prot · G60919 · 1982-12-31 00:00:00 — Om man inte själv vill sätta in trupper, kan manallfid låta ställföreträdare i form av inhemska militärdiktaturer klara avsaken. Ett av de värsta exemplen på detta kan vi se i . Stödet tillmilitärdiktaturerna i denna "" har ökat markant. Dettahar tagit sig de grymmaste uttrycken i , där genom stödettill regimerna i och deltar i det folkmord som bedrivsdär. Hotelserna och provokationerna mot ingår i samma mönster. Detvar därför välgörande att höra den svenske utrikesministerns klara fördömandeav denna politik vid sitt första framträdande i FN. bär också hela ansvaret för det folkmord som skett iLibanon, på palestinsk civilbefolkning och civila libaneser. Det är med minne som marscherat in i , och det är med godaminne och med aktiv hjälp av dess försvarsminister somhögerfalangister- nagenomfört massakrerna i flyktinglägren . har vidnågot fillfälle räknat upp en rad av ortsnamn som vi förknippar med händelserliknande dem i de palestinska flyktinglägren. Han kan nu tyvärr utöka sin listamed dessa två namn. Det är nödvändigt att den på ett hårtoch bestämt sätt reagerar på övergrepp och mördande, både i ochinom de områden som de orättmätigt ockuperar. DeinternationeUa motsättningarna ger inte anledning till någon stor optimism. Fören liten stat som är det vikfigt att så långt som möjUgt undvika attdras in i något av de stora maktblockens intressesfärer. Ekonomiska ochmilitärindustriella bindningar försvårar en sådan poUtik. Den nackdelen kaninte uppvägas av ökade svenska militäranslag, som upprustningens förespråkarenu kräver. Det får motsatt effekt. Det ökar dessa bindningar, gör änmer beroende och försvårar en självständig politisk linje. AnL97 (): I en värld där de stora problemen är ofillräcklig livsmedelsförsörjning,jordförstöring och misshushållande med naturresurser ägnar vi f. n. av dentotala världsproduktionen åt att framställa krigsmateriel. I hela mänskUghetenshistoria har en mycket stor del av de samlade ansträngningarna ägnats åtmöjligheterna att förgöra varandra, eller, om man viU uttrycka det vackrare,försvara sig mot angripare. Den samlade vapenarsenalen i världen räcker för attförstöra hela vår jord om, och det sägs att bara problemet attskrota den samlade vapenmängden skulle vara jättelikt, ifaU nu alla på en gångskulle kunna bestämma sig för att göra detta. IaUa tider har de flesta människor naturiigtvis velat ha fred, men inte minstden moderna historien visar att demokrati och frihet synes vara absolutafömtsättningar för freden. Det är troligen ingen tillfällighet att det är i dedemokratiska västländerna som fredsrörelsen f. n. växer sig stark. Det ärglädjande och vällovligt att tiotusentals svenskar på FN-dagen demonstrerar förfred, att kyrkor, ideella sammanslutningar och organisationer samt enskildamänniskor engagerar sig för fredens och nedrustningens sak. Omdessa demonstrationer inte skall stanna vid en uppvisning av vad som kan ske ifråga om opinionsyttringar i ett land där yttrandefrihet, rörelsefrihet ochmötesfrihet är självklara rättigheter, måste nästa steg bU att de aktiva ifredsarbetet prövar några tankekedjor för att komma vidare. Målet måste ju dockvara att uppnå konkreta resultat i fråga om nedrustning och förutsättningar förvaraktig fred. En av dessa tankekedjor är denna: som fred är enförutsättning för frihet och mänskliga rättigheter är frihet och respekt för demänskliga rättigheterna en fömtsättning för varaktig fred. Någranyheter om spontana fredsdemonstrafioner på FN-dagen har inte nått oss frånIran, eller länderna bakom järnridån. Vi vet dock att i åtminstonenågot av dessa länder människor har ett fillräckligt engagemang för att trotsa överheten och åstadkomma stora spontanademonstrationer. Det är bara sedan vi i bild fick se 20 000 människorsom till en kyrkogård utanför Kraköw följde en 20-ärig kamrat som skjutits tilldöds av sitt eget lands överhet för att han demonstrerat för rättigheten attbilda en fackförening. Det är möjligt att för dessa människor en demonstrationför fred och nedrustning kommer först i andra hand. Endast när friheten är ettvälkänt och självklart begrepp ter sig freden för den enskilde som ettomedelbart mål att sträva efter. Utvecklingen i tycks dock lära oss, atti ett land där det funnits demokrafiska traditioner är det mycketsvårt att definifivt undertrycka människors vilja till fred och frihet. Krig och mellanstatliga konflikter startas uppenbarligenofta av regimer som föraktar friheten. Överfallet på det fatfiga ,det blodiga kriget mellan och liksom den spöklika konflikten kringnågra vindpinade öar i Sydatlanten har startats av länder där åsiktsförtryckoch förtrampandet av mänskliga rätfigheter hör till ordningen för dagen. Inför fortsättningen av den europeiskasäkerhetskonferensen i finns det anledning att uppmanaden svenska delegationen att på nytt ta upp frågan om sambandet mellanrespekten för de mänskliga rättigheterna och strävandet för fortsattnedrustning. Inte minst från svensk sida framhölls i samband medHelsingforsavtalet 1975 att alla de olika punkterna i avtalet har samma tyngdoch är oupplösligt hopflätade med varandra. efter Helsingforsavtaletbildades i en grupp för övervakandet av de mänskliga rättigheterna,innefattande rättigheterna till åsiktsutbyte, och familjeförening övergränserna, rätten att bevara minoriteters etniska särdrag och trosfrihet.Moskvagruppen följdes av nya grupper i sammanlagt 14 länder, och på allrasenaste tiden har en sådan grupp bildats även i vårt land. Den svenska gruppenkommer att uppvakta \JD inför och i sambanddärmed framträda offenfiigt. meddelades från det möte som avhållits mellan 14länders kommittéer för övervakning av de mänskliga rätfigheterna enligt ,att Moskvagruppen nu upplösts sedan 47 av dess medlemmar försatts i fängelseeUer exil. Av de få återstående har den 74-åriga advokaten av KGB hotats med Uvshotande fängelsestraff. Att detta sker i ett land somundertecknat är på sätt och vis mera skrämmande än dethårresande förakt för människoliv som visas av den i en modern tid obegripligaterrorregim som härskar i . Att visa förakt för avtal man självundertecknat är faktiskt ägnat att misstänkliggöra gester och utspel som synesvara i fredens intresse. Man frestas i ljuset härav att uppfatta den gest somtycktes förvandla FN-dagens mångtusenhövdade Stockholmsdemonstration till envänskapsmanifestafion för , som ett visserUgen ursinningtskickligt, men dock propagandisfiskt jippo. En annan tankekedja som är värd att pröva är denna:Framgångar för ett svenskt engagemang i den västeuropeiska fredsrörelsen och deinternationella fredssamtalen på olika nivåer bygger på ett par väsenfiigaförutsättningar: Vår alliansfria utrikespolitik har tvingat oss fill ettsjälvständigt ansvar för försvar av vår del av . Detta har givitoss en kompetens i försvarsfrågor som ökar vår trovärdighet. Så längelilleputtmakten i norra kan göra det troligt att vi har en egen ochoberoende förmåga att vid behov försvara vårt icke oansenliga geografiskaterritorium i en mycket känslig del av världen kan möjligen de tilltänderna rustade stormaktsblocken finna anledning att lyssna. Vi borde i allafall veta vad vi talar om. och svenska diplomater och politiker har ocksåsedan länge haft i förhållande till vårt lands storlek framträdande uppgifter ide internationella organisationer som sysslar med nedrustning och fredssamtal iolika sammanhang. Att det lilla här kommit att spela en större roll änmånga andra små alliansfria stater kan bero på vår icke oansenligasäkerhetspolifiska betydelse, anseende för en viss poUtisk realism ochåtminstone hävdad trovärdighet beträffande vår förmåga att verkligenstå för värnandet av vår neutralitet. Det allvarliga avbräck i denna trovärdighet sominternafionellt sett nu är på väg att uppstå fill följd av de upprepadekränkningarna av vårt territorialvatten är även i dessa sammanhang värt attuppmärksamma. Trovärdigheten i dessa sammanhang är ju också intressant endast iomvärldens ögon. har säkerhetspolitiskt fått en ökad betydelse i ochmed att en stor del av tyngdpunkten i rustningarna inom de stora maktblockenförskjufits norrut. Bidragandet till den säkerhetspolifiska maktbalansen i Nordeuropaär troligen f. n. vår viktigaste fredsbevarande uppgift. Det svenska försvaretär därmed också vår viktigaste fredsrörelse. De initiativ till samarbete mellanolika delar av försvaret och fredsrörelsen i landet som tagits ute på olikaorter är viktiga och värda att utvidgas, inte minst för att ge förutsättningarför kunskaps- och åsiktsutbyte. Slutligen vill jag pröva några tankar kring ett av devanligaste målen i dokument och manifestationer från olika delar avfredsrörelsen, kraven på en kärnvapenfri zon i . Denna diskussioninnehåller ibland absurda moment. är kärnvapenfritt, och det ärnaturligtvis inte främst de nordiska länderna som skall förbinda sig tillnågonting ytterligare vad gäller kärnvapen. har förbundit sig att inteanvända eller härbärgera kärnvapen. NATO-medlemmarna och har förfredstid gjort samma utfästelser, liksom det i vänskaps- och biståndsavtaletmed hårt uppbundna . utrikesutskott har underförra året enhälligt uttalat: "Utskottet finner vidare att förförhandlingar om en kärnvapenfri zon krävs medverkan av kärnvapenmakterna, enärdet ju är inskränkningar i deras möjligheter att använda kärnvapen som skalluppnås." Det är ett absolut krav att även kärnvapen stafionerade påett sådant sätt att de kan nå mål inom de nordiska ländernas territorium tas ini diskussionen. Det hitfills enda säkra avslöjandet av kärnvapen på nordisktterritorium var demonstrationen på världsscenen av den i den blekingskaskärgården strandade kärnvapenbärande ubåten. Med någon förvåning läser man nuuppgifter i pressen om att den nya ordföranden i den svenskanedmstningsdelegafionen, , yttrat att inte kan ingåi en framtida kärnvapenfri zon. hävdade dock enhälligt i detnyligen citerade betänkandet att den sovjetiska ubåtens intrång på svensktmilitärt skyddsområde i ökad grad riktat uppmärksamheten mot statusi samband med diskussionen om att det nordiska området skall vara fritt frånkärnvapen. Utskottet menar att ett naturligt krav i sammanhanget är attÖstersjön skall vara kärnvapenfri. Det är att hoppas att att åtminstone våra skärgårdar skaU vara det. Detförsta konkreta delmålet på vägen mot en kärnvapenfri zon i bör vara enförstärkning av våra möjligheter att effektivt och med återskapande avtrovärdigheten i de svenska neutralitetssträvandena hålla våra skärgårdar friafrån främmande ubåtar. Pådetta sätt sluts återigen cirkeln och ger svaret på den fråga som jag mött från flera av de skolgmpper som besöker :"Ett starkt försvar och strävan till nedrustning - hur går det ihop? "speciella säkerhetspolitiska betydelse ger oss specieUafömtsättningar. Vårt engagemang för fred, nedmstning och mänskliga rättigheterbör fortsätta och intensifieras. Det finns all anledning att önska dennyutnämnda ordföranden i den svenska nedmstningsdelegafionen framgång i detsvåra arbetet. Denna lyckönskan vill jag dock komplettera med ett citat avhennes företrädare, den i det internafionella fredsarbetet erfarna IngaThorsson, som på den socialdemokratiska kvinnokongressen, där hon dock enligthörsägen inte inhöstade särskilt mycket applåder, yttrade följande tänkvärdauppmaning: "Grunda Era förhoppningar på verkligheten om Ni vill påverkaverkUgheten". AnL 98 (): Den allmänpoUtiska debatten har hitfills gällt många och storaämnesområden. Två för vår vardag och vår livskvalitet mycket väsenfiiga begreppär Uvsmedelsförsörjning och miljö. Av talarlistans sammansättning att döma fårvi nu i debattens slutskede en stunds diskussion kring dessa livsviktigabegrepp. Iförbigående kommenterade visserUgen att lövbiffenhade blivit dyrare, och detta är nog sant - men det är inte hela sanningen, förunder den gångna sexårsperioden har ju också konsumentens ' köpkraftförstärkts. Tackvare en utomordenthgt skickUg och effektiv jordbmkarkår, en likaledes högrationaUtet inom förädUng och distribution samt en klok jordbrukspolitik andel som svensken använder av inkomst efter skatt för att köpa mat kunnatminskas något, trots alla svåra omständigheter i världsekonomi, ränteläge m. m. År1976 använde nämligen den svenske konsumenten av disponibel inkomst för attköpa mat . Den procentuella andelen hade 1977 gått ned något, till 22,. är den procentuella andelen . Detär litet i minskning, och någon skuUe kanske invända att det inte ärmycket att skryta över. Men jag tycker ändå att det, mot bakgrund 10 protokoll 1982/83:18-19 avkostnadsutveckling och andra polifiska och ekonomiska bekymmer, är anledningatt erinra om detta, i all synnerhet som inte ens landets statsminister tycksha en aning om förhållandet. Menhur blir det nu 1983 och i fortsättningen? Ja, jag skulle vilja säga att ävenom regeringen skulle ha det goda omdömet att eliminera en del av den föreslagnamomshöjningen genom att öka på subventionerna till våra livsmedelskonsumenter,kvarstår av devalveringen i alla fall bara en prisökningseffekt som enligt denekonomiska expertisen ligger någonstans vid . Dessutom utgår jag ifrån attSvante som den hederlige karl han är också måste träda i funktion ochinfria någon del av sina vallöften när det gäller att hjälpa skuldsattajordbrukare. Jagär rädd för att maten, med tanke på andra förslag som också är aviserade, kommeratt drabbas av den ena prischocken efter den andra, något som i daginte tycks vara medveten om. Den strävsamma gruppen jordbrukare hade börjatkänna framtidstro och egenvärde i ett meningsfullt arbete tack vare deprinciper som antog , nämligen att all jord skallodlas fill full produktion, att familjelantbruket skall vara brukningsformen,att inkomstmålet likställighet med andra grupper skaU infrias och atteventuella överskott är en tillgång för vår valutabalans och bör hanteras meddelat ansvar mellan samhälle och produktion. Dettavar viktiga grunder för framtidstro, men man märker nu en stigande oro överhumvida den nya regeringen skall ändra i dessa grundprinciper. Jag skall intevara pretenfiös och ge jordbruksministern några råd - det är snarare fråga omnågot av en vädjan: Ändra inte i en ny utredning för mycket på dessagrundstenar! Rasera inte den trygghet dessa ger för vår livsmedelsförsörjning!Den tryggheten är inte ett egoistiskt jordbmkarkrav, utan den är ett helafolkets intresse. Jag är inte en sådan fantast att jag tror att allt skulle ståstiU. Det är klart att ingenting är så bra att det inte kan göras bättre, ochdet måste ske en ständig utveckling - det är alldeles givet. Det finns mycket kvaratt göra. Vi måste i uppmuntra den inhemska produktionen av äggvita, vimåste intensifiera jordbrukets roll i energiförsörjningen osv. Detfanns många fina idéer under beredning i den 1 oktober.En hel del är offentligt - förslagen är färdiga att lämnas till . ex. finns det en färdig proposifion om vår framtida sockerförsörjning, somräddar alla sockerbruken, inkl. Karpalund. Det rådde total enighet mellanodlare, fabriksarbetare och fabriksägare i den utredning som ligger fill grundför regeringsförslaget. Dettaär inte heller något pretentiöst råd, herr jordbruksminister. Det är inte någonpekpinne, men det är en vädjan: Lägg fram förslaget -fördröj det inte!Och utveckla gärna idén att i framfiden skulle kunna bli ett exportlandpå detta område. ISverige kostar sockret 5:40.1 , i jämförbar valuta, kostar från Cubaimporterat socker 9:40. Det ger en fingervisning om vilken roll vi har ochvilka möjligheter vi trots allt har. Ett färdigtregeringsförslag föreligger, enligt beställning. angående styrning avanimalieproduktionen. Det skulle jag också vilja Nr 19 Det borde läggas fram, och det skulle den avbalansera produktionenav animalier. När det gäller skogenskulle jag vilja något nyansera de krav som ställts ' under hela den härallmänpolitiska debatten. Jag skulle vilja säga att jag tror Allmänpolitisk det vore klokt om maninte fullföljde alltför mycket av de tankegångar som debatt kommit till uttryck och deangrepp som gjorts mot skogsbruket under senare fid av socialdemokratiskatalare. Jag hoppas att , när han nu står inför uppgiften atthantera en sakUg, faktisk verklighet, också skall nyansera de angrepp somgjorts emot skogsbruket. De var inte berättigade. Jag hoppas att RoineCarlsson efter hand finner att det är så. förslag till lagsfiftningom tvång i olika sammanhang,"det gäller förslag om Beträffande miljöpolitikenkan sägas att den harkunnat fortsättas under 'x de vihaft en icke-socialistisk regering. Ett för miljön inte bara inom vårt land utan även utanförvåra gränser mycket väsenfiigt arbete har Vi haranalyserat kärnkraftens miljörisker och kunnat ge poUtisk\ kraft åt åtgärder sominnebär att man inser dessa risker. Man har kunnat x genomdriva att kärnkraftenbara blir en parentes i . Vi har kunnat x verka för att försurningenav skogar, sjöar och vattendrag skall minska. Konventionen om långvägagränsöverskridande luftföroreningar var ett kraftprov av den svenskaregeringen, i nära samarbete med regeringarna i övriga nordiska länder.Kalkningen av sjöar och vattendrag har kommit i gång ochblir, efter beslut , nu insfitufionaliserad. Isamband med kolintroduktionen försökte vi - men lyckades inte -fåsocialdemokrafiskt stöd för en linje som gick ut på hård svavelrening,varigenom vi hade kunnat sopa rent framför egen dörr när det gäller utsläppenav försurande ämnen. Vi fick alltså inte det stödet, och jag beklagar denfelaktiga redovisning av fakta som gjort fidigare i den härdebatten. Jag nöjer mig med att kommentera det på så sätt, att jag säger attjag skuUe känna det som en viss trygghet, om det blir som fårhandlägga dessa frågor . Påsvenskt och nordiskt inifiativ och med ett svenskt konventionsutkast i bottenär , , nu i färd med att utarbeta ett konventionsförslagför att hindra spridning av freoner, dvs. den värmeiso-lerande gas avklorfluorkolföreningar som, när den blir fri, stiger upp mot stratosfären ochhotar att förstöra det tunna ozonskikt som skyddar jorden, dess växter, djuroch människor mot alltför stark ultraviolett strålning. var det förstalandet som förbjöd freoner, från . ratificerade som ett avde första länderna den internationella havsföroreningskonventionen som denföreUgger protokoll. skärptes åtgärderna motvattenförorening från fartyg. har ytterligare regler fillkommit. Enmånad före valet beslöt regeringen om lagrådsremiss om införande av en särskildvattenföroreningsavgift. Vattenföroreningsavgiften skall vara en ekonomisksanktion för att motverka otillåtna utsläpp av olja och andra skadliga ämnenfrån fartyg. En intensiv utredningsverksamhet pågår för attfinna orsakerna fill syrebristen i södra , som orsakat storastörningar i hela ekosystemet längs . Trenya nationalparker har inrättats , nämligen , Skuluskogenoch Store mosse. En fjärde planeras, på Stenshuvud. skall höjasfill förmån för fågellivet. Uppräkningen kunde görasännu längre. Närdet gäller bilavgaser har regeringen hävdat och stärkt ställning somledande europeiskt land i fråga om minskning av föroreningar Endastlågblyad bensin får användas . Trots en intensiv kampanj från densamlade bilindustrin, understödd av bly- och oljeintressen, har naturvårdsverketsskärpta regler för avgaskontroll kunnat fastställas av regeringen. Sverigeförbjöd som första land att kadmium och kadmiumföreningar används vidytbehandling, som stabiUsator eller som färgämne. Förbudet har efter ettomfattande arbete trätt i kraft och är ägnat att minskaspridningen i naturen av kadmium, som ju kan åstadkomma stor skada på denmänskliga organismen. Spridningav kvicksilver från processindustrin är på väg att elimineras. Blyspridningenhar nedbringats mycket väsentligt sedan den lågblyade bensinen införts. Naturvårdsverketsprogram för övervakning av miljökvalitet har initierats och trätt i verksamhetunder perioden. Jagskall inte trötta med någon mycket längre uppräkning, men jag vill ha dettasagt såsom bra exempel på den verksamhet som har präglat de här sex åren avicke-socialisfiskt regeringsarbete. Slutsatsen,herr talman, är att det fögderi som åter har övertagitförvaltningen av mycket starkt har präglats av centernsgrundsyn i dessa frågor, trots att parlamentariska styrka endast harvarit eller dämnder. Den förvaltningen är vi glada och stolta över. Vibeklagar de skador som redan våUats genom devalveringen. Vårvädjan är: Rasera inte mer! Begreppen trygghet i livsmedelsförsörjningen ochmiljön är så viktiga för vår livskvalitet. AnL 99 (): , fredag, inleds en ny omgång av jordbruksprisförhandlingarnamellan bönderna, staten och konsumenterna. Påvilket sätt tänker regeringen mildra de svårigheter som uppstår för svenskajordbrukare på grund av devalveringen, den väntade momshöjningen och dereallönesänkningar som blir följden av devalveringen? En 15-procentig höjning av priset på baslivsmedel befaras.Livsmedelskonsumfionen torde sjunka. Redan har mjölkkonsumfionen ochostförsäljningen minskat på mycket . Prishöjningarnadrabbar barnfamiljer och lågavlönade hårdast. Konsumtionsminskningarna drabbarunga och hårt skuldsatta jordbrukare allra mest. Ofta har de en specialiseradproduktion som krävt stora investeringar. Är regeringen medveten om vilka storaproblem man skapat för prisförhandlarna, barnfamiljerna och de aktivajordbrukarna? Jag tycker man har anledning att fråga sig vilken beredskap somfinns inom regeringen för att möta de här problemen. Jag avser fortsättningsvis att i mittanförande något belysa en del miljöfrågor, som vi i anser mycketviktiga. När jag studerar regeringsförklaringen, finner jaganledning tycka att miljöfrågorna borde ha fått en mer framträdande plats ochatt en litet fylUgare beskrivning borde ha lämnats av hur socialdemokraternatänker tackla dessa svåra frågor. En given utgångspunkt för folkparfiets miljöpolitik ärföljande: Varje människa är unik och måste ges goda möjligheter att utvecklasin egen personUghet. Detta kan endast ske i ett öppet samhälle, präglat avfrihet och rättvisa, och i en god och stimulerande miljö. Utan tUlfälle tillnaturupplevelser vore livet fattigare. Utan en fruktbar jord vore livetomöjligt. Miljöproblemen är mycket stora. Många av människanslandvinningar har gjorts till priset av omfattande miljöförstöring ochöverexploatering av naturresurser. Det är nödvändigt att ändra kurs härvidlag.Det är inte allfid som krasst ekonomiskt tänkande ger mänskligheten mest.Tillåts fillväxten i ekonomin att gå ut över väsentUga naturvärden, måste viväxla spår. Det är för många ett svårsmält budskap, framför allt i tider avekonomisk kris. Inställningen att vi först skall reparera statens finanser,innan vi har råd med miljöpoUfiken, är inte helt ovanlig. Ett aktuellt exempel är den pågående debatten om de fyraorörda Norrlandsälvarna. Från folkparfiets sida menar vi att de outbyggdaälvarna och värdefuUa naturområden i fjällen och längs kusterna bör ges ettlagfäst skydd mot exploatering. Detta skall ske genom att rikfiinjerna för denfysiska riksplaneringen fastläggs i lag. Därmed skulle de ständiga attackernamot de outbyggda älvarna upphöra. Center-folkparfi-regeringen har förlagrådsremiss lagt fram ett förslag till lag om riksintressen i den fysiskariksplaneringen. Det är en förhoppning att den socialdemokrafiska regeringenfullföljer detta med en proposifion i ärendet , liksom också närdet gäller förslaget om ny plan- och bygglag, där kraven på hänsyn tillnaturvårdens intressen kommer att skärpas. Kommunerna skulle därmed bl. a. gesrätt att avsätta naturreservat. Här förbättras alltså naturvårdens möjligheteratt göra sig gällande i samhällsplaneringen. Ur naturvårdens synpunkt värdefulla hagar och skogarbehöver få ett bättre skydd. Det kan tänkas att skogsvårdslagstiftningenbehöver skärpas för att detta skall kunna komma till stånd. Vi hävdar attavverkningen av de fjällnära skogarna bör skjutas upp, så att särskiltvärdefulla områden kan ges ett långsikfigt skydd. med icke-socialistiska regeringar har,som sade här fidigare, flera nya nationalparker inrättats. Jagkan nämna Store mosse i och i m. fl.Från