prot · G60916 · 1982-12-31 00:00:00 — De kommer att infrias. Vi klargjorde i valrörelsenatt dessa beslut kräver finansiering. Så kommer också att ske, i första handgenom en höjning av momsen. Barnfamiljerna kommer att ges kompensafion fördenna höjning genom att barnbidraget höjs. Det är en omfattande omläggning avden ekonomiska poHtiken som den nya regeringen nu genomför. Det är enomläggning som syftar till att ta krafttag för att få fart på ekonomin, bekämpaarbetslösheten och börja avveckla de stora underskotten. Steg för steg kommerdessa åtgärder att föreläggas för beslut. Vi vill mobilisera helanafionen och alla våra resurser för att föra landet ur den ekonomiska krisen. Denna politik kommer att ta tid att genomföra. Den kommeratt möta många svårigheter. Den kommer att kräva mycken möda. Det är väldigtvikfigt för vårt land att den lyckas. Oppositionspartierna har andra värderingar än visocialdemokrater som de självfallet har ett behov av att öppet redovisa. Demåste fullfölja sin uppgift i en demokrafi att kritiskt granska regeringensfögderi. Under denna första tid måste man också ha en mänsklig förståelse föratt besvikelsen över valresultatet kommer fill verbala uttryck här i kammarenoch på andra håll. Likväl är jag ganska överraskad över den surmulenhet ochden våldsamhet i ordvalet som kommit fill uttryck i borgerUga kommentarer. Ännumer förvånad är jag över det som förefaller vara skälet fiU denna surmulenhet. För det första tycks de borgerliga partierna varautomordentligt kritiska mot det faktum att vi nu har fått en regering somfaktiskt försöker regera, som snabbt och resolut försöker ge sig i kast med deuppgifter som den fått sig förelagda. Detta upprör den borgerlighet som vantsig vid långbänkar. För det andra tycks man vara utomordentligt indignerad överatt den socialdemokratiska regeringen tänker föra en politik som står iöverensstämmelse med den inriktning vi gav vår valrörelse. Vi socialdemokraterär glada och stolta över att kunna hålla våra vallöften, att kunna tala tillmänniskorna på samma sätt före och efter valet. Detta tycks vara någontingalldeles oerhört för den borgerlighet för vilken brutna vaUöften och"dagfingerier" blivit något av politikens vardagsmat. För det tredje tycks man vara upprörd över att vi frånförsta stund försöker komma ut ur kanslihuset för att träffa olika grupper tillsamtal och öppen dialog. Detta anser vi vara ett självklart och vikfigt inslagi politiken. Ofta har man olika uppfattning, och olikheten kan komma att bestå,men man kan ändå försöka ta reda på varandras motiv och finna vägar fill hänsynoch ömsesidig påverkan. Dessa kontaktvägar tycks aUdeles ha slammat igen i detav borgerligheten regerade . Jag är således förvånad över inriktningen av er kritik.Den socialdemokratiska regeringen kommer säkert att göra åtskilliga misstag.Det gör aUa regeringar. Vi kommer därför säkert att i en hel del fall kunnautsättas för berätfigad kritik. En energisk opposition kommer sannoUkt att fåmånga utlopp för sin verksamhetslust. Det vare mig alldeles fjärran att söka föreskriva huroppositionen skall agera och reagera. Låt mig bara säga att jag hoppas att niinte betraktar vår utsträckta hand som en förolämpning, utan som en inbjudanfill konstruktivt arbete i landets intresse. Det vore tillfredsställande om det någonstansfunnes en insikt om det gemensamma ansvaret för att föra detta land ur denekonomiska krisen. Vi lovar att uppmärksamt lyssna till det ni har att anföra. Såvill vi nu för vår del och utan övermod söka genomföra den politiksocialdemokrafin gick till val på, en politik för arbete och rättvisfördelning, en politik för att få fart på och för att återskapa enstark ekonomi, en politik som innebär uppoffringar, men som också gerförhoppningar om en vändning till det bättre. När problemen är så stora som ,kan vi inte nå en lösning utan att det tar en viss fid. Men med det härprogrammet och om alla grupper i samhället ställer upp solidariskt, om andra ärberedda att acceptera den utsträckta hand socialdemokratin erbjuder, så bör viunder kunna se påtagliga tecken på en vändning till det bättre. Allra sistnågra ord om utrikespolifiken. Vikommer att med fasthet och konsekvens fullfölja den svenskaneutralitetspolitiken. Förtroendet för vår vilja och förmåga att bevaraneutraliteten måste vidmakthållas. För att återgå till de klassiska formuleringarnavill jag slå fast att det varken får skapas farhågor för eller förväntningar omatt ens under starkt yttre tryck skulle överge sin neutralitetspolitik.Vi skaU skydda det svenska territoriet mot kränkningar med alla fillgängligamedel. Enviktig del av den svenska neutralitetspoUtiken är också att verka intemafioneUtför fred och nedrustning. Vi vill föra en aktiv frédspolitik och fillsammansmed andra försöka få stopp på den accelererande upprustningen i världen, ochframför allt: försöka hejda en utveckling som annars obönhörligen leder tillett globalt kärnvapenkrig. Detär många som i insikt om vad ett kärnvapenkrig skulle innebära tar till ordasom aldrig förr och kräver stopp för rustningarna. De vet att kärnvapnen kanutsläcka allt liv på jorden. De vet att dessa vapen tar död inte bara på osssom lever , utan också på alla kommande generationer. Och de vet att i ettkärnvapenkrig finns det inga vinnare - bara förlorare. Detär denna vetskap som gör freden fill den viktigaste frågan av alla. Det är densom gör att folk ger sig ut på gatorna och protesterar. Vi såg det här iStockholm, i och på många andra håU i landet ; vi har settdet runt om i världen . Dessa människors kamp för fredenkan vara den kraft som är nödvändig för att förnuftet skall segra, närmänsklighetens ödesfrågor står på spel. För min del viU jag utan tvekan sägaatt dessa människors kamp för fred, såsom den t. ex. manifesterades i en broför fred på , är en styrka för vårt land. NärFörenta nationerna kom till efter , skulle FN vara enorganisation för den kollektiva säkerheten. står FN i centrum igen. Närmedvetandet växer om att det i kärnvapenåldern inte går att skaffa sig trygghetpå egen hand, innanför de egna nationsgränserna, ställs frågan hur man skallkunna stärka Förenta nafionernas fredsbevarande roll, hur FN kan ges möjUgheteratt förebygga konflikter. Vi vill ge FN allt tänkbart stöd. Det är den svenskaregeringens avsikt att på ett aktivt sätt medverka i stärkandet av roll, på det att,det gemensammaansvaret för denna värld skall kunna väl förvaltas. AnL 7 () replik: De som haft tillfälle att lyssna fill OlofPalme i valrörelsen och i opposifion kände inte igen honom. Dethär var en passiv och defensiv . Det var dessutom första gången somjag har hört tala om samförstånd. Det hörde maningenting av under hans år i opposition. Det kom hastigt, när socialdemokraternahade vunnit valet. Jag tycker att vi skaU klargöra att det inte är någon somhelst skam att förlora en kamp, om det är en ärlig kamp. Jag vill också sägaatt vi moderater inte har någon anledning att beklaga valutgången. Vi var detparfi som gick fram mest. Men de som ändrat sig efter valet ärsocialdemokraterna. Det är detta vi har kritiserat. I valrörelsen sade vi attsocialdemokraterna kommer att tvingas välja mellan att svika sina vallöften ochatt svika . är man på väg att göra bägge delarna. Jag tror knappast mina öron när jag hör tala omatt socialdemokraterna fullföljer sin polifik. Här stäUer de till med denstörsta devalvering som gjorts och som åstadkommer en inflation i somär tredubbelt högre än omvärldens. Vad sade socialdemokraterna i valrörelsen ominflafionen? Kommer ni ihåg den stora, fina socialdemokrafiska huvudbroschyren,där man talade just om vad man tyckte om inflationen? I den beskrevs hurinflationen gör det lönsammare att använda pengar till spekulafion, hur denökar klyftorna i samhället, hur den omfördelar gigantiska summor, hur den gördet allt svårare att bedriva meningsfulla avtalsförhandlingar och skaparorättvisor mellan dem som hyr och dem som äger sin bostad. Det sade ni ivalrörelsen. Dessutom står det sist i den här broschyren, och det ärkostligt: Skall fortlöpande ha lägre inflation än sina konkurrentländermåste den svenska kronan fortlöpande revalveras. - Och det är viktigt - detsade ni före valet. sade ofta att man skulle revalvera. Men nihade inte ens hunnit sätta er i kanslihuset förrän ni devalverade. Det läralltså ta fid, innan ni kommer på rätt kurs med den polifik ni påstod er drivai valrörelsen. Jag sade i mitt inledningsanförande att socialdemokraternabedriver en bisatsmoral, och jag tycker att det ligger mycket i det. Om manläser Stockholms-Tidningen, som ju inte kan beskyllas för att företräda någotannat parti, så märker man hur chockade de är på den fidningen över vad somhänt med den socialdemokrafiska polifiken, vad den leder fill för resultat förde enskilda människorna. Den svångrem som ni talade om att ni inte vUle ha-utan mera svängrum - är ju just den svångrem som ni nu så hårt drar åt.Stockholms-Tidningen säger att hyresökningar, devalvering, momshöjning, höjdlandstingsskatt, dyrare , höjda kommunala taxor, höjd kommunalskattinnebär sammanlagt kostnadsökningar som är för stora för att människor ivanliga inkomstskikt skall klara dem. Vad har då hänt på dess redakfion? Det är ju LO:s egen ägandesfidning. Det blir inte tufft för folk, säger den , det blir omöjligt, OlofPalme. Detär den politiken som ni på har lyckats mana fram, så att erteget huvudorgan i säger att det blir omöjHgt. Nihar nu verkligen dragit åt en svångrem, och som alltid - jag sade det förut här- enbart och aUena kring de vanUga människorna och där just kring de löntagaresom skall arbeta ihop pengarna. Andra skall ju tydUgen, enligt vad vi nysshörde, få kompensation så mycket som möjligt. Det skall alla få utom just desom jobbar. Denavgörande frågan är ju, , var man sätter den här svångremmen och hurhårt man drar åt den. Det är avgörande om man väljer att sätta den runt midjaneller runt halsen. Det bör ni noga tänka på. Jagsade förut att det krävs ett alternafiv, och vårt alternativ är i klartext icke skulle ha behövt devalvera, om man hade låtit bli att höjaarbetsgivaravgifterna, låtit bli att höja momsen, genomfört - jag säger det-stora och smärtsamma besparingar i den offentliga sektorn, kommunaltskattestopp och en marginalskattesänkning. Det hade varit ett alternativ.Skälet till att ni inte kunde göra detta var att ni sade precis tvärtom i helavalrörelsen. Och så mycket kunde ni inte vända - inte - för då hadedet inte varit fråga om bisatsmoral utan om omoral. Devalveringär det enklaste sättet att lösa problem och att exportera dem. Och det var detni valde. Innan morgondimman lättade ute på hade man i ett huj fattatbeslut om denna jättelika devalvering så enkelt och så smidigt. Alternativet ärnämligen mycket svårare, dvs. hårda debatter i varje fråga, när politiker ochtjänstemän skall tvingas att spara, svåra avvägningar mellan olika behov ochbesvikna reaktioner från dem som plötsligt går miste om något bidrag ellernågot stöd. Genom devalvering sUpper man allt detta. AUt överlåts enkelt ochsmidigt på prisstegringarna, som effektivt griper in i allas våra plånböcker. Mennu får ni stå till svars, för det hjälper inte, , att i dennatalarstol säga att ni fullföljer er polifik, när ni trots att ni gått fillstorms mot en hög inflafion själva genomför en inflafion som blir tredubbelthögre än våra konkurrentländers. Jagsäger som : Ni sår vind, men ni kommer att få skörda storm -för att inte säga orkan. AnL8 () replik: tycker att jag och andra låter gnälliga, när vi står här iriksdagens talarstol. För min del kan det möjligen bero på att jag läserinnanfiU ur de skrifter som läste ur, medan han själv var iopposition före valet. Det verkar nämligen som om ni socialdemokrater inte ärså roade av att nu ta del av vad ni sade före valet. Ömden gamla regeringen hade suttit kvar hade den tvingats devalvera, påstår OlofPalme frankt. Jag påstår att om och socialdemokratin i valrörelsenhade visat förståelse för finans- och budgetpolitikens betydelse för både den inhemska reaktionen på kronans värde och,framför allt, den utländska reakfionen på kronans värde på samma sätt som vigjorde från regeringens sida, hade de attacker mot kronan som gjordes, när detblev uppenbart att socialdemokraterna kunde komma att vinna valet, inte kommiti fråga. Våra devalveringar, , var - det är viktigt attpåminna om det -nödvändiga för att bringa någon reda i den hopplösa konkurrenssituationsom den förra socialdemokratiska regeringen hade försatt det gamla fina Sverigei. Har ni alldeles glömt hurusom staten genom att vara löneledande ,1975-1976, åstadkom en lönekostnadsutveckling på -fullständigtexempellöst, om man ser sig om i världen. Detta blommade ut i att våra prisersteg så snabbt relativt andra priser som gällde på den internationellamarknaden, att vi "prisade" ut oss ur marknaden. Då var detnödvändigt att vidta devalveringar. Vi har lyckats med att återställa densvenska konkurrenskraften till den nivå som gällde . Detfinns ingen annan möjlighet - så långt är vi ense - att återställa en sådansituafion än genom att ta det på reallönen, på levnadsstandarden. har här nu liksom i valrörelsen påmint om attreallönen gröptes under de gångna sex åren. Det står i er valhandbok attlönerna är mindre värda - en förlorad månadslön . Till det skuUe jagvilja foga, att enligt samma sätt att räkna förlorade löntagarna en halvmånadslön den dag som den socialdemokratiska regeringen satte sig till-detgjorde de genom de poUfiska åtgärder som ni signalerade då. Kampen mot sysselsättningen måste sättas främst, sägerOlof . Ja, självfallet. - Därför kan vi inte fortsätta att driva denåtstramningspolifik som de tidigare regeringarna har drivit, säger kan kalla det åtstramningspolitik, när underskottet i budgetenhar en storleksordning på ? Detta kallar åtstramningspolifik, somhan beklagar det höga budgetunderskott som vi har. Någon reda får det vara iargumentationen också från den socialdemokratiska sidan. Ni lär få lov attbestämma er. Så fäster man förhoppningar vid devalveringen. Menåterigen: devalveringen innebär ju för en löntagare, om man använder sammasätt att räkna som ni själva gjort, att en halv månadslön försvinner. Vadinnebär det för efterfrågan i det svenska samhället? Jag frågade i mitthuvudanförande också: Hur klarar ni den situationen? TiU sist återkommer jag fill frågan: Om ni har ett löftefrån löntagaror-ganisafionerna om att de inte skall kompensera sig förreallöneförsämringen, som är en följd av er politik, varför försöker ni då inteträffa en överenskommelse med löntagarorganisationerna om att ta en begränsadreallönesänkning i kommande avtalsuppgörelse utan att gå omvägen via endevalvering, som leder till en rekordinflation? Då hade ni ju fått sammaeffekter på konkurrenskraften gentemot omvärlden, men vid en fortsatt sjunkandeinflation i den svenska ekonomin, vilket skulle ha gett betydligt bättreresultat. Varför valde ni inte den metoden? AnL9 () replik: Det är alldeles fel när försöker göra gällande att vi skulleha förnekat de ekonomiska problemen i valrörelsen. Vi förnekade inte attunderskottet i statens budget var besvärande, och vi gjorde vad som var möjUgtför att försöka komma åt det. Vi förnekade inte - utan vi led av -att så mångavar utan arbete. Vad vi sade var att vi hade klarat sysselsättningen bättre i Sverigeän vad man gjort i nästan aUa med oss jämförbara länder, inte minst i just deländer där man länge har fört den ekonomiska politik som socialdemokraterna nurekommenderar också för vårt land och som förmodligen kommer att leda fiU -ovanpå allt annat - ökad arbetslöshet även här. OlofPalme tycker att vi ser litet surmulna ut, , ochjag - och det kanske vi gör. Det är också ganska lätt att hålla sig för skrattnär man nu tar del av vad som förestår för den svenska nationen. med att han själv var desto soligare. Och det var något av kännetecknetunder hela den glada socialdemokrafiska valrörelsen. Man sade inte att det varnågra tagelskjortor som man skulle komma att sätta på de svenska väljarna omsocialdemokraterna fick återkomma till regeringsmakten. Det var förvisso ettmycket soligt budskap man spred omkring sig. Mansade t. ex. att man skulle sätta stopp för de ideliga reallönesänkningarna.Precis så sade man - det går inte att förneka, . Men vad är det nigör nu? Sätter ni stopp för de ideliga reallönesänkningarna? Ni gjorde ettstort nummer av att reallönerna hade sjunkit under de sex gångnaåren. kommer de att sjunka redan under det första socialdemokratiskaåret. Ni kan inte förneka att ni sade under valrörelsen att nu får det vara nogmed prishöjningar, maten är för dyr. T. o. m. själv hade problem medsin lövbiff på krogen här i kvarteret, eftersom den hade gått upp med . Jag kan trösta med att med egna priser kommerlövbiffen att gå upp . Och skulle olyckan vara framme ochden utvecklingen fortsätta, så kommer att få betala 110 kr.för lövbiffen. Det är nog bäst att stäUa om sig till gröt, herr statsminister. Nilovade att ta bort karensdagarna. Och det är klart att de människor somlyssnade på er då trodde att de skulle ha något att vinna på detta. De skulleslippa den belastning som karensdagarna förvisso innebär - och som vi varmedvetna om när vi lade fram förslaget. Men vad de säkert inte visste, de somfångades av de glada socialdemokratiska locktonerna, var att för en vanligfamilj, t. ex. ute i , kommer bara oljan att kosta lika mycket mer under en enda månad. Det sade ni inte i det glada valbudskapetfrån de socialdemokratiska talartribunerna. Nigjorde också ett stort nummer av att nu skulle minsann kommunerna inte behövadra åt svångremmen, nu skulle det inte alls vara nödvändigt att begränsa sigtill en enprocenfig ökning av de kommunala utgifterna, utan ökningen bordekunna bli dubbelt så stor. Det var säkert många människor som också upplevdeatt detta var jättefint - nu kunde vi bygga ut åldringsvård och kommunalbarnomsorg i mycket snabbare takt än om vi hade haft den Menvad ni inte sade, t. ex. vid alla valmöten med , ochandra från valkretsar, var att vad som väntade efter valet idetta område var en tvåkronorshöjning av den kommunala skatten, somförsammahushållsom jag talade om kommer att kosta - bara den - . Det var prislappen på den generösa kommunala politiken. Inganya, stora kostnadskrävande reformer lovade , och det är på denplankan han försöker rädda sin heder nu när valet är slut och verklighetenväller över honom. Nej,ni lovade inga stora, nya reformer. Men ni gick inte heller ut fill människornaoch sade att summan av alla de åtgärder som ni skulle komma att vidta om nivann valet kommer för en tvåbarnsfamilj, där båda makarna arbetar och harvanlig inkomst, att bli en fördyring av levnadsomkostnaderna motsvarandeuppemot 4 000,5 000, kanske i vissa fall . Varför sade ni inte det, omni visste att det var så det skulle bli? Varför sade ni inte det, om ni kännerden stolthet, som talar om, över att kunna säga samma sak ivalrörelsen som efter valrörelsen? När ni visste vad som vankades, varför taladeni då inte om det? Föregen del sade jag i valrörelsen att om s-politiken skall genomföras, så kommerdet antingen att bli världsrekord i svikna vallöften, eller också kommer detatt bli en ekonomi i ruiner. verkar det som om vi drabbas av båda dessasaker på en gång. Och, som jag sade i mitt tidigare inlägg: Det är synd att detinte finns ångervecka i politiken. Jag är säker på att många väljare skulle hautnyttjat den . AnL 10 (vpk)repUk: Jag förstår inte, , vad det är för fel på gröt. Vi som äruppfödda på gröt har ju inte stannat i växten. Det är som vi harbörjat äta litet skapligare mat, men det har ju satt sig på annat håll. Detvar rnycket intressant att höra framför allt de gamla regeringsrepresentanternatala här - därmed ingenfing sagt om mitt intresse för statsministernstal. I de tre borgerUga representanternas tal fanns det inte en enda antydan omeftertanke eller rimligt ansvarstagande för den polifik som ni bedrev iregeringsställning, t. ex. självkritik för att AMS inte fick de pengar manbegärde , när arbetslösheten ökade kraffigt och vi stod inför enstarkt ökad vinterarbetslöshet. Detvar också intressant att höra debutera i den allmänpo-Utiskadebatten. Jag erinrar mig att när blev ordförande för ,sade han att de sociala frågorna är mycket vikfiga för honom -om dem hade hanlärt sig mycket under arbetet i . Men i valrörelsen visade detsig - och det visade även hans anförande här - att det bara var tomtprat, utanverk. Vad är det för slags polifik han för fram? Det är lägre löner,social nedrustning, kraftigt höjda hyror, nedskärningar av matsubventionernaoch stora höjningar av matpriserna. Vadmoderaterna gör - och vad de gjorde i valrörelsen - är att uppträda som enkamporganisation mot samhällets svaga. någotsom helst inflytande över poUfiken , så skulle det kostalöntagarna ytterUgare . Det nya är att SAF:s språkrör nu intesitter i regeringen utan sitter på parkett här i . Skalldetta bli de borgerliga partiernas agerande i fortsättningen - att närregeringsansvaret är över tar man inget ansvar för politiken och för de problemsom finns? Ni talar mycket om devalveringen; ni har mycket att säga om den. Dethar vårt parti också. Men skillnaden är att vi drar helt andra slutsatser omvad man måste göra efter devalveringen. Ni talar om devalveringens effekter förde lågavlönade och barnfamiljerna, men sedan kräver ni konkret barakompensation för de allra högst avlönade, för dem som redan gynnas avskatteuppgörelsen. Ni kräver ännu större förmåner för dem. Men de lågavlönadeoch barnfamiljerna har ni ingenfing att bjuda. Hur går detta ihop med dettidigare talet om att de svagaste grupperna skall skyddas? Hur går detta ihopmed talet om som ett parti för de små i samhället? OlaUUsten, som i valrörelsen talade om kravmaskinerna, uppträder som enkravmaskin för de högavlönade när det gäller skatteuppgörelsen. Devalveringenslår mycket hårt rnot de lägst avlönade och barnfamiljerna. Det är dessagrupper som drabbas mest av devalveringen. Det var de grupperna som denborgeriiga regeringen plågade hårdast, och det är dessa grupper som inte får utnågot av förra vårens skatteuppgörelse. Förslagetom en aUmän momshöjning lägger ännu större bördor på dessa grupper. Det ärdärför som vi är motståndare fill att man skall lägga på barnfamiljer som i dagbetalar . i matmoms ytterligare , vilket skullebli fallet om matpriserna fortsätter att stiga fill följd av en allmänmomshöjning. Bara har matpriserna ökatmed . HittUls har matpriserna stigit , dubbelt så mycketsom andra priser. Detär naturHgtvis många - inte minst barnfamiljerna, de lågavlönade och desocialdemokratiska kvinnor som uppvaktat regeringen med krav på lägre matpriser- som i likhet med mig undrar varför regeringen är så rigid när det gäUerfrågan om matprishöjningarna och inte inser det omöjliga i en sådan prispolifikdär man lägger ytterUgare moms på maten. Vivill ta bort momsen på maten. Vi viU införa prisstopp för basmaten nästa år.Det är därför som vi går emot förslaget om en allmän momshöjning. Varför är nisocialdemokrater så kompromisslösa när det gäller att höja momsen ochmatpriserna? Varför måste beslutet om höjda matpriser bli regeringens förstabeslut? Viär medvetna om statsfinansernas tillstånd. Vi är medvetna om att det ekonomiskautrymmet är begränsat. Vi är beredda att ta ansvar och medverka fill att detblir ordning på statens finanser och människors ekonomi. Men då måste man iförsta hand anlägga en fördelningspolifisk syn på ekonomin som inte missgynnarde grupper som jag nämnt. Allaåtgärder behöver inte öka på statens utgifter. En del kan finansieras genomomfördelning, genom ett avskaffande av de förmåner som de borgerliga regeringarnahar delat ut, t. ex. aktiefondssparandet och skatte- Nr 16 lättnaderna för företag och högavlönade. Det går att göra omfördelningar i Onsdaeen den det stöd som utgår. AnL11 Statsministern : Allmänpolitisk talar vackert om dem som har arbete, debatt Sanningenär att det med en borgerlig politik blir allt fler arbetslösa.