prot · G609145 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:145 Förhandlingarnaleddes till en början av tredje vice talmannen. 1 § Justerades protokollet förden 3 innevarande månad. Anf.1 TREDJE VICE TALMANNEN: Medändring av den preliminära tidsplanen tar kammarens sammanträde tisdagen den 17maj sin början . 3§ Föredrogs och hänvisades 1982/83:2417 tillfinansutskottet 1982/83:2418 tillskatteutskottet 1982/83:2419 tillsocialutskottet 1982/83:2420 tillarbetsmarknadsutskottet 1982/83:2421 tillfinansutskottet 1982/83:2422 tillarbetsmarknadsutskottet 1982/83:2423 fillcivilutskottet 1982/83:2424 tillutbildningsutskottet 1982/83:2425 tillskatteutskottet 1982/83:2426 och 2427 fillcivilutskottet 1982/83:2428 tillskatteutskottet 1982/83:2429 yrkande 1fill utbildningsutskottet yrkande2 till arbetsmarknadsutskottet /83:2430 fill kulturutskottet /83:2431yrkandena 4-9 till arbetsmarknadsutskottet yrkandena 11, 12 och 14-16till skatteutskottet iövrigt till finansutskottet /83:2432 yrkandena 3-6, 11 och 12 fillskatteutskottet i övrigt till finansutskottet /83:2433 tillutbildningsutskottet /83:2434 till skatteutskottet /83:2435 yrkandena3-5 och 7-11 till skatteutskottet Föredrogs arbetsmarknadsutskottetsbetänkande /83:23 om regional-polifik (prop. 1982/83:100 delvis). 2 (): Årets debatt om regionalpolitiken kommer medall sannolikhet att präglas av det förhållandet att för endast ett ärsedan fastslog principer och riktlinjer för de närmast följande årensregionalpolitik. fattades också beslut om att begära enparlamentarisk utredning med uppgift att ta fram underlag för ett beslut omregionalpolitikens omfattning och inriktning . Denna utredning harnyligen påbörjat sitt arbete, som skall vara avslutat före den 1 september1984. Det är också rimligt att tro att den mycket länga debattkammaren i går hade om den regionala utvecklingen i åtminstone inågon mån kan påverka debattens längd . Vid den debatt som föregick regionalpolitiskabeslut redovisade moderata samlingspartiets företrädare den moderata synen påregionalpolitikens inriktning och praktiska tillämpning. De förslag som viinför årets presenterar innebär en vidare utveckling av dessaståndpunkter. Flera av de argument som vi i går förde fram i debatten om denregionala utvecklingen i om vikten av att öka de generellainsatserna på bekostnad av de selektiva äger givetvis sin giltighet även förandra delar av landet. Jag avser därför inte att upprepa dem i någon störreutsträckning. Det har rått en bred enighet omregionalpolitikens allmänna målsättning: att skapa så likvärda förutsättningarsom möjligt mellan landets olika delar i vad avser tillgång till arbete,service och en god miljö. Moderata samlingspartiet har konsekvent hävdat att enförutsättning för att i rimlig grad kunna nå detta mål är en ekonomi i balansoch med god aktivitet, med en internationellt konkurrenskraftig industri sommotor och drivkraft i denna ekonomi. Utvecklingen visar klartatt vi har haft rätt på denna punkt. Denna insikt tycks nu ha spridit sig tillde flesta partier. I tidermed låg aktivitet i ekonomin och en försämrad internationell konkurrenskraftdrabbas ofelbart de regioner och industrigrenar som har de relativt sämstaförutsättningarna. Även industriministern var i ett av sina inlägg i går innepå samma tankegångar. Även på den punkten tycks ganska stor samstämmighet rådai kammaren. Vi har med fog hävdat att den solidariska lönepolitikensstelbenta tillämpning i en del områden slagit ut stora delar av vissaindustribranscher med ett koncentrerat lokaliseringsmönster - tekoindustrin iSjuhäradsbyg-den kan tas som ett exempel på en sådan bransch - och på så sättskapat stora regionala problem. Likaså har de kraftigt ökade arbetsgivaravgifterna förvissa arbetsintensiva företag och branscher skapat problem för småföretag somdominerat de mindre orternas näringsliv. Det alltmer komplicerade samhällmaskineriet medsinsemellan konkurrerande sektorsintressen, utbyggda regelsystem ochflorerande byråkrati har lagt en hämmande hand över främst småföretagen, vilkasutveckling är helt avgörande för de mindre orternas framtid och därmed för deninomregionala balansen. Just frånvaron av en livskraftig privat sektor för bådevaruproduktion och, inte minst, tjänsteproduktion är det kanske allvarligastehotet mot den regionala och inomregionala balansen. Särskilt den offentligasektorns utbyggnad har koncentrerats till ett fåtal orter i olika län. Enlivskraftig enskild tjänstesektor inom exempelvis vårdområdet skulle kunna varaspridd över länet och på det sättet skapa bättre förutsättningar för de allraminsta orterna i glesbygden. Regionalpolitiken skall på något sätt bidratill en balanserad regional utveckling, det har varit en gängse uppfattning.Vad menas då med en balanserad regional utveckling? Är det att befolkningen iolika delar av länet skall vara i det närmaste årtionde efterårtionde? Är det möjligen att det råder balans mellan utbud och efterfrågan påarbetskraft? Eller finns det andra, bättre definitioner? Bör kanskedefinitionen justeras med hänsyn till tidens förändrade krav? Den debatt som brukar blossa upp kring de s. k.befolkningsramarna och förändringarna av deras storlek tyder på att många,enligt vår mening, i alltför stor utsträckning ensidigt fixerar sig vidbefolkningstalen när de talar om regional balans. Det innebär inte, herrtalman, att det är ointressant att se på befolkningsutvecklingen i olika länoch regioner, men det finns kanske skäl att något mindre ensidigt betona justbefolkningsramarna när man hävdar att regional balans skall råda. Enligt vår uppfattning vore det lika naturligt, ombalansen mellan utbud och efterfrågan på arbete vore ett väl så viktigtkriterium på regional balans. Med detta synsätt kommer såväl geografisk somyrkesmässig rörlighet att uppfattas som ett naturligt och också nödvändigtinslag i regionalpolitiken. Regeringens Norrbottensproposition andades nytänkande pädenna punkt. Vi moderater känner att socialdemokraterna även i den totala synenpå de regionala balansproblemen ansluter sig till vårt synsätt. Vi noterar det, herrtalman, med stor tillfredsställelse. Det är nödvändigt att regionalpolitiken får mer avgenerella medel till sitt förfogande. Det har vi diskuterat vid fleratillfällen, och vi gjorde det ingående i gårdagens debatt. Även på denna punkt förefaller det som om det pågår engradvis omorientering inom socialdemokratin. Direktiven till denregionalpolitiska utredningen tycker jag väl speglar detta förhållande. Därfinns en öppenhet att pröva nya vägar och att väga selektiva insatser motgenerella. Den tidigare ganska ensidigt negativa inställningen till generellamedel har förbytts i en välgörande öppenhet. Ufifrån vår inställning till behovet av ökade generellainsatser anser vi det angeläget att mer arbeta med differentierade skatter ochavgifter som regionalpolitiska instrument. Vi har i vår motion 1982/83:1594 lagt fram förslag om ensänkning av arbetsgivaravgifterna med 5 resp. i stödområde Aoch B. I de fyra nordligaste malmfältskommunerna är nedsättningen redan i . Detta framgår av reservation nr 1, vilken jag yrkar bifalltill. Vidare vill vi ta bort beskattningen av elenergi, först istödområde A och därefter i område B, och vi kan därför acceptera att stödetför oljetransporter i glesbygd tas bort. Förslaget om differentierade arbetsgivaravgifter medhänsyn till företagens storlek, som har varit föremål för debatt både i denallmänna diskussionen och i utskottet, kan vara av intresse att diskutera ävenur regionalpolitisk synvinkel. En sådan differentiering bör ses som ett inslagav särskilda generella åtgärder. Över huvud taget finns det, herr talman, f. n.ett ökat intresse för att diskutera bl. a. differentierade och sänktaarbetsgivaravgifter som ett regionalpolitiskt medel. Den diskussionen hadevarit omöjlig att föra med samma öppenhet . har moderatasamlingspartiet visat vägen. Regeringen har i sin Norrbottensproposition ochriksdagen genom sitt beslut i går accepterat differentierade och sänktaarbetsgivaravgifter som ett av flera generella regionalpolitiska medel. Ävendetta hälsar vi med tillfredsställelse och noterar regeringens 180-gradigaomsvängning. Vår moderata ambition är alltså att genom ett ökat inslagav generella medel påtagligt minska behovet av selektiva insatser. Vi föreslärdärför i reservation 6 minskade anslag för det regionalpolitiska stödet.Dessutom avstyrker vi regeringens förslag om yttterligare 500 miljoner tilllokaliseringslånefonden. Den fonden innehåller så mycket pengaratt den inte på något sätt behöver ytterligare medel för att klara sinaåtaganden . Därmed yrkar jag bifall till reservation 7. Det är f. ö., herr talman, vår allmänna inställning attden helt övervägande delen av den regionalpolitiska kreditgivningen tillföretag skall kunna överföras till det reguljära bankväsendet och intelikviditetsmässigt belasta budgeten. Även om vi kraftigt kan minska deselektiva inslagen i regionalpolitiken, kommer det alltid att finnas behov sombäst tillgodoses Dessa åtgärder bör finiansieras inom ramen för anslagetRegionala utvecklingsinsatser, där har ett avgörande inflytandenär det gäller att fördela resurserna på länsnivå. Vi har tyckt atttillämpningen av ett sådant anslag varit obyräkratisk och.okonventionell. Det ger möjligheter att bryta ner olika sektorsgränser pålänsnivå. Min utskottskollega kommer i anslutningfill reservation 11 att närmare utveckla vår positiva syn på denna typ av insatser, inte minst på möjligheterna att ge ett aktivt stöd för glesbygden och kombinationssysselsättningen. Det brukar i varje regionalpolitisk debattförekomma ett avsnitt om stödområdet: hur stödområdet skall se ut och vad förslags förmåner de olika delarna av stödområdet skall ha. Alla yrkanden omförändrade placeringar och nyinplaceringar har avstyrkts av utskottet medhänvisning dels till förra årets beslut, dels till att den regionalpolitiskautredningen även har till uppgift att se över principerna för ett eventuelltreviderat stödomrädessystem. En idé som vi för fram i vår motion är attstödområdesindelningen -detaljerna - i högre grad skall avgöras på länsnivå ochpä sä sätt kopplas till beslutsrätten över det sammanhållna anslaget Regionalautvecklingsinsatser. Det finns anledning att i utredningen återkomma till dettaoch se om de tankar som präglar regeringens Norrbottensproposition ochriksdagens beslut i går, att man skall stödja även de mindre utsatta delarna avlandet, skall slå igenom också i fråga om andra län. Även om industriministerni går talade om att Norrbottensfallet var unikt, det var extraordinärainsatser, så är det väl inget tvivel om att man i andra län börjar någotfundera om utvecklingen exempelvis i är så mycket allvarligare änutvecklingen i inland, i inland eller vissa delar avBergslagen. Det bör finnas anledning för oss som fått förmånen att sitta i denregionalpolitiska utredningen att verkligen överväga hur man eventuellt, enligtregeringens ambitioner, skall kunna undvika s. k. smittoeffekter eller om detankegångar som förs fram i vad gäller skall tillämpas även i frågaom andra delar av landet. Det ankommer på den regionalpolitiskautredningen att ta fram underlag för beslut om den framtida regionalpolitikensinriktning, omfattning och praktiska handläggning. Det är min bestämdaförhoppning att en sådan politik skall utgå från de problem, men också demöjligheter, som 1980-talets senare hälft och inledningen av kanställa oss inför. De gångna årens regionalpolitik har lärt oss en hel del omdess möjligheter men också mycket om dess uppenbara begränsningar. I enrelativt fri och öppen marknadsekonomi som vår har regionalpolitiken de störstamöjligheterna att avsätta resultat, om den får en stark generell inriktning.Det är därför naturligt att vi moderater argumenterar för denna inriktning. En ny framfida regionalpolitik skall också hantera enekonomi och ett samhälle i snabb teknisk omvandling. Det gäller att fånga ininte bara hotbildernautan också de möjligheter som modern data- och telekommunikationsteknik kaninnebära. Inte minst denna tekniks möjlighet att krympa avstånden och rumborde ses som en positiv utmaning, åtminstone för de regioner som fränStockholms horisont sett är avlägset belägna. Över huvud taget borde det s. k. informationssamhälletkunna erbjuda många möjligheter som tidigare ej stått till buds för avlägsnaregioner, som det finns uppenbara risker förenade med detta samhälleskoncentrationstendenser. Det finns enligt min mening en uppenbar risk attutvecklingen inom data- och telekommunikationsområdet koncentreras fill ettfåtal orter i , till de tekniska högskolorna och till industri somväljer att lokalisera sig kring dessa högskolor. Vi ser redan nu tydliga teckenpå detta. Därför är det nödvändigt att man genom aktiva insatser när det gällerutbildningsväsende och näringsliv stimulerar utvecklingen i exempelvisNorrland, så att inte i stort sett står vid sidan om dennatekniska utveckling. Det är sannolikt att det blir s. k. mjukvarorav skilda slag som alltmer blir den framtida regionalpolitikens främstaspjutspetsar, på bekostnad av mer traditionella stödtill industrilokaler. Att peka på en satsning på en ny industrilokal hartidigare kanske varit mer gripbart, men jag tror att de mest aktivainsatserna blir de som kännetecknas av utveckling av mjukvaror och av att olikaregioner hänger med i den tekniska och teknologiska utvecklingen. Men en framtida regionalpolitik kommer att få dväljas inomknappa ekonomiska ramar, och då är det vikfigt att vi hushållar med resursernaoch maximalt drar nytta av marknadsekonomins välståndsskapande krafter. Ensådan politik måste spela med produktionsfaktorernas rörlighet och finnaavvägningar mellan var behoven är som störst och var de knappa insatserna kangöra den största nyttan för landet i dess helhet. Med detta, herr talman, har jag velat peka på någraframtidsfrågor som vi framöver får anledning att återkomma till i arbetet i denregionalpolitiska utredningen eller i debatten om nästa långsiktigaregiönalpolifiska beslut om ett par är. Jag yrkar bifall till samtliga moderatareservationer som är fogade till utskottets betänkande nr 23. 3BÖRJE HORNLUND (c): Regeringspolitiken måste ha till uppgift attfördela tillgängliga resurser rättvist över landet. En utveckling mot en alltojämlikare fördelning av befolkning och näringsliv skall inte accepteras.Inriktningen av regionalpolitiken måste vara att fastställda befolkningstal förlänen skall ligga fast och att arbetet inriktas på detta - inte att viljelöstacceptera pågående utveckling och slentrianmässigt framräknade prognoser. Fjolårets regionalpolitiska debatt rörde ettinnehållsmässigt digert förslag. gäller motsatsen för det förslag somkommer ifrån den socialdemokratiska regeringen. Förra åretfastslogs med eftertryck att målet om regional balans skulle prioriteras.Redan då visade socialdemokraterna stor regionalpolitisk svaghet, bl. a. genomatt rösta för en snabb folkökning i . Det första regionalpolitiskalivstecknet från den socialdemokratiska regeringen har därför helt följdriktigtblivit att närmast uppgivet notera att kommer attsvara för en befolkningsökning som är större än befolkningsökningen i landet idess helhet. Socialdemokraterna talar nu om folkminskning för flertalet län ochsäger kort och gott att de tycker att det är en svår uppgift att motverka ensådan utveckling. Till yttermera visso hade den socialdemokratiskaregeringen i årets finansplan tagit bort målsättningen om regional balans somen av målsättningarna för den ekonomiska politiken. De som har läst budgetpropositionen - t. ex.Industriförbundet, industriföreträdare, centrala fackliga organisationer,centrala verk, sektorsorgan av olika slag, prognosmakare m. fl. - måste därförtolka den socialdemokratiska regeringens budskap på det sättet, att regeringenmer eller mindre är på väg att sätta regionalpolitiken på undantag. Regeringens regionalpolitiska bottennivå, , nåddesnär regeringen redovisade sin ambition att överlåta regionalpolitiken pågeneraldirektören i statens industriverk. som sökerregionalpolitiskt stöd skulle inte få en chans att ens överklaga till denpolitiska nivån - regeringen - utan regeringen ville göra regionalpolitikentill en tjänstemannafråga. Detta socialdemokrafiska förslag spred skräck i allasom praktiskt har sysslat med regionalpolitik. anser därför att det är mycket viktigt attriksdagen inte tillåter att någon tvekan tilläts att sprida sig om deregionalpolitiska målens giltighet. Detta framkommer också med all önskvärdtydlighet i vår partimotion. Förutom den övergripande reservationen omregionalpolitikens inriktning har lämnat ytterligare fyra reservationertill olika delar av det betänkande som nu skall besluta om.Reservation nr 5 behandlar datateknik och kommunikationsteknikens roll försysselsättning och utveckling. och har var försig i motioner tagit upp denna fråga ur regionalpolitiska synpunkter. Vi villför vår del notera att datateknik och datautveckling kan bli encentraliseringsfaktor, men att datautvecklingen rätt använd i stället kan bliett verksamt medel för en bättre regional balans. anser att dennytillsatta regionalpolitiska utredningen på ett kraftfullt sätt måste se tillatt datateknik och kommunikationsutveckling behandlas så, att tekniken blirett verksamt medel för en bättre regional balans. Vi anser dessutom att denna tillväxtbransch är så viktigatt skall uppmana regeringen att direkt ta itu med ochmedverka till att verksamheten får en regionalpolitisk inriktning. Vi beklagaratt övriga partier inte har visat någon större förståelse för denna'viktiga fråga. Nästa reservation berör oljetransporter i glesbygd. Förrabudgetpropositionen lästes utan att anslaget för prisutjämning avoljetransporter i glesbygd kom med. meddelades tämligen omedelbartatt detta var ett misstag och att det skulle rättas till. emellertidgå till hårda angrepp. När nu den socialdemokratiska regeringen tar bort dettarättviseanslag så är det helt tyst från de tidigare så högröstade. Densocialdemokratiska regeringen säger att . per kubikmeter olja är så litetpengar att det är ingenting att bry sig om. per familj äremellertid inte så litet. Men det är principen som är viktig. Den förraregeringen ansåg att man skulle ge lika förutsättningar eller - som man säger -göra rundare. säger i sin principreservation att också deanser frågan om att ge lika förutsättningar för olika regioner vara viktig. Meni denna praktiska fråga glömmer de genast sin princip. anser att denutjämning av oljetransportpriset som införts som en regional rättviseåtgärd börbehällas. I reservation nr 10 föreslår att högsta beloppettill företag i glesbygd höjs . och att beloppettill uthyrningsstugor, s. k. träkor, samt beloppet förs. k. IKS-stöd tillenskilda projekt höjs . talade sig socialdemokraterna i den härsalen varma för den nu av föreslagna höjningen. har kronansvärde skrivits ned , momsen höjts , lönerna stigit med nära 10 %osv. Alla sakskäl talar alltså för att beloppen bör höjas på det sätt somcentern föreslår. Men är tydligen inte socialdemokraterna intresserade.Någon saklig anledning till den förändrade socialdemokratiska inställningen kanjag inte se. Enda anledningen till agerandet måste vara, som jag ser det, att vii fjol hade ett val några månader efter det att behandlatregionalpolitiken. När nu valet är över verkar glesbygdsfrågorna inte längrevara lika intressanta för socialdemokraterna. I vanliga fall brukar jag talaför minst fyraåriga valperioder. Men som socialdemokraterna nu agerar så skulledet för den svenska glesbygden vara bättre med ettåriga valperioder. I reservation nr 12 yrkar och på attanslaget för regionala utvecklingsinsatser, som i stor utsträckning används föratt vidmakthålla och främja de i glesbygderna verksamma småföretagen, skallhöjas med 150 milj. kr. Det rör sig här i stor utsträckning om företag inomjord- och skogsbruk, hantverk samt olika sorters s. k. kombinationsföretag.Dessa arbetstillfällen blir billigare än beredskapsarbeten. De ger dessutom imotsats till flertalet beredskapsarbeten långsiktiga sysselsättningseffekter.Ur den synpunkten är det mycket förvånande att socialdemokrater och moderaterär kallsinniga. Flera av oss har hört och kommunaltansvariga i inlandskommunerna lovprisa den här typen av medel. Jag tyckeruppriktigt sagt att arbetsmarknadsutskottets ordförande, ,skulle ha lyssnat mera på det öra som är vänt mot glesbygden än på det öra somär vänt mot regeringen. Regeringen har ju, som jag tidigare konstaterat, intelagt ned så stor möda på regionalpolitiken, utan har i stället valt attensidigt gå den breda . I en tidigare debatt uppmanade jag FridaBerglund att under juluppehållet gå i studiecirkel med föratt inhämta hans bredakunskaper på detta område. Jag förstår att tiden icke har gett Nr 145 tillfälle till någon sammankomst. Eftersomdet blir fler jobb på kort sikt av glesbygdsmedel än av i-, jj 2933 beredskapsarbetenoch eftersom glesbygdsmedlen dessutom ger många en _ möjlighet att sedan klara sin egen försörjning, måste detanses vara en klok Regionalpolitik politik att minska AMS-anslagen med 150milj. och i stället fylla på medlen för ökade utvecklingsinsatser iglesbygd med 150 milj. kr. till 448,25 milj. kr. yrkar bifall tillreservation 12. Jag vill också peka pä det särskilda yttrandet från centernom lokalisering av ny statlig verksamhet till . Alla partier uttalarsig gärna i allmänna, välvilliga ordalag om regionalpolitiken. Men när detkommer till beslut finner man ofta en anledning att fortsätta i de gamlakoncentrationsspåren. Vi har därför pekat på att var det enda partietsom i rostade för att det nya inte skulle lokaliserastill . På förslag beslöt sedanatt ålägga de centrala verken att ge förslag på hur av de centralaverkens arbetsuppgifter/arbetstillfällen skulle kunna läggas ut på kommuner ochlän. Med de tillväxtsiffror som den socialdemokratiska regeringen litet lamtnoterar i budgetpropositionen för är det mycket viktigt att den nyaregeringen lever upp till den beställning som förra ställde sigbakom. Åtgärden är också i många fall ett verksamt steg för att lägga beslutennärmare berörda människor. Avslutningsvis några ord om den framtidaregionalpolitiken. I ett läge av svag sysselsättning i större delen av landetär det lika viktigt att regionalpolitiken inte kommer på undantag som underett gott sysselsättningsläge. Målsättningen om regional balans måste sättas ipolitikens centrum. Ett regionalpolitiskt tänkande måste också genomsyra allasamhällsområden om ett bra resultat skall uppnås. Detta gäller centrala verk,sektorsansvariga länsmyndigheter m.fl.- och sist men inte minst var och en avde i regeringen ingående statsråden. Framför allt socialdemokrater brukar förklara sig rättnöjda om länsutvecklingen är godtagbar. Den inomregionala balansen ägnasmycket liten uppmärksamhet. Socialdemokraterna är fortfarande fastlåsta gamla teorier att en eller två orter i varje län skallexpandera. De synpunkterna förekommer fortfarande ofta i debatten. Men sundaförnuftet säger ju att det man i praktiken åstadkommer med en sådan inriktningär en snabb avfolkning av de sämst ställda kommunerna. Enligt meningär det mycket viktigt att stor kraft läggs ner på att skapa en bättre balansinom länen. Till följd av den utpräglade flyttningspolitik som kännetecknade1960-talet krävs nu krafttag för en bättre inomregional balans. Det behövs såkraftfulla tag att många, många kommuner får ennyinflyttning. Den ekonomiska och sysselsättningspolitiska situationenute i världen och i vårt land gör att de regionalpolitiska medlen med jämna mellanrum måste ses över. Den nya regiönalpolifiska utredningen skall bl. a. se över avvägningen mellan selektiva och generella medel. Till de generella medlen 13 hör sänktaarbetsgivaravgifter, t. ex. inom vissa stödområden. har iNorrbottensmotioner föreslagit en småföretagsväg. Vi anser nämligen att denallra viktigaste 1980-talsfrågan är att skapa ett mycket positivtsmåföretagsklimat.