prot · G609148 · 1982-12-31 00:00:00 — På den grunden harjag reserverat mig för bifall till motionen. Värt tredje motionsyrkande gäller låneförbudet iaktiebolagslagen. Ett sådant förbud infördes, som framgår av utskottetsskrivning, . genomfördes vissa ändringar av reglerna omlåneförbud i 12 kap. 7 § aktiebolagslagen. Ändringen trädde i kraft den 1 juli1982 oeh innebär att aktiebolag under vissa förutsättningar får lämnapenninglån fill anställda för förvärv av aktier i det långivande bolaget.Vidare undantas helt från låneförbudsreglernas tillämpningsområde innehav ellerförvärv av andel i en aktiefond eller i en aktiesparfond som inte ärföretagsanknuten. När dessa förslag fördes fram av den dåvarande borgerligaregeringen gick de två stora organisationerna på arbetsmarknaden, LO och TCO,emot. Även socialdemokraterna och kommunisterna gjorde det. Likvidation av aktiebolag, m. m. 6 protokoll 1982/83:148-149 Likvidation av aktiebolag, m. m. anser för vår del att de skäl som dessa organisationerframförde emot undantag från låneförbudet alltjämt är vägande. Undantagen fränlåneför-budet bör därför slopas. I sitt svar på motionen är inte utskottet negativt, avvakta vad kommissionen mot ekonomisk brottslighet kan komma fram fill.Utskottet säger sig ha inhämtat att kommissionen skall ta upp frågan omlåneförbudet och komma med förslag. Detta vill utskottet avvakta och inteföregripa vad kommissionen kan komma fram till. Med hänvisning fill de stora organisationer som stod bakomett nej till det genomförda undantaget från läneförbudet och som jag redannämnt anser jag att det står klart att undantagen bör slopas . Jag hardärför reserverat mig för bifall till motionen i vad gäller låneförbudet. Slutligen konstaterar jag att alla partiersäger sig vilja bekämpa ekonomisk brottslighet och minska utrymmet för densvarta sektorn i samhället. Det skiljer sig emellertid i fråga om vad man ärberedd att göra åt saken. Jag finner då att det är vi inom vpk som vill gålängst. Socialdemokraterna är egentligen av samma mening som vpk men villavvakta erfarenheter och utredningar, under det att de borgerliga partiernatassar fram med större försiktighet. Under en företagsvänlig mask smyger delitet försiktigt - det har ju framgått av vad som sagts här i debatten. I ettläge då den svarta sektorn kanske omsluter lika mycket som halva budgetunderskotteti statsbudgeten är kampen mot den ekonomiska brottsligheten en fråga som måstefå hög prioritet. Det handlar också om att trycka tillbaka sabotörerna motsolidariteten i vårt samhälle. Det är därför som vi driver på i de härfrågorna. Jag yrkar med det anförda bifall till reservationerna nr 2och 4, som är fogade till lagutskottets betänkande 1982/83:36. 71MARTIN () replik: Med anledning av vad Per sade omarbetet för att bekämpa den ekonomiska brottsligheten vill jag säga några ord.Vår inställning är att den ekonomiska brottsligheten skall bekämpas. Om vi serpå vad som gjordes på det området under de sex icke-socialistiska åren finnervi en lång lista över ändringar i lagstiftningen för att komma till rätta medden ekonomiska brottsligheten samt ändringar i myndigheternas organisation ochannat. Det tar för lång fid att nu räkna upp de mänga åtgärder som vidtagits.Jag nämnde i mitt inledningsanförande en del av det som gjorts påaktiebolagsrättens område. Det är inte fråga om att "tassa fram", somPer sade, utan kraftfulla åtgärder har vidtagits och skall vidtas. Men i fråga om tvångslikvidation, som vi nu framför alltdiskuterar, gäller det att göra en avvägning mellan vad som över huvud taget äråtgärder riktade mot den ekonomiska brottsligheten och förslag som man tror ärriktade mot den ekonomiska brottsligheten men som enligt mänga bedömare iverkligheten kommer att vara negativa för de seriösa företagen. Undantaget från låneförbudet, som Per vill upphäva,infördes av den icke-sociahstiska majoriteten för att stimulera enskiltägande och möjligheterna för anställda att låna i företaget för attköpa aktier där. Detta undantag är kringgärdat med noggranna bestämmelser.Lånebeloppet fill de anställda får vara högst två gånger gällande basbelopp,alltså nu ca . Erbjudandet om lån måste dessutom rikta sig till minsthälften av de anställda i företaget - inte bara till en liten del. Vidare måstelånet återbetalas . Dessa och andra regler gör att det finnsgarantier för att denna bestämmelse inte kan missbrukas. är den endel av olika åtgärder för att stimulera ett spritt enskilt ägande. Likvidation av aktiebolag, m. m. 72 PER (vpk) replik: Jag skall inte ta någon längre debatt medMartin . I mitt huvudanförande gjorde jag ingen skillnad mellan deborgerliga partierna utan tog dem så att säga i en bunt. Jag kanske kan göraden distinktionen att det finns vissa skillnader mellan de borgerliga partiernaoch därmed ge det erkännandet att det finns skillnader mellanexempelvis och när det gäller hållningen till denekonomiska brottsligheten. Jag vill påstå - och jag sade det förut - att det ärvi som vill gå längst i denna fråga och är pådrivande. Vad det gäller låneförbudet hänvisade jag till att de tvåstora organisationerna på arbetsmarknaden var emot dessa undantag innan deinfördes. Det största politiska parfiet i landet var också emot dem. Deargument som då anfördes är alltjämt gällande. Vi anser att skall man ha ettlåneförbud i aktiebolagslagen med så pass lågt aktiekapital som det ändå är , så bör det upprätthållas på ett riktigt sätt, och man bör inte ha dessaundantag, som vi inte anser vara sunda. 73 () replik: Ett förslag behöver inte vara sämre därföratt, som Per säger, det största politiska partiet är motståndaretill det. När det gäller låneförbudet ochbegränsningen av de anställdas rätt att låna för förvärv av aktier i det egnaföretaget, har det inte det gällt framkommit någonting som talaremot att det var en lämplig åtgärd. 74BENGT SILFVERSTRAND (s): När professorn i nationalekonomi vid tiden skulle motivera varför reformer på ettvisst område kunde anses obehövhga formulerade han sig som följer: "Om mantar i beaktande de avseenden spm i avseende på jordegendomen bör tagas ibeaktande, så finner man, att det är allra bäst, precist som det nu är. "har den svenska konservatismen fått en ståtligare uttolkning. Och även om dagens borgerliga opponenter knappastformulerar sig lika glansfullt, så har den Hamiltonska slutsatsen i många fallalltjämt sin bärighet. Det gäller sålunda i hög grad den borgerligainställningen till behovet av lagstiftning pä det ekonomiska området iallmänhet och kanske i fråga om ekonomisk brottslighet i synnerhet. I detbetänkande vi nu diskuterar behandlas två regeringsförslag angående Likvidation av aktiebolag, m. m. ändringar i aktiebolagslagen jämte dels motioner somväckts med anledning av proposition 139, dels motioner som inlämnats under denallmänna motionstiden. Ett enigt utskott har ställt sig bakom förslaget om ändringav aktiebolagslagens regler om tvångslikvidation ur skatterättslig synpunkt iproposition 94, och jag ber därför att få yrka bifall till utskottetshemställan under denna punkt. Uppfattningarna skiljer sig däremot i flera avseenden ifråga om förslaget i proposition 139 om skärpning av reglerna för likvidationav aktiebolag. Enligt nuvarande bestämmelser i aktiebolagslagen inträderlikvidationsplikt för ett bolag när aktiekapitalet gått förlorat med tvåtredjedelar. Om skäl föreligger att anta att aktiekapitalet urholkats i sådanomfattning, är bolagets styrelse skyldig att omgående upprätta en s. k.likvidationsbalansräkning. Frågan om bolaget skall träda i likvidation skallsnarast hänskjutas till bolagsstämman. Om denna inte beslutar om likvidation,får bolaget en frist till ordinarie bolagsstämma under nästföljanderäkenskapsår. Man har sålunda mycket på sig att fylla uppaktiekapitalet, och det är just en av de grunder som det finns skäl att peka pånär man nu föreslår en reform. Skulle det vid denna ordinarie bolagsstämma visasig att det egna kapitalet -eventuellt efter nedsättning av aktiekapitalet -inte uppgår till halva aktiekapitalet, åligger det styrelsen, om stämman intefattat likvidationsbeslut, att hos rätten ansöka om tvångslikvidation. I flera sammanhang har man uppmärksammat brister i skyddetav företagets bundna kapital. Det har bl. a. visat sig att aktiebolag medotillräckligt kapital ofta utnyttjas för ekonomisk brottslighet. Och ekonomiskbrottslighet är särskilt vanlig i mindre företag, alltså företag som haraktiekapital på ca . beslutade med anledning av ensocialdemokrafisk parfimotion att ge regeringen till känna att det finns ettuppenbart och dokumenterat behov av en skärpning av likvidationbestämmelsernaför aktiebolag. I den proposition som regeringen redan nu framlägger -efter riksdagsbeslutet - föreslås attlikvidationsbalansräkning skall upprättas när halva aktiekapitalet gåttföriorat, att fristen för bolagsstämman att besluta i likvidationsfråganfastställs och att måste täckas för attbolaget skall undgå att träda i likvidation. Regeringen föreslår också attlikvidator alltid skall utses av domstol. Det är väl inte oväntat att dessaregeringsförslag avvisas av de borgerliga företrädarna i lagutskottet. motiverar i en motion sitt ställningstagandemed bl. a. följande synnerligen anmärkningsvärda formulering: "Propositionen är ett utmärkt exempel på resultatetav den verksamhet som BRÅ" - dvs. brottsförebyggande rådet - "harbedrivit i . Utgångspunkten för många av de förslag som framlagts av BRÅsynes ha varit att alla som driver aktiebolag är företagare som syftar att medakfiebolagets hjälp lura staten." Ett uttalande av den här karaktärensäger fakfiskt mer om mofionärerna än om regeringsförslaget. Det är värt att notera i detta sammanhang att centernkollektivt i en reservation skrivit sig samman med ett parti som har denna nyssciterade inställning till brottsförebyggande rådets verksamhet. Därför vore detväsentligt att få en kommentar - om och dess företrädare i det härfallet, , verkligen kan ställa sig bakom en sådan beskrivning avbrottsförebyggande rådets insats. Reservanternas invändningar saknar helt enkelttrovärdighet redan mot den bakgrunden att ett bolag kan undvika likvidationgenom en nedsättning av akfiekapitalet för täckning av förlust. Det finnssåledes möjlighet att undvika den situation som en likvidation innebär. I ochmed att denna möjlighet står till buds faller också det borgerliga talet omnegativa sysselsättningskonsekvenser av skärpningen av likvidationspliktenplatt till marken. Det kan inte vara rimligt att en företagare som inte enskan finna täckning för ett aktiekapital som motsvarar den lagstadgademinimigränsen på . skall få driva verksamhet i aktiebolagsform. Hanbör i stället vara hänvisad till sådana verksamhetsformer där han personligensvarar för företagets förbindelser. Den logiska konsekvensen av den borgerligareservationen nr 1 borde ju vara att oeh kollektivt krävdeen sänkning av denna minimigräns för aktiekapitalet. Det borde vara följden avatt man anser att det är orimligt att begära de skärpningar som vi. nu frånutskottsmajoriteten föreslår, varvid vi speciellt uppmärksammar de mindrebolagen. Anser man att skärpningarna skulle skada seriös företagsamhet, dåskall man alltså föreslå en sänkning av minimigränsen, som i så fall sattsalltför högt. Men det har vi inte tidigare hört talas om, så det kan kanskevara rimligt att vi nu får en kommentar på den punkten. När det gäller formerna för utseende av likvidator finnervi också här regeringsförslaget väl avvägt. Det är i många situafionerangeläget att en likvidator står fri och obunden i förhällande till bolagetsägare oeh tidigare ledning och att rimliga garantier kan skapas för att den somsvarar för bolagets avveckling är sakkunnig och i övrigt en lämplig person. tillgriper likvidatifion är ju inte ett normalt förfarande. När det dåinträffar, så kan det inte vara orimligt att en utomstående betraktare, som ärneutral i sammanhanget, får göra den slutliga bedömningen vid avvecklingen avbolaget. Detta sker bäst genom att likvidator alltid utses avdomstol, alltså även i de fall då likvidationen beslutas av bolagsstämma. Någonhämsko pä berättigade lednings- och ägarintressen, t. ex. vid en frivilligavveckling av ett företag, behöver detta inte alls innebära, eftersom det ipropositionen är klart uttalat att rätten bör vara lyhörd för aktieägarnasönskemål, om dessa inte kan förväntas stå i strid med borgenärernas intressen. Jag berdärför att få yrka avslag på reservation nr 1. I övrigt vill jag nöja mig med ytterst kortfattadekommentarer till de övriga reservationerna. Likvidation av aktiebolag, m. m. Likvidation av aktiebolag, m. m. I reservafion nr 2 konstaterar vänsterpartietkommunisterna med rätta att firmabyten ofta ingår som ett led i ekonomiskbrottslighet. Aktiebolagslagen innehåller regler om att firmabeteckningskall anges i bolagsordningen. Denna skall jämte andra föreskrivna uppgifterangående bolaget registreras hos patent- och registreringsverket. Ändringarskall likaledes registreras, och dessa ändringar får inte verkställas förränregistrering har skett. Efter en promemoria från brottsförebyggande rådetbeslutade 1980 om en förstärkning av aktiebolagslagens regler pådenna punkt, innebärande att ett aktiebolag som byter firma omgående skallunderrätta om detta. I den händelse att så inte sker kanregistrering av firmaändringen vägras. Det är angeläget att förhindra att en bolagsordning ändrasi illojalt syfte, och den verkande uppgiftsskyldigheten kan -jag understryker ordet "kan" - vara ett verksamt medel att motverkasådana illojala förfaranden. Men det kan ändå finnas skäl att se över nuvaranderegler beträffande registrering av firma, sedan vi fått ett fylligare underlagän som kan erhållas efter blott - låt oss kalla det så -försöksverksamhet. Vi måste alltså ha ytterligare någon tids erfarenhet av detnuvarande systemet innan vi från vår sida är beredda att föreslå någonytterligare skärpning. Jag bermot denna bakgrund att få yrka avslag på reservation nr 2. Reservationerna 3, 4 och 5 avser det s. k. låneförbudet iaktiebolagslagen. vill nu ytterligare urholka detta låneförbud,medan vpk vill genomföra en skärpning av gällande villkor. stöder densocialdemokratiska linjen ända fram till motiveringen för avslag påvpk-reservationen, då man pä nytt återgår till det moderata fadershuset. Förekomsten av ett låneförbud i aktiebolagslagen ärnaturlig med hänsyn fill behovet av att skydda ett aktiebolags bundna kapitalfrån att urholkas och för att förhindra skatteflykt. Förbud mot penninglängäller i första hand aktieägare, styrelseledamot och den verkställandedirektören i bolaget eller i annat bolag inom samma koncern samt vissa fysiskaoch juridiska personer som är närstående till dem. Det finns dock som bekantvissa undantag frän låneförbudet, som har beskrivits här tidigare. Efter en beställningsskrivelse från Industriförbundetgenomdrev den dåvarande borgerliga riksdagsmajoriteten enuppluckring av låneförbudet, så att möjligheter öppnades för ett aktiebolag attunder vissa förutsättningar få lämna penninglån till anställda i syfte att deskall förvärva aktier i det lånegivande bolaget. Förvärv av andel i aktiefondeller i aktiesparfond som inte är företagsanknuten undantogs också helt frånlåneförbudets tillämpningsområde. Redan den härigenom genomförda urholkningen avläneförbudet är ytterst tvivelaktig och beslutades på andra grunder än rentföretagsekonomiska. Ett system som innebär att man med lånade medel kan skaffasig generösa skattemässiga fördelar, utan att förmånerna jämställs med annanskattepliktig inkomst av tjänst, kan i längden aldrig försvaras och upprätthållas.Lika orimligt finner vi det vara att man med hjälp av lånade medel skall kunna stödja den egna aktiekursen. Mot denna bakgrund saknas det definitivt skäl att införaytterligare lättnader i läneförbudet, vilket nu föreslagits av moderaterna.Problemen med generationsväxlingar i familjeföretag kan bevisligen lösas inomramen för det redan befintliga dispensförfarandet. Även om det sålunda kan finnas vissa skäl för återgångtill de låneförbudsregler som gällde , anser vi det rimligt attavvakta t. ex. det arbete, som bedrivs av kommissionen för åtgärder motekonomisk brottslighet, som har aviserat en promemoria med olika reformförslagdär också det här området kan komma att tas upp. Jag yrkardärför avslag på reservafionerna 3, 4 och 5. I övrigt vill jag yrka bifall till utskottetshemställan på samtliga punkter. 75 () replik: Jag vill börja med att kommentera desynpunkter framförde om konservatismens sätt att tänka. Jaguppfattade inte riktigt citatets innebörd men vill gärna ta det somutgångspunkt för att precisera vad jag menar borde vara utgångspunkten förvarje reformsträvanden, nämligen dels att reformen svarar emot ett verkligtbehov, dels att reformen kan genomföras på ett sådant sätt att de motståendeintressena inte lider mer än den samhällsnytta reformen skall åstadkomma. Somjag visade i mitt första anförande har man alltså svepande tagit till detälskade begreppet ekonomisk brottslighet för att söka visa förekomsten av ett reformbehov,utan att kunna precisera vare sig innebörden av ekonomisk brottslighet i dethär sammanhanget eller innebörden av det vidare begreppet borgenärsintresse. De medel som anvisas för genomförande av den här reformen,som man nu så hett eftersträvar, måste tas fram på ett sätt som obönhörligendrabbar de företag som bedriver en sund verksamhet och som bidrar tillsamhällets fortbestånd. På samma sätt som såg sig kunnakritisera ett konservativt tänkande vill jag, på konceptuella grunder,kritisera ett reformtänkande som inte har anknytning till behov eller använderrimliga medel. Den kritik som vi i motionen har framfört motbrottsförebyggande rådets verksamhet, inte mot brottsförebyggande verksamhet istort, vill jag gärna bekräfta. Jag skall ta ett exempel på varför jag anseratt brottsförebyggande rådet i många hänseenden har drivit en verksamhet somsaknar varje anknytning till eller känsla för de motstående intressenas behov,den lojala företagsamhetens behov. Majoriteten i lagutskottet framförde i betänkandet från ihöstas krav på att skulle återställas . Det ärett utmärkt exempel på ett tänkande som saknar varje anknytning till vad som ärrimliga villkor för sund företagsamhet. Små företag och stora företag tar allatid på sig, behöver , för att täcka förluster och vidta nödvändiga åtgärder.Att föreslå att sådana åtgärder skulle ha genomförts ända infill gränsen avhela Likvidation av aktiebolag, m. m. Likvidation av aktiebolag, m. m. kapitaletsåterställande är en handfast demonstration på en bristandekänsla för reformverksamhetens krav och villkor. 76 () replik: Det förvånar mig att äveni den här debatten försöker göra sig lustig över att flera partier har kommitfill Hkartade uppfattningar i en fråga. I den stora reservationen, nr 1, harcenterns och representanter i utskottet samma ställningstagande.Jag vill betona att inte är representerat i vårt utskott. När det gäller frågan om skärpning av likvidationsreglernaoch utseende av likvidator väcktes från vart och ett av de här partiernamotioner som alla tre utmynnade i avstyrkande av regeringens förslag ipropositionen. Motiveringarna varierade något, och jag tar inte ställning fillde motiveringar de båda andra partierna har för sina avslagsyrkanden. Men jaghoppas att har tagit del av de motiv för avstyrkande somåterfinns i den motion där mitt namn står först för räkning. Detsom står i den motionen svarar jag för. Det som gäller här är den reservation som har avgivits avcenterpartister och moderater i utskottet. Någon bedömning av BRÅ:s insatserkan jag inte komma ihåg att det finns där. Jag vill betona att BRÅ har utförtviktiga uppgifter när det gäller att arbeta fram förslag som kan leda tillåtgärder mot ekonomisk brottslighet. Men måste BRÅ:s förslag liksomalla andra förslag som utredningar och andra lägger fram i värt land,remissbe-handlas och bedömas ufifrån olika synpunkter. Det är vid en sådanbedömning av förslaget om att skärpa likvidationsreglerna som vi har kommitfram fill att det inte är lämpHgt med en sådan skärpning. Dels finns det intebelägg för att det är ett verksamt medel mot ekonomisk brottslighet, dels hardet från många håll påtalats att det skulle vara en hämsko för seriös ekonomiskverksamhet. Jag har på mig, så jaghinner inte gå in pä de motiveringar som ligger bakom ställningstagandena tillden nuvarande aktiebolagslagen och nuvarande bestämmelser. Men jag villsammanfattningsvis säga att det gäller förhoppningarna om att klarasysselsättningen och vikten av att företag som hamnar i ekonomiska svårigheterfår möjligheter att leva vidare och rekonstrueras. Det var de bedömningarna somstatsrådet gjorde 1975 och som vi för vår del håller fast vid. Vad sedan gäller en skärpning av låneförbudet framgår deolika uppfattningar som vi har i dessa frågor, nämligen att vi frän vårt hållvill stimulera enskilt sparande medan den socialistiska delen syftar på enannan form av sparande, nämligen det kollektiva. 77 () replik: inledde med att säga ungefär såhär: Den socialistiska majoriteten visar sig återigen företagsfientlig och villändra grunderna för företagandets villkor. Jag vetinte om känner till det, men den socialistiska majoritetenhar fått oväntade bundsförvanter i den här debatten. Och jag kan, för att skapalitet balans i diskussionen om vilka remissinstanser som tycker vad, citera vadSveriges grossistförbund säger om den åberopade , som alltsådelvis ligger till grund för den föreslagna skärpningen avlikvidationsreglerna. Så här säger grossister: Vi hälsar det nu framlagda förslaget medtillfredsställelse. Vi ställer oss mycket positiva till det arbete som bedrivsav BRÅ. Skälet härtill är icke minst att grossistföretagen som regel harbetydande varufordringar i sina rörelser och att det därför är oundgängligennödvändigt att lagsfiftningen i största möjliga utsträckning utformas på sådantsätt att den förhindrar att fordringarnas värde äventyras genom mindre seriösanäringsidkares agerande. Det finns flera andra instanser som har yttrat sig i sammariktning. Det finns också de, bl. a. bankinspektionen, som tycker att BRÅ harvarit alltför försiktigt. Vidare finns bland dem som är positiva, vilket inteär minst viktigt, de två stora löntagarorganisationerna. Jag vill här särskiltvända mig till och fråga: Betyder det inte något, , att detvå stora löntagarorganisationerna, förutom en del företagarorganisationer ochett stort företagarförbund, ställer sig bakom förslaget? Med detta som bakgrund kan man inte rimligen hävda att viskulle vara fientligt inställda till företagandet och dess villkor. Jag tyckeratt vi skall rensa bort den typen av argument från debatten och i stället se pävad förslaget sakligt innebär. anför som ett skäl till att han misstror BRÅatt han är kritisk mot begränsningen av tidsfristen, dvs. den tid som ettföretag skulle ha på sig för att återställa aktiekapitalet. skulle detåterställas till hälften, men vill vi att hela beloppet skall återställas.BRÅ:s förslag innebär att fristen skulle vara 4 månader, men vi tyckte - sedanvi noggrant penetrerat förslaget - att det var en alltför . Det äranledningen till att den socialdemokratiska regeringen har föreslagit attfristen skall vara 8 månader, vilket utskottsmajoriteten ställer sig bakom. Detär ju så det brukar gä till, och jag uppfattar ändå synpunktersom ett avvisande av de moderata uppfattningarna när det gäller BRÅ. Det ärrimligt att man remissbehandlar förslag, och självfallet kan det också finnasanledning att göra förändringar i BRÅ:s förslag. Men grundprincipen är riktig,och den står vi bakom. Likvidation av aktiebolag, m. ni. 78NIC GRÖN () replik: Hänvisningen till grossistförbundsuttalande är uppenbarligen felaktig; förbundet förklarar självt på vilkagrunder man intar denna ståndpunkt och hänvisar därvid till sina speciella krav- man har ofta stora varufordringar.