prot · G609130 · 1982-12-31 00:00:00 — Även om detta mål är av en något annorlunda karaktär,tycker jag att staten skulle kunna visa litet generositet och inte bara rida påprestigen, i synnerhet som det nu finns - vilket konstaterades ijustitieutskottets betänkande nr 19 - en utredning, som föreslår förändringarav rättshjälpslagen. Dessa förändringar innebär att man skall kunna drivadenna typ av mål i domstol utan skada, om de är av pilot- ellerprejudikatkaraktär. Om sådana förändringar hade skett, hade Birkagårdsbarnenkunnat driva detta mål vidare. Medborgarrätt skall fortfarande inte hetapengar. Men det gör den. Framför allt barnens rätt skall inte heta pengar. Menså är det fortfarande. Jag yrkar bifall till motionen i denna del. 91 HANS (); har här framfört en hel delkritik emot , men den tänker jag inte bemöta. Här är knappasträtt forum för att ta upp en diskussion om huruvida harförfarit rikfigt eller inte. har emellertid behandlat vpk-motion1077, där det bl. a. yrkas att uttalar att beträffandeBirkagårdsbarnen bör ersättning av statsmedel utgå till dem för ådömdarättegångskostnader i den s. k. Birkagårdsrättegången mellan barnen ochStockholms kommun. Som skäl för detta yrkande åberopar att"ärendet är av 106 Det anförs också i motionen att målet varit av allmänt och Nr 130 Utskottet,som inte finner skäl för att statsbidrag bör utgå för att täcka skyldighetatt betala motpartens rättegångskostnader som har ålagts i den ifrågavarande rättegången, avstyrker bifall till motioneni här behandlad Anslås till kom- "'- mitteer, m. m. Bakgrundenvar i korthet följande. 14 barn med plats vid Birkagårdens frifidshemyrkade vid fingsrätt ersättning av enhgtmiljöskyddslagen för olägenheter som de åsamkats genom buller ochluftföroreningar på grund av trafik. Kommunen bestred yrkandena. Tingsrättenbiföll delvis två av de 14 barnens yrkanden och lämnade barnens talan i övrigtutan bifall. De 12 barn som hade förlorat målet i alla delar ålades attsolidariskt ersätta kommunens rättegångskostnader med . jämte ränta.De två barn som delvis hade vunnit ålades var och en solidariskersättningsskyldighet för endast en begränsad del av rättegångskostnaderna.Barnen hade i målet beviljats allmän rättshjälp. Kommunen överklagade domen såvitt gällde de två barnen somdelvis vunnit i tingsrätten och yrkade att deras talan helt skulle ogillas. Detvä barnen överklagade därefter också genom s. k. anslutningsvad med yrkande omfullt bifall till sin talan. Mot övriga barn vann tingsrättens dom laga kraft. Efter det att vpk-motionen väckts har de två barnen ihovrätten återkallat sin anslutningsvis förda talan och medgettkommunens yrkanden om ändring i tingsrättens dom. Barnens talan om ersättningenligt miljöskyddslagen har därigenom kommit att bli till alla delar ogillad. I målet har sålunda staten inte varit part. Motpart förbarnen har varit , som staten inte har något ansvar för i enrättegång som gällt en skadeståndstvist. Något skäl har eljest inte helleranförts för att staten skulle ha något särskilt ansvar eller skyldighet attbetala barnens rättegångskostnader. Själva tvistefrågan i målet saknar inte principiellt ochallmänt intresse. Men någon rättslig principfråga har inte avgjorts i målet pågrund av att barnen återkallat sin talan och medgett kommunsändringsyrkanden i . Inte heller har genom Birkagårdsrättegångennågra rättsliga förhållanden eller rättigheter blivit fastställda ellerklarlagda. Det saknas rättsregler som kan ge stöd för barnens anspråkmot staten. Ersättning för rättegångskostnader har dock tidigare beviljats avriksdagen efter proposition från regeringen, vilket har varitinne på här . Dessa avgöranden har träffats på skönsmässiga grunder. Avnaturliga skäl har detta skett mycket restriktivt och i rena undantagsfall. Tvåfall kan nämnas som är av visst intresse i detta sammanhang. Det ena är från1968 och det andra . I det första fallet beviljades byamännen i Vitsaniemibidrag av statsmedel om . fill sina rättegångskostnader. I målet som gällde rätten till fiske efter lax och laxöring i den del av älv som tillhör Vitsaniemi bys 107 Anslag till kommittéer, m. m. skiffeslag var staten part i målet. Som skäl till attbidrag beviljades anfördes bl. a. värdet för staten av att genom domen i måletfå de fiskerättsliga förhållandena klarlagda. Därvid angavs att byamännensamtidigt kunnat föra processen huvudsakligen på det allmännas bekostnad, ominte möjligheten till fri rättegång lämnats outnyttjad på grund av en i och försig ursäktlig felbedömning av en rättsfråga. I det andra fallet gällde rättstvisten bättre rätt tillreribetesfjäll i m. m. Talan fördes av norra sameby m. fl.Även i detta mål var staten part. I detta fall beslöt att medge attstatens fordran på rättegångskostnader mot norra sameby m. fl.skulle efterges. I den proposition som låg till grund för beslutet anfördes bl.a. följande. Processen gällde en svårbedömd rättsfråga, vars avgörande harvarit av stor betydelse för att få klarlagt vilka rättigheter som tillkommersamerna vid utövandet av renskötsel på renbetesfjällen. De klarlägganden somutredningarna i målet och, framför allt, domarna har gett bör för framtiden gegod vägledning för rättsläget i renbetesfrågor. Vidare uttalades atträttegången rört en sådan speciell och för staten betydelsefull fråga att detfanns skäl att ställa sig positiv, när den nu har prövats ingående för förstagången. Omständigheterna har enligt departementschefen varit sådana att stateni detta fall bör helt efterge sin fordran på rättegångskostnader. Väsentliga omständigheter som medförde att ersättningbeviljades i dessa två fall var således att staten var part i målen och att förstaten betydelsefulla rättsfrågor blev klarlagda genom rättsliga avgöranden. Såär tyvärr inte fallet i Birkagårdsmålet. Det har därför inte funnits skäl förstaten att betala Birkagårdsbarnens rättegångskostnader i underrätten. Om såskulle ske, skulle det kunna få mycket långtgående konsekvenser for staten iandra rättsfall. I motionen framförs att barnen skall punga ut för att kunna fortsätta processen i hovrätten. Processen är, som vi vet, avslutad. För det biträde som barnenerhållit av sitt rättshjälpsbiträde i fastställdes ersättningentill honom till . Hovrätten bestämde att rättshjälpsavgift inteskulle utgå för barnen. yrkade inte ersättning för sinarättegångskostnader i hovrätten. Några rättegångskostnader över huvud tagetdrabbade sålunda inte de två barnen för målets handläggning i hovrätten.Stockholms kommun gjorde en icke obetydlig eftergift genom att inte fordraersättning för sina rättegångskostnader i hovrätten. Det ankommer på att avgöra vilkaåtgärder som skall vidtas för att indriva utdömda rättegångskostnader vidtingsrätten. Med hänsyn till att det rör sig om förhållandevis högarättegångskostnader i tingsrätten och att det är fråga om minderåriga barn -såvitt känt utan egna tillgångar - som drabbats, får man hoppas att några meradrastiska verkställighetsåtgärder inte kommer att vidtas. Möjligheterna attutfå ersättning inom rimlig tid torde också vara mycket begränsade, för attinte säga obefintliga. Det torde finnas utsikter att verkställighetsåtgärder kan komma att inställas.Herr talman! Jag yrkar bifall till justitieutskottets hemställan. 92 (vpk) replik: Jag tog upp detta något kortfattat justdärför att vi har haft den här diskussionen uppe två gånger tidigare här iriksdagen. tycks tro att han nu är i rätten. Jag ärinte någon jurist, och dessutom är jag i första hand riksdagsledamot och stårinte i rätten . Vad jag tycker det är fråga om här är att så att sägaskydda rättsmedvetandet, att skydda de här barnen, som har drivit ett mål avprejudikatsintresse. hamnar i en uppenbar försvarsposition.Han säger att det är och inte riksdag som har atthandlägga de här frågorna. Visst är det , men Stockholmskommun har, , i det här fallet handlat så klantigt, för attinte säga rättsstridigt, att det finns fog för påståendet att medborgarrättheter pengar. har gjort en icke obetydlig eftergift,sade , genom att efterskänka det skadestånd som de två barnenblev dömda att betala i lägre instans. Men vad är det för snack? Här är det enprincipiell fråga, där agerar än på det ena hållet, än på detandra hållet. De här två barnen hade fått rätt, men de har inte råd att drivamålet vidare. Det finns några fidigare fall - laxöringsmålet, som jagdrog upp, och några andra - där staten uppenbarligen har haft möjlighet att gåin och göra en skönsmässig bedömning. Varför skulle man inte kunna göra det idet här fallet? Är det inte beroende på att parfikolleger iStadshuset anser att det här är en prestigefråga? Titta på hur barnen har haft det !Skall vi inte kunna driva ett mål av miljöintresse utan att det skall drabbajust de svagaste i samhället? Anslag till kommittéer, m. m. 93HANS () replik: fortsätter att tala om fel somär begångna av . Hon har också sagt att det kommer att görasen JO-anmälan om detta. Den granskning som i så fall kommer att göras får väldå visa om påståendena att vissa tjänstemän inom har handlatfel är riktiga eller inte. Av de handlingar som har förelegat från Stockholmstingsrätt och har det inte framgått att så skulle vara fallet. Menvi får som sagt avvakta en eventuell prövning av JO. Jag sade att gjorde en icke obetydligeftergift genom att inte fordra ersättning för sina rättegångskostnader ihovrätten. Det var rättegångskostnader jag talade om, inte om skadestånd. Man kan med ledning av det arvode som tillerkändes barnensombud få en viss föreställning om målets omfattning i hovrätten. tillerkändes en ersättning enligt allmännarättshjälpslagen med inte . Det betyder ju att ävenkommunens kostnader har legat på en hög nivå, men dessa fordrade man alltsåinte ersättning för. Jag har noggrant sökt redogöra för den bakgrund somförelegat för utskottets ställningstagande. Jag har redogjort just för sådanasaker som själv har tagit upp. Mina ställningstaganden har jaggjort som ledamot av , men det är ingen nackdel, vill jag säga, närdet gäller att diskutera dessa frågor, att man har vissa juridiska kunskaper. Slutligen vill jag tillägga att det är självfalletbeklagligt att barnen, som ju är omyndiga, har hamnat i det här läget. Jag villbara hänvisa till vad jag fidigare yttrade om mina förhoppningar attutvecklingen av verkställighetsärendet skall bli så gynnsam som möjligt förbarnen. Kammaren beslöt att förhandlingarna skulle fortsättas . 11 § Anmäldes och bordlades betänkanden1982/83:41 Reglerna för extra avdrag, m. m. 1982/83:43 Mervärdeskatten 1982/83:44 Ändrade regler förbeskattning av näringsbidrag m. m. 1982/83:94) 1982/83:33 Energipolitik (prop. 1982/83:100 delvis och 1982/83:101 delvis) 12 § Meddelande om interpellation Meddelades att följande interpellation framställts 1982/83:129av Per Stenmarck (m) till koinmunikationsministern om den skattefriaförsäljningen på fartyg som trafikerar : Den s. k. lex infördesefter hörande 1961. Den utgjorde resultatet av överläggningar mellanden svenska och den danska regeringen. Genom lex tillkomst inskränktesrätten till försäljning av obeskattade varor i fartygstrafiken över Öresund.Därmed fick denna del av landet en särskild reglering, medan trafik från andradelar av behandlades annorlunda. Det framgår av kungörelsetexten från Kungl. Maj:tsproposition nr 1961 att regleringen avser "passagerarfartyg itrafik mellan svenska hamnar, belägna söder om fyr och norr omFalsterbo fyr, samt danska hamnar från och med Gilleleje i norr till och medKöge i söder" (1 §). Bland de begränsningar som infördesvar "att spritdrycker, vin eller maltdrycker icke utlämnas tillpassagerare för att föras i land" (2 c §) och "att av tobaksvaror inteutlämnas till passagerare större kvantitet för enkel resa än 20cigaretter" eller motsvarande mängd i annan tobak (2 e S). Vidare framhölls att "huvudsyftet med turen"skall vara att "upprätthålla trafik i egentlig bemärkelse". Detta innebär bl. ä. att om "danseller uppträdande förekommer ombord----------- " så " må obeskattadesprit drycker, vin, maltdrycker, tobaksvaror eller chokladvaror icke medföras" (4 §). Konsekvensen har blivit att färjorna inte har möjlighet att driva restaurangrörelse i traditionell mening. Denna paragraf har alldeles - - åberopats för att hindra en båt från att ha underhållningsverk samhet ombord. Åtskilliga skäl för en inskränkning av den skattefriaförsäljningen åberopades när lex antogs 1961. De var av bådenykterhetsnatur, politisk, fiskal och handelspolitisk natur. Handelsmän, påbåda sidor om sundet, hade under en lång följd av år klagat över att deras egenförsäljning gick dåligt, så länge försäljningen på färjorna fick fortgå"obegränsat". Detta var möjligen en riktig invändning för 22 år sedan.Den s. k. flytande bestod då av ett femtiotal färjor, somtrafikerade olika delar av . Som en följd av detta var handeln ocksåomfattande. Av riksdagsdebatten från kan man utläsa att dettavar resultatet av ett mycket expansivt decennium. Ytterligare ett tiotal årtidigare hade trafiken, enligt ett inlägg av en av debattörerna, "ingenstörre omfattning". Där fanns då "utom de statliga färjorna endastnågra små omoderna fartyg med relativt obetydlig kapacitet". Det främstaskälet till den expansion som därefter följde var, enligt talaren, denskattefria försäljningen av framför allt tobaksvaror och choklad. Detta var"den faktor utan vilken de omfattande investeringarnai fartyg inte skulle ha kunnat komma till stånd . Dennaskattefria försäljning har väsentligen betalat och möjliggjort tillkomsten avden flytande " - som - "i sin tur skapat förutsättningarnaför det livliga handelsutbyte och det kulturutbyte som här utvecklat sig." Denna bakgrundsbild har jag velat teckna för att visa påatt förhållandena för Öresundstrafiken var helt annorlunda 1961 än vad de är1983. Det är möjligt att lex , sådan den utformades, var nödvändig då.Den är det definitivt inte . Färjetrafiken har under en följd av år gått ner kraftigt.Det finns många skäl till detta. Oljepriserna gick upp kraftigt under1970-talet, avtalsrörelsen slutade på en hög nivå och ett antaldevalveringar har gjort handel på andra sidan sundet mindre intressant. Men detfrämsta enskilda skälet till en långvarig trendmässig nedgång är sannolikt lexÖresund. Med lex tillkomst skedde en förändring avinriktningen på sundstrafikens verksamhet. Genom minskad ombordförsäljning gicklönsamheten ner. Rederierna tvingades i stället att satsa på ökad volym.Följdverkningarna har visat sig efter hand; åtskilliga rederier har tvingatsatt ge upp, många människor har förlorat sina arbetstillfällen och det tidigareomtalade handels- och kulturutbytet är mindre omfattande. flytande som fanns tidigare är av mindreomfattning. Den försämrade lönsamheten har minskat möjligheterna tillnya investeringar. Ett av de större rederierna uppger att lönsamheten är sålåg, att möjligheterna att investera är små, t. o. m. vid den vältrafikeradeleden . Påkostade servicearbeten håller båtarna i fullgott skick.Men någonstans finns ändå en kritisk punkt, när färjorna måste bytas ut.Troligen finns denna senast . Om inte trenden vänderinnan dess kan Öresundstrafiken vara riktigt illa ute. Vilka är då förutsättningarna för en trendändring? Ja, enav de få påverkbara faktorerna i sammanhanget är lex . Genom ettborttagande - alternativt stora förändringar - av denna, så kan sannoliktlönsamheten återigen börja sfiga. En enkel åtgärd, som borde kunnavidtas, är en höjning av det antal cigaretter som får säljas resp. föras in iSverige. Genom lex begränsas denna försäljning så att "avtobaksvaror icke utlämnas till passagerare större kvantitet för enkel resa än20 cigaretter eller 10 cigarrer eller 10 cigariller eller 50 gramröktobak" (2 e §). Tillåt en höjning av denna gräns, så att passagerarnafår möjlighet att köpa två paket cigaretter per enkel resa, och motsvarandemängd i annan tobak! Enbart denna lilla åtgärd skulle innebära stora lättnaderför rederierna. Lönsamheten skulle, med stor sannolikhet, öka med åtskilligamiljoner , och förutsättningarna för nya investeringar i slutet av1980-talet skulle förbättras avsevärt. Regeringen bör också göra en översyn av lex iövrigt. De bestämmelser som finns, och som i praktiken förbjuder danseller orkester, gör närmast ett komiskt intryck. har uppenbarligengjort tolkningen att en trubadur vid eu enstaka tillfälle kan få förekomma. Detbör nu vara dags för regeringen att ta inifiativ till en uppluckring avsärbestämmelserna över . Jag ber mot denna bakgrund att få ställa följande frågortill kommunikationsministern: Är regeringenberedd att medverka till att den skattefria försäljningen av cigaretter ochannan tobak kan ökas, i enlighet med vad som här framförts? Är regeringenberedd att ta initiativ till en sådan uppluckring av lex i övrigt attonödig detaljreglering undanröjs? Är regeringen bereddatt ta upp diskussioner med den danska regeringen i denna fråga, i syfte att nånödvändiga förbättringar i Öresundstrafiken? 13 §Meddelande om frågor Meddeladesatt följande frågor framställts 1982/83:459 av () tillkommunikationsministern om åtgärder för att förhindra nedläggning avvägstationen i Hallinden: I en översyn avdriftsorganisationen i O-län föreslår indragning avvägstationen i Hallinden. En sådan indragning kan komma att medföra mycketnegativa konsekvenser för i första hand och kommuner. Urtrafiksäkerhetssynpunkt är förslaget förkastligt. Ökad våglängd inom ettarbetsområde kan medföra att det blir svårare att överblicka det nya området,framför allt . Svårigheterna är extra stora i det nu berörda områdetsom har flera klimatzoner, varierande topografi och avskärande fjordar. Dettagör tillsammans med längre anspänningstider att åtgärder som t. ex. snöröjningoch halkbekämpning kan komma att fungera på ett otillfredsställande sätt. Med hänvisning till det anförda önskar jag ställa följandefråga till kommunikationsministern: Avser statsrådet att vidta åtgärder för att förhindranedläggning av vägstationen i Hallinden? 1982/83:460 av () till jusfitieministernom ändrade föreskrifter för jordbruksauktioner: Förordningen om handel medbegagnade varor har kommit att få en orimlig tillämpning när det gällerjordbruksauktioner. Dessa har i allmänhet som syfte att avveckla enjordbruksrörelse. Auktionen sköts av en aukfionsfirma, som genomför auktionenpå provisionsbasis. De regler som ställts upp för att undvika att stöldgodsförsäljs på auktioner är knappast tillämpliga på dessa auktioner. Den byråkratisom krav om registrering, inköpsnotor osv. för med sig framstår i de enskildafallen som helt orimlig. Mot denbakgrunden vill jag fråga justitieministern: Är justitieministern beredd minska kraven på byråkrati isamband med vanliga jordbruksauktioner? 14 § Kammaren åtskildes .