prot · G609105 · 1982-12-31 00:00:00 — Om en del av den nuvarande statliga företagssektorn, medbibehållna band till Statsföretag eller inte, finansierar sig själv över denorganiserade riskkapitalmarknaden, innebär det att man ytterligare betonarkravet på effektivitet och lönsamhet. Försäljning av aktier i statliga företag kan ske på olikasätt. Det rimliga är att Statsföretag behåller en majoritets- ellerminoritetspost i företaget i fråga, men introducerar företaget på börsen. Sombekant kräver en börsintroduktion att företagets aktier är väl spridda.Ansträngningar kan t. ex. göras för att förankra en del av aktieinnehavet hosföretagets egna anställda. Det här är ett av flera principresonemang somfolkpartiet redovisar rned anledning av regeringens förslag till rekonstruktionav Statsföretagsgruppen. Vi ger också några konkreta exempel på företag där vimenar att skälen är särskilt starka för en försäljning till den privatasektorn. Vi har svårt att se varför staten skall drivarestaurangrörelse: börsintro-ducera SARA-gruppen! KabiVitrums förutsättningarför en gynnsam framtida utveckling skulle med all säkerhet öka, om man inleddesamarbete med något annat läkemedelsföretag: börsintroducera KabiVitrum! Kockum är ett verkstadsföretag som har godamöjligheter att utvecklas på egen hand: börsintroducera Kockum! Ja, det här är alltså bara några exempel på företag som vitror skulle utvecklas bättre med ett annat än helstatligt ägande. En annan viktig princip är att statliga företag måstearbeta på samma villkor som det övriga näringslivet, t. ex. när det gällerkapitalförsörjning och krav på utdelning. Det är uppenbart att Statsföretag har vuxit inte på grundav lönsamhet utan med hjälp av skattebetalarnas pengar. Vi vill med kraftunderstryka att eventuell expansion måste vara baserad på egenlönsamhet, tillkämpad i konkurrens på lika villkor med det övriga näringslivet. Vi menar t. ex. att också statliga företag skall kunna gåi konkurs. Självfallet är det inget att sträva efter, men det får inteuteslutas att det kan inträffa. Ett annat principresonemang i vår motion gälleroffertförfarandet, alltså de tillfällen då riksdag och regering vill driva ettolönsamt företag vidare av enbart arbetsmarknadsskäl. Vi tycker det är utmärktatt förslaget innehåller en viss uppstramning. Men det är inte tillräckligt,utan staten bör dessutom i så stor utsträckning som möjligt begära offert ävenfrån andra företag än Statsföretag. Dels får man då ett bättre underlag för hurmycket sysselsättning man kan få ut för en viss mängd pengar, dels tror vi detär viktigt för Statsföretag att inte mängden offerter blir för stor. Detpåverkas hela företaget negativt av. Några ord om propositionens konkreta förslag. Att ochSSAB bryts ur Statsföretag har ingenting att invända emot. De nyaglädjande siffrorna för förändrar inte att de här två företagens problemär både stora och speciella. Däremot anser vi inte att företagen börsammanföras med NJA som moderbolag. Det har, som vi hört, dess bättre inteheller blivit utskottets mening. De här båda företagen är i sig tillräckligtstora för att kunna vara egna koncerner. Från sida har vi inte heller något emot attASSI och bryts ut från Statsföretag. För flera olika företag inom Statsföretagsgruppenefterlyser vi genomarbetade program för dert rekonstruktion som ärrtödvärtdig. Vi pekar på att Eisers problem måste få en långsiktig lösning ochpå att vissa bolag, t. ex. Beroxo, förmodligen måste läggas ned. är en stor koncern som inrymmer företagmed mycket skiftande verksamhet. menar att starka skäl talar föratt bör skiljas från Statsföretag och bilda ett eget bolag. , har en särställning på den svenskamarknaden som ger årliga vinster på omkring 400 milj. kr. Vi menar att det ärfel att dessa vinster används för förlusttäckning i andra bolag inomStatsföretagsgruppen utan att ägaren har någon möjlighet att påverka detta. Vitycker också att man bör överväga inslag av privat delägande i . När det gäller Regioninvest, en från väsensskildenhet, menar vi att det finns skäl att vara mycket kritisk. Det är inte rimligtatt i längden driva en verksamhet som ger en årlig förlust per anställd på över100 . Så sent som anvisade 55 miljoner förförlusttäckning, och totalt har bolaget fått 155 miljoner från staten plus nära110 miljoner i form av lokaliseringsstöd. Med hänsyn till de mycket stora sysselsättningsproblemen iNorrbotten är vi ändå beredda att medverka till förlusttäckning . Mendärefter, menar vi, måste företaget begränsa sin verksamhet till sådant som haren rimlig chans att överleva på egen hand. Utan att det resulterar i något direkt förslag i den härpropositionen talar man om en ökad samordning mellan domänverket, och ,alltså de statliga skogsintressena. För del kan jag redan nu säga att vi tarklart avstånd från ett eventuellt AB Svenska Skog. Vi tror att en sådangruppering skulle bli alldeles för stor och svåröverskådlig. När det gäller de ekonomiska konsekvenserna blirfolkpartiets slutsats i korthet: Regeringsförslaget att staten skall tillskjutadrygt för att Statsföretag därefter skall utarbeta enhandlingsplan kan vi inte acceptera. Det går inte att ta ställning tilleventuella kapitaltillskott utan att det finns alternativa handlirtgsprogram.Det finns annars ingen som helst garanfi för att inte ytterligare behov avenorma kapitaltillskott på lika lösa grunder föreläggs . För att klara den akuta situationen är vi emellertidberedda att anvisa 1 miljard till vartdera och . Som jagtidigare har redovisat, bör Statsföretag därutöver kunna få betydandekapitaltillskott genom att sälja hela eller delar av vissa företag. Den sista reservationen i betänkandet berörstatliga företags delägarskap i SAF. Utskottsmajoriteten har, enligt minuppfattning med synnerligen bristfällig argumentafion, menat att riksdagenskall ge regeringen till känna att statsägda företag inte bör tillhöra SAF. anser det självklart att de statliga bolagensjälva skall bestämma vilken arbetsgivarorganisation man vill tillhöra. Detfinns ingen anlednirtg för att påverka det beslutet. Ett företag inom en viss bransch, ägt av staten, harnaturligtvis mera gemensamt med ett annat företag i samma bransch än man harmed något annat statligt företag i en helt annan bransch. ståndpunkt i den här frågan är ytterligareett uttryck för att statlig företagsamhet skall ske på samma villkor som fördet övriga näringslivet. Jag yrkar bifall till de 11 reservationer till näringsutskottets i Rekonstruktion av Statsföretagsgruppen betänkande som har undertecknat. 5 (vpk): Varför skall staten äga industrier? Vilkenroll skall dessa industrier spela? I krisens ställs sådana frågor skarpare äntidigare. Krisklimatet har också uppmuntrat borgerligheten till att riktafrontalangrepp mot den statliga företagsamheten som sådan. är det intebara som vill sälja ut eller omvandla statsföretagen tillbörsföretag, också är med som en liten sopran i kören. Ochcenterpartiet - som väl bättre hade bort förstå den statliga företagsamhetensbetydelse för - ger också röststöd åt den av moderata dirigenter leddaagitationskören. Detta breda angrepp mot den statliga företagsamheten kanmajoriteten av socialdemokrater och kommunister visserligen slå tillbaka. Mendenna strid aktualiserar också frågan vad den statliga industrin - sedd urarbetarrörelsens synvinkel - kan och bör spela för roll . Det är enfråga som i alldeles otillräcklig grad har diskuterats. Man kan ha industri i statlig ägo av många olika skäl ochutifrån mycket skilda ideologiska ståndpunkter. Man kan låta privata industrierövergå i statlig ägo när de kommer i kris, och när man vill att staten skallklara avvecklingen. Man kan låta dem sköta de mest otacksamma delarna av enproduktionskedja och därmed låta dem bli exploateringsobjekt för dert privatastorindustrin, som då tar åt sig de bästa bitarna. kan också ha dem därföratt säkerhetsskäl talar för ett nationellt ägarskap. I samtliga dessa fall är statsindustrierna en sortsservice åt den kapitalistiska strukturen. De är, kan man säga, en del av desss. k. infrastruktur, någonting som staten står till tjänst med, liksom vägaroch skolor. De har ingen direkt självständig funktion. De är kort uttrycktkapitalistiska industrier men i statens ägo. som de privatastorföretagen och finansgrupperna drar nytta av deras existens, och överlämnarotacksamma uppgifter åt dem, kan samma politiska och ekonomiska grupper anklagadem för att vara dåliga och förlustbringande. Och med en osedvanligtjänstvillighet har bl. a. talesman här visat på självaprototypen för denrta dubbelmoral och demagogi. En annan sådan typ av dubbelmoral och vilseledandebeskrivning av den aktuella statsföretagsamheten är det fråga om när ChristerEirefelt talar om farhågorna för att staten får en dominerande roll. Det ärmycket märkligt att föra en sådan debatt här i där den statligaföretagsamheten faktiskt är mindre till sitt omfång, absolut och relativt, änden är i en rad andra avancerade kapitalistiska länder. Emellertid är det litet av en tragedi att arbetarrörelseni aldrig riktigt har förmått utveckla en statsägd industri som kunnatgå utöver den underordnade och systembevarande rollen. Därför har iblandstatliga industrier kunnat visa exempel på hur de tagit till sig det sämstainom den privata storkapitalismen. Det gäller t. ex. sönderfallet inom Eiser.Det gäller den auktoritära, från importerade, ledarskapsfilosofi mot vilkenLKAB-arbetarna gick i strejk 1970. i krisens borde det vara dags för insikten, står inför ett viktigt vägval. Man kan låta den statliga industrinkvarstanna i den gamla rollen, steg för steg tvingas till reträtt ochavveckling. Eller man kan inse nödvändigheten av en grundläggande nyformuleringav statens roll för den industriella utvecklingen. är en gammal industrination. Dess privatastorindustri har en högt utvecklad produktivkraft. Den producerar därmed ettväxande mervärde, som den inte förmår realisera inom landet. I detta skede avindustrialiseringen gör sig ett växande intresse för etableringar ochplaceringar utomlands gällande. Den nationella industrialiseringen får enunderordnad roll. Vi har dessutom i regioner, framför allt i övreNorrland, där den privata industrins ointresse är kroniskt, och har varit så imånga årtionden. Dessa regioner, beroende av en ensidig och kolonial typ avekonomi, har föga annat att stödja sig på än den statliga industri somexploaterar deras naturtillgångar. Nedgången i privata industriinvesteringar är inte bara någotsom betingas även vågdal i de ständigt växlande konjunkturförloppen. Den ärdjupare sett också en funktion av kapitalets internationalisering, dessavtagande inriktning på nationella mål. Detta drag i utvecklingen ärnaturligtvis inte beroende på kapitalägarnas ondskefullhet - åtminstone inteprimärt - utan en lagbunden process, som uppträder i ett bestämt skede av enavancerad industriell utveckling. Frågan för arbetarrörelsen gäller då: Vemskall ersätta det tomrum som i stigande grad uppstår i landets industriellavidareutveckling? Hur skall något som hjälpligt liknar full sysselsättningnågonsin återvinnas i ett sådant här skede? Hur skall mot en sådan bakgrund malmfälten räddas fråntotalt sammanbrott? Vem skall hindra varvsregionerna från att sjunka? Vemskall ge arbete åt ungdomen i och ? Varifrån skall de nyaarbeten komma som kan hejda sönderfallet i Bergslagen? När det ackumulerade kapitalet skiftar geografisktyngdpunkt, när det söker sig kanaler som leder någon annanstans än tillindustrin - då måste en ökad kapitalbildning ske i andra former än de somhittills dominerat. Då måste endera staten eller någon form av samhälls- ellerlöntagarfonder ta på sig ansvaret att vara den ledande faktorn i den fortsattaindustriella utvecklingen. Men det handlar då inte bara om att ersätta en form avkapitalbildning med en annart. Det gäller inte bara den institutionella formen,skalet. Det gäller också innehållet. När en växande totalprodukt i ekonomin kan åstadkommas medallt mindre mänsklig arbetskraft, när investeringar lika ofta tar bort jobb somde tillskapar jobb - då kan en samhällsägd industri inte barakopiera det etablerade mönstret för teknologi, produktionsmål, investeringaroch ledarskap. Den måste då i stället definiera lönsamhet i ett längreperspektiv. Den måste bli ett redskap för en ny teknologi - en teknologi därutarmningen av det mänskliga arbetet är det oundvikliga priset fören ständigt ökandeflod av produkter, vars bruksvärde urholkas och vars anspråk på naturresursernaständigt stiger. Den måste också bli ett exempel på ekonomisk demokrati, påorganisationer av arbetet, som bryter med hierarki och fåtalsvälde. Det är märkligt, tycker vi, att man i arbetarrörelsen i så ringa grad aktualiserar demokratifrågorna i den statliga industrin.Visst är det intressant när socialdemokraterna diskuterar löntagarfonder iframtiden - även när, som , bilden av fonderna tycks bli allt dimmigare ochpartiledningens besked om när de skall införas alltmer svävande. Men man tycksglömma att man har en samhällsägd industrisektor, som skulle kunna bliett mönster av arbetsplatsdemokrati, av inflytande över regioners och bygdersliv, av makt för de anställda över teknologins och arbetsorganisationensinnehåll. Det är dessa frågor om de statliga företagens roll somspjutspetsar i utvecklingen mot en ny industrialisering och ett nyttindustrisamhälle, deras möjligheter att bli exempel på djupgående praktiskdemokrati, som vpk försöker ta fram. Det är litet beklagansvärt att vi skall behöva vara ensammaom att bära fram så pass viktiga frågor och strävanden. Detta borde ske på bredfront i hela arbetarrörelsen. Det hade behövts. Om man är passiv när det gällerdessa frågor, och inte för den här diskussionen, underlåter man att ge dearbetande en moralisk och programmatisk motivering för att kunna stå emot deallt aggressivare ideologiska attackerna från höger mot den statliga industrin.Då sprider man i stället desillusionen att statliga företag är precis som vilkakapitalistiska företag som helst. Från dessa mer perspektivbetonade principfrågor skall jaggå över till ett par mer närliggande ting. Med all kritik vi har mot destatliga företagens många brister är det likväl angeläget för oss att ställaupp för att skydda dem mot de nedrivande krafter som manifesterar sig i enborgerlig treenighet -en treenighet som visat sig dålig på att regera, men somär ovanligt samlad så fort det gäller att riva ner. Därför avvisar vpk gemensamt med socialdemokraterna dessaattacker. Därför stöder vi också nya förslag till lösning avLKAB:s och , som i de viktigaste styckena också inrtebar etttillmötesgående av fackföreningarnas synpunkter. Därför gläds vi över attsocialdemokraterna och vpk gemensamt skapar majoritet för uttalandet attstatliga företag inte bör tillhöra . framträder som något vida mer än en intresseorganisation blandarbetsgivare. Den framträder som ett slags övergripande, fjärde borgerligtparti. Den bedriver en omfattande ideologisk kamp mot de grundläggandevärderingar som tillhör arbetarrörelsens klassiska. Den förespråkar den mestextrema varianten av borgerlig ekonomi och bekämpar uttryckligt statligföretagsamhet. Det är därför ett logiskt och självklart svar frånarbetarrörelsen att statens företag inte längre skall betala medlemsavgiftertill sådan obskyr verksamhet. Med detta yrkar jag bifall till samtligavpk-reservationer i betänkandet och i övrigt till utskottets skrivningar. 6LILLY (): I det nu aktuella betänkandet 1982/83:25 frånnäringsutskottet behandlas dels propositionen om rekonstruktion avStatsföretagsgruppen, dels ett antal motioner som väckts med anledning avpropositionen eller som på andra sätt berör de statliga företagen. Inledningsvis avser jag att redovisa utskottetsuppfattning mera övergripande med anledning av en del av dessa motionsyrkanden,Andra talesmän för utskottsmajoriteten kommer senare att mer ingående beröra enrad av reservationerna. Samtliga borgerliga partier har i olika motioner anförtprincipiella synpunkter på den statliga företagssektorn. Moderatasamlingspartiets förslag är måhända det mest profilerade, så till vida att mananser att statligt företagsägande bör begränsas till olönsamma företag. har här verkligen öst ut sittmissnöje dels över statlig företagsamhet, dels över olika statsråd som har handom dessa frågor. Genomgående går detta missnöje ut på att de privata företagenär betydligt bättre på att sköta företag och att de statliga företagen skallförsvinna. Speciellt skall man sälja ut de statliga företag som går bra. Hananser att företagsledningarna är ineffektiva. De privata företagsledarna skötersig betydligt bättre, vad jag kunde förstå av . Socialisering är av ondo. Ändå var moderata samlingspartiet med i deregeringsbildningar som socialiserade med friskt mod, vill jag påstå. Detta ärmycket motsägelsefullt. Tror ni verkligen att en ägare av många företag i enprivat koncern skulle angripa problemen genom att sälja ut de mest lönsammadelarna först? Det tror jag knappast. Man skulle kunna ställa sig frågan varfördet inte föreslås att Statsföretagsgruppen skulle försöka bli av med deolönsamma företagen, så att de privata företagarna, som är så skickliga, skullefå ta hand om dessa och få dem på fötter igen. Moderata samlingspartiet menar alltså att de lönsammaföretagen i skall säljas ut. Frågan om försäljning helt ellerdelvis av statliga företag har även tagits upp i motioner från andra partier.Från utskottsmajoritetens sida anser vi det som en klar fördel att staten hartillgång till egna företag. Dessa kan och skall utnyttjas som ett medel för attbåde direkt och indirekt stimulera aktiviteten i ekonomin. Det kan ske på mångasätt, bl. a. genom att man drar i gång ökade investeringar, satsningar på nyaprodukter och ny teknik. Inom flera områden kan behoven av risktagande vara såstora att samhället bör och måste ta ett ansvar för att nödvändigainvesteringar kommer till stånd. Här är det statliga företagsägandet av storbetydelse. Vi från utskottsmajoriteten vill även understryka viktenav att alla möjligheter till effektivisering och samordning av de statligaföretagens verksamhet tas till vara. Däremot avvisar vi generaliserandepåståenden om att den statliga företagsverksamheten skulle utmärkas avbristande effektivitet. De som gör sig skyldiga till denna typ av obestyrktapåståenden bortser från det faktum att den statliga företagssektorn rymmeråtskilliga företag som befinner sig i ett mycket utsatt läge; en situation somi mycket stor protokoll 1982/83:105-106 utsträckning beror på att staten tvingats vidtaräddningsaktionen när privata intressen svikit eller misslyckats i sinverksamhet. Det är anmärkningsvärt att påståenden av detta slag försfram av partier som själva i regeringsställning medverkat till en kraftigexpansion av denna verksamhet. Ån märkligare blir det när förslag samtidigtförs fram att de vinstgivande delarna i den statliga företagssektornuteslutande av programmatiska skäl skall försäljas. Vi vänder oss bestämt motsådana förslag som leder till att det statliga företagandet medvetet försvagas.Konsekvensen av en sådan politik blir i slutändan en företagsgrupp bestående avenheter i mer eller mindre krissituation. Utskottsmajoriteten avvisaren sådan politik som vi vill poängtera att en livskraftig sektor avstatliga företag utgör en viktig del av svenskt näringsliv. Det jag nu sagt om försäljning av hela eller delar istatliga företag innebär inte att förändringar av ägarintressen i statligaföretag är bannlysta. Att så kan ske och bör ske finns det olika exempel på.Sådana förändringar skall ha som mål att skapa nya kombinationer av företag,med än större livskraft. Det är således fråga om helt andra motiv än de somanförs i de nu aktuella motionerna. I t. ex. reservation nr 11 förespråkas en utförsäljning avde statliga företagen. framhålls att det i målgruppsformuleringeninte bör ingå en inriktning på expansion av statliga företag. De skall alltsåinte tillåtas att expandera. Det här är motsägelsefullt, för hur skall man klara av denföreslagna försäljningen av de statliga företagen, om de inte skall tillåtasatt ha en expansionsförmåga? Expansionsförmåga är ju ett eftersträvansvärtresultat av ökad effektivitet och konkurrenskraft. Sedan efterlyser reservanterna utarbetade förslag för enplanmässig försäljning. Då måste jag ställa frågan: Är det meningen attskattebetalarna skall bekosta upprustning av de icke vinstgivande företagen ochta alla förluster som kan uppstå, för att staten därefter, när de blivitvinstgivande, skall sälja in dem? säger att den privataföretagsamheten är betydligt effektivare och kan sköta företagen mycket bättre.Då borde privata intressen i konsekvensens namn bli erbjudna att ta hand om deförlustbringande företagen för att få dem på fötter. resonemangär verkligen motsägelsefullt. Moderata samlingspartiet har i sin partimotion ävenkritiserat det beslutsunderlag som finns redovisat i propositionen. Detta vill jag kommentera på följande sätt. Utskottetsledamöter har utöver propositionen även fått tillgång till ett omfattandeunderlagsmaterial. Dessutom kan jag konstatera att den nu aktuellapropositionen i alla betydande avsnitt utformats på samma sätt som varit praxisunder när det gällt statliga företag. Även regeringar därmoderata samlingspartiet ingått har således presenterat kammarenbeslutsunderlag av denna typ. Jag villäven upplysa kammarens övriga ledamöter om att de som i utskottettalat för den moderata motionen inte begärt att propositionens förslag skullebelysas mer ingående, vare sig med hjälp av tillgängligt underlagsmaterialeller på annat sätt. Utskottsmajoriteten betraktar den kritik av formellkaraktär som framförts som ogrundad. Detta mot bakgrund av vad jag nuredovisat och vad som i övrigt tas upp i utskottsbetänkandet. Jag vill dock betona vikten av att samtliga ledamöter ikammaren i möjligaste mån får ett brett underlag för sina ställningstagandenangående de statliga företagen. Från utskottets sida förutsätter vi attregeringen med ansvar, både mot kammarens ledamöter och berörda företag, prövarvilken information som kan och bör lämnas. Statsföretagsgruppen omfattar 34belagda dotterbolag. Till detta skall läggas att gruppen har majoritet ellerhälftenandel i tre företag och betydande minoritetsandelar i ytterligare femföretag. Den verksamhet som f. n. bedrivs inom koncernen omfattar ett flertalolika branscher, allt från basindustrier till olika slag av servicenäringar. Resultatutvecklingen för den samlade verksamheten harunder varit negativ. Bortser man från de kapitaltillskott somstaten svarat för med hänvisning till de näringspolitiska uppgifter som ålagtsStatsföretagsgruppen har den samlade rörelsen redovisat betydande underskottallt . Det tillskott av kapital som gavs gjordes iavsikt att trygga Statsföretags likviditet intill dess ett förslag omrekonstruktion kunde presenteras. Förslag till en sådan omvandling avStatsföretagsgruppen har genom den nu aktuella propositionen framförts tillriksdagen för beslut. Förslaget omfattar dels en finansiell rekonstruktion,dels en organisatorisk uppdelning av Statsföretagsgruppen. Utskottet anser attstaten enligt det förslag som framförs bör förvärva och samt bolagetsandelar i och . Vidare bör NJA överföras i statens ägo pådet sätt som redovisats i propositionen. Utskottet ställer sig även bakom attregeringen ges rätten att i övrigt fullfölja de ekonomiska åtaganden somanknyter till det avtalsförslag som upprättats mellan parterna. Avslutningsvis vill jag ta upp frågan om mål förStatsföretagsgruppens verksamhet. Inom majoriteten i utskottet anser vi att denya målangivelser för gruppens verksamhet som redovisas i propositionen välstämmer överens med Statsföretags uppgifter. Vi föreslår därför att de angivnamålen inte ger anledning till någon erinran från sida. Jag vill med detta yrka bifall till utskottetshemställan som den har redovisats i näringsutskottets betärtkande nr 25, vilketinnebär avslag på de reservationer som är bifogade utskottets betänkande. 7STAFFAN () replik: trodde sig kunna konstatera att jag här hade