prot · G609100 · 1982-12-31 00:00:00 — Detsamma gäller om någonserviceinrättning av betydelse för kommunen skulle försvinna genom någonsärskild åtgärd. Då har också kommunerna rätt att ingripa. Gällanderätt ger alltså kommunerna omfattande möjligheter att verka på härifrågavarande område. Något behov av att ytterligare utvidga dessa befogenheterföreligger inte. Så sent som föregående år framlades det av mig åberopadeutredningsbetänkandet Kommunerna och näringslivet angående den kommunalakompetensen på näringslivets område. Det måste därför vara en överloppsgärningatt nu åter göra en dylik översyn. Reservafion3 behandlar det kommunala serviceansvaret. Från moderata samlingsparfiet upprepade tillfällen föreslagits att kommunallagen skall ändras så attkommunerna ges möjlighet att begränsa sitt serviceansvar inom områden förfritidsbebyggelse och därmed också få rätt att tillämpa en annanavgiftsersättning. Undersenare år har det blivit allt vanligare att fritidshus i närheten av tätorteromvandlats till permanentbostäder. Detta har för vissa kommuner medförtbetydande svårigheter med anledning av likställighetsprincipen i den kommunalakompetensen, vilken föreskriver att kommunens medlemmar skall behandlas likaså att ingen gynnas eller missgynnas i förhållande till någon annan. Samma kravpå service ställs därmed i de områden där fritidshusen övergått tillpermanentbostäder som i för permanentbebyggelse planerade områdena när detgäller t. ex. skolskjutsar, vatten och avlopp, elförsörjning och bibliotek. Föratt komma till rätta med de problem som här uppstår har många kommuner valt attbegränsa byggrätten. Detta inskränker allvarligt den enskildes rätt och frihetatt ordna sina bostadsförhållanden på det sätt han själv finner varaändamålsenligt. Vi moderater anser därför kommunernas tillvägagångssätt varamindre lämpligt och förordar i stället att man söker lösa problemen genom attbegränsa det kommunala serviceansvaret. Bestämmelsernai kommunallagen om lika behandling av kommuninvånarna bör därför i det härhänseendet ändras så att det skapas möjlighet att i den översiktligaplaneringen avgränsa områden för fritidsbebyggelse med ett begränsat kommunaltserviceansvar. Den enskilde får därmed möjlighet att själv avgöra om han villordna sina bostadsförhållanden på dylika villkor, i full vetskap om att han ejäger rätt att senare ställa krav på en med andra kommuninnevånare fulltjämförbar service. Såslutligen några ord om reservation 13 om kommunalt partistöd. De gällande reglerna för såväl det stadiga som detkommunala partistödet beslutades av 1972 och bygger på denöverenskommelse som träffades av partierna partistödsutredning. Dehar således existerat , och redan av det skälet finns det nuanledning att göra en översyn av dem. Denna bör främst gälla stödetskonstruktion. Uppenbart är att de nuvarande beräkningsgrunderna är mindretillfredsställande. Det innebär att bidrag utgår fill varje parti som ärrepresenterat i fullmäktige med samma belopp för varje plats som partiet har.Ett stort parti med talrik fullmäktigerepresentation gynnas alltså på ettpåtagligt sätt i jämförelse med ett litet parti med få representanter. Ofrånkomligt är emellertid att utgifterna för partiernatill betydande delar är lika stora. Försändelser till hushållen blir t. ex.inte billigare därför ätt partiet är litet, ej heller annonseringen idagspressen, för att ta ett annat exempel. Rättvisan kräver därför att det börutgå ett för alla partier lika stort grundbidrag, kompletterat med ettmandatbidrag. Så är förhållandet när det gäller det statliga partistödet, ochså bör det också vara när det gäller det primär- och landstingskommunala. Vi moderater hemställer därför om en översyn avpartistödet. Den bör bygga på den kartläggning av det offentliga stödet tillpartierna som begärde . Särskild uppmärksarnhet bör ägnasfrågan om ett för alla partier lika stort grundstöd som komplement till stödetper mandat. I det här sammanhanget vill jag också uttala att jag intefinner skäl föreligga att nu även införa ett kyrkokommunalt partistöd. Förhållandenai de kyrkokommunala kommunerna är avsevärt mer komplicerade när det gällerpartigrupperingarna än i de borgerliga kommunerna. Därtill kan ifrågasättas detlämpliga i att i dessa tider ytterligare belasta de kommunala kostnaderna mednya åtaganden. Med det anförda yrkar jag bifall tillreservationerna 1,2, 3 och 13. 40BERTIL FISKESJÖ (c): Kommunerna är de grundläggande delarna i vårtdemokratiska styrelsesystem, och de har ju undan för undan fått allt störreuppgifter. Den stora betydelse som kommunerna har och det intresse som visatsför den kommunala verksamheten manifesteras på sitt sätt av det stora antalmotionersom tas upp i det betänkande som kammaren nu behandlar. Från sidafäster vi mycket stor vikt vid den kommunala självstyrelsen, vilket bl. a.kommer till uttryck i en omfattande partimotion till årets riksdag med förslagtill en rad reformer. Delar av denna partimotion behandlas i det nuföreliggande betänkandet. Det bör dock understrykas att de viktiga och övergripandeaspekter på den kommunala demokratin som innesluts i våra krav på skildavaldagar och förlängd mandatperiod inte är med i det nu aktuella paketet. Dessakrav, som vi motiverat utförligt dels i partimotionen, dels i en särskild ochomfångsrik motionfrån , kommer att behandlas i samband med andra frågor somrör vår författning. Jag vill dock redan nii särskilt poängtera att vi anseratt skilda valdagar och längre mandatperioder är rnycket viktiga inslag i vårsträvan att vitalisera, förstärka och bygga ut den kommunala demokratin. Ochjag hoppas att dessa frågor skall kunna lösas på det sätt som vi angett fråncenterns sida. I det betänkande spm vi nu behandlar gäller den förstadelen krav på förändringar av den kommunala kompetensen. Den senare delen avbetänkandet tar upp frågor som rör formerna för och tillämpningen av denkommunala demokratin. Jag skall här för min del, herr talman, hålla mig tillden förra delen. De kommunaldemokratiska frågorna i den senare delen kommer atttas upp av . Med den kommunala kompetensen - dvs. vad man i kommunernahar rätt att göra och inte göra - förhåller det sig så, att den på vissaområden är mycket vid, på andra ganska snäv. Det är dels en lång historisktradition, dels konkreta lämplighetsavvägningar som kommit att bestämma dessagränser. Gränserna kan förändras genom ändringar i kommunallagen eller genomdirekta föreskrifter i speciallagstiftning. Om var dessa gränser skall sättaskan det råda delade meningar, vilket märks på det betänkande som föreligger.Reservationerna är ganska många. Men det är också så att det finns ett slagsskymningsland, där det ibland är svårt att konkret avgöra vad som faller inunder den allmänna kommunala kompetensen i särskilda fall. Detta är åtminstonetill dels en följd av den mångfasetterade verksamhet som kan bedrivas ikommunerna. För denna skymningszon har man som rättesnöre att litatill de utslag som kommer genom att särskilda kompetenstvister förs upp tillregeringsrätten och avgörs där. Dessa utslag blir i hög grad prejudicerande.Jag skall inte här närmare diskutera om detta kan anses vara entillfredsställande ordning eller ej. Det finns skäl som talar såväl för sommot. Om man är missbelåten med regeringsrättens tolkning finns dock alltidmöjligheten för att lagstiftningsvägen precisera vad som skall gälla. har, som redovisas i utskottsbetänkandet,rättspraxis i stort kommit att följa vissa allmänna principer, vilket gerkompetensdragningen en viss stadga och en betydande grad av förutsebarhet. Enav dessa principer är likställighetsprincipen, enligt vilken kommunensmedlemmar skall behandlas lika, så att inte vissa medlemmar obehörigen gynnaseller missgynnas i förhållande fill andra. stämmer dock utslag ikonkreta ärenden rätt illa med de angivna allmänna principerna. Det jag här sagt har betydelse för den fråga som behandlasi början av betänkandet och som gäller barnomsorgen. Barnomsorgen är en viktig kommunalangelägenhet. Det utgår statsbidrag till verksamheten, men trots detta ärkostnaderna för barnomsorgen en mycket tung post i den kommunala budgeten.Finansieringen sker till mycket stor del genom kommunalskatten, som alla fårvara med och betala. Men den förmån som den kommunala barnomsorgen utgör kommerlångtifrån alla barnfamiljer till del. Det gäller alla dem som av nöd- tvång eller fri vilja ordnar sin barnomsorg på annat sätt. I en del kommuner har man ansett att detta stämmer dåligtmed UkstäUighetsprincipen - en grupp barnfamiljer gynnas ju på en annan gruppsbekostnad. Och man har menat att viss vårdnadsersättning borde utgå även filldem som ordnar vårdnaden av sina egna barn på annat sätt. En kommun,, beslöt att en sådan vårdnadsersättning skulleutgå. Detta beslut undanröjdes dock av , och regeringsrättenfastställde beslut. Man kan naturligtvis diskutera om dettautslag överensstämmer med den likställighetsprincip som skall vara en avgrunderna för rättspraxis. Men finns detta utslag, och det gör att den endamöjligheten att generellt ge kommunerna rätt att bestämma om någon typ avvårdnadsersättning till föräldrar som själva ordnar barnomsorgen är attföreskriva detta i lag. Denna fråga har tagits upp i bl. a. två centermotioner.Man vänder sig mot den begränsning i den kommunala kompetensen som uppkommitgenom regeringsrättens utslag, och man anser att starka rättviseskäl talar föratt kommunernas befogenheter uttryckligen vidgas härvidlag. Detta anser vi fråncenterns sida är ett rimligt krav, som dessutom stämmer väl med denlikställighetsprincip som jag tidigare nämnt. Företrädarna för socialdemokraternaoch kommunisterna i utskottet vill dock, av någon anledning, inte gå med pådetta, och för den skull finns det en reservation. Jag ber att få yrka bifalltill reservation nr 1. Vad det gäller är således att i hkhet med vad som ärfallet på andra områden av den kommunala verksamheten ge kommunerna möjlighetatt på bästa vis tillgodose att de gemensamma resurserna på ett rättvist sättkommer alla berörda till godo. Det är således en fråga om kommunala angelägenheter. Jag vill understryka att det här förslaget om denkommunala kompetensen på barnomsorgens område givetvis inte påverkar vårinställning i fråga om den statliga vårdnadsersättningen. Vårt krav på detområdet kommer vi att med kraft driva vidare. Det nu aktuella förslaget om envidgning av den kommunala kompetensen ligger helt i linje med vår allmänna,principiella syn på barnomsorg och vårdnadsersättning, där vi menar atträttvisa och valfrihet skall vara de grundläggande utgångspunkterna. Om den andra reservationen som centerpartisterna och deövriga borgerliga företrädarna har avgett skall jag fatta mig kort. Socialdemokrateroch kommunister i utskottet vill att kommunerna på olika sätt skall få ökadebefogenheter inom näringsverksamheten. Den genomgående motiveringen är att mandärm.ed skulle kunna göra kraftfullare insatser för sysselsättningen. Detta ärnaturligtvis i sig ett mycket behjärtansvärt motiv. Det är dock ganska oklartvarthän den socialistiska majoriteten syftar. Argumentationen i motionerna gårrätt mycket fram och tillbaka. Som utskottets genomgång visar har kommunernaredan möjlighet att på olika sätt driva sysselsättningspolitik och också attmed mera generella medel främja näringsverksamhet. Däremot har det. inteansetts lämpligt att kommunerna direkt går in i varuproduktion, utöver vissaavgränsade servicefunktioner. Men det bör väl - om det skall vara något syfte med motionerna på densocialistiska kanten -vara just detta som majoriteten avser. Detta vänder vireservanter oss emot. Vi tycker att den avgränsning som finns är lämpligjust på detta område. Jag ber med detta, herr talman, att få yrka bifall ocksåtill reservation nr 2. 41 (): betänkande behandlaren rad motioner i kommunala frågor, och jag vill kommentera några av de frågordär har en annan uppfattning än majoriteten. Först gäller det den kommunala kompetensen i frågor omvårdnadsbidrag. Det är angeläget att kommunerna har en så långtgående kompetenssom möjligt inom de områden där kommunerna har ansvaret för samhälletsinsatser. Ett sådant område är barnomsorgen. Kommunerna arbetar under olika föriitsättningar,och speciellt i glesbygdsområden kan förtroendevalda uppleva att rättvisanmellan olika befolkningsgrupper bäst gagnas av, förutom den tradifionellabarnomsorgen, att också kommunalt vårdnadsbidrag kan utbetalas. Denrättigheten har inte kommunerna . Det är så att de lokalt förtroendevalda bästa möjligheten att bedöma behoven inom den egna kommunen. Vi diskuterarinte i detta betänkande barnomsorgen som sådan utan kommunernas kompetens inomområdet. Från sida anser vi det angeläget att frågan omkommunernas rättigheter på området utreds i positiv anda, och jag yrkar sålundabifall till reservation 1. Motionerna om kommunernas hantering av de näringspolitiskafrågorna gäller också den kommunala kompetensen. Näringslivet är till skillnadfrån barnomsorgen ett område där det enligt liberal uppfattning inom marknadsekonominsram är felakfigt att ge kommunerna för stor kompetens. Kommunerna har frihetatt vidta generella åtgärder, men de får med vissa begränsningar inte stödjaenskilda personer eller enskilda företag. Enligt uppfattning ärdet självklart att kommunerna inte skall bedriva direkt näringsverksamhet. I en rad socialdemokratiska motioner och vpk-motionerföreslås en utredning om att den kommunala kompetensen bör vidgas så att kommunernaaktivt kan påverka sysselsättningen inom det egna området. Det måste dåkonstateras, som har sagts här i debatten, att kommunerna redan nu harstora befogenheter att aktivt arbeta för sysselsättningen. Kommunerna kanbygga ut företagsbyar, hyra ut lokaler och vidta en lång rad åtgärder som kanfrämja näringslivet. Många kommuner har utanför gällande lagstiftning i ärendensom inte överklagats stött enskilda företag. Det finns visserligen exempel påsådana satsningar som lokalt kan bedömas vara lyckade och som skapat varaktigsysselsättning i svårt utsatta kommuner. Det finns dock kanske ännu flerexempel på misslyckanden och satsningar på företag som redan från början haftbristfälliga förutsättningar. Många kommuner har förorsakats stora förluster.När det nu också från regeringen sägs att de direkta stödåtgärderna till enskilda företagskall minska, att den s. k. akutmottagningen skall stängas, innebär beslut omökad kornpetens för kommunerna att de kommunalt valda förtroendemännen får ettmycket starkt lokalt tryck på sig att gå in med kommunalt stöd i stället för destatliga myndigheterna. De regler som finns är, som jag harsagt, fillräckliga. Näringslivet måste så långt som möjligt arbeta påmarknadsekonomins grund. Jag yrkar bifall till reservation 2, som innebäravslag på de motioner som föreslår en utredning om ökad kompetens. Den förändring av den kommunala verksamhetens organisationsom införandet av kommundelsnämnder och lokala organ innebär är en reform somfaktiskt kan hänföras till de största förändringar som genomförts sedan denkommunala självstyrelsen infördes i vårt land. I vissa fall innebär denfaktiskt större förändringar i kommunernas struktur än de stora kommunsammanläggningarna. Jag tänker då på att man sammanför tidigare skildaförvaltningar, exempelvis skolstyrelse, socialnämnd och fakultativa nämnder somfritidsnämnd och kulturnämnd, till en enda nämnd. Detta innebär att det blirsamma grupp förtroendevalda som inom sitt område har ansvaret för exempelvisskolfrågor och ärenden som hör till . Vi har ibland diskuterathuvudmannaskapet för förskolan. Ja, där ligger nu vissa kommuner före ochlägger ansvaret under samma nämnd. Detta innebär givetvis problem inom deområden söm har speciallagstiftning. Det gäller också principiella frågor som kommuninvånarnasrätt fill likformig behandling. Även om nämnderna f. n. majoritetsmässigttillsätts enligt de grupperingar som gäller i resp. fullmäktige kan och måstetolkningarna av de kommunala riktlinjerna bli något olika inom skilda delar avsamma kommun. Denna utveckling går snabbt i landet. Vissa kommuner harkommit ganska långt, och andra står i startgroparna för att genomföra en nyorganisation. I detta läge är det viktigt att det forskningsarbete sombedrivs följs upp så att kommunerna undviker att göra dyrköptaerfarenheter. Det räcker inte med en referensgrupp inom ,utan det begränsade forskningsarbete som bedrivs bör följas upp av enarbetsgrupp med företrädare för de politiska partierna. Det är viktigt attforskningsresultaten snabbt kommer ut och kan nyttiggöras i den låt mig sägarent av lavinartade utveckling som kan förutses. Kommundelningar har förekommit närkommuninvånarna så önskat och praktiska förutsättningar förelegat. Enligtfolkpartiets uppfattning är det viktigt att denna utveckling fårfort";ätta. Signalerna om större restriktivitet är oroväckande. Direktval av kommundelsnämnder är en komplicerad fråga.Den bör utredas. Jag är medveten om att det finns problem exempelvis med olikamajoriteter inom delar av samma kommun. Det viktigaste medkommun-delsnämndsreformen är emellertid att öka det lokala inflytandet och minskamänniskornas avstånd från de politiska organen. Då kan direktval innebära en vitalisering av demokratin. Reservationen innebär attförslag läggs fram för att komma under bred diskussion. Enligt folkpartietssynsätt är detta angeläget. Jag yrkarbifall fill reservation nr 9. Motionen om kooperafiv verksamhet är intressant ur flera aspekter.Den är enligt uppfattning för snäv. Ideella insatser kankanaliseras också på annat sätt än genom kooperativ verksamhet. Exempel pådetta är sociala stiftelser och direkta föreningsengagemang. Det viktiga, somockså motionen tar upp, är att den enskilda människans idealitet tas till varapä ett bättre sätt. Beträffande kyrkokommunalt partistöd är folkpartietsprincipiella inställning i frågan stat-kyrka väl känd. Vi anser att detkyrkliga arbetet främjas bäst om kyrkan blir fri och sambandet med statenupphör. Under nuvarande förhållanden är det emellertid angeläget att degrupperingar som är verksamma i de kyrkliga organen får möjlighet att föra utsina synpunkter om det kyrkliga arbetet. Jag yrkar sålunda bifall tillreservation 12 om kyrkokommunalt partistöd. Slutligen, herr talman, yrkar jag bifall tillreservationerna 5 och 13. Beträffande reservation 13 vill jag säga att det ärangeläget att utredning görs om en utformning av det kommunala partistödet somi högre grad tar hänsyn till de grundkostnader som varje parti har. Som vanligti sådana sammanhang bör en sådan utredning arbeta under breda parlamentariskaförhållanden. Jag fårmeddela att anslag om kvällsplenum nu uppsatts. 43NILS (vpk): Att begreppet kommunala frågor är vidsträcktvittnar betänkande i någon mån om. Det är skiftandefrågor som där behandlas. Den kommunala kompetensen berörs i några avsnitt. Deborgerliga driver sin linje om vårdnadsersättning. Det vore viktigare att slåvakt om den kommunala barnomsorgen, vars utbyggnad nu är i fara. Den kommunala kompetensen i näringspolitiska frågor harfått ökad aktualitet av flera skäl. Mot kraven från borgerligt håll om ökadprivatisering växer det fram uppfattningar om att kommuner och landsting börvidga sin verksamhet, bl. a. för att klara sysselsättningsfrågorna. Vi har i envpk-motion förordat en ändring av kommunallagen, så att insatser på dettaområde blir lagliga. Även i några socialdemokratiska motioner aktualiserasliknande spörsmål. Utskottet instämmer med motionärerna i att det är önskvärtmed en översyn av den kommunala kompetensen på det näringspolitiska området ochnoterar att frågan nu skall bli föremål för en utredning. Den ståndpunkten kan godtas, men det finns anledning att betona attfrågan inte får fördröjas onödigt utan bli behandlad . Deborgerliga har dock, som vi hört här, reserverat sig och anser inte attdet är befogat med en utvidgning av den kommunala kompetensen i fråga omsysselsättningspolitiska åtgärder. Det kan vara betecknande för deras syn pådessa vitala problem. Vpkhar också motionerat om en särskild lagstiftning för kommunala bolag. Enbetydande del av den kommunala verksamheten bedrivs i bolagsform.Akfiebolagslagen är dock utformad på ett sätt som inte svarar mot demokratiskakrav. Vi menar därför att det behövs en särskild lagstiftning för dennaverksamhet. Utskottet vill dock inte biträda mofions-yrkandet utan hänvisartill utredningsbetänkandet om kommunalföretaget. Denna utredning har inte,såvitt jag förstår, angett någon lösning på de problem som tagits upp imofionen. Viss ökad insyn föreslås, men de genomgripande förändringar sombehövs saknas. Vi har i motionen exemplifierat problemen med händelserna iVäxjö i samband med oljeskandalen. Det skulle säkert gå att geåtskilliga exempel på behovet av ändrad lagstiftning på detta område. Ytterhgareett par frågor rörande den kommunala kompetensen behandlas i betänkandet. Denena gäller frågor med utrikespolitisk anknytning. Engagemang i kommuner för enkärnvapenfri zon har uppkallat en mofionär som vill snäva in möjligheternahärvidlag. Till detta vill jag säga att det inte är begränsade utan ökademöjligheter till ställningstaganden i freds- och soUdaritetsfrågor som kan varamotiverade. Detta har jag markerat i ett särskilt yttrande, som jagbiträtt utskottets ställningstagande till mofionen i fråga. Denandra frågan gäller ersättning av komfhunala medel för barnsrättegångskostnader i mål av allmänt intresse. Denna fråga kommer att tas upp iett särskilt inlägg senare av . Närdet gäller utskottets behandling av lokala organ i kommunerna kan sägas attfrågan om direktvalda kommundelsorgan länge stått fill debatt utan att problemom dessa organs kompetens osv. blivit helt klarlagda. Det är möjligt att denförsöksverksamhet med kommundelsnämnder som pågår i några kommuner kan gebidrag fill den fortsatta debatten. Det finns dock en viss skillnad mellan endecentralisering av nämndorganisationen och direktvalda kommundelsorgan. Det ärtydhgt att debatten måste gå vidare, innan tiden är mogen att förverkligatanken på direktvalda kommundelsorgan. Låtmig slutligen ta upp frågan om det kommunala partistödets utformning. Detfinns säkert skäl för en översyn av gällande regler. Vissa grundkostnader ärlika för alla partier oavsett storlek. Detta talar för en konstruktion medvisst grundbelopp och mindre mandatbaserat stöd. uttaladekonstitutionsutskottet och att det tillkommer regeringen att tainitativ till överläggningar med de politiska partierna rörande partistödsfrågorna.I dagens betänkande står utskottet fast vid meningen att översynen av detkommunala partistödet inte bör ske isolerad från andra partistödsfrågor, menutskottet markerar att det ankommer på regeringen att i samråd med de politiskapartierna ta initativ till en sådan utredning, som utskottet finner angelägen.Detta är vikfigt. säga attfrågan tar små steg framåt . Till utskottsbetänkandet har jag fogat två reservationer,nämligen nr 4 om ersättning av kommunala medel för barns rättegångskostnaderoch nr 7 om särskild lagstiftning för kommunala bolag. Jag yrkar, herr talman,bifall till reservationerna 4 och 7 och i övrigt till utskottets hemställan. 44 (): Det utskottsbetänkande som vi nu behandlarrör egentligen tre olika avsnitt: den kommunala kompetensen, ett antalkommunalrättsliga frågor i övrigt samt, som det har påpekats,kommunaldemokratiska frågor. Betänkandet innehåller ju ganska mångareservationer, och jag skall göra ett försök att ge en socialdemokratiskkommentar till dessa. Det gäller först den kommunala kompetensen i fråga omvårdnadsersättning. Här vill man alltså ha en utvidgning av kompetensen.Samtliga borgerliga ledamöter har enat sig om en reservation där man kräver attriksdagen skall presenteras ett förslag som öppnar möjlighet för kommunernaatt besluta om ersättning till föräldrar för vård av egna barn. Utskottsmajoriteten är inte beredd att förorda en sådanlagändring. Vi har redan fått en kommentar om detta av Hans Nyhage. Han sägeratt det är en trångsynt inställning.