prot · G60966 · 1982-12-31 00:00:00 — Från dansk sida - och danskarna måste ju vara medom den här saken trots allt - har ofta understrukits att man vill ha ensamordning av lösningarna när det gäller fast förbindelse över och fastförbindelse över Stora Balt. Och eftersom danskarna nu har den här frågan uppeär det också självklart att det är nu beslut måste tas. Vad som behövs i dethär läget är alltså handlingskraft, och det är ju handlingskraft som regeringeni många andra sammanhang berömt sig av att visa - låt vara i en del fall medenligt min uppfattning alldeles galen inriktning. Det vore emellertid bra omman i det här fallet kunde visa att man har den handlingskraft, den dådkraftsom man berömt sig av i andra sammanhang. Men då måste naturligtvis kommunikafionsministern ocksåhär ha en vilja, en posifiv inställning och en lust att handla. Alltgrundmaterialföreligger ju faktiskt. skall en uppdatering ske, ochdet harjag ingen erinran mot. Den bör kunna ske snabbt - allt grundmaterial föreliggersom sagt, och vad som behövs är en snabb uppdatering av detta material. Det har då och då invänts att det här med en fastförbindelse kanske inte är någon bra idé - det kan vara en riskfylldinvestering. Till det vill jag säga att alla investeringar är ju mer ellefmindre riskfyllda. Men skall vi komma ihåg att det här är någontingsom privata intressen är beredda att finansiera och bygga upp och driva - dockhela tiden på statliga villkor och inte på deras egna. Vad det gäller är alltsåen stor investering som bedöms företagsekonomiskt lönsam, somsamhällsekonomiskt bör ha stora fördelar och som väsentligt skulle förbättrakommunikationerna i ett för hela landet mycket viktigt område. Och jag kan inteunderlåta, herr talman, att säga att det är märkligt att vi i en situation, dåhela ropar efter lönsamma investeringar och då vi i en del fall ärberedda att göra investeringar, vilkas lönsamhet kanske är mycket diskutabel,inte alldeles klart och entydigt tar fill vara en möjlighet att göra eninvestering söm av de direkt berörda intressenterna bedöms som lönsam. Nugäller det alltså att handla, och för att det skall klarläggas för mig och förriksdagen i vilken utsträckning kommunikationsministern verkligen är beredd attgöra något konkret och posifivt och effekfivt för att frågan skall få enpositiv lösning, vill jag gärna ställa några kompletterande frågor. För det första naturligtvis: Är kommunikationsministernutöver det något neutrala - för att uttrycka sig milt - svar som gavs bereddatt klart säga att det är bra om man kan komma fram till ett beslut som innebäratt det blir en fast förbindelse? Får jagför det andra, utan att vilja vara indiskret, ställa en fråga med anledning av de kontakter som har förekommit med dendanske kommunikationsministern. Det har sagts att ni har talat med varandra.Sade ni någonting till varandra? Det kan ju vara värdefullt att veta om detyppades någon mening beträffande den fråga ni skall träffas ochavhandla närmare. Låt mig i det sammanhanget säga att det i och för sig ocksåvore värdefullt att få reda på när detta sammanträffande skall ske. För det tredje: I svaret sägs att kommunikationsministern"räknar med att översynen skall bli klar ". Men vad är detta förmålsättning? Jag har fidigare sagt att här föreligger ju allt material - dethandlar om att göra en snabb uppdatering. Och nog borde man väl kunna ställalitet större krav på den utredningsverksamhet som skall äga rum. Det är ju rättväl dokumenterat vad kommuner och olika intressenter tycker i denna fråga. Jagvill alltså verkligen fråga kommunikafionsministern om han inte skulle kunnaprecisera sin förmodan på denna punkt dithän att den här översynen skullekunna bli klar låt oss säga inom loppet av . Och som enfortsättning på den frågan vill jag också gärna höra närkommunikationsministern i så fall bedömer att man kan få ett beslut. För det fjärde, slutligen, skulle jag gärna vilja hörakommunikationsministerns uppfattning om samordningen av det här problemet ochandra kommunikationsproblem. I en mofion som jag väckte under januari månadförra året pekade jag på sambandet mellan Öresundsförbindelserna ochförbindelserna över Stora Balt. Men jag pekade i det sammanhanget också på attförbindelserna över Femern Balt på sätt och vis borde samordnas och att manalltså egentligen skulle ha en tre-bros-lösning. När jag säger bro innefattarjag också tunnlar och andra fasta förbindelser. Då är min fråga om kommunikationsministerndelar bedömningen att en viss samordning borde kunna ske och om han i så fallkan tänka sig att - i den mån han inte redan har gjort det - med tyskaregeringen ta upp frågan om den leden. Ser man det från svensk synpunkt råderdet inget tvivel om att idealet vore en fast förbindelse mellan ochSverige och sedan en fortsatt fast förbindelse över Femern Balt. Då skullekommunikationsproblemen i denna del av landet verkligen ha blivit lösta på ettförnämligt sätt. Jag skall, herr talman, bara rikta en uppmaningtill vår nuvarande kommunikationsminister. Smid , medan järnet är varmt! Tachansen att bli historisk, genom att vara den kommunikationsminister somverkligen ordnade denna sekelgamla fråga! 17ULLA TILLÄNDER (c): Jag vill tacka kommunikationsministern försvaret på min fråga. Man kan konstatera att svaret inte innehållernågot nytt, såvida man inte anser att hänvisningar fill ständigt nyautredningar om färjetrafiken, bron och järnvägstrafiken är något nytt. Detansluter sig till ett mönster som vid det här laget torde vara åtskilligadecennier gammalt. Brodebatten upplevs som segaste följetong,genom 1950-, 1960-, 1970- och . För det mesta har det varitutredningar och åter utredningar. Som kuriosa har det faktiskt dåoch då fattats beslut. fattades det här i , med 215röster för och 97 mot, ett beslut om en vägbro mellan och . Bronskulle öppnas för trafik . Vad dröjsmålet i verkligheten avspeglarär ekonomiska realiteter, plus en vaken opinion, som ifrågasätter detförnuftiga och rimliga i att satsa på bensinbaserad trafik i stället för påkollektiv spår- och sjöbaserad trafik. Ett annat beslut, som också är värt att notera, fattadesredan två år därefter, alltså 1975. fattade då ett nytt beslut medett helt annat innehåll när det gäller de fasta förbindelserna över än1973 års beslut. Bakom beslutet stod ett enigt trafikutskott, och beslutetinnebar att det fortsatta arbetet skulle inriktas på en fast förbindelse mellanHelsingborg och . Det finns starka skäl att stå fast vid övertygelsen attmin kommun, kommun, och hela regionen är bäst betjänt av en kraftfullsatsning på färjeförbindelser mellan och - en satsning som harsaknats så länge till följd av det ensidiga intresset för bron, som skulleförhindra risken att blir en återvändsgränd och som dessutom skulle skapaalla de väsentliga fördelar som broanhängarna tror sig kunna vinna genom enbarten satsning på bron. Valet mellan färjor och bro gäller helt enkelt olika sättatt färdas över sundet. En bro skapar ingenting som inte täta och bekvämafärjeförbindelser kan åstadkomma. De som förespråkar en bro gör ett stortnummer av att den mer eller mindre skulle lösa arbetslöshetsproblemet iregionen. Detta broförväntningarnas spann är alltför djärvt. Så många löftenoch förhoppningar har knutits till en bro att den till sluthar blivit ett sesam - det stora och löftesrika spann som brister i kontaktenmed verkligheten. Vad en bro åstadkommer är en tillfällig ökning av sysselsättningen.Däremot uppstår inte automatiskt några nya behov hos människorna av nya varoroch tjänster. Jag kan hålla med om att näringslivet i Malmöregionenbehöver en uppryckning - det är nog alla överens om. Men enligt detutredningsmaterial som har förelegat, t. ex. Öresundsbrodelegationensvisserligen gamla betänkande, är inte en KM-bro av den betydelse försysselsättningen som man i vissa kretsar har velat göra gällande. Man talartyst om de negativa effekterna, t. ex. kraftiga nedskärningar isysselsättningen inom färjetrafiken. De anställda inom den näringen insernaturligtvis detta samband, och de har varit och är starka motståndare tillbroplanerna. Men redan nu har detta skett: broplanerna har länge kastatsin skugga framför sig och helt naturligt skapat ointresse för investeringar itäta, regelbundna och pålitliga färjeförbindelser. Broplanerna har i årtiondeefter årtionde gett färjeföfbindelserna karaktär av en tillfällig, provisorisklösning, som efter hand har försämrat dem till en nivå som måstebetraktas som extremt dålig med tanke på att det rör sig om de vitalaförbindelserna mellan två av största städer, och . Att dettahar fått ske måste rimligen ha skadat näringsliv och arbetsmark- nad i under åtskilliga år. En av orsakernahar varit de orealistiska och alltför högt ställda förväntningar som bron efterhand gett upphov till. Den har framställts som något nära förestående, men dendrivs ständigt av den krassa verkligheten allt längre in i osäkerhet och oöverskåd-barhet.Skulle förhoppningarna om bron vara den enda strimma av hopp som kunde vändaMalmös besvärliga situation till det bättre, då skulle det stå illa till. Mendess bättre tror jag inte att det är så. I har man insett behovet avtätare struktur av små och medelstora företag. Det ger en ökad motståndskraftmot sådana påfrestningar som drabbar regionen. Det finns i andra delar avlandet exempel på hur en struktur med flera mindre och medelstora företag kanfungera. Därmed är naturligtvis inte sagt att vi inte behöver slå vakt om destora och tunga arbetsplatserna i en stad som . Jag tänker naturligtvis idetta fall alldeles speciellt på Varv. När det gäller bron talar manväldigt mycket om att det finns riskvilligt kapital och att det skulle vara ettmått på brons bärkraft. Men riskvilligheten är, som vi hörde, inte större änatt det krävs ett skyddsnät av statliga, dvs. skattebetalarnas, garantier.Varför inte i stället dra lärdom av hur man är på väg att lösa krisen t. ex. iLandskrona? Med friskt kapital är man där nu på väg att bygga upp enindustristruktur - något som borde kunna ske i hela , bl. a. medhjälp av allt det kapital som tydligen finns till hands när det gäller bron. Det finns f. n. en dyster pessimism som hotar att lägga endöd hand över vår landsända. Det gäller nu att på nytt upptäcka attMalmö-Köpenhamnregionen är en stor marknad med en infrastruktur som bordekunna generera idéer och initiativ, ledande fill företagsamhet och resulterandei ökad sysselsättning. Det finns också andra skäl som talar mot bron. Man kaninte bortse från de bullerproblem som en tät och tung trafik skulle innebäraför vissa delar av , t. ex. områden som och Bunkeflo. Man måste juräkna med att större delen av den tunga trafik som kommer från andra delar avlandet dras ner över bron. Den kommer förmodligen också att suga åt sigtrafiken från både , och . Man kan förmoda att desom har räknat med en avgiftsfinansiering har tänkt sig det. Vad säger de kommunala myndigheterna i ,, och om detta? De städer som f. n. har enblomstrande färjetrafik skulle komma att drabbas hårt. Reaktionen i dessakommuner kan man inte ta fel på - de är i allmänhet rakt över partigränsernamot en bro. I verkligheten är splittringen för och emot en bro Malmö-Köpenhamnstor inom samtliga partier. Inom är vi entydigt emot. Glöm inte heller att det är stora delar av bästaåkerjord som skulle läggas under asfalt - produktiv åkerjord, som i 50-60generationer har producerat säd. Det är inte romantik, om man säger att vimåste slå vakt om jorden. Vi måste slå vakt om och skydda jorden, för det ärden som skyddat och slagit vakt om oss. Jag vill slutamed att ställa en fråga till kommunikationsministern. statsrådet att man, med den oändliga raden av utredningari färskt minne och med statsrådets hänvisning till ännu en utredning, har rättatt hysa den ivriga förhoppningen att broplanerna förpassas så långt in iframfiden att de inte längre överskuggar och distraherar planerna påinvesteringarna i täta, bekväma och snabba färjeförbindelser mellan ochKöpenhamn? Under detta anförande övertog andrevice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 18KURT (): Traditionen bjuder att man skall tackastatsrådet för svaret på den fråga man ställt, oberoende av svarets innehåll.Det är god sed, och jag skall inte frångå den. I detta fall vill jag, herr talman, också tackakommunikationsministern för svarets innehåll, trots att han säger sig inte varaberedd att uttala sig om någon tidsplan. Jag har viss förståelse för attstatsrådet är försiktig på denna punkt, eftersom det finns så många parter ochintressen involverade i frågan om kommunikationerna över . I sitt svarsäger kommunikationsministern att han räknar med att översynen skall bli klari år. På den punkten vill jag dock gärna understryka, herr talman, att det ärangeläget att föreläggs en proposition , så att ocksåkan ta ställning 1983. Viktigare än tidsplanen är vilken inriktning regeringenhar i sin handläggning av frågan om förbindelserna mellan och Danmarköver . På den punkten tycker jag att kommunikationsministern har givitett mycket tillfredsställande svar. Det svar jag har fått visar att den nyaregeringen har ambitionen och en klar viljeinriktning att möjligt fätill stånd bättre kommunikationer mellan och via . Detär naturligtvis högst otillfredsställande att så stora och förhållandevisnäraliggande befolkningscentra som det här är fråga om skall ha så dåligakommunikationer som de har f. n. har jag hört hurusom både och här i talarstolen sagt sig vara irriterade över att ingenting har hänt pådet här området. Det är jag också, men det kan finnas anledning att fråga sigvarför det inte har hänt någonfing. Då skulle jag väldigt gärna vilja erinra omatt de borgerliga regeringarna har ett mycket stort ansvarför vad som har skett i och för den situation som råder närdet gäller kommunikationerna över . av borgerlig passivitet ochinaktivitet i har på ett olyckligt sätt medverkat till atttransportapparaten för transporter från Lund-Landskronaområdet till idet närmaste har kollapsat. Det kan och funderalitet över, när de nu vädrar sitt missnöje över att det inte har hänt någontingpå detta viktiga område. Den osäkerhet som har rått beträffandeÖresundsförbindelserna har fått negativa följder för samhällsplaneringen ochnäringslivets planering. Ovissheten om de fasta förbindelsernahar tvivelsutan medfört betydande problem för de berörda kommunerna, och detvar verkligen i grevens tid vi fick en regering som med kraft tycks varaberedd att ta itu med dessa allvarliga kommunikationsproblem. Det är inte baraett regionalt intresse, utan också ett nationellt och nordiskt, attkommunikationerna mellan och över får entillfredsställande lösning. Färjeförbindelserna mellan Malmö-Landskronaområdetoch måste därför återupptas i rimlig omfattning, och jag utgårfrån att kommunikationsministern på denna punkt inte har någon annanuppfattning än vad jag har. Den helhetsbedömning av Öresundsproblemen varom dettalades i en socialdemokratisk partimotion , är enligt minuppfattning en nödvändighet. De lokala intressena kring Öresundstrafiken ärmycket stora och upplevs i berörda kommuner som livsviktiga. Måhända upplevsproblemen ibland som svårlösta och oenigheten i dessa frågor som nära nogoöverkomlig. från denna utgångspunkt skulle en helhetsbedömning av detslag som föreslogs i den socialdemokratiska partimotionen otvivelaktigt starktbidra till att mildra de lokala och regionala motsättningar som kan finnas. Men, herr talman - och det vill jag särskilt understryka-, även om det finns delade meningar om hur trafiken mellan och skall lösas, finns det också en bred enighet på många väsentligapunkter. Sakligt sett råder det t. ex. ganska stor enighet om att fastakommunikationsleder över skulle få betydande positiva effekter förregionens utveckling och för landet som helhet. godkännande år 1973av överenskommelsen mellan de svenska och danska regeringarna om fastakommunikationer över sundet var därför, som jag ser det, ett kloktställningstagande. Det är min fasta övertygelse att den uppdatering av tidigarebeslutsunderlag som kommunikationsministern redan låfit påbörja kommer att visapå såväl företags- som samhällsekonomiska vinster med fastakommunikationsleder. Ett material som tagits fram av drätselkontoret i t. ex. att en broförbindelse mellan och skulle gå medvinst efter färdigställandet - under vissa betingelser . Till detta får vi säkert, herr talman, anledning att återkomma iframtida debatter här i kammaren. Jag utgår från att den uppdatering som görsäven kommer att innefatta de fakta som tagits fram av drätselkontoret i . Hade och varit ett och samma land, skullevi ha haft fasta kommunikationsleder över sundet för länge sedan. Det inser nogde allra flesta. Det faktum att det är två länder är naturligtvis enkomplikation vid beslutsfattandet. Hur gärna vi än vill det, kan vi inte byggafasta kommunikationsleder om inte det danska folket vill det. Vi kan ju intebygga en bro halvvägs ut i sundet - i vart fall vore det inte särskilt klokt.Därför är det tillfredsställande att kommunikationsministern redan inbjudit dendanske kommunikationsministern till överläggningar och att denne tackat ja tillinbjudan. Det kan bli början till en konstruktiv lösning av problemen. Kommunikationsministern tar i sittsvar upp Stora Bält-problemet. Detta problem har ju ansetts utgöraden stora stötestenen' för tillkomsten av fasta leder över mellanSverige och . Det skulle därför vara intressant att få veta omkommunikationsministern, när han träffar sin danske kollega, också kommer attdiskutera en planering och finansiering av de danska kommunikationerna överÖresund. 19 (): Föregående talare har börjat med att tackaför svaret. Jag vill nog börja med att gratulera kommunikationsministern. Jagvill gratulera därför att han har en unik chans att bli densvenske kommunikationsminister som går till historien därför att hangenomdrivit ett klart och definitivt ställningstagande i fråga om de framtidaförbindelserna mellan och , mellan och . Det ärlitet tjatigt att stå här och upprepa hur länge denna fråga har debatterats.Sedan födseln är ju vi skåningar vana vid den diskussionen, och vi får tydligenleva hela livet med den om inte gör något åt saken. Man kan ställa sig frågan: Varför återkommer ständigtdebatten om fasta kommunikationer över ? Jag tror att svaret är ganskaenkelt. Så länge frågan om en fast förbindelse inte är löst, kommer vi som villha bättre, säkrare och effektivare förbindelser med vårt grannland att drivapå. Tanken på en fast förbindelse är, herr talman, inget hugskott eller någondagslända. Den tanken och den drömmen lever ständigt vidare. Det är enuppfattning som vi som är för en fast förbindelse tycker att skalllyssna till. I så fall önskar vi honom lycka till i hans arbete vad gäller enbro över . Vidare är det inte obekant att det råder splittring iSkåne och i över huvud taget om mellan vilka punkter en fastförbindelse skall finnas och om vi skall ha en sådan. 1 talarmajoriteten för en järnvägstunnel. I talar majoriteten för enmotorvägsbro. Själv tillhör jag , och därmed tordedet vara ganska klart vilken ståndpunkt jag intar. Men det är egentligen intedet som är det intressanta beträffande konflikten mellan och ,som jag tagit upp. Det intressanta är i stället att det råder enighet bland företrädareför båda dessa städer om att förbindelserna, särskilt mellan ochKöpenhamn, är minst sagt urusla. Jag tror att det råder enighet i helaSkåne- så borde vara fallet i hela - om att vi måste ha bättreförbindelser med . Därav drar jag först och främst slutsatsen att detkrävs ett snabbt besked från regeringen. Dessutom hoppas jag att beskedet bliratt regeringen är villig att medverka till en fast förbindelse mellan Sverigeoch . Jag skulle vilja tillägga att om vi inte får ett sådant besked,blir det med all sannolikhet inte något slut på den här debatten. Jag tyckeratt vi har fört den att alla argument för och emot borde havädrats så intensivt att det inte skulle finnas så mycket mer att tillägga iform av ord och utredningar. är det för gärningar! JoakimOllen visade i sin interpellation på ett stort antal av de fördelar som enfast förbindelse skulle medföra. I den här frågan delar jag på alla punkter, och jag skall därför inte trötta kammaren med attåterigen räkna upp alla argument. Jag tycker bara att det behöver understrykasatt en fast förbindelse mellan och självfallet inte bara är enfråga för . Det är i högsta grad en fråga av riksintresse, både ekonomisktoch kulturellt. Det är också en fråga av nordiskt intresse om vi vill stärkasambandet mellan de nordiska länderna. Det är därför vi i och menaratt det beslut vi väntar på måste fattas av regering och riksdag. Så något om pengarna. Vi lånar mycket pengar i , alldelesför mycket med tanke på att de lånade pengarna går åt till konsumtion i ställetför till kapitalvaror eller investeringar. Men om vi eller något konsortium iSverige lånade pengar för fasta förbindelser med , skulle det röra sigom sådant som omsätts i realvärden. Den sortens lån är inte farliga, eftersompengarna blir kvar i anläggningsfillgång-ar. Dessutom skulle de - oavsett vadvissa debattörer anser - kunna ge en mängd människor meningsfullt arbete underen och göra att vi behöver låna mindre till arbetslöshetsunderstöd.Det är bara ungefär var på väg att bli enöverhettad region. Det var när vi hade en intensiv ekonomisk expansion ilandet. Så är det inte längre . Och arbetslösheten stiger också i Malmöhuslän. Just därför, herr talman, är det nu rätta tiden att sluta debatten ochbörja projekteringen. finns det arbetskraft, och det är nu det behövsinvesteringar som ger hopp för framfiden. Tillsist: Kommunikafionsministern talade i sitt svar om "den lokala ochregionala färjetrafiken". Jag tycker inte rikfigt bra om det uttrycket.Det handlar faktiskt om förbindelserna mellan två länder. Delar inte CurtBoström min uppfattning att den här frågan angår flera än den lokala ochregionala befolkningen i ? Det må vara så att det förekommer politiskaträtor inom och utom partierna där, men detta är en fråga för landet. Det vore braom flera utanför debatterade. Underdetta anförande övertog talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 20 (): Kommunikationsministern säger i slutet av sitt svar att det, trots atthan inväntar en uppdatering av beslutsunderlaget, finns förutsättningar förplanering av den lokala och regionala färjetrafiken i . Nej, jag trordess värre att det inte finns det. Den här brodebatten har vilat och vilarfortfarande som en slöja över all annan diskussion och alla andra möjlighetertill beslutsförfarande när det gäller trafiken över . Det är bara så.När den här diskussionen slutförts och det blir klarlagt att någon bro intekommer fill stånd, då tror jag också att färjetrafiken och trafiken över sundetkommer att organiseras och byggas upp på det sätt som anstår förhållandenamellan två länder och kanske i första hand de två kommunerna, ochKöpenhamn. 5 protokoll 1982/83:65-66 Att det behövs bättre förbindelser råder det inget som helsttvivel om. Om någon för en diskussion om det, vet jag inte med vem han ellerhon debatterar. Ingen har ju någon annan uppfattning än att det behövs enförbättring. Kommunikationsministern säger att han haft överläggningarmed sin danske kollega. Jag hade själv samtal - för att nu göra detta klart förJoakim Ollen - med två olika socialdemokratiskakommunikationsministrar, den ena gången på den danske ministerns initiativ ochden andra på mitt. Vid båda tillfällena fick jag beskedet att frågan"saknade aktualitet" - så uttrycktes det, naturligtvis mot bakgrundav de interna danska trafikproblemen. Man kan ju också fråga kommunalmän inom allapartier, och man kan fråga kommunalmän inom alla partier. De ärhelt ense om att förbindelserna över bör ordnas med färjetrafik. Påbåda dessa orter är man helt motståndare till tankarna på en broförbindelse,inte minst mot bakgrund av de många argument som har redovisathär.