prot · G60938 · 1982-12-31 00:00:00 — brukade förändringar på dettaområde avvisas med hänvisning till att de framfida relationerna mellan statenoch kyrkan var oklara. verkar det mesta gä ut på att permanentastatskyrkosystemet. Det märks också om man går fillbaka till olika handlingar.Så sent som talade man om skiljandet mellan kyrka ochstat. talar man om relationsförändringar. De borgerliga partierna vill ha det så här. Jag är litettveksam om var socialdemokrafin egenfiigen står, men inom socialdemokratin bördef väl ändå finnas krafter som står kvar vid det gamla kravet på kyrkansskiljande från staten. Vi får hoppas på att de krafterna gör sig hörda ifortsättningen. Inom kommunisterna har vi stått fast vid våruppfattning att kyrkan bör skiljas från staten, och vi har också vid åtskilligatillfällen fört fram detta i . Ett annat intressant drag framträder i debatten. Iblandförordas anpassning av den kyrkliga verksamheten fill vad som gäller i andrakommunala sammanhang. avvisas en sådan anpassning som oförenlig medkyrkans intressen. Strävan aft modernisera statskyrkosystemet kommer alltså ikonflikt med intresset att bevara prästerskapets traditionsbundna särställning.Det är uppenbart. När det gäller dagens ärende frän konsfitutionsutskottetskall jag fa upp frågan om begravningsväsendet, som har debatterats härtidigare. Utskottet har behandlat motioner som berör de ekonomiska frågorna ochförordar en utredning. Det bör dock observeras att frågan om den kommunalakompetensen i fråga om begravningsväsendet ingalunda är ny. I enutskoftsreservafion anförde vpk att den oklarhet som råderbeträffande den kommunala kompetensen borde undanröjas för aft friabegravningar skulle kunna införas. Def bör också observeras aft debatten dåfördes mot bakgrund av att under en följd av år avvisat krav påobligatorisk begravningsförsäkring. När nu frågan skall utredas är det befogatatt uttala förväntningen att detta skall ske utan alltför långt förhalande. Det finns ytterligare en aspekt på denna fråga, som NilsBerndtson pekat på i sitt särskilda yttrande till utskoftsbetänkandet och somberördes även i reservafionen 1974, nämligen möjligheten för borgerlig kommunaft ombesörja begravningar. Också denna fråga har varit föremål för utredningar.Stat-kyrka-beredningen förordade ett principbeslut om borgerligthuvudmannaskap. I en senare utredning har tre alternativ presenterats:kyrkligt, kommunalf och delat kyrkligt-kommunalf huvudmannaskap för begravningsverksamheten.Regeringen har dock stannat för fortsatt kyrkligt huvudmannaskap. Def finnssäkert anledning att återkomma fill denna fråga. Det är två viktiga problemsfällningar som inryms i fråganom kompetensen för begravningsväsendet. Den ena gäller de tunga ekonomiska kostnaderna förefterlevande. Utskottet beskriver detta så här: "Trots de olika former avekonomisk hjälp som finns är begravningskostnaderna ofta en betungande utgiftför de anhöriga." Def är alldeles riktigt. De borgerliga är inte bereddaatt instämma i detta. I själva verket är def så, aft nuvarande förhållanden,som de borgerliga försvarar, gynnar möjligheten att profitera på människornaända fram till gravens kant. Som skäl för motståndet på denna punkt anfördeAnders bl. a. aft man kan teckna privata livförsäkringar, att man kan fåsocialhjälp och aft den här reformen skulle vara någonting som"gladde" arvingarna. Vi som ofta umgås i kretsar som infe har såstora arv vet att det är väldigt litet glädje med dödsfall och begravning, ochofta är det dessutom förenat med stora kostnader. Den andra problemställningen gäller möjligheterna fillandra alternativ än kyrkliga begravningar. Med borgerlig kommuns möjligheteraft ombesörja begravningar skulle religionsfriheten också gynnas - den som allatalar om och vill försvara. Kyrkans traditionella ensamrätt på vissa områdenfår inte hindra en utveckling i demokrafisk riktning. Länge saknades alternafivtill kyrklig vigsel. finns vigselförrätfare i borgerliga kommuner. Enliknande utveckling i fråga om begravningsväsendet måste anses vara rimlig. Vi har inget annat yrkande än om bifall fillutskottets hemställan, men vi har ändå önskat betona ett par viktigafrågeställningar i anslutning till defta betänkande. Ny lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter AnL 10KARL (): Def har skett en rad reformer på kyrkansområde. Det förslag vi har att diskutera är ett sista steg i den del somnu har förändrats. Det gäller således att nu anta en ny lag om församlingar ochkyrkliga samfälligheter. Den lagen skall ersätta den gamla församlingssfyrelselagen,och den är moderniserad i anslutning fill vad som skedde i kommunalt avseendegenom nya kommunallag. De reformer som har gjorts på kyrkansområde har beslutats i stor enighet, och jag måste beklaga att inte dennaenighet också finns kvar när vi nu skall ta ställning fill den nya lagen omförsamlingar och kyrkliga samfälligheter. Def är framför allt på tre punkter, såsom också harredovisats här, som skiljakfigheter har kommit fram vid utskoffsbehandlingen.Def gäller kyrkoherdens ställning som självskriven ledamot i kyrkorådet,kyrkans strukturfrågor på lokalplanet samt frågan om kyrkvärdar skall utsesutanför kyrkorådets krets. Beträffandede två första frågorna föreslår man visserligen bara utredning. Ny lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter menskrivningarna i utskottets betänkande är så konkreta att det bara är entidsfråga när den nuvarande majoriteten genomför dessa förändringar. Det äralltså ett mycket bestämt krav som reses, och det tycker jag att kammaren i dagverkligen skall notera. När det gäller arbetet i församlingarna menar jag att kyrkoherdenintar en central roll, och därför är det viktigt att kunna ha ett mycket gottoch harmoniskt samarbete mellan kyrkoherden, kyrkorådet och kyrkvärdarna. Detär ändå viktigt hur det fungerar. Man bör också, tycker jag, här ta med ibilden att def inte är så enkelt att ta bort regeln aft kyrkoherden skall varasjälvskriven i kyrkorådet som det har varit aft ta bort självskrivenheten påandra områden. Qm kyrkoherden ställer sig vid sidan av kyrkorådets arbete kandet självfallet bli disharmoni i ett arbete som är viktigt för församlingensmedlemmar. Därutöver har vi nu den situationen aft kyrkoherden infe allfid ärskriven inom församlingen och därmed infe ens valbar - vilket ändå borde varasjälvklart med en sådan inriktning som utskottsmajorifeten har. - Jag villnotera detta. Utskoftsmajoriteten lägger fram etf olyckligt förslag närdet gäller utseende av kyrkvärdar. Härigenom bryts det som har varit entradition, nämligen att kyrkvärdarna skall hämtas ur kyrkorådets krets ellerbland dess suppleanter. Och det är självfallet inte bara fråga om att bryta entradition, utan man förändrar också något som har ett reellt innehåll. Denutredning som har gjorts sedan utskottet senast behandlade den här frågan - jagvill säga det fill - visar klart detta samband. Jag villbetyga att jag fidigare hade en viss känsla för aft man skulle vidga kretsen.Men efter den utredning som skedde och de föredragningar som vi fick frånutredningsmannen stod def klart för mig att det infe var särskilt bra att brytadet här sambandet. Sedan är det alldeles uppenbart att kyrkvärdarna också fårolika status, eftersom en skall tas frän kyrkorådet eller suppleanfskapef ochde andra utanför den kretsen. Jag tycker att här bör noteras aft om man villvidga engagemanget i kyrkan, så kan man utse särskilda gudstjänstvärdar, varvidbåde unga och gamla och olika verksamheter inom kyrkan kan få vara med.Utskottet anmäler ju också denna möjlighet. Allvarligast av de särmeningar som har kommit till uttrycki utskottets betänkande tycker jag ändå är socialdemokraternas begäran om enutredning av strukturfrågorna på lokalplanet. Det är ju en upprepning av denmofion som förelåg och som avvisade när vi godtog den skatteutjämningöver kyrkofonden som är beslutad. Jag måste säga att det är illa att vi pådef här sättet i andanom skall kunna förnimma att socialdemokraterna är uteefter en tvångssammanläggning fill ekonomiska samfälHgheter ute på lokalplanet.Enligt min mening är det ändå viktigt att vi kan bygga vidare på den lokalaorganisation som vår kyrka har. Det är kring den organisationen somförsamlingsgemenskapen skall kunna vitaliseras och förverkligas. AnL 11 WIVLANNE (): Det är faktiskt så, , att man måste se verkligheten som den är.1 våra församlingar har man upplevt problem när def gäller att utse kyrkvärdar.De måste hämtas från kyrkorådet. Förtroendevalda är intresserade av atttillhöra kyrkorådet, men för den skull kanske de inte vill fa på sigkyrkvärdsuppdraget. I många församlingar- i varje fall i mitt eget län -har aft detta är etf problem. Nulöser vi problemet på så sätt aft en av kyrkvärdarna hämtas från kyrkorådet, såaft man får den kontakten - vi vet att den är vikfig. Men f. ö. kan man utsekyrkvärdar bland församlingsmedlemmar. Nylag om församlingar och kyrkliga samfälligheter AnL12 (): Jag vill bara understryka vad utredningen kom fram fill, nämligen attdet var ett mycket klarf samband i fråga om det ekonomiska ansvaret mellankyrkvärdarna och kyrkorådet. När def gäller utseende av representation inomkyrkan tycker jag aft det är angeläget - och def har jag understrukit tidigarei denna kammare - att man väljer personer som är intresserade och vill engagerasig i kyrkans arbete. Det är då man verkligen kan få en positiv utveckling. Meddet förslag som innefattats i utskotfsbetänkandet får ju kyrkvärdarna olikastatus. En av dem får information från och har kontakt med kyrkorådet, medan deandra inte har den kontakten. Jag menar aft det är en ganska underlig fudelningav etf ansvar i det både traditionsbundna och vikfiga uppdrag somkyrkvärdskapet innebär. AnL13 (): När det finns problem skall de lösas. Det har varit och är ett stortproblem att få kyrkvärdar. Jag instämmer i vad säger om detekonomiska ansvaret och att man bör ha kvar koppUngen kyrkvärd-kyrkoråd. Av denanledningen har vi också föreslagit att en av kyrkvärdarna skall utses blandkyrkorådets ledamöter. I övrigt kan vem som helst av församlingsmedlemmarnautses. AnL 14 (): Jag har i anslutning fill projX)sifionen väckt en mofion om hurprotokollen skall förvaras. Jag är förvånad över att utskottet inte har kunnatfillmöfesgå kravet i mofionen, aft domkapifief i stället för regeringen skallkunna medge undantag från bestämmelsen att protokollen skall förvaras ikyrkoarkiv. I propositionens förslag fill lag om församlingar och kyrkligasamfälligheter hänvisas fill de särskilda bestämmelser som finns om kyrkoarkiv.Det är emellertid oklart vad som menas med löpande handlingar. Skall protokollsom förs under det löpande året förvaras i arkiv eller räknas de som löpandehandlingar? Bestämmelsernaom arkiv har inte tillkommit - de bygger i huvudsak på enlag . Så länge kyrkoherden var självskriven ordförande bådei kyrkorådet och i kyrkostämman var det 2 protokoU 1982/83:38 Nylag om församlingar och kyrkliga samfälligheter ganska naturUgt attprotokollen förvarades i kyrkoarkiv. Men vi vet att här har skett en storförändring, och utskottet har velat gå ännu längre i def avseendet. Därföranser jag att det borde ha varit angeläget att tillmötesgå det krav somframställs i min mofion. Def kan inte vara rationellt att protokollen på dettasätt skall vandra fram och tillbaka mellan ordföranden och pastorsexpeditionen,där kyrkoarkivet f. n. ofta finns. Utskottetfömtsätter att kommer att följa frågan med uppmärksamhet och görade förenklingar som kan behöva göras. Jag hoppas aft det lilla uttalandetmedför att man tar avstånd från den ordningen att allt det som jag räknar somlöpande handUngar alltid måste förvaras i arkiv. Jagskall infe ställa något yrkande - def är meningslöst mot ett enigt utskott. Menjag vill fästa uppmärksamheten på att det behövs en modernisering avbestämmelsema, eftersom de inte stämmer med utvecklingen under de senastedecennierna. Överläggningen var härmedavslutad. Mom.2 (församlingarnas åtaganden på begravningsområdet) Utskottetshemställan biföUs med 190 röster mot 133 för reservafion 1 av . 1 ledamot avstod från att rösta. Mom.3 (kyrkoherdens ställning i kyrkorådet) Utskottetshemställan bifölls med 172 röster mot 151 för reservafion 2 av Berfil Fiskesjöm. 1 ledamot avstod från aft rösta. Mom.9 (valbarhet till kyrkvärdsuppdrag) Utskottetshemställan bifölls med 172 röster mot 150 för reservation 3 av . 2 ledamöter avstod från att rösta. Utskottets hemställan bifölls. 1982/83:7 Kostnaderna förvissa avgifter och importregleringar 1982/83:8 Eninvesferingsfrämjande lånefond 1982/83:9 Utformningen avenkronemynfen Kammarenbiföll vad utskottet i dessa betänkanden hemställt. 7§ Avveckling av vissa statliga fonder Föredrogs finansutskottets betänkande 1982/83:11 omavveckling av vissa statliga fonder (prop. 1981/82:213). AnL15 (): I det betänkande som vi nu har aft behandla fillstyrks förslaget iproposition 213 att vissa statliga fonder skall avvecklas. Bland dessa fonderfinns också folkpensioneringsfonden. Ifolkpensioneringsfondens fillgångar ingår sjukhus iNynäshamn. Sjukhuset drivs av AB Kurortsverksamhet, vars hela aktiekapital ägsav fonden. AB Kurortsverksamhet äger i sin tur AB Kuranstalt, som driverett sjukhus i . Defta innebär ått fonden indirekt äger också dettasjukhus. Avvecklasnu folkpensioneringsfonden, måste särskilda åtgärder vidtas för att ekonomisktgardera dessa båda sjukhus. Detta har också påpekat isitt remissyttrande. Eftersomjag själv kommer från , där Tranåssjukhuset är beläget, kännerjag tiU en del om detta sjukhus. Fortlöpande har en uppmstning ochmodernisering skett av sjukhusets lokaler men även nybyggnationer - allt i taktmed tillkomsten av nya och förbättrade arbetsmetoder och såsom etf led isträvandena att få etf mer differentierat och kvalificerat verksamhetsinnehåll. Sjukhusetär utmstat för kvalificerade utredningar och för rehabiUtering av pafienter.Försäkringskassorna synes också uppfatta sjukhuset såsom en väl kvalificeradoch nödvändig utrednings- och vårdresurs. Fömtom sedvanlig sjukhusutrusfning -medicinsk utrustning och kunnig sjukvårdspersonal - finns också i sjukhusetsinbyggda verkstäder möjligheter till prövning och övning i reellt arbete avskilda slag under ledning av yrkeskunnig personal. Imånga fall uttrycker eller annan myndighet som rekryterarpatienter önskan om att det i samband med vården upptas till prövning, omyrkesinriktade rehabiliferingsåtgärder kan förebygga arbets-invaliditet. De kanockså ge klarhet i vari arbetshinder ligger och hur dessa skall kunnaavhjälpas. 1973ingicks det en överenskommelse mellan staten och . I ett avtal slogman fast att kostnadsansvaret för den rent sjukvårdande verksamheten fr. o. m.den 1 juU 1973 skulle åvila de kommunala sjukvårdshuvudmännen. avvårdplatserna skulle dock reserveras för utredning, behandling och vård avpafienter som hänvisas till sjukhusen av försäkringskassorna. Efter1973 har andelen utredningsfall successivt ökat bland de intagna och utgör f.n. av patienterna i . I är den . Meddet här vill jag ha sagt att sjukhusen har en mycket stor uppgift att fyllaäven , inte minst för försäkringskassornas del. De är dessutom förde kommuner inom vilka de är belägna ej oviktiga ur Avvecklingav vissa statliga fonder Avvecklingav vissa statliga fonder ITranås kommun med mellan 18 000 och 19 000 invånare och ständigt vikandesysselsättning är en arbetsplats med 200 anställda ytterligt värdefull. Sammaantal anställda har . Avvecklingen av folkpensioneringsfondenfår inte innebära inskränkning eller avveckling av sjukhusen. Nuhar såväl socialförsäkringsutskottet som finansutskottet i sin skrivningunderstmkit vikten av att den ekonomiska tryggheten garanteras för de här bådasjukhusen och att detta skaU beaktas i de föreskrifter som regeringen utfärdarom avveckling av folkpensioneringsfonden. Jag utgår, herr falman, ifrån att såockså bUr fallet. AnL 16 (): I finansutskottefs betänkande 1982/83:11 behandlas proposition1981/82:213, som innehåller två lagändringsförslag vilka berör ett stort antalfonder som förvaltas av stafiiga myndigheter. Utskottet anser def varaangeläget att de stafiiga fonderna hanteras på ett rafionellt sätt, och därförhar vi ingenting att invända emot att de 15 fonder som anges i propositionenavvecklas. Närdet gäUer folkpensioneringsfonden vill finansufskoftet liksom socialförsäkringsutskottetunderstryka vikten av att ekonomisk trygghet garanteras för de båda sjukhuseni och . Ipropositionen sägs det också när det gäller folkpensioneringsfondén att manavser att låta utreda frågan om det framfida huvudmannaskapet för de här tvåsjukhusen. I avvaktan på resultatet av den utredningen kommer en så stor del ayfiUgångarna att stå kvar som behövs för att ekonomiskt gardera sjukhiisen och detaktiebolag som driver dem. Avsikten är att fondaweck-Ungen infe på något sättskall påverka förutsättningama för sjukhusens verksamhet utan endastrationalisera själva fondförvaltningen. Finansutskottethar också vid sin behandUng av proposifionen inhämtat yttrande från såvällagutskottet som socialförsäkringsutskottet och fullmäktige iriksgäldskontoret. SamtUga dessa har tillstyrkt proposifionens förslag. Med def anförda yrkar jag bifall till finansutskottets hemställan ibetänkande 1982/83:11. Överläggningenvar härmed avslutad. 1982/83:15, DecentraHsering av beslut omarvsfondsbidrag fill organisationer Socialförsäkringsutskottefsbetänkanden /83:5 Handläggning av arbetsskadeärenden /83:7 Ersättningfill smiftbärare Kammarenbiföll vad utskotten i dessa betänkanden hemställt. 9§ Försäkringskassornas roll vid rehabilitering Försäkringskassorfias roll vid rehabilitering Föredrogssocialförsäkringsutskoftefs betänkande 1982/83:8 om försäkringskassornas rollvid rehabilitering. AnL17 (): Socialförsäkringsutskoftefs betänkande nr 8 har fått en mbrik som inteär missvisande men heller inte heltäckande. Rubriken lyder Försäkringskassornasroll vid rehabilitering. Betänkandet bygger på det avsnitt i moderatasamlingspartiets stora partimotion som heter Samordnadrehabilitering. Det är det som det handlar om. Uppslagetaft använda till äventyrs ledigbliven kapacitet vid försäkringskassorna somhjälp i den samordningsprocedur som vi har funnit nödvändig är en del avförslaget, men ingalunda hela. Självfallet är detta en prakfisk fråga som kandiskuteras och där man kan finna andra lösningar. Det låg dock nära fill handsaft föreslå en aktiv roll för försäkringskassorna på ett område därförsäkringskassorna redan är starkt engagerade och är så gott som den endainstans som finns involverad i varje rehabiliferingsärende näsfan från börjanfill slut. Dessutom råkar def, enligt allmän uppfattning, finnas eller vara påväg att uppstå en viss överkapacitet vid försäkringskassorna. Huvudproblemetär alltså hela frågan om samordningen äv strävandena att rehabiliterahandikappade. Jagnämnde att det handlar om en moderat partimotion. Det kunde egentligen Hka välha varit en fempartimotion. För bara framlades det ett förslagtill etf svenskt handikappolitiskt program för 1980-talet. Det överlämnadesfill regeringen av en särskild arbetsgrupp inom ramen för det internafionellahandikappåret. Det var ett förslag som var utarbetat av företrädare församfiiga fem riksdagsparfier och de stora handikapporganisationerna. Förslagetvar helt enhälUgt. Avsnittet Samordnad rehabilitering är av exakt sammainnebörd som motsvarande avsnitt i den moderata parfimotionen. Det kunde aUtsåväl ha varit en fempartimotion. är def infe det, utan en moderat motion, somhar avstyrkts av socialförsäkringsufskottets majoritet. Reservanter är endastutskoftets moderata ledamöter. Vivet att det finns brister på rehabiliteringsområdet. Utskottet lutar sig motetf remissyttrande från - om jag minns rätt - , där dettalas om aft mycket arbete pågår på detta område och att man är i färdmed att, som def heter, fördela ansyaret mellan de olika myndigheter och organi samhället som har ansvaret för rehabiliteringen. ,försäkringskassorna, sjukvårdsorganisationen, arbetsmarknadsverket och mångaandra. Det är nog bra att man är i färd med att fördela ansvaret, men problemetär det motsatta. Det behövs inte någon ytterligare fördelning av ansvaret. Detbehövs samUng och samordning av ansvaret. Vivet att hälften av alla pengar som går fill handikappändamål i -det ärstora pengar, 15 000 milj. kr. - går till förtidspensioner. Många av deförtidspensionerna är alldeles nödvändiga - vi kan inte vara av med dem -men endel är onödiga. Detfinns 30 000 förtidspensionärer under . Om man bara mäter i ekonomiskatermer, kan vi räkna ut att de 30 000 människorna fram till sin ordinariepensionsdag kommer att uppbära någonting i stil med iförtidspension. Var och en av dem uppbär 1,5 miljoner. Detär väl använda pengar, därför att de behövs där de hamnar, men def är ocksåtill en del fel använda pengar. Jag tvekar inte att säga aft åtminstone hälftenav dessa människor skulle kunna återvända tiU ett akfivt Uv och till att ihuvudsak försörja sig själva, med rätt rehabilitering och med samordnadrehabilitering. Självklartär det här som så att vi har för små resurser. Var har vi intedet? Men i det här faUet är det inte bara det, utan det är också så att vi inteanvänder de resurser som ändå finns på ett effekfivt sätt. Jag säger ibland atten rehabiliteringsprocess i är vad en elektriker skulle kallaseriekopplad, när den borde vara parallellkopplad. Man går från den ena fasenfiU den andra, ofta med långa väntefider, långa köfider emellan. Ipraktiken kan man knappt ens ställa sig i kön för arbetsträning, arbetsvärd,förrän den medicinska rehabiliteringen är avslutad. Med en medveten överdriftskulle man kunna säga att där handikappet bottnar i en olyckshändelse, som detofta gör, borde alla de inblandade vara på sängkanten när patienten vaknar urnarkosen, inte stå i tur efter varandra som pärlor på ett band men med långasträckor band mellan pärlorna - det är vad som händer . Vi vet att för densom hamnat i situationen att vara dömd till ett itier eller mindre passivt livtar det inte att bli även psykiskt passiverad. Det finns lysandeundantag, de som aldrig ger sig, men vi vet att i de flesta fall har man efternågonfing mellan ett halvt och så aft säga funnit sig i sin roll; ochsedan är det näsfan . Detär för att försöka komriia fill rätta med defta, att växla över från att barabetala pengar till aft i stället göra prakfisk nytta, som vi har väcktmotionen. Det är av samma skäl som vi har skrivit den lilla reservationen tiUutskottets betänkande. Detgår att diskutera den praktiska administrativa utformningen av alltsammans. Jagtror fortfarande att försäkringskassorna i det här fallet är en resurs somborde nyttiggöras, men det är jag beredd att diskutera, om någon kan hitta enbättre lösning på den delen av problemet. Men huvudproblemet - att vi måsteöver från pensionering fill rehabilitering - det står kvar. Vihar sagt def förr och jag säger def gärna en gång fill: Förtidspension måste viha som ett utomordentligt viktigt instmment i vårt sociala trygghetssystem, men förtidspensionen skall vara en förutsättning för Nr 38 rehabilitering, inte en ersättning för rehabiUtering. Def är innebörden ivår den reservafion tUl vilken, herr falman, jag ber att få yrka bifall. AnL 18 (): Frågan om samhällets rehabiliteringsinsatser har ju varit föremål förett mycket stort intresse , bl. a. här i med anledningav mofioner från olika håll. Det som främst har diskuterats och kritiserats ärjust det som pekade på, en bristande samordning av insatsernafrån olika myndigheters sida. Dessa diskussioner har emellertid satt fart påarbetet med den här frågan. Det bestyrks av den redogörelse som lämnats isocialförsäkringsutskoftefs betänkande. Där kan vi finna att myndigheterna nuhåller på att få ett bättre grepp om frågan efter många års penetrering. Utskottetlämnar alltså en mycket ingående redogörelse för hur situationen är just nu.Det är särskilt värdefullt att kunna notera den samverkan irehabiliteringsfrågor som har inletts mellan olika berörda verk och organisafioner:arbetsmarknadsverket, , , de bådakommunförbunden och .