prot · G609117 · 1982-12-31 00:00:00 — Det är ju bättre att ha ett arbete till en lägre lön än att gåarbetslös till en ännu lägre ersättning. Att försöka driva fram ungdomsavtalför 18-20-åringar och gå in med KAS som statsbidrag är bra för ungdomarna, detär ett bra medel i kampen mot arbetslösheten, och det är bra för statskassan. har jag sett att försöker dra i gängdessa förhandlingar igen. Jag hoppas att inte nu avvisarbesparingsdelen i det här resonemanget, såsom ni gjorde när det gällde16-17-åringarna. Då kritiserade ni ivrigt att vi tog bort beredskapsarbeten ochersatte dem med utbildning och yrkesintroduktion. Sedan kom ungdomsavtalet ochungdomsplatserna. Det visar ju i efterhand att ni tyckte att det var en rimligordning, eftersom beredskapsarbetena för den kategorin inte har återinförts. På samma sätt är det bättre både för ungdomarna och församhällets ekonomi om vi får reguljära arbeten till stånd, låt vara för en lägreersättning. än att ungdomarna skall gä arbetslösa och uppbära KAS sälänge det håller. När det gäller inflytande i regeringen sålänge de satt med, sä tror jag att det talar för sig självt att det är , dåde är ensamma, som de lägger fram förslag om neddragningar, besparingar, inomarbetsmarknadspolitiken. Så länge de satt i regeringen fick de inte igenom ensådan politik, och det visar väl bättre än något annat vilka det var somstyrde. , sägerAnna-Greta , har den nya regeringen satsat stora summor. Det är riktigt -och allt blev sämre, skulle man kunna tillägga. Det visar attarbetsmarknadspolitiken måste stämma överens med den ekonomiska politiken föratt det skall bli en långsiktig och rejäl förbättring - och så är det inte . Får jag säga några ord om ungdomsavtalet. Jagär inte säker pä att och jag har samma uppfattning om vad somär de bästa åtgärderna. Men låt mig rekapitulera något av vad som har hänt pådet här området. Det var som parterna påarbetsmarknaden - LO, PTK och SAF- bestämde sig för att de skulle fortsätta dediskussioner som de hade haft om att inrätta ungdomsplatser för de yngstaungdomarna samt att föra diskussioner om åtgärder av olika slag också för delitet äldre ungdomarna. Ett av de förslag som man därvid skulle ta upp är detförslag som framfördes i det -socialdemokratiska programmet, som Sedan kan man säga att det i samband med dessadiskussioner tyvärr blev så att man grävde fram många gamla tvister, punktersom parterna varit oeniga om . Det var svårt att komma fram i dediskussionerna, av sakliga skäl: parterna hade olika uppfattningar. Det som jag tyckte var ett av de mest beklagliga inslageni valrörelsen var när företrädare för de borgerliga partierna och borgerliga journalisterpåstod att LO i själva verket saboterade diskussionerna därför att man inteville ha till stånd en lösning under den borgerliga regeringen. Erfarenheternaefteråt visar att de inslagen tyvärr tillhörde avdelningen vulgärpropaganda -det fanns också många andra exempel på sådant i valrörelsen. Det var alltså ettoriktigt påstående. Jag tog initiativtill en träff med LO, PTK och SAF om de här frågorna för att få i gångdiskussionerna mellan parterna igen. Man förklarade sig då från alla hållintresserad av att göra insatser för ungdomarna ute i dét enskildanäringslivet. Sedan har det varit en del andra problem i avtalsrörelsensom gjort att man lagt dessa saker åt sidan. Det är min förhoppning att man ,när större delen av avtalsrörelsen är över, verkligen kan komma till skott, sätter sig ned och får fram överenskommelser i de här frågorna. Jag har dengrundläggande uppfattningen att om man är någorlunda överens om tagen, är detmycket lättare för oss att få bredd på sådana här åtgärder, så att mångaungdomar kan omfattas. Däremot är jag inte säker på att förslagen skall ha denutformning som här antydde. Avslutningsvis vill jag bara erinra om den lektion somIngemar försökte ge landets statsminister i början av sitt förstainlägg. Jag tycker kanske att , som i sin replik så vårdslöstbeskrev vad som har hänt under de sex månaderna av socialdemokratiskt styre,borde ha erinrat sig en del av sina egna mycket hårda och mycket orättvisa ordmot statsministern. är för att rätta tillgrundläggande obalanser i ekonomin och på arbetsmarknaden. Men vi kan redan nuse en del ljusglimtar i ekonomin. En rad företag redovisar att de är pä väguppåt igen. Och av nedrustning i den svenska industrin är det mycketvälkommet. Men vi kan, som jag sade förut, också konstatera att innan detta ochvidtagna åtgärder leder till en förbättrad ställning på den vanliga arbetsmarknadenmåste vi ha en mycket stor omfattning på olika arbetsmarknadspolitiskainsatser. Men sådana konstateranden som gjorde omden ekonomiska politikens verkningar är faktiskt - det vet han också - intemöjligt att göra efter denna korta tid. Jag hade hoppats att skulle ägna sig ät den typen av diskussion. Låt mig avsluta med att tala om vad jag tycker är positivti diskussionen . Det är att de enda som maler sig ur den grundläggandeintressegemenskapen när det gäller frågan om vi skall göra en stor, starkarbetsmarknadsinsats är . Det är glädjande att de får varaensamma -den politiken leder till ännu mera problem för de många arbetslösaungdomarna och äldre. Där har vi en gemenskap mellan de andra partierna iriksdagen som jag är glad över. 33INGEMAR () replik: hoppades att jag inteskulle ägna mig åt "den typen av debatt", dvs. debatten om denekonomiska politiken. Vad jag försökte säga men kanske inte hann utveckla varatt arbetsmarknadspolitiken och den ekonomiska politiken måste hänga ihop föratt man skall kunna uppnå varaktiga resultat på arbetsmarknaden. Åtgärden attanslå mycket stora summor till arbetsmarknadspolitiska insatser förra höstenoch denna vinter har ju motverkats av att man höjde momsen. Nr 117 medfört en minskad efterfrågan iekonomin och gjort många människor, Onsdaeenden 1"'- - mom handelns område,arbetslösa. har man drivit upp 13 april1983 inflationen och därmed hämmatinvesteringsmöjligheterna. Det är en typ av åtgärder som man inte kan vidta som man gör stora arbetsmark- Arbetsmarknads- nadspolitiska insatser. För då vet den ena handen inte vad den andra gör. Det politiken h'3 måste hänga ihop. Jag fördealltså ingen vulgärdebatt utan gjorde bara ett ganskaenkelt konstaterande. I fråganom statsministerns sätt att hantera statistiken bad jag, tyckte jag, tämligenstillsamt att ge honom en lektion på den punkten. Hon var jupigg på att ge mig sådana lektioner här i kammaren när jag satt på den stol somhon nu sitter på. Det handlar om att redovisa en del elementära fakta om hurarbetsmarknadsstatistik bör hanteras. Det tycker jag är envällovlig sysselsättning. Man bör nämligen beskriva läget som det faktiskt är,och det har gjort här . Jag hoppas vidare attarbetsmarknadsministern har framgång i medlingsarbetet - om jag får kalla detså - mellan parterna för att få fram ett ungdomsavtal. Jag har inte uttalat migom hur detta avtal bör se ut, utan jag har bara sagt att det är bättre attanvända de pengar som ges ut i form av arbetslöshetsunderstöd till attstimulera fram varaktiga arbetstillfällen. Jag hoppas också att Anna-GretaLeijon för samtalen utifrån dessa principiella utgångspunkter. Till slut, herr talman, några ord om ungdomsslussarna, somdebatterades mellan och tyckte tidigare inte om tanken därpå. har man omhuldatden några månader. Låt vara att man har missunnat ungdomarna att få ennärvaropremie, men det är inte hela världen. Det viktiga var att man med hjälpav 100 milj. kr. kunde ge dem en vettig sysselsättning i avvaktan på utbildningeller arbete. Men dessa åtgärder tycks inte få någon fortsättning. Den härfrågan verkar bli obesvarad ; Varför får en god arbetsmarknadspolitiskinsats, som också den socialdemokratiska regeringen har erkänt var ett riktigtinitiativ, inte någon fortsättning? Jag hade trott att man skulle förvalta denya inslagen i arbetsmarknadspolitiken bättre än så. Jag får meddela att anslag om kvällsplenum nu uppsatts. 35 (); Efter att ha tagit del av de senaste årensdebatter om sysselsättningsfrågorna och om arbetsmarknadspolitiken inkl. den debatt som här har förts under de senaste timmarna, får jag lätt ett intryck av att diskussionen är utomordentligt fixerad vid i vilken omfattning man är beredd att ge eller inte ge AMS den ena eller andra miljarden. Det är samma fixering vid den saken som vid frågan om att satsa på olika mer eller mindre dödfödda industribranscher - det må vara varvs- eller stålindustri eller annan företagsamhet. Är man mot satsningar på AMS, är man på någotsätt socialt 104 oansvarig. Man ställer sig utanfören gemenskap, som och har känt stor glädje av. Man haralltså inte sanima sociala ansvarskänsla som de tidigare deltagarna i debatten. Vi från moderata samlingspartiet vägrar att accepteradetta synsätt. Det är inte det ena eller andra antalet miljarder till AMS somär avgörande för hur vi ser pä sysselsättningsfrågorna vare sig pä kort ellerpå lång sikt. Man kan definitivt fråga sig om avvägningen mellan olikaresurser är riktig. Man kan också fråga sig ommångmiljardsatsningarna på mer eller mindre dödfödda industribranscher, t. ex.varvsnäringen, har varit till men när det gällt att skapa sysselsättning under1980- och 1990-talen för de många ungdomar som står på tröskeln tillarbetsmarknaden eller som befinner sig i utbildningssystemet. Kominer de omnågra år att säga att det var förträffliga avvägningar mellan det korta och detlänga perspektivet som gamla arbetsmarknadsministrar - de må heta IngemarEliasson eller - gjorde? Var det riktigt att satsa 20-30miljarder kronor i industristöd till dessa branscher i stället för att satsa påteknisk utveckling för att skapa en tro ? Avvägningen mellan det korta och det länga perspektivetär, herr talman, inget originellt resonemang. Det har alltid förekommit. I detgamla bondesamhället fick man pä våren ställa sig frågan; Skulleman äta upp den sista tunnan potatis och mala den sista tunnan spannmål tillmjöl för att få något att äta och hålla svälten från dörren, eller skulle manspara det till utsäde? Eftersom människorna överlevde, valde de i allmänhet attspara en del till utsäde. Ofta fick de visserligen ta ut ett nytt ellereventuellt sälja ytterligare någon ko och på det sättet undergrävaförsörjningsbasen. På samma sätt har landet i sin helhet nu gjort; lånat uppmedel och fått en allt mindre industrisektor. Jag avser inte att närmare kommentera pä . kommer senaie i sitt anförande att ta uppAMS organisation och de olika anslagsposterna i det sammanhanget. Hon kommervidare att utveckla AMS effektivitet. Jag tror ärligt talat, . att det äruthärdligt för moderata samlingspartiet att av väljarna bakom sigkraftfullt framföra sina synpunkter. Det är måhända mer angenämt än att med detprocenttal som har bakom sig framföra en självständiguppfattning. Såsom sade kan det vara vettigt att maninte kommer med några patentlösningar beträffande AMS organisation utan i enöppen anda diskuterar förbättringar och effektiviseringar. Min bestämda uppfattningär att är beredd till den diskussionen. Jag tycker att hennessenare inlägg har givit belägg för den uppfattningen. Utifrån våra värderingar inom moderata samlingspartiet ärdet självklart att utkomsten av ett fast arbete är en förutsättning för attmänniskor skall känna personlig och ekonomisk frihet. Det är helt omöjligt atttänka sig att vi skulle kunna bygga vårt samhälle med människor, som mer ellermindre är beroende av statliga beredskapsarbeten och olika former av statligtstöd. Därför är och förblir rätten till arbete, tillgången till arbete på en öppenmarknad, en förutsättning, om vi skall kunna förverkliga det samhälle som Nr 117 bygger på den liberalamarknadshushållningens principer och som jag trodde Onsdaeenden att även bekändesig till. 13 april1983 " förutsättning för att klaradet långsiktiga perspektivet, herr talman, är tveklöst att vi får fart pä industrin. Om det är vi rörande eniga, även om vpk Arbetsmarknads- kanske sällar sig till minoritetens skara. politiken " nödvändigt att fä enkonkurrenskraftig industri som kan återta de marknadsandelarsom vi snabbt förlorade, och då är det viktigt att man fåren lönebildning somkan garantera en sådan konkurrenskraft. Både och Anna-GretaLeijon har varit inne på avtalsrörelser och lönebildning. - somjag inte nu ser här i kammaren - talade om att vårt budskap, förenklatuttryckt, var att lönerna skulle ner och vinsten upp. På något sätt känner jaginte igen i hans uttalande. Jag tror inte att hjärta och tungaär riktigt överens när det gäller sådana utsagor. Jag vill påstå att den solidariskalönepolitiken med stor säkerhet har berövat arbetsmarknad och Sverigesarbetstagare tusentals arbeten. Det är inget tvivel om att många godaarbetstillfällen i branscher som har varit kommersiellt och teknisktutvecklingsbara har försvunnit på grund av en orimlig lönenivå, som har fört utdessa företag och branscher från marknaden. Vi har i och för sig haft en väl sägod teknisk och kommersiell kompetens som många av våra konkurrentländer, menvi har trissat upp kostnaderna till en icke konkurrenskraftig nivå. De här löneavtalen har självfallet också kommit attpåverka den offentliga sektorn. Den har drabbats av kraftigt stigandelönekostnader och av indirekta lönekostnader i form avsocialförsäkringsavgifter m. m. ser kommunerna mer och mer hur utrymmet förvolymökningar minskar. Det' talades ju i början, när socialdemokraternatillträdde, om ett utrymme på ett par procents volymökning varje är, men deutsagorna har tonats ner alltmer, och har man helt frankt frånfinansdepartementets sida konstaterat att det är det finansiella utrymmet somavgör vilken form av expansion eller vilken nivå över huvud taget pä denoffentliga sektorn som kan vara aktuell. Det är väl en viss form avtillnyktring som präglar den socialdemokratiska regeringen och som medmödosamt och tungt arbete skall föras ut pä basplanet i landsting och kommuner. Det har ett visst intresse att här i kammaren notera enartikel som en av kammarens värderade ledamöter, , skrev för någraveckor sedan i . Han tog där upp en av 1980-talets verkligasolidaritetsfrågor, som han betecknade den. Han menade att inom ett givetfinansiellt utrymme som den offentliga sektorn hade att förfoga över bestämde imycket hög grad de kommande löneavtalen vilken omfattning sysselsättningenskulle kunna få. Fick vi kraftigt stigande löner, skulle utrymmet bli mindreför nyanställningar, ja, man riskerade faktiskt att få göra omprioriteringaroch rationaliseringar som medförde att antalet anställa över huvud tagetminskade med en ökad arbetslöshet som följd. Fick vi måttfulla avtal under1980-talet, kunde man räkna med en väsentligt större 106 möjlighet till nyanställningar.Framför allt gällde det unga kvinnor, som av tradition- det må man tycka vad man vill om - har kunnat beredas Nr 117arbetstillfällen i den offentliga sektorn. ser jag att har lämnat kammaren. Detär väl som kan tänkas komma närmast på talarlistan som företrädareför utskottets socialdemokrater, och det kan vara intressant att höra hansreaktion pä det synsätt som uttrycker, för det är ju inte fråga omvem som helst. är liksom temporärt sakkunnig, och detkan vara givande att höra hur två sakkunniga diskuterar en sådan intressantfrågeställning. Delar sakkunnige Ulander uppfattningen att nivån pålöneutfallet på ett avgörande sätt kommer att påverka omkommuner, landsting och stat har råd att hålla den personal man har ocheventuellt nyanställa? Och hur ser över huvud taget pä den typenav solidarisk lönepolitik? har berörtungdomsarbetslösheten, och jag tänker inte närmare gå in på den. Bara en litenkommentar. Det är helt uppenbart att vi har ett annat debattklimat när detgäller ungdomsfrågorna -det gäller, tror jag, alla partier. Vi är meröppna att diskutera olika former av utbildning. Vi kan uppenbarligen ocksådiskutera lönenivåerna för ungdomarna. Jag konstaterar bara att de tankar sommoderata samlingspartiet har fört fram uppenbarligen har kommit ända in ikanslihuset och omfattas av åtminstone delar av regeringen. . besked både i en tidningsartikel och ien frågestund här i kammaren gav klart belägg för att han är intresserad av attparterna tar upp en diskussion i akt och mening att söka åstadkomma någon formav sänkta ingångslöner för ungdomar. Det skulle också vara intressant om har någratankar om detta och skulle kunna kommentera var man närmast skulle kunna tänkasig att genomföra de här försöken och ta upp diskussionerna med parterna. Närvi har diskuterat problem har vi hört att i är det inteaktuellt, men det kanske finns andra delar av landet där man kunde tänka sig ensådan försöksverksamhet? Det är glädjande att de tankar som moderatasamlingspartiet fört fram och även tankar som förekommit i ochcenterpartiet nu mer och mer har slagit rot. Jag vill påstå att det finns enganska bred förankring ute hos allmänheten och även inom socialdemokratin föratt någonting måste göras åt ungdomslönerna. Jag tänkte sedan bara i korthet referera tillnågra av våra moderata reservationer, och först dem som rör storleken påersättningen från arbetslöshetskassorna. Där har vi från moderat sida ansettatt nivån bör vara . Vi menar att statsbidraget skulle minskafrån . Vi anser också att den andel som skall täckas via budgetenbör ligga oförändrad på - regeringen föreslår ju . Vi menar att genomatt man har kvar nivån skulle det också finnas möjligheter att sänkaarbetsmarknadsavgiften från nuvarande 1.3 till . Vi har alltså stannat för en nivå på . Vihar valt den nivån, kopplat med ett förslag om att kassorna på frivillig basisskulle kunna öka på ersättningen till de arbetslösa medlemmarna ytterligare.Det är ju en modell som förekom tidigare, när vi vid det första tillfället 1982beslutade om ersättningsnivåerna. Då kom den möjligheten in för kassorna attbygga på en frivillig del. Jag skulle vilja fråga , mot bakgrund av attregeringen har lagt fram förslaget och antog detta om attta bort den frivilliga delen, om det finns något principiellt som utifrånsocialdemokratiska värderingar lägger hinder i vägen för att kassornafrivilligt skall kunna bygga på ersättningsnivån, så att medlemmar skulle kunnaförsäkra sig själva för en högre nivå. Det kunde vara utomordentligt intressantatt få höra om det finns någon principiell invändning från socialdemokraternanär det gäller frivilliglinjen. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall tillreservationerna 21. 23, 24, 25. 29, 31 och 33. Inom avsnittet som rör arbetsmarknadsutbildningen har vi ireservation 19 och 39, som jag yrkar bifall till, diskuterat både omfattningenoch inriktningen av denna utbildning. Vi har den uppfattningen att AMS kanplanera för 110 000 platser. Regeringen önskar få medel för 120 000 platser menge AMS medel för bara 110 000. Vi menar att regeringen kan återkomma tillriksdagen eller använda finansfullmakten, som varit brukligt. Det är viktigt att arbetsmarknadsutbildningen får eninriktning som gör den nyttig för den industri som söker arbetskraft. Jag haren känsla av att det finns en hel del utbildning som icke är matnyttigoch som inte kommer att ge de elever som genomgår AMU en möjlighet tillfotfäste på arbetsmarknaden, även om konjunkturen påtagligt skulle vända. Vi har tagit fasta på vad departementschefen själv säger isin proposition, nämligen att AMU är en dyrbar utbildningsform. Det bordeenligt vår mening-och det sägs också i betänkandet, åtminstone mellanraderna-vara möjligt att hyra och köpa in mer av utbildningen från detetablerade näringslivet. Det måste vara riktigt att dra nytta av industrinslediga kapacitet i lågkonjunkturer i stället för att bygga upp en onödigt dyrorganisation förde toppar i behoven som finns under lågkonjunkturer. Avslutningsvis, herr talman, tänker jag ta uppomfattningen av beredskapsarbetena. Vi menar att nivån 5 miljoner dagsverkenär rimlig, inte minst mot bakgrund av de prognoser om en konjunkturuppgång somfinns. Regeringen talar också mycket om konjunkturuppgången. I propositionenberäknas medelsåtgången konjunkturneutralt. Det borde i en konjunkturuppgångvara rimligt att man preliminärt, innan finansfullmakten utnyttjas, lägger sigpå 5 miljoner dagsverken. Socialdemokraternas sätt att resonera, som leder fram tillatt det skulle behövas 7,7 miljoner dagsverken, bör ses mot bakgrund av attlänsarbetsnämnderna runt om i landet ganska entydigt pekat på svårigheternaatt över huvud taget få fram 7,7 miljoner beredskapsarbeten.Länsarbetsnämnderna menar - och det har även kommit sädana synpunkter från defackliga organisationerna - att det allvarligt stör arbetsmarknaden. inget tvivel att det kommer att bli utomordentligt svårt för staten. Nr 117 kommunerna och den enskilda sektorn att placera så många arbetssökande i Onsdaeen den beredskapsarbete. 13 aprj) 1983 När detgäller inriktningen har vi från moderat sida en klar linje. del sommöjligt av beredskapsarbetena bör förläggas inom den enskilda Arbetsmarknadssektorn.Det säger vi bl. a. mot bakgrund av att alla uppföljningar som har politikengjorts pekar på att chansen att få ett stadigvarande arbete efter det att manhar genomgått ett beredskapsarbete är störst i den enskilda sektorn. Tyvärrfinns det tecken inför den kommande säsongen som tyder pä att staten kommer atttvingas ta ett större ansvar för beredskapsplaceringen. Det är den sämstavarianten, eftersom chansen att fä ett jobb efter ett statligt beredskapsarbeteär utomordentligt liten. Det är riktigt att moderata samlingspartietgör besparingar inom arbetsmarknadspolitiken, men vi gör det inte för ro skull.Jag har en känsla av att det inte finns något parti som gör besparingar för roskull. Våra besparingar görs bl. a. mot bakgrund av att i princip varje kronasom satsas på marginalen är en upplånad krona via . Oni mangör en avvägning emellan det korta och det långa perspektivet, finner man attsatsningar av den omfattning som socialdemokraterna och utskottsmajoritetenföreslår innebär ett ökat upplåningsbehov i utlandet, med framtida krav päförräntning och amortering. Detta kommer helt klart att belasta den framtidahandlingsfriheten. För även om man inte vill vara handlingsförlamad till följdav budgetunderskottet, är det inget tvivel om att risken är mycket stor att mantvingas till handlingsförlamning på grund av att handlingsfriheten radikaltminskar. Därför bör det ligga i alla regeringars och alla partiers intresse attminska budgetunderskottet. Det är först genom ett sänkt budgetunderskott ochett återställande av balansen i den svenska ekonomin som man har en chans attskapa det som jag ärligt talat tror att vi är överens om. nämligen fastaarbeten till människorna. Från moderata utgångspunkter och enligt vår ideologiär tillgängen till ett fast arbete med möjlighet för ekonomisk utkomst enförutsättning. 1 den gemenskapen trodde jag att samtliga partier i dettaparlament ingick. Formerna för hur man skall skapa detta kan vi diskutera. Ommålen borde det inte råda någon tveksamhet eller någon oenighet. Med detta yrkar jagbifall till samtliga till betänkandet fogade moderata reservationer. 36INGEMAR () replik: En hel del i det har sagt ombl. a. effektiv arbetsmarknadsutbildning och beredskapsarbeten i den enskildasektorn kan jag instämma i. Annars föranledde min kommentar tillmoderatledarens uttalande att komma med de mest våldsammaslängar. Jag förstår inte. herr talman, vad det finns för samband mellan hurstort ett parti är eller hur framgångsrikt det för tillfället råkar vara vidSIFO-mätningarna och partiföreträdarnas rätt att framföra åsikter. AndersHögmark kan aldrig skrämma en liberal till tystnad bara därför att han råkartillhöra ett större Så är dess bättre inte yttranderätten ochyttrandefriheten fördelad i det här landet. Jag tog mig orådet före att tycka att moderatledaren hadeframfört en del tvivelaktiga synpunkter på arbetsförmedlingen ocharbetsmarknadspolitiken. Såvitt jag förstår är det synpunkter som AndersHögmark - han borde veta mer om saken, eftersom han sitter i utskottet -instämmer i.