i en diskussion om detta.Men jag skulle sätta stort värde på om vi kunde vara överens om att oviljan motdetta förslag inte är alldeles ogrundad och att vi skall föra debatten från denutgångspunkten. 15INGEMAR HALLENIUS (c); När det gäller djurens hälso- och sjukvård ärdistriktsveterinärorganisationen en mycket viktig del. behandlade detta och redovisade isitt förslag en rad åtgärder för att förbättra djurens hälso- och sjukvård. Detgällde den förebyggande djurhälsovården och hurdistriktsveterinärorganisationen skulle förstärkas samt hur distriktsveterinärernasarbetsförhållanden skulle förbättras. Mer till den förebyggande djurhälsovårdenoch ett ökat antal distriktsveterinärer var utredningens förslag. Statenskostnad skulle vara realt oförändrad och jordbruket skulle få en ökad andel av akutsjukvården. Fyra alternativ fanns för att klara finansieringen. Främsttvå diskuterades -djursjukvårdsavgift eller differentiering avdistriktsveterinärernas fasta lönedel. Inget av de här förslagen var särskiltbra, men svårigheten var att finna ett bättre förslag. Avgörande för bäggealternativen är hur mycket som skall tas ut. Den ökning som görs ökarsvårigheterna. Djurägarna får i bägge alternativen betala lika mycket. riksdagsbeslut om djurens hälso- och sjukvårdinnebar att statens nettokostnad realt skulle vara oförändrad, men att det inomramen för denna kostnad skulle göras omprioriteringar till dagens behov ochsamtidigt en förändring av verksamhetens inriktning. Regeringen frångår nu detta gamla, enigariksdagsbeslut om kostnadsfördelningen mellan staten och jordbruket. Enligtförra årets beslut skulle 7,5 milj. kr. tas ut i djursjukvårdsavgift. I åretsbudgetproposition har regeringen höjt detta till 23,5 milj. kr. Detta är denavgörande frågan, för vilket uppbördssystem som än väljs kommer en sådankostnadsövervältring på djurägarna att skapa stora problem fördistriktsveterinärorganisationen. Därför väckte jag under allmänna motionstidenen motion om att beslut från skulle förverkligas. Detinnebar ett ökat anslag till distriktsveterinärorganisafionen på 17 milj. kr.jämfört med regeringens förslag. För det ökade anslaget reserverade sigcenterns och representanter i jordbruksutskottet. Jag blev mycketförvånad när regeringens förslag fick stöd, inte bara av vänsterpartietkommunisterna, utan också av . Det är här den avgörande skiljelinjen går. Vi skallgivetvis söka få ett så bra system som möjligt för att få in de erforderligamedlen, men det avgörande är att staten inte vältrar över kostnaderna pådjurägarna. Blir kostnaderna för höga får distriktsveterinärorganisationenstora svårigheter oavsett vilket system som väljs. Vi bör vara beredda att diskutera vidare för att få frambättre förslag. Det har diskuterats fler lösningar, bl. a. att vi genomrecepten kan få in medlen, men det har visat sig vara praktiskt omöjligt attgenomföra. är en värdefull resursoch utgör grunden för hälso- och sjukvården inom animalieproduktionen. Genomdenna garanteras djurägarna en tillfredsställande service i alla delar avlandet. Viktigt är också att jour- och beredskapssystemet kan bibehållas ochfungera på etttillfredsställande sätt. För såväl staten som jordbruket är det viktigt att vi haren väl fungerande distriktsveterinärorganisation. 16 (): I proposition 1981/82:122 om organisation ochfinansiering av djurens hälso- och sjukvård anförde dåvarandejordbruksministern att skäl talar för att subventioneringen avdjursjukvården relativt sett bör minska och djurägaren ta en större del avkostnaderna för nämnda vård. Av denna anledning infördes djursjukvårdsavgiften.Storleken på denna fastställdes av regeringen. I den debatt som fördes i samband med förslag ochriksdagsbeslut framhölls vikten av att uppmärksamt följa utvecklingen påområdet, bl. a. i vad mån ökade kostnader för anlitande av distriktsveterinärkunde medföra minskat utnyttjande av distriktsveterinärorganisationen tillförmån för privatpraktiserande veterinärer samt om ökade kostnader kunde minskabenägenheten att över huvud taget anlita veterinär vid sjukdomsfall inomdjurhållningen. Samhällsekonomiskt skulle detta i så fall innebära en storförlust och kunna medföra negativa verkningar i den förebyggandedjursjukvården. När arbetade påden nya budgeten /84 kunde man inte gärna känna till hur den nyaavgiften hade inverkat på veterinärverksamheten. Trots att man inte hade någonsom helst erfarenhet av det nya systemet aviserades en höjning av djursjukvårdsavgiften.När den nya organisationen infördes försäkrades att kostnadsfördelningenmellan staten och näringen inte nämnvärt skulle förändras sedan det nyasystemet väl börjat tillämpas. När regeringen nu tänker höjadjursjukvårdsavgiften har den inte beaktat den inriktning som jordbruksutskottetsbeslut hade. a. den anledningen har vi från folkpartietreserverat oss mot förslaget om en avgiftshöjning så snart efter det förrabeslutet. Att helt förändra systemet är vi inte beredda till; ett beslutatsystem måste få visa sin funkfionsduglighet men under de förutsättningar somförelåg då det infördes. Frågan om avgiftshöjning har också en principiellbetydelse. gav regeringen bemyndigande attfastställa avgiften. Men kan en höjning av avgiften ske under pågående budgetårutan hörande? När jordbruksutskottet behandlade frågan var intebara reservanterna från och fundersamma, även majoritetenuttryckte en viss tveksamhet och misstänkte att en höjning kunde få negativaeffekter. Man skrev i betänkandet: "Utskottet vill dock fästa uppmärksamhetenpå att ökad finansiering med djursjukvårdsavgifter kan medföra risk för attenskilda djurägare av kostnadsskäl drar sig för att tillkalla veterinär även ifall där insats av en sådan skulle erfordras. Risk kan givetvis också föreliggaatt en höjd djursjukvårdsavgift kan främja en ökad privatisering avveterinärvä- sendet, som kan bryta sönder den nuvarandestatliga organisationen på området. Utskottet förutsätter emellertid att regeringen meduppmärksamhet följer hithörande frågor och vidtar de åtgärder som kan befinnaspåkallade." När propositionen skrevs hade regeringen, somjag nämnde, ingen erfarenhet av djursjukvårdsavgiftens inverkan pådjursjukvården. Det tyder på att man vid förbehandlingen av budgetförslagetinte riktigt har tänkt på riskerna för djursjukvården. Man borde ha tagit ettår på sig för att se hur en djursjukvårdsavgift av den beslutade storleken kankomma att påverka utvecklingen. 17JOHN (vpk): Det har i debatten uttryckts en viss förvåningöver att kommunisterna i utskottet stödde majoriteten ochställde sig bakom förslaget om höjning av djurskyddsvårdsavgiften. Jag finneranledning att något kommentera det. Jag vill då citera något av vad vi skrev i vår motion närriksdagen fattade beslut i den här frågan. Vi sade då: "kommunisterna har alltid hävdat attmänniskors hälso-och sjukvård skall skötas av samhället. När det nu gäller vemsom skall handha djurens hälso- och sjukvård är det därför konsekvent att vihär håller samma linje och hävdar att också denna skall skötas i samhälleligregi. De två områdena är ojämförliga så till vida att djuren ägs av djurägaresom i sitt eget ekonomiska intresse tillkallar veterinärers tjänster. Man kanhär hävda att djurägarna skall ta på sig kostnader för veterinärverksamheten.Det är också vår mening att det skall utgå en viss avgift från djurägaren tillveterinären vid dennes besök. Men vi hävdar också att det skulle vara tillallvarligt förfång om dessa avgifter skulle höjas i förhållande till deproportioner som gäller." Vi pekade på risken att djurägaren skulle låta en ko medjuverinflammation stå obehandlad över ett veckoslut därför att det är dyrareatt tillkalla veterinären då. Vi visade också på riskerna att veterinärorganisationenskulle splittras upp och att det skulle ske en övergång tillprivatpraktiserande veterinärer. Det vore då rimligt att anta att deprivatpraktiserande veterinärerna skulle etablera sig inom de lönsammasteområdena i landet och överlämna glesbygden åt samhället. Vad striden kom att gälla var en föreslagen höjning på 5kr., . Efter en viss diskussion i utskottet anslöt vi osstill regeringens förslag. Vi fick en skrivning där utskottet pekade på dessarisker, och utskottet sade också att utskottet självfallet förutsatte attregeringen och berörda myndigheter uppmärksamt följer utvecklingen. Vi har mycket svårt att se att veterinärorganisationenstår och faller med den här femkronan. Jag har haft kontakt med veterinärorganisationenoch även från det hållet fått bekräftat att det här inte handlar om femkronan. Däremotser man det som allvarligt om man fortsätter att höja avgifter- Nr 128 Jag skulle vilja passa påfillfället att fråga jordbruksministern om han kan tänka sig att överväga ettsystem där man för in en del av finansieringen i de förhandlingar påjordbrukets område som sker . Jag tror att en ändrad finansieringskulle vara ett sätt att hålla djursjukvårdsavgifterna nere. Som vi alla är väl medvetna om är det inuvarande statsfinansiella läge nödvändigt att vi försöker hjälpas åt att hållastatens utgifter nere. Ökad avgiftsfinansiering av statens tjänster är därviden väg som noggrant måste prövas inom olika områden. beslut ,att statens bidrag till djurens hälso- och sjukvård skulle vara realtoförändrat, måste i ett sådant sammanhang också kunna omprövas, enligt min ochregeringens uppfattning. Den höjning av djursjukvårdsavgiften som vi aviserade ibudgetpropositionen fann utskottet kunna motiveras med den senaste tidenskostnadsutveckling. ställde sig också bakom regeringens ochutskottsmajoritetens bedömning av kostnadsfördelningen mellan djurägarna ochstaten i det sammanhang då den här frågan diskuterades i . Jag vill som svar till säga att någrahöjningar under budgetåret inte kan ske. Om höjningar skulle aktualiseras fårdet ske i anslutning till en ny budgetproposition. Avgifterna kan inte vara särskilt betungande fördjurägarna. Om man har en medelstor besättning - jag har kollat upp vissasiffror - så är avkastningsvärdet från en sådan besättning 200 000-300 000 kr.per år. Det bedöms att det genomsnittligt kan vara fråga om åtta sjukbesök perår. Det skulle då sammanlagt bli . Denna avgift är avdragsgill. Jag kanalltså inte se att detta är någonting som kan betraktas som så våldsamtbetungande för vederbörande djurägare. När det gäller sällskapsdjuren är det endjursjukvårdsavgift på . Det bedöms på sakkunnigt håll att det kostar 2000 å . att hålla sig med hund, med allt vad det innebär. Manskulle alltså betala . när hunden råkar bli sjuk. Jag tror att det är enbetydande överdrift när man gör gällande att dessa avgifter är så kolossaltbetungande. i påstår för sin del att splittringstendensernainom distriktsveterinärorganisationen nu är sådana att de skapar stor oro. Vihar inom distriktsveterinärorganisationen över 300 tjänster. Sedan det nyasystemet infördes har två veterinärer lämnat organisationen. Trots djursjukvårdsavgiftenär tjänsterna inom distriktsveterinärorganisationen mycket attrakfiva ochlockar ett stort antal sökande. Man kan absolut inte tala om ett sammanbrottför distriktsveterinärorganisafionen. Även på den punkten har man enligt minmening gått alldeles för långt i sin argumentation. Här har gått , och allting har hittillsfungerat väl, och jag är övertygad om att det system som vi uttalade oss förvåren 1982 kommer att fortsättaatt fungera väl även med de här avgifterna. Jag kan väl få tillägga att jag är en aning förvånad överatt , som ju företräder moderata samlingspartiet, i det härsammanhanget känner det som en så oerhörd belastning för en verksamhet attdenna avgift skulle höjas med en femma resp. en tia, när jag vet vilkaambitioner som moderata samlingspartiet har i andra sammanhang när det gälleratt befria staten från utgifter och gå avgiftsvägen. Det finns inga rimligaproportioner i argumenteringen, såvitt jag kan förstå. Det kan väl också gällaför vidkommande. Även på den kanten har man ju inte minst påsjukvårdens område ansett det vara angeläget att minska samhällets kostnaderoch i stället belasta den enskilde. Jag vill alltså sammanfattningsvis säga att det ärbetydligt överdrivna farhågor som man hyser . Men jag har också sagt- ochdet upprepar jag -att självfallet anser jag liksom de övriga talarna att distriktsveterinärorgani-safionenär så viktig att vi skall följa utvecklingen på detta område med storuppmärksamhet. Till kan jag väl också säga, att givetvisskulle man i och för sig kunna diskutera hela den här frågan om finansieringeni det sammanhang som han antydde i sin fråga till mig. 19ARNE i (): Jag uppehöll mig självfallet vid denförändring av avgiften som skett från beslutsfattandet ochfram till , nämligen från 5 resp. . till 25 resp. . Detta haralltså inträffat under loppet av några månader och kan, såsom , inte rimligen ha skett på grundval av någon erfarenhet. säger statsrådet att det med hänsyn till attvi har med behov av stora besparingar är lätt att förklara vad som harhänt, och han förväntade sig att jag skulle ha stor förståelse för det. Det harjag också, fast och oinskränkt, men det är egentligen inte det som sakengäller. Min fråga avsåg om denna avgift hotade distriktsveterinärorganisationensom sådan och om vi inte för den skull borde försöka komma fram till ett annatfinansieringssystem. Det är utan tvivel på det sättet att jordbruket iutredningen och när beslutet fattades här i inte gjorde invändningarmot de ökade kostnader som en utökning av distriktsveterinärorganisationen medfler tjänster innebar. Så långt var jordbruket införstått med att svara för endel av kostnaderna. Men jag kunde självfallet inte underlåta att peka på attjordbruksministern fick ett instrument för att göra omfördelningen så enkeltsom skedde genom det olyckliga riksdagsbeslutet och att han ocksåtog den chansen. Men hur skulle jordbruksministern ha gjort, om inte dennamöjlighet generöst hade erbjudits av ? Skulle jordbruksministern istället ha sagt att ett antal veterinärtjänster skulle slopas, eller vilkenteknik skulle man ha använt? Jag hävdar att det här är fråga om ett flagrant missbrukav ett system. Om det fillåts mig att vara partiegoistisk, villjag uttrycka en glädje över attvi faktiskt inte stod bakom det system som medför de olägenheter somförekommer. Om vi låter avgiften utvecklaspä sätt som sker, kommer olikheten mellan att vara veterinär inomdistriktsveterinärorganisationen och att vara privatpraktiserande veterinär attframstå i sin sämsta dager. Jag tycker inte att det är särskilt konstigt om den somkommer med ett sällskapsdjur, t. ex. för att ta bort vax ur öronen på sin katt,väljer att gå till en privatpraktiserande veterinär, då det faktiskt hos denneär . billigare att bli av med vaxet. Det är en rätt naturlig reaktion närdet gäller en sådan enkel operation. Behandlingen av sådana fall går över fråndistriktsorganisationens veterinärer till de privatpraktiserande. Det är ettsystem som medger en sådan konkurrensrubbning som gör att veterinärer faktisktfunderar över att lämna organisationen. Vidare tycker jag att fördragsamheten från SvanteLundkvists sida är i största laget när han konstaterar att bara två veterinärerhar lämnat organisationen sedan vi införde systemet. Jag vill påpeka att detblir två i kvartalet. Skulle den utvecklingen fortsätta, kommer det faktisktatt knaka till inom systemet, ganska snabbt. Låt oss konstatera att denlyhördhet som jag i mitt första anförande pekade på faktiskt är välbehövlig idetta fall. De motioner som LRF-avdelningarna skrivit införlänsförbundsstämmorna pekar på att de som haft att göra med detta system - desom så att säga direkt drabbas av det - är beredda att fundera på ett annatsystem, så att vi kommer ifrån nuvarande ordning. Det var det primära i minfråga till jordbruksministern, och den innebar inte att jag saknar förståelseför kostnadsomfördelningen mellan jordbrukare och andra. Men är det fråga omomfördelning skall man tala om att det är detta som saken gäller. 20INGEMAR HALLENIUS (c): Jordbruksministern hänvisade till det kärvabudgetläget. Även vi i har naturligtvis detta helt klart för oss ochhar också lagt fram ett budgetalternativ, som skulle innebära ett väsentligtlägre budgetunderskott. Jordbruksministern pekade också på att man inte kan räknamed hela besparingsbeloppet, eftersom djurägarnas kostnader är avdragsgilla.Statens del, efter omräkningen, blir alltså inte så stor. Vad jag framför allt vände mig emot var detta att manfrångår det mindre än gamla riksdagsbeslutet om kostnadsfördelningen.Målsättningen när det gällde förra årets beslut var ju att 7,5 milj. kr. skulletas in i form av djursjukvårdsavgifter. I årets budgetproposition har summanhöjts till 23,5 milj. kr. Då blir frågan om 5-kronorshöjningen verkligen räckerför att jordbruksministerns mål skall kunna uppnås. Räcker den inte skulle deti framtiden bli fråga om en ytterligare höjning av djursjukvårdsavgiften. Vad framför allt vänder sig emot är att man förstbestämmer sig för 7,5 milj. kr. för att tredubbla summan. 21 (): Jag tackar jordbruksministern för det kanskeväntade beskedet att det inte kan ske någon höjning under budgetåret.Bakgrunden till denna frågeställning är ju att man räknar med ett visstinkomstbelopp, i detta fall grundat på en miljon besök. Om antalet besök skulleminskas väsentligt, får man inte den beräknade inkomsten, och då blir fråganhur staten skall kompensera sig. Detta var bakgrunden till min fråga. Låt mig konstatera, att även med dendjursjukvårdsavgift som föreslås, kommer ju distriktsveterinärernas tjänster-1, ex. vid vård av sällskapsdjur - i allmänhet att bli billigare änmotsvarande tjänster hos privatpraktiserande veterinärer och vid djursjukhus.Riksdagen har ju uttalat ambitionen att denna typ av djursjukvård inte bordesubventioneras. Ett sådant besök skulle f. ö. inte kosta . utan 100 kr.Därför är vi långt ifrån det mål som man i och för sig har uttalat sig för. Om vi inte skulle få in det belopp som IngemarHallenius talade om och om vars täckande frågade, är det ju ändåså att avgiften ligger fast för det här budgetåret. En mellanskillnad skulle vinaturligtvis vara tvungna att finansiera med hjälp av budgetmedel. Men jag villpå nytt säga till i att jag inte kan betrakta det som pånågot sätt orimligt att man försöker kompensera kostnadsökningar som uppstått,därför att man ett har uttalat sig för en viss relation när detgäller utgifternas täckande. Det gäller å ena sidan ett av staten fastlagtbelopp och å andra sidan de inkomster som baserar sig på vad man får från demsom utnyttjar tjänsterna. När vi befinner oss i dagens samhällsekonomiska lägemåste vi kunna göra denna typ av omprövning. Sedan fattade jag det ändå så, attArne til syvende og sidst är mest rädd för att heladistriktsveterinärorganisationen på detta sätt skulle vara i fara. Men skullevi ha någon anledning att konstatera att så är fallet, är det givet att vikommer att diskutera andra lösningar. Detta antydde jag också i mitt svar, därjag framhöll att vi följer utvecklingen. Jag underströk detsamma när jag svaradepå fråga. Det är emellertid helt felaktigt att påstå att vi nubefinner oss i den situationen att distriktsveterinärorganisationen på grundav de här avgiftshöjningarna skulle befinna sig i fara. Som jag sade i minandra replik är detta fortfarande utomordentligt attraktiva tjänster till vilkavi har många sökande. 23ARNE i ():