prot · G60934 · 1982-12-31 00:00:00 — När den nya lokalanstalten i Krisfiansfad öppnasunder , kan vid behov den gamla anstalten, som har 41 platser,övergångsvis användas för häktade personer. F. n. projekteras ett nytt polishusi med 60 platser för häktade. AnL39 HANS i (fp): Under några sommarmånader går def svenska rättsväsendet - liksom mycketannat i vårt land - närmast på sparlåga. När rättsväsendet drar på för fulltefter semestern blir det närmast kaos för kriminalvården. är tyvärröverbeläggningen ett faktum. Iår tycks def vara värre än vanligt, åtminstone sett från sydsvensk horisont.Jag föreställer mig aft def tyvärr är ganska likartat landet över. Ihäkteceller sitter alltså dömda människor och väntar på ansfaltsplacering, ochi fyUeceller tvingas man sätta in anhållna och häktade. Ickedömda måste man alltså förvara ibland , i dessa celler, somär avsedda för att fa emot berusade personer i maximalf . Trycketpå kriminalvårdens anstalter är starkt, och jag tror tyvärr att det kommer attöka. Som polifiker måste vi kanske välja väg. Vikan bygga fler anstalter och fler häkten. En del är ju på gång, det visarjustitieministerns svar, men varje nybygge kostar mycket pengar. Vikan också sänka straffen. Def finns en del utredningar som grubblar över hurman skall klara av det. Tankarna på alternativ fill fängelsestraff är välförankrade bland stora delar av allmänheten - och det bör ju strafformernavara. Tyvärr är def mycket svårt att finna alternativ i vårt samhälle. Vikan också skicka ut folk från fängelserna i snabbare takt. Obligatoriskfrigivning efter halva sfrafffiden heter det receptet. Jag har läst någonsfansatt jusfifieministern har tagit inititafiv till defta, och det tycker jag ärmycket bra. Tyvärr finns det dock allfid etf problem i andra änden, nämligenatt domstolarna efter hand skärper straffen. Man har gjort försök i andraländer, och def har då efter etf halvt år visat sig aft domstolarna i ställethar höjt straffen. Vikanske också kan diskutera den brännande frågan om fängelse är det bästastraffet för rattfylleri. Men def är en oerhört inflammerad fråga. Jagföreställer mig dock att def kan finnas alternafiv som i sig själva faktisktkan vara betydligt bättre som de behåller den allmänprevenfivaeffekten. SlufiigenskuUe vi kunna ifrågasätta om man infe anhåller och häktar människor litet förmycket och litet för slentrianmässigt. Jag föreställer mig aft man skulle kunnavinna många platser med en annan praxis. Jagtackar justitieministern än en gång för svaret på min fråga. Det löserHelsingborgs och problem på området, men def återstår mycket attgöra. Som politiker måste vi snart vara beredda att välja väg. Överläggningenvar härmed avslutad. 9§ Svar på fråga 1982/83:85 om alternativ sysselsättning för ägare tillolönsamma jordbruk AnL40 Arbetsmarknadsministern : . har frågat mig om jag kommer att hjälpa jordbrukareoch deras anställda till annan sysselsättning, om de på grund av bristandelönsamhet tvingas lägga ner sina jordbruk. Vadbeträffar jordbrukspolitiken ber jag att få hänvisa till jordbruksministernsanförande här i kammaren . Jordbruksministern meddelade då aftregeringen avser att fillsäfta en utredning som bl. a. skall se över hur denekonomiska utvecklingen påverkat jordbrukets betydelsefullaroll för vår livsmedelsförsörjning. Dennaöversyn kommer aft göras i enlighet med regeringens uppfattning aft jordbruketskall bedrivas så rafioneUt aft konsumenterna får livsmedel av god kvalitettill rimliga priser, samfidigt som de som arbetar inom jordbruket får enstandard som är likvärdig med jämförbara grupper. Jordbruketslönsamhetsproblem kommer således att behandlas i detta sammanhang. Beträffandealternativ sysselsättning för de människor som är sysselsatta vidjordbruksenheter som kan komma att läggas ner, gäller samma regler som förandra i motsvarande situation. Arbetsmarknadspolitikens alla resurser ståröppna för dem på samma villkor som för andra grupper. Vidarebör uppmärksammas de möjligheter som finns till kombinafions-sysselsättning vidolönsamma jordbruksenheter eller etablerande av ny verksamhet. För sådanverksamhet i glesbygden finns möjligheter aft erhålla stöd fill investeringarom dessa ökar eUer förbättrar sysselsättningsmöjligheterna. Som exempel påsådana verksamheter som fidigare erhållit glesbygdsstöd kan nämnas fiskodling,handelsträdgård, reparationsverksam-heter, snickeri, sågverk ochuthyrningssfugor. Omalternativ sysselsättning för ägare till olönsamma jordbruk AnL 41 (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på min fråga. Jag haraktuaHserat denna därför aft jag tycker aft def är angeläget med en principielldiskussion. Den fillkom med anledning av ett uttalande av som tyderpå aft det finns grupper i def svenska samhället som skulle vilja ytterligarepressa ned det svenska jordbrukets volym och även antalet sysselsatta ijordbruket. Problemenpå arbetsmarknadspolitikens område är inte enkla. Sysselsättningen inomjordbruket har under en lång följd av år varit kraftigt sjunkande. Vi har fåtten väldig ökning av effektiviteten. Vi har etf av de effektivaste jordbruken ivärlden. Det finns undersökningar som visar aft endast det holländskajordbruket har en högre effekfivitet än det svenska. Detta har också lett fillvissa överskottsproblem. Sysselsättningsutvecklingeninom varuproduktionen totalt visar emellertid nu samma sjunkande tendens.Studerar vi den totala sysselsättningen, inkl. den offentUga sektorn, kan vikonstatera att vi inte längre har den tillväxt som Om alternativ sysselsättning för ägare till olönsammajordbruk vi underen lång följd av år har varit vana vid. Det innebär att vi måste notera aft detordinarie arbetslivet inte längre tycks räcka till för aft ge alla fullsysselsättning. Ändå tror jag att vi är överens om att målsättningen är fullsysselsättning, arbete åt alla. Om inte det ordinarie arbetslivet räcker tiU, måste visätta in särskilda åtgärder. Vi måste kanske upprätthålla sysselsättning inomområden som ligger litet utanför det som är fullständigt lönsamt. För sådanverksamhet skulle jag vilja sätta upp tre kriterier. För def första: Sådan verksamhet skall vara meningsfull,både ur individens och ur samhällets synpunkt. För det andra: Den skall om möjligt ge en positivnationalekonomisk effekt, i varje fall vara så litet tyngande som möjligt. För def tredje: Den skall vara framtidsinriktad, dvs.kunna ta tag i problem som vi möter litet längre fram. Jag vill fråga statsrådet: vi vara överens även omdessa kriterier? Vilka verksamheter kan i så fall öka sysselsättningsområdet?Det var f. ö. en del av min ursprungliga fråga som jag inte fick svar på. AnL 42 Arbetsmarknadsministern : Det är ganska intressant att konstatera attKarl här gör den bedömningen att de seriaste årens ekonomiskautveckling har varit otillfredsställande och aft sysselsättningsutvecklingen ivårt land också är otillfredsställande. Det är om något en klarsynt bedömningav vart den ekonomiska politik som har bedrivits under de sex borgerliga åren harlett. Det är också det som är grunden till den ändrade politik som densocialdemokratiska regeringen nu försöker genomdriva. Vi har som målsättning full sysselsättning, arbete åtalla. Därför har vi också, till skillnad från de parfier som fidigare har variti regeringsställning, satsat mycket stora resurser på aft bekämpaarbetslösheten - resurser som de borgerliga inte vill vara med på att satsa,när vi tidigare här i kammaren föreslog dessa åtgärder. Vi har bl. a. lagt fram ett sysselsäftningspolitiskt programför aft kortsiktigt klara av åtgärderna. Vi har lagt fram etfinvesteringsprogram som omfattar områdena trafik, kollektivtrafik, energi ochbyggande. Som svar på den fråga som upprepade kan jag säga aftdetta investeringsprogram ger en antydan om var vi tror att det finns framtidamöjligheter, alltså bl. a. inom energiområdet. När det gäller jordbrukets roUhänvisar jag till den diskussion som har förts fidigare här i kammaren omliknande frågor, då jordbruksministern har gett utförliga svar och ocksåmotiverat den nya jordbrukspolitiska utredning som vi tillsätter. AnL 43KARL (): När jag säger att sysselsättningsläget iSverige är otillfredsställande är def bara ett konstaterande av att så ärfallet. Vi vet att detta problem inte uppkom på grund av den gamla regeringensagerande. snarareett problem som finns i hela västvärlden och som dess bättre har klaratnågot sä när hyfsat. Jag fick fill viss del svar på min fråga, och det tackarjag för. Energiområdet är mycket vikfigt. Totalt sett anser jag ändå att det ärangeläget att vi studerar de saker som jag tidigare nämnde, bl. a. betydelsenav att vi får en positiv nationalekonomisk effekt. Visserligen förlorar vilitet på exporten av jordbrukefs överskott, men inte ur nationalekonomisksynpunkt, eftersom kostnaderna för insatsvarorna, som är importerade, aldrigkommer upp till exportprisefs nivå. Vi får alltså ett nationalekonomiskt netto. Den andra punkten som jag nämnde fidigare, omframtidsinriktningen, vill jag fa upp ytterligare en gång. Def är sannolikt attde areella näringarna jordbruk och skogsbruk - och kanske vattenbruk - kommeratt få en större roll i takt med att vi infe längre har tillgång fill deändliga resurser som vi haft och vant oss vid att ha. Def gäller inte baralivsmedel. Def gäller också energi, som statsrådet själv var inne på. Detgäller fiberförsörjningen för tekoindustrin, byggnadsindustrin etc. Det gällerfytokemin, att skaffa fram råvaror till den kemisk-fekniska industrin. I dettaläge är frågan om vi inte bör se fill att irite pressa ned jordbrukets volymytterligare. Jag vill fråga statsrådet: det inte vetfigt att i ställetförsöka hålla denna nivå uppe med tanke ? Om alternativ sysselsättning för ägare till olönsammajordbruk 44Arbetsmarknadsministern : Herr talman! Närdetgäller frågoromjordbruket ber jag att få hänvisa till den diskussion som tidigare förts här ikammaren. Qm har ytterligare frågor beträffandejordbrukspolitiken är det kanske lämpligare att ställa dem filljordbruksministern. AnL 45 (): Jag har ställt den här frågan fillarbetsmarknadsministern av det skälet, aft detta är en övergripande fråga omvilka näringar som skall klara sysselsättningsproblemen i framfiden. Det äralltså infe en jordbruks-politisk debatt jag önskar föra. Men vi måste försökabilda oss en helhetsuppfattning när def gäller inom vilka sektorer av deproducerande näringarna och vilka sektorer totalt som vi kan skapa ökad sys,selsättning.Det är min förhoppning att arbetsmarknadsministern verkligen är beredd att tatag i dessa problem, även om de gäller jordbruket, och infe skjuter dem ifrånsig. Överläggningen var härmed avslutad. Ornangelägenheten av ökad industrisysselsättning 10 § Svar på fråga1982/83:102 om angelägenheten av ökad industrisysselsättning har frågat mig om jag är beredd att redovisa regeringensuppfattning om industrisysselsätfningens utveckling. Densvenska ekonomin har och början av1980-talet utvecklats synnerligen ogynnsamt. Produkfionen har vuxit långsammareän tidigare i alla sektorer. Industriprodukfionen är nu fillbaka på 1972 årsnivå. Vår industriella produktion har således stått stilla under ett heltdecennium. Densvenska industrin ger inte längre den fillräckliga basen för def välstånd vibyggt upp. I den strategi för ökad tillväxt, höjd sysselsättning och rättvisfördelning som regeringen har börjat genomföra är huvuddragen därför, aftindustrins konkurrenskraft måste förbättras, investeringarna öka och denprivata konsumfionen hållas fillbaka. Såvälnär def gäller aft höja sysselsättningen som att stimulera investeringarna ärindustriproduktionens utveckling helt avgörande. Def är då vikfigt attkonstatera att en industriell expansion, bl. a. med hänsyn fillproduktivitetsutvecklingen, infe nödvändigtvis behöver medföra etf ökat antalindustrisysselsatta. Med en fortsatt rafionalisering och automafisering inomindustrin framstår det snarare som mindre troligt att indusfrisysselsäft-ningenpå lång sikt kommer aft växa. Genom regeringens insatser kommer dockindustriproduktionen aft öka. Detta sfimulerar också sysselsättningen ochmotverkar den utslagning som den föregående regeringens polifik medförde.Därmed skapas också utrymme för ökad sysselsättning i andra sektorer. Industrisysselsättningenhar minskat med 130 000 personer , medan sysselsättningen i denoffenfiiga sektorn har ökat med över 250 000 personer. Den kommunala sektornsvarar för näsfan hela denna ökning. Behovetav arbetsinsatser kommer även framöver att vara stort inom den offentligasektorn, bl. a. av det skälet att det inte alltid är möjUgt eller önskvärt aftrationalisera arbetet, exempelvis inom vården. Det gäller nu att återupptaarbetet med att bygga ut och förbättra omsorgen om barnen och de äldre. Regeringenkommer att medverka fill en balanserad tillväxt av den offentliga sektorn. Föratt klara detta måste industriproduktionen vara tillräckligt stor, om Sverigemed egna resurser skall kunna betala sin välfärd. AnL 47 (): Jag får först tacka arbetsmarknadsministern för svaret på min fråga.Bakgrunden till frågan var det uttalande som arbetsmarknadsministern gjort ien längre intervju i TCO-Tidningen om att det infe är nödvändigt aft ökaantalet anställda inom industrin. Enligt min mening råder etfmotsatsförhållande mellan detta uttalande och innehållet i regeringsförkla- ringen,där man anger att def finns förutsättningar för ökadindustrisysselsäffning. Av arbetsmarknadsministerns svar här framgår att defmed fortsatt rafionalisering och automafisering inom industrin snarare framstårsom mindre troligt aft indusfrisysselsättningen på lång sikt kommer att växa. Det är naturligtvis positivt aft arbetsmarknadsministernär välvilligt inställd till industrisysselsättningen. Välvillighet i sig ökaremellerfid inte antalet jobb. Vad som behövs är konkreta verklighefsförankradeåtgärder. Vi vet att nyföretagandet spelar en helt avgörande roll för antaletnya jobb i industrin. Genom ökade skatter och arbetsgivaravgifter motverkarregeringen enligt min uppfattning nyföretagandet. En sådan polifik ger färre,infe fler, indusfriarbetsfillfällen. Regeringen skärper beskattningen av förmögenheter. Förindustrins del försvårar detta generafionsskiffen i familjeföretagen ochminskar de redan dåliga ekonomiska överlevnadsmarginaler som finns i mångaföretag. En sådan politik ger enligt min uppfattning också färre jobb. Därförtrorjag att def är nödvändigt att regeringen tänker om och för en politik somgagnar företagsverksamheten och då infe minst de mindre och medelstora företagen.Därmed skapas förutsättningar för industrisysselsäffning. Arbetsmarknadsministern har kritiserat deicke-socialisfiska regeringarna för att indusfrisysselsättningen har minskat.Nu när socialdemokraterna har tagit över regeringsansvaret tycks man, enligtvad som framgår av svaret, acceptera en minskning av indusfrisysselsättningen. Låt mig få citera vad sade frånriksdagens talarstol : "Jag skulle vilja påstå att det ärhelt nödvändigt att vi får en vändning när det gällerindusfrisysselsättningen." säger också i sitt svar här :"Det gäller nu att återuppta arbetet med att bygga ut och förbättraomsorgen om barnen och de äldre." Vi vet aft den största utbyggnaden harskett . Jag skulle därför vilja ställa en följdfråga: Är beredd aft fullfölja utbyggnaden påden offentliga sektorn i samma takt som för att därmedbidra till aft klara den totala sysselsättningen? Om angelägenheten av ökad industrisysselsättning Def var synd att i sin frågainte talade om vilken fidning han avsåg när det gällde intervjun, för i så fallhade jag kanske kunnat läsa på. Jag trodde det var fråga om en annan intervjuän den nu åberopar. Jag har läst den intervju jag trodde avsågsmen infe funnit de uttalanden som antydde i sin fråga att jaghade gjort. Jag har infe någon möjlighet att kontrollera alla intervjuer somgörs eller läsa igenom och godkänna varje formulering. Arfikeln i TCO-Tidningenhar jag uppriktigt sagt inte hunnit läsa. Men det är ju infe defta utan sakfrågan som är detintressanta. Där vill jag hålla med om vad säger, attvälvillighet inte ökar antalet jobb. Defta tycker jag de senaste årens poUfikger väldigt klara belägg för. Om angelägenheten av ökad itidu-strisysselsättning inte så,när de borgerliga regeringarna kom fill, att def var just en välvillighet motindustrin man visade upp? Man talade vackert om att det skulle bli etf heltannat företagsklimat, bara de borgerliga kom fill makfen. Det var välvilja. Mende konkreta åtgärderna saknades, och det är defta vi nu ser resultatet av. Enindustriprodukfion som har stått sfilla , att sysselsättningen inomindustrin har minskat med över 40 000 personer - def äreffekten av borgerlig välvilja utan konkreta insatser. Socialdemokrafin lägger nu om denna politik meddevalveringen, sysselsättningspaketet och investeringsprogrammet, som kommeratt ge svensk industri bättre förutsättningar än fidigare. Så några ord, på den halva minut jag harkvar, om sysselsättningen. Det är skillnad meUan att bedömaindusfrisysselsättningen på lång sikt och på kort sikt. Def var def jagförsökte göra i mitt svar. På lång sikt kan vi vänta oss rationaliseringar somgör att vi inte kan klara någon nämnvärd ökning av sysselsättningen. På kortsikt måste vi motverka den förödande nedgång i indusfrisysselsättningen somskett . AnL 49ARNE (): Jag tog för givet att arbetsmarknadsministernvar införstådd med vilken stor intervju jag åberopade. Def framgår klarf på tresidor i TCO-Tidningen. Men jag skall med glädje överlämna arfikeln vid fillfälle. Beträffande situationen för industriverksamheten i vårtland kan vi konstatera aft när de icke-socialistiska regeringarna övertogansvaret, hade industrins konkurrenskraft kraffigt försämrats från början av1970-falef och fram till regeringsskiftet . Det har ju varit en huvuduppgiftför de icke-socialisfiska regeringarna aft förbättra konkurrenskraften. Och vihar lyckats; vi har återtagit förlorade marknadsandelar. Därför är defnaturligtvis viktigt och angeläget att se till aft situationen för svenskindusfri infe försämras. Men jag ser en risk för detta, när man nu gör nyapålagor i form av höjda arbetsgivaravgifter, när man höjer kostnadsläget genomförmögenhetsbeskattning osv. Def tror jag inverkar negativt för industrin ochsysselsättningen. nämnde också devalveringens effekter.Jag tror att man skall vara försiktig med att ta ut några segrar i förskott närdet gäller devalveringen. Låt oss vänta och se vad den ger. Jag är inteövertygad om att den kommer aft ge det resultat som m.fl. tror.Men det är naturligtvis att hoppas aft den skall ge etf posifivt resultat. Låt mig så, allra sist, säga att jag inte fick något svarpå min fråga om utbyggnaden av den offentliga sektorn, eftersom Anna-GretaLeijon i sitt svar angrep de tidigare regeringarna för att inte ha varit såaktiva på det här området som de borde ha varit. talar om de borgerliga årenspolitik och försöker beskriva dem i ordalag som om man hade gjort storainsatser för den svenska industrin. Han säger att man har återtagit förlorademarknadsandelar. Men det är ju inte på det sättet. har svensk industri förlorat , en fjärdedel, av sina marknadsandelar. Def är ju därför som densocialdemokratiska regeringen, på den korta tid vi har haft, har saft in såstora resurser för att öka den svenska industrins möjligheter till utvidgadprodukfion både för hemmamarknaden och för exportmarknaden. Vi har infe, som tidigare borgerliga regeringar, uppgettatt devalveringen skulle ge ett visst antal personer sysselsättning. Vi vet attdet är svårt att exakt beräkna vilka effekter devalveringen kommer att få påsysselsättningen. Men devalveringen tillsammans med andra åtgärder som vihar vidtagit kommer att vända den negativa utveckling som vi haft under desenaste åren, under de borgerliga åren, och som har inneburit att den svenskaindustrins läge har försämrats katastrofalt - två är i rad minus 40 000sysselsatta i industrin. Om en landsomfattande blodgivarkampanj AnL 51 (): När det gäller industriutveckUngen i vårtland kan man naturligtvis säga aft om socialdemokraterna hade suttit kvar iregeringsställning , skulle def ha inneburit - det är jag övertygadom, med tanke på den politik som man då förde - att vi hade tappat ännu mer avmarknadsandelar och aft vi infe hade befunnit oss i den situafion som vi i dagbefinner oss i. Def torde vara helt klarf. Därför är vi också rädda för att denpolitik som socialdemokraterna kommer aft föra skall innebära att man i vissaavseenden återgår till den polifik som fördes i början av 1970-falef. Det trorjag skulle vara väldigt negafivt för svensk industri och för industrisysselsättningen. medgav att def är svårt att mätaeffekterna ay devalveringen. Def är också svårt att vända den negativautvecklingen när det gäller sysselsättningen. Det var ju mot bakgrund avuttalandet, att dét kanske inte var nödvändigt att öka antalet sysselsatta iindustrin, som jag tyckte aft det fanns anledning att ta upp den här frågan ikammaren. Överläggningen var härmed avslutad. 11§ Svar på interpellation 1982/83:26 om en landsomfattandeblodgivarkampanj har frågat mig om jag är bereddaft vidta åtgärder för en landsomfattande kampanj för att uppnå en självförsörjningmed blod i . Om en landsomfattande blodgivarkampanj Av en kartläggning som styrelsen för teknisk utveckling(STU) redovisat framgår aft de flesta landsting anser att blodtillgångenär tillfredsställande för sjukvårdens direkta behov. För att täcka hela behovetav blodplasma för industriellt framställda blodprodukfer, exempelvis albumin,gammaglobuUn och preparat för blödarsjuka, måste emellertid import avblodplasma ske. Tillgången på svensk blodplasma har dock förbättratsavsevärt . KabiVitrum, som är det svenska företag som tillverkardessa blodprodukfer, har redovisat en ökning av svensk blodplasma av den högstakvaliteten från år . räknar man medatt få fillgång fill sådan blodplasma. hade ca 200 000 registrerade blodgivare.Antalet aktiva blodgivare varierar dock mellan olika landsting - från 13 till39 blodgivare per tusen invånare. läns landsting ligger högst. Inom deftalandsfingsomräde har omfattande insatser gjorts i vad gäller bådeblodgivarrekryfering, utveckling av metoder som innebär ett effektivareutnyttjande av lämnat blod och samordning mellan blodcentralerna inomsjukvårdsregionen. STU har beräknat att antalet blodgivare skulle behöva ökamed för att vi skuUe bli självförsörjande med högkvalitativ blodplasma.En kampanj för att uppnå defta förutsätter aft de nya givarna kan tas emot vidblodcentralerna. För att klara detta krävs betydande investeringar vidflertalet blodcentraler i vad gäller personal, lokaler och utrustning. Om en riksomfattande blodgivarkampanj sätts i gång utanatt man avvaktar en sådan resursförstärkning, kan resultatet bli att motiverademänniskor infe kan tas emot på rätt sätt, eller kanhända infealls. Bevikelsen skulle med säkerhet bli stor i sådana fall, och de nyablodgivarna skuUe kanske gå förlorade för all framfid. Vad jag nu har sagt talar inte emot lokalt arrangeradeblodgivarkampanjer. Att sådana kampanjer anordnas med jämna mellanrum är enförutsättning för aft man skall kunna bibehålla och öka blodgivarkåren. Den både ekonomiskt och medicinskt rikfiga vägen för attnå en fullständig inhemsk plasmaförsörjning torde i längden vara att utnyttjatillgängUgt blod på etf effekfivare sätt. I modern transfusionsfeknik har manbörjat gå ifrån behandling med helblod. I stället delas den givna blodenhetenupp i ett antal komponenter som kan komma olika pafienter fill godo, s. k.komponentfe-rapi. Vid en konsekvent användning av en sådan terapi skullebehovet av högvärdig plasma kunna tillgodoses utan någon större ökning avantalet blodgivare. Inom STU har därför frågor som sammanhänger medkompo-nenfterapin fått hög prioritet. STU:s insatser på området torde också habidragit tiU en snabbare spridning av komponentterapin i under desenaste åren. WHO har uppmanat medlemsländerna att försöka blisjälvförsörjande med blodplasma. Jag anser att bör arbeta målmefvefet idenna riktning.