prot · G609118 · 1982-12-31 00:00:00 — Den socialistiska politiken är lika entydig när det gällerbostadsrätter. Den kooperativa bostadsrätten i HSB;s och regifavoriseras på den enskilda bostadsrättens bekostnad. Enskilt ägda småhus har varit en nagel i ögatpä socialdemo- 218 kraterna. Produktionen av icke statligt finansierade småhus är försumbar.Ute i kommunerna motarbetar socialdemokraterna småhusbyg- Nr 118 gandet,och detta kompletteras i med begränsning i avdragsrätten Onsdaeen den för skuldräntor. Det allra senaste slaget mot småhusen ärsocialdemokrater- 13 aoril 1983 nas tankarpå att vidga hyreshusavgiften - eller den särskilda skatten pä äldre _ ochicke subventionerade flerfamiljshus, som är den korrekta benämningen - Anslås till tillatt även gälla småhus. Att försvåra nyproduktion och beskatta den äldre bostadsförsörinins så attmänniskorna inte har råd att köpa och bo i husen tycks vara Man kan också uttrycka det så här: När människorna inteuppträder som socialdemokraterna vill, dvs. snällt och lydigt flyttar in iallmännyttans hyreslägenheter, ja, då tar man till regleringar, subventioneroch skatteskärpningar för att driva igenom sin vilja. Vi moderater motsätter oss denna politik.Bostadspolitiken skall enligt vår uppfattning ge förutsättningar för människoratt välja den bostad och den upplåtelseform som de själva eftersträvar. Dettaval måste alltid innebära en avvägning mellan å ena sidan bostadens standardoch kvalitet och å den andra kostnaden för bostaden. Valfrihet på bostadsmarknadenförutsätter tillämpning av marknadsekonomiska principer, som skapar balansmellan tillgång och efterfrågan och leder till en kostnadssän-kande konkurrens.Reglerna för hyresrätt och bytesrätt, liksom de regler som reglerar köp ochförsäljning av bostadsrättslägenheter och ägda lägenheter, måste ge godaförutsättningar för en smidigt fungerande bostadsmarknad. De måste utformas såatt hänsyn tas till behovet av en tillräcklig omsättning av bostäder.Subventioner och andra styrinstrument på marknaden får inte minska benägenhetenatt byta bostad, när hushållens sammansättning eller ekonomi förändras. Reglerna för nyproduktion måste utformas så attneutralitet råder mellan olika upplåtelseformer och olika byggherrar. Jag villi det sammanhanget något kommentera tabell 10 i betänkandet - tabellenåterfinns på s. 17. Där redovisas bostadsstödets samlade storlek under ettantal år och dess fördelning på olika subventioner. Tabellen, som ävenåterfinns i budgetpropositionen, är missvisande. Där redovisasskattesubvention till egnahemsägare, dvs. den avdragsrätt som föreligger förgäldräntor. De skuldräntor som smähusägarna betalar och som kan dras av ideklarationen tillfaller dock någon annan. Denna någon måste skatta för dessaränteintäkter, vilket innebär att samhället får betydande skatteintäkter. Föratt redovisningen skall bli korrekt måste man självfallet först dra bort dennasumma från siffrorna i kolumnen "skattesubvention tillegnahemsägare". Enligt moderata samlingspartiets uppfattning är detframför allt två principiella förändringar som måste ske i den svenskabostadspolitiken. För det första: Oavsett om man vill bo i en- ellerflerfamiljshus skall man kunna välja upplåtelseform. För det andra: Den offentliga styrningen av bostadsmarknadenmåste minskas. Utifrån denna principiella grundsyn har vi moderater: lagtfram en rad förslag. m. fl. tar i motion 1065 upp frågan om flergenera- 219 Anslag till bostadsförsörjning m. m. tionsboende.Detta problem har behandlats av utskottet även , och utskottethar då avvisat motionärens förslag. Frågan tas också upp i en motion avcenterpartisten . Enligt vår uppfattning är det angeläget attunderlätta flergenerationsboende. Ett boende med denna inriktning främjarkontakterna mellan anhöriga, och flergenerationsfamiljen kan i många fallkomplettera samhällsomsorgen. Trots ett icke obetydligt intresse hos medborgarnaför flergenerationsboende kan man konstatera att det föreligger betydandeproblem när man vill förverkliga sina önskemål. Svårigheterna rör både normer,lånebestämmelser och stadsplanebestämmelser. Vi vill därför, liksom centernsrepresentanter i utskottet, att en översyn sker i syfte att underlätta ett ökatflergenerationsboende i enlighet med konsumenternas önskemål. Utskottsmajoriteten vill göra en översyn av ungdomensbostadssituation. Men det är kommunerna som har det direkta ansvaret för att medborgarnasefterfrågan på bostäder tillgodoses. Detta gäller oavsett om konsurnenterna ärgamla eller unga, familjer eller ensamstående. Med en marknadsinriktad politik,där stat och kommun inriktar sin politik mindre pä regleringar och mer påkonsumenternas efterfrågan, behöver man inga utredningar av det slagutskottsmajoriteten efterlyser. Som jag tidigare framhöll avvisade vi moderater i höstasregeringens förslag om tillfälliga stimulanser inom bostadspolitikens område.Den statistik över antalet tomma lägenheter som jag redovisat bekräftarriktigheten av att det inte är fler stimulanser för att öka produktionen avhyreshus i allmännyttans regi som behövs, utan en politik som medger att olikaupplåtelseformer och olika byggherrar verkligen får konkurrera med varandra ochdärmed bygga de bostäder människorna verkligen vill ha. har i sin partimotion motsatt sig envidgning av det kommunala förlustansvaret för bostadslån till småhus samt attköpeskillingkontrollen vid överlåtelse av statligt belånade småhus avskaffas.Vi anser att dessa centerförslag bör bifallas. Köpeskillingkontrollen innebäromfattande byråkrati och saknar dessutom praktisk betydelse. Att vidga detkommunala förlustansvaret innebär att man i praktiken försvårar för dem somvill bosätta sig i glesbygd. Enligt vår uppfattning skall samhället underlätta,inte försvåra, för människorna att bosätta sig där de själva vill. Enligt vår uppfattning skall det rådaneutralitet mellan olika upplåtelseformer och mellan olika byggherrar. Så ärinte förhållandet . Endast allmännyttiga företag kan byggahyresbostäder. Detta är illa. Det motverkar utveckling och nytänkande. För alladem som föredrar att bo med hyresrätt avgörs valfriheten av konkurrensen mellanolika fastighetsägare. Utan konkurrens är ingen fastighetsägare tvingad att tahänsyn till hyresgästernas önskemål. Om en producentkategori har monopol på envara eller nyttighet, har konsumenterna inga alternativ att välja mellan. Detär mot denna bakgrund vi föreslår att lika låneandel, , skall gälla föralla företag. 1 syfte att minska byråkratin, sänka statens kostnadersamt förbilliga bostadsbyggandet förordar vi moderater att nuvarande lånereglerförändras Enligt vår uppfattning måste låneregler och föreskriftersyfta till att anpassa bostäderna till konsumenternas önskemål och köpkraft. Den statliga bostadslångivningen innehåller en långrad regleringsmekanismer. Vi har ett lånekineseri säkert mer omfattande än inågot annat land. Jag har i motion 827 pekat på ett resultat av dessalåneregler. Jag har påvisat att det finns producenter som lyckats anpassa sinahus till gällande låneregler till den grad att lånen kan överstigaproduktionskostnaden, vilket kan innebära att en köpare får ett antaltusenlappar i handen när han köper huset. glädjande nog,anslutit sig till min motion, vilket utmynnat i ett tillkännagivande tillregeringen. Bakom min motion ligger dock en problematik som är vidare.Med ett lånekineseri av den omfattning som finns följer att producenternai första hand bygger de bostäder som är ekonomiskt fördelaktigast för företagenoch som ger optimalt belåningsvärde. Om bostaden därmed blir i överensstämmelsemed konsumenternas önskemål är av mindre betydelse. Det här är naturligtvisfel. Bostädernas utformning, standard och utrustning skall bygga påkonsumenternas önskemål och inte på vad som ger bästa belåningsvärde. Det är beklagligtatt lånearkitektur är en realitet, påtagligare i vårt land än i de flestaandra. Vi har visat på en väg att komma ifrån detta krångel genom vårt förslagom enhetslån. Det är möjligt att det kan finnas andra lösningar, och vi kommermed intresse att följa den utredning om bostadspolitiken som tillsattsoch som bl. a. skall studera denna fråga. En sak är emellertid helt klar: sämreän kan det inte bli. Med vad jag här anfört ber jag att fa yrkabifall till reservationerna 4, 6, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14 och 15. Anslag till bostadsförsörjning m. m. 112TOMMY (vpk): När det gäller årets budgetproposition kanman knappast påstå att regeringen är annat än försiktig när det gällermålsättningen för bostadsbyggandet. Den ger uttryck för någonting av enförhoppning om att nedgången av nybyggnadsverksamheten i bostadssektorn skallkunna begränsas under innevarande år. Det är knappast någon positiv utvecklingi det avseendet, och allra helst inte när det gäller det som har ägt rum päbostadsmarknaden, att efterfrågan på bostäder har minskat och i vissa kommunert. o. m. skapat problem med outhyrda lägenheter. Det beror knappast på att manhar genomfört stora bostadsbyggnadsplaner. Orsaken står i stället att finna ikraftigt ökade boendekostnader, väsentliga reallöneförsämringar för det storaflertalet arbetare och tjänstemän och i arbetslöshet, framför allt blandungdomen. Vi får inte heller glömma bort att ett byggande ärnödvändigt för att bemöta arbetslöshetstrenden. Vi känner till att byggandetsom sådant har s. k. multipeleffekter på annan industri än justbyggnadsindustrin. Därför finns det dubbel anledning till att- bygga, både föratt bygga bort bostadsbristen i de kommuner som har bostadsbrist och föratt skapa sysselsättning. b os ta ds fö rs ö rji ting m. til. Utvecklingen på bostadsmarknaden leder allt längre bortfrån de bostadssociala målen - byggandet har fortsatt atrminska. och allaprognoser fortsätter att peka på rekordlågt bostadsbyggande för den närmasteframtiden. I de flesta kommuner har bostadsbyggandet t. o. m. tillåtits sjunkatill så låga nivåer att de kraftigt understiger vad som tidigare planerats.Till detta kan sägas att 1982 framställdes bara drygt 18 000 lägenheter iflerbostadshus, och det är katastrofalt litet. I och i ett tjugotal andra kommuner ochregioner brottas man fortfarande trots allt med bostadsbrist. 1 många hushålldär man fortfarande bor trångt och omodernt har man inte råd med en bättre ochrymligare bostad. Nybyggnationen har tyvärr alltför ofta fått fel inriktning iförhållande till de behov som finns. Det finns en snedvridning som orsakas bl.a. av de ekonomiska förutsättningarna, fördubbling av byggkostnaderna på enfemårsperiod och stora orättvisor när det gäller subventionerna i boendet,främst då beträffande den brist på subventioner, enligt vår mening, somförekommer när det gäller flerfamiljshusen. Behoven från hushållen menar vi måste tillgodoses. Detgäller mindre lägenheter för ungdom och ensamstående såväl som störrelägenheter för barnfamiljer. Ett bostadsbyggande av den omfattning som skerär alltså inte tillräckligt för bostadsförsörjningen. Och att stimulera ettökat bostadsbyggande och följdinvesteringar är samhällekonomiskt gynnsamt ochpositivt på många sätt. Bostadsbyggandet måste enligt vår mening öka i förhållandetill nuvarande omfattning. Och som mål menar vi att man bör ange enigångsättning av minst 50 000 lägenheter genom nybyggnad och 25 000 perår genom ombyggnad. Vad som här har sagts gäller också för ,där det råder en betydande obalans. Det är ett segregerat boende som förekommeroch som medför stora problem. Det är utslagning av ungdom och äldre i entidigare icke skådad omfattning. I regionen bor ungefär 1.5 miljon människor,varav många saknar egen bostad. Ungefär 45 000 står i länets bostadskö, varavhälften helt saknar bostad; 14 000 av dem är ungdomar. Den förda bostadspolitiken drabbar också invånarna iStockholm mycket hårt. särskilt dem som saknar bostad, därför attnyproduktionen mer än halverats som antalet lägenheter minskar medsanering och ombyggnad. Ansvaret ligger självfallet ytterst på statsmakten. Enligt i borde mellan 10 000och 12 000 lägenheter byggas i länet per är under större delen av 1980-talet.Därmed kan man också säga att de påståenden som här förde fram omatt det inte var bostadsbrist även i är tillbakavisade - det var rena felaktigheter. Även hyresgästföreningen ställer sig nämligen bakom länsstyrelsensbedömning. Beträffande den allt snabbare omvandlingen avhyreslägenheter till ägarlägenheter och bostadsrätter, framför allt i regionenscentrala delar, gäller att ett av målen för bostadsbyggandet måste uppfyllas,nämligen en nyproduktion av hyreslägenheter på bekostnad av ägariägenheterna.Agar- lägenheternai uppgår till ungefär en fjärdedel. Det är en oroandeutveckling som måste stoppas. Vi menar frän vpk:s sida att ett bostadsbyggnadsprogramför måste upprättas, med en plan för byggande av ungefär 10 000lägenheter per är , för att antalet lägenheter skall kunnasvara upp mot det egentliga behovet. av byggandet måste ske iflerfamiljshus. Saneringen av dåliga bostadsmiljöer måste komma i gångordentligt, och stor hänsyn tas till bevarandet av den befintliga stadsmiljön.Skall ett sådant nödvändigt program kunna förverkligas måste staten gå in medstödåtgärder, genom bidrag, alternativa ränte- och amorteringsfria lån tillkommunens bostadsföretag. Genom det borde målet vara möjligt att uppnå. Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 2. Anslag till bostadsförsörjning rn. 113INGA (vpk); "När rovdjuren ylar , närångesten molar som tandvärk i själen, när den sista groggen falnat ochensamheten dansar tango i vardagsrummet, då sover . Grannarnasussar i ostörbar harmoni, vännerna, ifall sådana finns, har dragit urjackarna, alla lokaler har bommat igen och bussarna slutat gå. Läget är kortsagt tämligen låst. Landet ligger heldött. Men aktumottagningarna lever. Akuten hardygnet-runt-service, året-runt-service, år-ut-och-år-in-service. Där lyserlamporna , riktigt trivsamt faktiskt. Där finns levande människor somtalar till en och frågar hur det står till och rör vid en, om så bara för ettlitet blodprovs skull. Mängder av människor, framförallt i storstäderna, leversina liv i isolering där dag läggs till dag utan någon att tala med, utan någonatt byta en tanke med, utan att någon berör en. Snabbköpskassörskorna vet det,post- och bankkassörskorna vet det, hemvårdarna vet, liksom folket påtidningarnas nattredaktioner. Dit ringer många med ett enda stort behov; Lyssnapå mig. Tala med mig. Bry er om mig. Det är den svenska ensamheten som ekar inatten. När allt annat är stängt, då söker den sig till akuten. Akuten harallt; värme, ljus, omsorg, ett medicinskt omhändertagande. Man är bland andramänniskor som har till yrke att bry sig om. Man är trygg. Man är inte ensam.Ett litet ont kan göra väldigt ont om man är ensam med det mitt ." Så stod det att läsa i förraåret. Artikeln var skriven på grundval av en ny patientundersökning frånHuddinge sjukhus, som visar hur ensamma människor vid upprepade tillfällensöker sig till sjukhusens akutmottagningar. Det är något grundläggande fel i värt sätt att leva ochbo. när människor "tvingas" till akutmottagningar för att få hjälpmot ensamhet och isolering. Det handlar om människors ensamhet, och det handlarockså om hur vi bor och hur vi lever i våra bostadsområden. Jag tror att medandra boendeformer skulle mycket av den ensamhet som speglas i det här citatetkunna försvinna. Bostadspolitikenhar varit ensidigt inriktad på den privata Nr 118 familjebostaden. I stället för attutveckla och ersätta denna med gemensam- Onsdagenden " utrymmen har densocialdemokratiska bostadspolitiken efterapat ett 13 april1983 borgerligt familje- ochbostadsideal. Människors levandsvillkor har förändrats . Anslagtill °'-* "y levnadsmönster harkommit till. Familjerna har blivit mycket består av alla hushåll av en eller två personer. ifj flerfamiljshusen bor det högst tvåpersoner i av alla lägenheter, och andelensmåhushåll fortsätter att öka. En stor och växande grupp småhushåll är 1,4 miljoner människor eller äldre, och under denärmaste åren kommer antalet ålderspensionärer att öka. Det här har planerare, arkitekter och politiker inte tagithänsyn till när de byggde nya områden. Inte heller har man brytt sig om attbygga in ett socialt innehåll i bostadshusen, trots att man länge har känt tillmänniskors ensamhet och isolering. Teknik och ekonomi prioriteras framföromsorg och problem i närmiljön. Närmiljön, där värt vardagsliv finns, måsteplaneras för att man skall kunna göra en gemenskap möjlig mellan de människorsom bor där. Därför är det viktigt att nya, alternativa boendeformer fårutvecklas. Olika typer av kollektivt boende måste stödjas och stimuleras såvälfrån stat och kommun som från byggföretag. De allmännyttiga bostadsföretagen, bostadskooperationenoch statliga myndigheter måste ta initiativ och utveckla nya bostadsfornier. Ivårt samhälle, som alltmer kännetecknas av privatisering och individualismmåste det gemensamma, det kollektiva, utgöra en motvikt. Problemen i vardagslivetbetraktas som privata problem som var och en får lösa själv så gott det går.Det har inte kunnat utvecklas några former för att människor tillsammans skallkunna ta ansvar för alla de uppgifter som ligger i reproduktionen. Det sociala kontaktnätet måste byggas upp. Olika modellermåste prövas. Ett sätt är att i varje flerfamiljshus bilda husråd som haransvaret för husets sociala liv. Arbetet med att bygga upp nätverk mellanmänniskor måste, enligt vår åsikt, ske med stor respekt för människorsintegritet. Men det är hög tid att det formuleras politiska mål förden gemensamma vardagen i boendet. En boendemiljölag som reglerar bådebostadens sociala innehåll och dess yttre miljö borde komma till stånd. Det viktigaste alternativet till den isoleradefamiljebostaden som har debatterats i är kollektivhuset. I hardet i stort sett bara förekommit två typer av kollektivt boende. Den ena ärjust kollektivhuset, där varje hushåll har en egen lägenhet och tillsammans medde andra boende delar pä matsal, sällskapsrum och andra gemensamma utrymmen.Den andra typen av kollektivt boende är s. k. storfamiljer. Nya former av kollektivt boende måste utvecklas. Det storaoch nya bostadsbestånd som vi har med flerfamiljshus måste förändras i mer kollektiv riktning. Detta kan man göra på många olika sätt. i i år ett exempel på hur kollektiva verksamheter kan byggas in i befintlig bebyggelse. 224 I ett projekt som kallas -vilket betyder Bo i gemenskap - från Byggforskningsrådethar en boendeform mellan det stora kollektivhuset och storfamiljen utvecklats.BIG är mindre än det stora kollektivhuset men större än storfamiljen. BIGbestår av en grupp hushåll, som förutom sina privata bostäder tillsammansförfogar över gemensamt utrymme och gemensam utrustning. Det privata har reduceratstill förmän för det gemensamma, men man har inte avskaffat det. I BIG-projektethar varje hushåll en egen lägenhet pä samma sätt som i det storakollektivhuset. I delar de boende på arbetet med matlagning,skötsel av hus och utemiljö på samma sätt som i storfamilj. Ett sådant kollektivhus - gemensamhetshus - för 15-75lägenheter, med gemensam utrustning i samma lokaler och med samarbete ochomvårdnad om varandra som bas, borde finnas i varje bostadsområde. Varje kommunborde ha skyldighet att inventera behovet av nya boendeformer och ocksåupprätta en plan för ett förverkligande av de önskemål som visar sig finnas omdessa nya boendeformer. Vi måste, herr talman, få ett boende som har ett annatsocialt innehåll och som också tillvaratar människors resurser. Det gäller medandra ord att ge boendet en ny dimension. Framtidens stora utmaning påbostadsområdet handlar om hur vi skall kunna leva där vi bor. Nya sociala,informella kontaktnät och gemenskapsformer måste fä en chans att etablerasefter människors ändrade livsmönster och levnadssätt. Utskottet har i det betänkande som diskuteras ingetresonemang alls om hur människor mår eller hur de lever i sina bostäder. Dethandlar fortfarande om den tekniska och finansiella delen av bostadsfrågan ochbostadsbyggandet, men vi måste få i gång en debatt om hur våra bostadsområdenfungerar för de människor som bor där, och vi måste fä i gång arbetet på attförändra våra bostadsområden. Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till de vpk-reservationersom är fogade till betänkandet. Anslag till bostadsförsörjning m. m. Kammaren beslöt att förhandlingarna skulle fortsättas vidmorgondagens sammanträde. 18 § Anf. 114 TREDJE VICE TALMANNEN; Morgondagens sammanträde börjar med en frågestund om ca 1timme. Därefter fortsätter överläggningen om civilutskottets betänkande 22 omanslag till bostadsförsörjning m. rn. 19 § Kammaren åtskildes .