prot · G609117 · 1982-12-31 00:00:00 — Det är högst troligt att mångaav de handikappade som genom detta system nu har anställning på den reguljäraarbetsmarknaden vid en minskning av detta anslag i stället skulle bli arbetslösaeller bli föremål för andra arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det gäller ävenhär personer som har speciellt svårt att få nya jobb. Vi tar upp den här frågani reservationerna 42 och 43 och yrkar dels att allmännyttiga organisationerockså i fortsättningen skall fä full kostnadstäckning för de arbetstagare somanställdes före , dels att antalet platser med lönebidrag hosallmännyttiga organisationer inte skall begränsas. Dessa krav har en starkförankring hos handikapporganisationerna. Sä sent som gjorderiksdagen ett uttalande i denna fråga. I detta sammanhang kan jag inte underlåta att uttryckaförvåning över att i utskottet både är med på begränsningen avlönebidragen och dessutom vill skära ner verksamheten vid StiftelsenSamhällsföretag. I skulle det inte vara lätt att varahandikappad! Tillsammans med har vi också reservation 40,som tar upp ökade resurser för vapenfriutbildningen. Här är återigen de behövligaresurserna i Stort sett utbytbara mot åtgärder inom arbetsmarknadspolitiken somman annars skulle behöva ta till. Tredje vice talmannen harvältaligt argumenterat för denna reservation, och jag nöjer mig med att yrkabifall till densamma. Slutligen, fru talman, bara några få ord om en motion somjag väckt tillsammans med . Den gäller möjligheter för personersom t. ex. på grund av familjeansvar valt att arbeta deltidför att vid arbetslöshet få beredskapsarbete på deltid. Det föreligger ganskastora svårigheter för dessa f. n. att få detta. Jag skulle tro att detär så gott som omöjligt, även om det formellt inte är omöjligt. Utskottet harhär blivit enigt om en skrivning som innebär att sådana lösningar bör varamöjliga. Man har sagt att AMS bör visa stor flexibilitet när det gäller atttillgodose de krav som möjligen finns. Jag tycker att detta är viktigt. De som arbetar deltid - och vill göra detta - skall intevara utestängda från beredskapsarbeten. När man ser utskottets betänkande med alladess reservationer kan man tro att vi är osams om det mesta. Men så är det jufaktiskt inte. Efter att nu ha talat för reservationer somcentern ensam eller tillsammans med övriga partier har tillutskottsbetänkandet, känns det riktigt och viktigt att erinra om att det imånga av de frågor som behandlas i betänkandet finns ett betydande samförstånd.Flera talare har understrukit detta. Men det är ju oenigheterna som lyfts frami debatter av det här slaget. Jag vill ta upp en av de frågor som KarinAndersson berörde. Jag vet att mina partikamrater i utskottet kommer attdiskutera många av de andra frågorna. Men jag skulle vilja säga några ord om delångtidsarbetslösa. säger att vi inte behöver veta mer än vadvi vet - vi vet hur de drabbas. Visst vet vi hur människor drabbas avlångtidsarbetslöshet. Det är inte heller det som vi från regeringens sida harsagt att vi behöver veta mer om. Jag tror att och jag är heltöverens om att långtidsarbetslösheten har medfört mycket stora risker för deenskilda människorna. Vi vet att den får stora ekonomiska konsekvenser. Vi vetatt barn far illa i familjer med långtidsarbetslöshet, och vi vet att människorriskerar att helt förvandlas till sin personlighet så att de blir väldigtpassiva av en längre tids arbetslöshet. Jag håller helt med omatt vi i det avseendet inte behöver mer kunskaper. Men vi behöver vänta litetoch se hur de åtgärder som man inom arbetsmarknadsverket nu driver kommer attslå för att vi skall kunna bedöma det hela bättre. Det förturssystem i fråga ombl. a. beredskapsarbeten som man nu tillämpar för de långtidsärbetslösa har variti praktisk verksamhet alltför för att vi skall kunna bedöma om det ärmöjligt att den vägen klara av problemen. Men min grundinställning är att detvore mycket bättre om vi lyckades den här vägen än om vi gick den väg somföreslås i den här reservationen med förlängning av ersättningstiden. Hur manän vänder och vrider på det tror jag att och jag är överens omatt det kontanta understödet skall vara det sista alternativet. Vi har inte fått någon riktig bedömning än av hur förturssystemetslår. Det är en av orsakerna till att jag nu inte är beredd att för riksdagenredovisa de ställningstaganden som vi kommer att göra när det gäller de mångaframställningar som vi har i departementet om åtgärder för de långtidsar- Ett annat skäl är att vi också har krav från bl.a. arbetslöshetskassornas samorganisation om att långtidsarbetslösa inte baraskall ha rätt till en sådan här förtur till beredskapsarbete utan faktiskt ävenskall ha en absolut rätt att få det. Innan man tar ställning till ett sådant beslut måste manvara medveten om vad det får för konsekvenser, och där fordras en delkompletterande bedömningar som arbetslöshetskassornas samorganisation givetvisinte själv har kunnat göra. Det håller vi på att gå igenom i departementet, ochvi skall tillsammans med arbetsmarknadens parter diskutera och ta reda på hurde ser på problemen. Det var bakgrunden till det jag sade om att vi behöverlitet mer tid innan vi kommer till med en redovisning av vad vi skallgöra på det här området. Att bekämpa långtidsarbetslösheten är däremot, precissom sade, en av våra viktigaste frågor. Jag hoppas att vi skallkunna göra det pä andra sätt än genom det i mitt tycke alltför passiva sättetatt förlänga ersättningstiderna. 28 () replik; Jag sade i mitt inlägg att vi från centernssida tycker att det viktigaste är att möta de längre arbetslöshetstiderna medökad satsning på platsförmedling, beredskapsarbeten och utbildning, alltså detraditionella arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. I den frågan är vi heltöverens. Men trots att man har gjort denna massiva satsning påarbetsmarknadspolitiska åtgärder har vi mångautförsäkrade som befinner sig i den situation som såvältaligt beskrev. Jag behöver därför inte upprepa det - vi är helt överens. Eftersomproblemet är så akut ansåg vi att man även måste vidta åtgärder. säger att manförst måste veta hur de åtgärder slår som redan är vidtagna, dvs. attarbetsförmedlingarna skall prioritera de långtidsarbetslösa. Jag vill gärna sägaatt ingen skulle vara gladare än jag om dessa åtgärder hade den effekten helt och hållet kunde undvika utförsäkring frän arbetslöshetskassorna. Dåskulle inte heller de kontanta medel behöva tas i anspråk som en längreersättningstid skulle innebära. Men dess värre tror jag inte att det gårriktigt så lätt och så snabbt att komma till rätta med detta problem. Det ärdärför som vi i vår reservation har föreslagit förlängda ersättningstider. 29INGEMAR (); Som redan har påpekats i den här debatten vardet intryck som socialdemokratin ville ge i opposition och i valrörelsen attarbetslösheten i var onödig. Det berodde bara på ovilja frän dendåvarande regeringens sida att vi brottades med arbetslöshet. De borgerligaregeringarna accepterade passivt en hög arbetslöshet, eller en förhöjdarbetslöshet, sade vid ett flertal tillfällen i den härkammaren. Om bara socialdemokratin kom tillbaka i regeringsställning skulle detmesta ordna sig. är socialdemokraterna tillbaka ikanslihuset - och arbetslösheten har naturligtvis då också försvunnit, kundeman anta. Man får det intrycket när man tar del av ett referat avstatsministerns anförande i för någon tid sedan. Då försökte att utvecklingen på arbetsmarknaden har vänt. Efter harungdomsarbetslösheten halverats, säger . har i denna kammare undervisat mig omatt man inte får bygga slutsatser på en statistisk jämförelse mellan ett parenstaka månader. Det finns anledning att upprepa den lektionen för är alldeles uppenbart att han behöver utsättas för den. Om någon jämförelse skall göras månad för månad under dethalvår som har gått sedan socialdemokraterna kom tillbaka, är det naturligtvismellan den månad då de inträdde i kanslihuset, dvs. oktober, och de senasteräkningarna. Då är sanningen att arbetslösheten har ökat. varden 127 000, 155 000. Men det riktiga är naturligtvis att jämföra med hur detvar . Då är läget det att meillan 20 000 och 25 000 fler människorär arbetslösa , trots att ungefär lika många är föremål för olika typer avåtgärder. Situationen har inte förbättrats den senaste månaden. Desiffror som publicerades kan berätta att arbetslösheteni mars var 149 000, nära 25 000 fler än samma månad , och att ocksåungdomsarbetslösheten ligger på en högre nivå , trots att ännu fleromfattas av åtgärder. Den sanna bilden av läget på arbetsmarknaden är alltså attdet är sämre den här vintern än det var . Jag tror att det vorebra om ville berätta det för statsministern, så att han integör nya försök att prata bort problemen. Det är ingen bra metod att försökalösa dem. skulle naturligtvis inte göra sigskyldig till en sådan statistisk villa som statsministern försöker sprida. Nulär det ju vara sä att en hel hord av politruker har anställts istatsrådsberedningen för att hålla ett öga på er ute i departementen. Jag troratt det kunde vara bra, om avdelade någon av alla de duktigamedarbetarna i departementet för att hålla ett öga på vad som sägs och spridsfrån statsrådsberedningen och som rör arbetsmarknadspolitiken. Det äruppenbarligen av behovet påkallat. Det räckte alltså inte med att socialdemokraterna flyttadein i kanslihuset för att problemen skulle vara lösta, och det är naturligtvisen viktig konsumentupplysning till alla väljare att så enkelt var det inte. Detvar inte sä att man bar lösningen med sig i sin ränsel när man flyttade in. Jag läste på bussarna i att LO säger,mycket riktigt: "Frihet är att ha ett arbete." Den friheten har dessvärre minskat i under den socialdemokratiska regeringens förstamånader. ser emellertid regeringen ut att ha tur på ett antalpunkter. Om vi blickar ut över världen, ser vi att den internationellakonjunkturuppgången äntligen är på väg. Man skall inte, som inne på, ställa alltför stora förhoppningar på den, men det är ändå enförbättring som pågår. Likaså är den internationella inflationsnivån på väg ned,och det kommer naturligtvis att påverka inflationsutvecklingen även i Sverige.Vidare är ränteläget i världen på väg ned och påverkar ränteläget i Sverige.Oljepriserna har sjunkit, och det påverkar den svenska ekonomiska situationen,både bytesbalansen och prisutvecklingen. Allt detta är utmärkt, och jag tycker att vi alla haranledning att glädjas om har litet tumme med . Jag skallinte visa upp några sura miner, utan tvärtom glädjas med min efterträdare omdet är så att läget på arbetsmarknaden genom dessa förändringar blir bättre.Men sannolikheten för det är dess värre inte särskilt stor. Industrinskapacitet är bara utnyttjad i låg grad; det finns möjlighet att utökaproduktionen utan att anställa fler människor. syn här italarstolen alldeles på dessa frågor var mycket realistisk. Under det bättre 1984 är det därför nödvändigt attregeringen på allvar tar itu med att fä bukt med budgetunderskottet. Det är nude stora möjligheterna finns, när det håller på att bli förbättringar på endel andra punkter. Om man försitter den chansen, går man in i nästalågkonjunktur med ett ännu sämre utgångsläge. Om man inte tar till vara den chansenraserar man varje försök att sanera ekonomin och därmed bevara den tryggasysselsättningen . har vi dess värre inte sett några allvarligaansträngningar att fä ned budgetunderskottet. Vi hör en hel del prat också påden punkten, men oenigheten verkar vara betydande. Jag hoppas att regeringen nui kompletteringspropositionen kan redovisa en strategi för att få nedbudgetunderskottet i ett läge när vi går in i en förbättrad konjunktur. Jag tycker att detta - i varje fall - visar pätvå brister i den socialdemokratiska regeringens arbetsmarknads- ochsysselsättningspolitik. Den ena är att man inte är förmögen att sätta just dearbetsmarknadspolitiska insatserna före allt annat. Om man menar att kampen motarbetslösheten har prioritet, måste det innebära att detta är viktigare ännågonting annat. Det betyder i sin tur att man måste göra besparingar på andrapunkter just för att få utrymme för arbetsmarknadspolitiska satsningar.Hittills har regeringen ökat på utgifterna på alla håll och höjt skatterna pånästan alla punkter. Resultatet har blivit en försämrad arbetsmarknad och ettökat budgetunderskott. Den vägen går det inte att fortsätta att vandra på. Omregeringen menar allvar med att kampen mot arbetslösheten är prioriterad, måsteden sättas före det andra, och då måste man visa sparsamhet på andra punkter.Det var just det som var den förra regeringens grepp och som är folkpartietsstrategi fortfarande - att vi skall spara på andra punkter i budgeten just föratt rädda sysselsättningen. Den andra svagheten tycker jag är att man i varje fallhittills inte ansträngt sig för att effektivisera arbetsmarknadspolitiken. Jagtror att det är alldeles nödvändigt att försöka få ut mer av det antalmiljarder kronor man redan satsar. Man kan inte gå vidare med att bara öka påanslagen, att se till att fler och fler i arbetskraften får sin sysselsättningvia arbetsmarknadspolitiska 7 protokoll 1982/83:116-118 Man måste försöka öka effektiviteten. Detviktigaste är naturligtvis då att stimulera den reguljära arbetsmarknaden, attmed de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna se till att det blir varaktigsysselsättning. Det är främst i näringslivet som det måste komma i fråga. Vidare bör man stimulera till särskilda avtal för främstungdomar som inte får arbete. Jag har kunnat notera attarbetsmarknadsministern nu är inne på tanken att med hjälp av något slagsstimulansbidrag försöka få fram ett avtal om ungdomsplatser också för18-20-åringar. Det gäller bara att parterna slår sig ner och förhandlar om densaken. Även jag har försökt att få fram ett sådant avtal, men det kritiserademan då från socialdemokraternas sida. På den här punkten har regeringsskiftetinneburit en tempoförlust. Jag hoppas att det emellertid går att ta igen vadman förlorat. Det vore bra om man så fort det någonsin är möjligt kunde få tillstånd ett ungdomsavtal för 18-20-åringarna. Det betyder att de pengar somavsatts för arbetsmarknadspolitiken räcker till fler, kan användas effektivareoch kan vara till större hjälp för ungdomarna. Läget är tveksamt när det gäller utvecklingen . En alltstörre del av budgeten används passivt, till arbetslöshetsunderstöd. Denutvecklingen måste brytas. Jag utgår från att de utförsäkrade får den hjälp somutlovats -dvs. att de kommer i första hand när det gäller beredskapsarbeten ochatt man i övrigt försöker använda pengarna på ett sådant sätt att manstimulerar fram nya avtal och reguljära arbeten, i stället för att pengarnabara används fill passivt understöd. Slutligen känner jag mig föranledd att ocksånågot kommentera den syn på arbetsmarknadspolifiken som moderatledaren hargett uttryck för i dagens tidningar. Jag utgår från att det som refererats ärriktigt. Moderatledaren beklagar att bara 1 av iarbetsmarknadsbudgeten används till arbetsförmedling. Detta kan tolkas pä tvåsätt. Endera ångrar nu att man inte varit med om att bygga utarbetsförmedlingen - något som i så fall är anmärkningsvärt - eller ocksåtycker man att en större del av pengarna skulle fastna i administrationen. Enstörre del av budgeten skulle alltså gå till vad vi brukar kalla byråkrati; istället för att resultera i aktiva åtgärder. Också det är naturligtvis enanmärkningsvärd åsikt, med tanke på att den framförs frän moderat håll. Vidare är det anmärkningsvärt att moderatledaren inte drarsig för att förolämpa alla arbetsförmedlare på en enda gång. här att släta över vad som sagts. Av naturliga skäl vet han mera omhur arbetsförmedlingen fungerar. Men kvar står att man från moderat håll villföra till torgs en sådan syn på de människor som sliter hårt för att skaffajobb åt de arbetslösa. Jag tror inte att det är det bästa sättet att ingjutaentusiasm hos de människor som skall verkställa den polifik som vi beslutar omhär i . Jag hoppas att de moderata företrädare som finns anmäldalängre ned på talarlistan kan förmedla en annan bild av syn påarbetsförmedlingen än den som moderatledaren har gett uttryck för. Under detta anförande övertog andrevice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Jag vill börja med att instämma i den kritikav moderatledaren som sä kraftfullt redovisade i slutet avsitt anförande. Och jag vill kanske knyta an den diskussionen till IngemarEliassons egna tankar på en effektivisering av arbetsmarknadspolitiken. När moderatledaren - och även en del andra företrädare förmoderata samlingspartiet - är ute och pratar - ger man ofta sken av att enmycket stor del av de många miljarder som satsas på arbetsmarknadspolitiken isjälva verket går åt till någon byråkrati som lever ett eget liv och därpengarna inte når ut i verklig aktivitet. Jag vill inte alls säga att IngemarEliasson har den uppfattningen, men när han nu säger att vi skall effektiviseraarbetsmarknadspolitiken, kanske man kan fundera över vad det innebär. Vad ärdet för stora punkter som vi har inom arbetsmarknadspolitiken? En mycket stor del av anslagen går fill beredskapsarbeten,nu ungefär 5 miljarder. Någon effektivisering i vanlig bemärkelse på detområdet är det naturligtvis svårt att tala om, eftersom så stor del av dessa 5miljarder är just löner. Och jag tror att vi i stort sett är överens om att detskall vara avtalsenliga löner för beredskapsarbeten - det är en gammal principi som vi slog fast och som jag inte tror att varesig eller någon annan företrädare för hans parti vill rivaupp. Arbetsmarknadsutbildningen tar en annan stor pott avpengarna, 4 miljarder. Här är utbildningsbidragen den stora biten. Dessutomligger det -som framgått av debatten här tidigare - på huvudmännen som stårbakom arbetsmarknadsutbildningen, nämligen och ,ett starkt krav på att de skall försöka effektivisera. Och vi har, som jag sadeförut, ett krav på att de i förstone skall spara 50 milj. kr. Lönebidragen tar 2 miljarder. Det är svårt att tala om eneffektivisering i vanlig bemärkelse här. Det handlar ju om löner som betalasut. En miljard är för personal inom arbetsmarknadsverket. Denandelen är alltså inte större. Man får ofta ett helt annat intryck närmoderaternas företrädare är ute och talar. Och på dessa människor har vifaktiskt ställt mycket stora krav på att de skall öka sin effektivitet iarbetet. Jag tror emellertid att det finns utrymmen för oss här att genomregeländringar effektivisera ytterligare. Vi vet att en del bestämmelser, t.ex. när det gäller det kontanta arbetsmarknadsstödet, innebär mycket krångelför arbetsförmedlarna, att de får ägna oproportionerligt stor del av sin tidtill pappersarbete. Där kan man effektivisera - och skall göra det. Vi skallfrigöra arbetsförmedlarna från pappersarbete-, så att de i stället kan sysslamed det som de vill och som är deras främsta uppgift och som de är utbildadeför, nämligen att ägna sig åt de arbetssökande samt åt arbetsgivarnas krav påatt få sin service tillgodosedd. Där håller jag med om att detfinns utrymme för effektivisering. Och jag hoppas att vi skall kunna ta till Just frågan om det kontanta arbetsmarknadsstödetarbetar vi med. Som jag sade i debatten är läget på arbetsmarknaden mycketallvarligt . De nya siffror som vi fått , med en arbetslöshet på ,dvs. 149 000 personer, är en bekräftelse pä det. säger att detär en ökning av arbetslösheten bland ungdomarna, och det stämmer för de äldreungdomarna. Men för de yngsta inom dessa ungdomsgrupper kan vi glädja oss åtatt det faktiskt är en minskning av arbetslösheten. Och som jag sade tidigare:Den medvetenhet som har funnits i arbetet just för de åldersgrupperna har letttill positiva resultat. Det är viktigt att vi går vidare med arbetet och i storutsträckning inriktar det just på de äldre ungdomarna. Där har vi. i de nyaarbetslöshetssiffrorna, en ökande arbetslöshet, medan den alltså minskar förungdomarna . Jag kritiserade er ofta - och jag tycker att jag gjordedet med rätta. Vi kritiserade den borgerliga regeringen, därför att ni kraftigtprutade på arbetsmarknadsverkets krav på åtgärder, krav som inte bara AMS stodbakom utan också stora organisationer i det svenska samhället. Det må vara häntatt ni fick pruta på det här området, om ni bara hade kommit med några andraegna åtgärder som hade kunnat ge motsvarande sysselsättningsökning. Det gjordeni inte, utan skar ned. Ni sparade pä detta område, och det innebar en onödigarbetslöshet. Den kritiken tycker jag faktiskt är berättigad. Mendet är glädjande att se att mittenpartierna nu - när de är frigjorda frånmoderaterna, som jag tror bar det största ansvaret för att det blev på det härsättet - har ändrat inställning. Ändringen markeras mycket klart både i erapartiers ställningstagande och i det som görs . Som visar det sig ju att det finns en mycket stor enighet i när detgäller de grundläggande frågorna. Vi menade att vi hade en skyldighet att drivaen effektiv oppositionspolitik på detta område. Jag tyckerfaktiskt att jagvågar påstå, att om vi inte hade drivit vår politik så hårt, hade riskenfunnits att inflytande över mittenpartierna hade blivit ännustörre. Ni sade nej till socialdemokraternas förslagom bl. a. investeringar på en rad olika områden, investeringar som gälldekollektivtrafiken, alternativt energibyggande m. m. Det är klart att man måstekonstatera, att om de förslag som socialdemokraterna då lade fram i riksdagenhade vunnit gillande, hade detta också kunnat påverka dagenssysselsättningsläge. När den socialdemokratiska regeringen som trädde till ioktober snabbt lade fram förslag, inte bara om det sysselsättningspaket som vidiskuterat utan också om det omfattande investeringsprogrammet på 3,5miljarder kronor, är det faktiskt så, att resultatet i antalet arbeten ute påarbetsmarknaden ännu inte kan ses. Investeringarna beslutades av ihöstas, men innan de följs upp praktiskt ute i verkligheten tar det tid. Hade besluten fattats , hade arbetena kunnatutföras . Då hade ett antal människor varit sysselsatta medinvesteringsarbetena. Det varinte så, , att vi socialdemokrater påstod att det ,var lätt att lösa arbetslöshetsproblemen. Vi gav intesken av att vi skulle kunna klara av problemen, men vi lovade, attom vi kom till regeringsmakten, skulle vi genomföra investeringsprogrammet. Viskulle genomföra satsningarna i sysselsättningspaketet. Men vi sade också, atttrots dessa och andra insatser, skulle vi inte kunna hindra att det uppstod enmycket allvarlig situation på arbetsmarknaden under det närmaste året. Hur svårsituationen än är - som och jag har redogjort för -måsteman säga att detta är en situation som vi inte har haft möjlighet att påverka.Det tar tid för oss socialdemokrater att genomföra den långsiktiga uppbyggnadenav den svenska industrin och av den svenska ekonomin, så att vi också har rådmed en god offentlig sektor och en god privat service. Men jag skulle viljapåstå att har visat att regeringen är fast besluten attföra en sådan politik. Vi har satsat stora summor påsysselsättningsskapande åtgärder. Den kompletteringsproposition som vi kommeratt framlägga visar att vi fortsätter med det som vi redovisade i valrörelsensom den tredje vägen att lösa de här problemen. Det krisprogram som vi ladefast i opposifionsställning skall vi också förverkliga steg för steg iregeringsställning. 31INGEMAR () replik: frågar vad det innebär atteffektivisera arbetsmarknadspolitiken. Jag tror att det i första hand handlarom att få fler sysselsatta med lika många kronor till disposition. Låt mig taungdomsavtalet som exempel. Om man har arbetslösa ungdomar som uppbär KAS -alltså någon hundralapp i ersättning per dag - och skall ge dem ettberedskapsarbete, så handlar det om att fyr- eller femdubbla kostnaden överskattsedeln för att ge dem ett arbete. Om man i stället får ett ungdomsavtal,så kan man flytta in den där hundralappen som ett bidrag och fä arbete tillstånd utan att det blir en kostnadsökning för staten. Det är därför som det är sä angeläget - och en sä godhushållning - att försöka stimulera fram den typen av avtal. Det är bra förungdomarna.