prot · G609148 · 1982-12-31 00:00:00 — Genom att lagutskottets majoritet nu föreslär också enöversyn av arvsbestämmelserna i den s. k. tredje parentelen kan fä enhelhetsbild, när det kommer en proposition, byggd påfamiljelagssakkunnigas betänkande. Hade utskottets majoritet nu inte lagt framdet här förslaget, hade det saknats en väsentlig del i helhetsbilden, när detsenare kommer en proposition - om man utgår från familjelagssakkunnigasförslag. Vi tycker det är motiverat - och det är också vår ambition - attriksdagen skall kunna få ett ordentligt underlag för att bedöma frågan i desshelhet. Det förslag lagutskottet nu lägger fram äratt det skall genomföras en översyn av arvsbestämmelserna för den s. k. tredjeparentelen, inte något mera. försöker göra affär av att dettaskulle vara ett yrkande i första hand och att vi skulleåterkomma med längre gående yrkanden. Sä är inte fallet, utan utskottetsförslag är begränsat till den tredje parentelen. Av tidsskäl brydde jag mig inte om att göra någon längreutvikning över alla de förändringar som har skett i samhället under de gångna50 åren och över alla de förändrade attityder som människor har fått, inteminst när det gäller familjefrägor och arvsfrågor. Det ville jag besparakammaren. Jag utgår från att varje ledamot själv mycket väl kan se tillbaka påoch bedöma den samhällsutveckling som skett, och vi behöver alltså inte hanågon lång föreläsning om detta . 89 (): har inte på minsta sättmotiverat varför arvsrätten skall tas bort i det här speciella fallet. Han harbara hänvisat till att frågan bör utredas. Men man begär ju inte en utredningom man inte har syftet att komma någon vart. Jag ser det som att man har ensträvan att arvsfonden skall gå före de närmaste släktingarna till den person sområkar vara barn- och föräldralös. Det står klart och tydligt i den motion som förslagetbygger på att man i första hand vill begränsa arvsrätten i de fall som nämns.Därför efterlyser jag svar på vad det är som skall komma i andra och tredjehand. Jag sade också att jag beklagar att utskottsmajoriteten inte har tagitavstånd från uttrycket "i första hand". När det gäller familjelagssakkunniga vill jag sedan sägaatt det i det betänkande som senast avgavs är fråga om äktenskapets ekonomiskarättsverkningar. Där kommer sekundosuccessionen in - den är ju aktuell när tvåbarnlösa makars egendom skall delas. Men tredje parentelen har ingenting medäktenskapets ekonomiska rättsverkningar att göra, utan där är det en renarvsfråga. Med någon kännedom om hur långsamt det går när det gälleratt få ett gemensamt nordiskt ställningstagande i familjelagstiftningen vet man- om det socialdemokratiska kravet på en utredning går igenom och man skall takontakt med de övriga nordiska länderna och föra fram majoritetens förslag omatt begränsa arvsrätten i det här speciella fallet - att det kommer att dröjamänga år innan de nordiska länderna går med på det här förslaget.Förhoppningsvis gör de det aldrig. vill jag - för att ge chansenatt förklara detta -fråga varför det är fel att behålla arvsrätten på det sättjag har redovisat här. Det är ju vad som gäller enligt svensk lagstiftning ochenligt lagstiftningen i övriga nordiska länder. Eftersom det krävs speciellakriterier gäller detta dessutom bara i ytterst enstaka fall. Varför är det fel? Jag vill också fråga: Innebär uttrycket "i förstahand" att vi måste befara att det framförs ytterligare kravfrån socialdemokraterna på begränsning av arvsrätten? 90 (): Jag vill barakortfattat replikera att inte behöver ställa dessa frågor tillmig. har varit ledamot i familjelagssakkunniga, ochdet räcker med att han läser direktiven till den utredning han själv varitledamot i. 91MARTIN (): Det är väl ändå litet magert, LennartAndersson, att falla tillbaka pä direktiv skrivna . Som ledamot aven utredning brukar man ju i och för sig inte kritisera direktiven. Och tyvärreller lyckligtvis, beroende på hur man ser det, har jag inte varit ledamot helatiden. Jag kom med i denna utredning först . Vi kan konstatera att en majoritetav lagutskottet, bestående av sju socialdemokrater och en , föreslår attriksdagen skall begära en utredning om begränsning av arvsrätten utan attutskottets talesman, vår högt värderade vice ordförande, har angett ett endaskäl som talar för att man skall begränsa arvsrätten. Han har endast hänvisattill direktiv som är nära . Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 2(tvångslikvidation vid förlust av aktiekapitalet och utseende av likvidator) Utskottets hemställan bifölls med 171 röster mot 144 förreservation 1 av m. fl. Mom. 6 (röstvärdet för akfier) Utskottets hemställan, som ställdes mot motion 1646 av OlaUllsten m. fl., bifölls med acklamation. Mom. 7 (namnkarantän) Utskottets hemställan bifölls med 299 röster mot 16 förreservation 2 av Per . Mom. 8 (lättnad i låneförbudet) Utskottets hemställan bifölls med 235 röster mot 79 förreservation 3 av m. fl. Mom. 9 (skärpning av låneförbudet) Hemställan Utskottets hemställan bifölls med 296 röster mot 16 förbifall till hemställan i reservation 4 av Per . 3 ledamöter avstodfrän att rösta. Utskottets motivering, som ställdes mot den i reservation5 av m. fl. anförda mofiveringen, godkändes medacklamation. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. Mom. 1 Utskottets hemställan bifölls. Mom. 2(kretsen av arvsberätfigade) Utskottets hemställan bifölls med 171 röster mot 144 förreservationen av m. fl. 1982/83:35Postverkets skadeståndsansvar Utskottets hemställan bifölls. 9 § Föredrogs betänkanden 1982/83:32om underrätternas sammansättning m. m. 1982/83:126), 1982/83:33 omanslag till särskild polisverksamhet m. m. delvis) och 1982/83:37 om ändringar i narkotikastrafflagen m. m. Underrätternas sammansättning m. m. betänkanden 32, 33 och 37 debatteras itur och ordning och voteringarna äger rum i ett sammanhang efter avslutaddebatt. Först upptas alltsåjustitieutskottets betänkande 32 om underrätternas sammansättning m. m. Underrätternassammansättning m. m. 93 (): Jag skall i mitt anförande berörajustitieutskottets betänkande nr 32, som har fått rubriceringen "omunderrätternas sammansättning m. Betänkandet grundar sig på regeringens proposition1982/83:126. I denna föreslås vissa ändringar i fråga om tingsrätternassammansättning som innebär att en tingsrätt i huvudförhandling är domför med enlagfaren domare och tre nämndemän. måste det finnas fem nämndemän ochen lagfaren domare. Det gäller brottmål och även familjerättsliga tvistemål. Isamband med den här förändringen vill man ge nämndemän individuell rösträtt.Det innebär ett juridiskt ansvar pä ett helt annat sätt än . Förändringen av antalet nämndemän har fillkommit avsparsamhetsskäl, vilket man i och för sig kan respektera. Men besparingarna,som i propositionen uppges belöpa sig till 14 milj. kr., måste nog betraktassom synneriigen tveksamma. En läng rad remissorgan har också varit negativatill förslaget om en nedbantning. En av de tyngre remissinstanser som varitnegativ är , som i sitt remissvar avstyrker att antaletnämndemän minskas från fem till tre. LO vill också i likhet med några reservanterslopa 70-årsgränsen för uppdrag som nämndeman. Däremot tillstyrker LO attnämndemännen får individuell rösträtt. Förslaget innebär dock att den större sammansättningenbibehålls i mål om brott för vilket det inte stadgas lindrigare straff än fängelsei . Jag skall beröra den del av betänkandet som behandlarminskningen av antalet nämndemän samt den individuella rösträtten. Underrätternas sammansättning m. m. kommersenare att beröra åldersgränsen eller vad vi kallar ättestupan. Förändringen innebär att i de flesta fall endast trenämndemän och en lagfaren domare kommer att finnas på plats vid av målen.Endast 10 % av målen uppges, som det står i propositionen, vara av den svårareart där fem nämndemän erfordras. Man kan nu ställa sig frågan om ett minskat antalnämndemän innebär att domstolarnas avgörande blir sämre. Utskottet uppger attenligt nu gällande regler får ett mycket stort antal brottmål, nämligen mål ombrott med högst sex månaders fängelse i straffskalan, avgöras av en lagfarendomare ensam, och utskottet hävdar i sin skrivning att det inte finns fog förantagandet att avgörandena i dessa mål oftare än i andra skulle vara materiellteller formellt felaktiga eller särskilt ofta överklagade. Till detta kan barasägas att jag anser att en betydligt större besparing skulle kunna göras, omtingsrätterna eller kanske i ännu högre grad åklagarna fick klart för sig attde kunde klara sädana mål med förenklad handläggning. Det finns en massa småmålsom man nu drar inför en fullsatt nämnd, och det är sädana som hade kunnatklaras av genom strafföreläggande. Det hade varit lindrigare och mertilltalande för den åtalade och hade sparat kostnader för statsverket. Justitieministern säger i propositionen att han kommitfram till att tre nämndemän normalt sett räcker för att bevaka de intressen somlekmanna-medverkan avser att tillgodose. Jag.delar inte statsrådets synpunkthärvidlag utan hävdar att lekmannainflytandet först och främst utgör en garantiför att domstolarnas avgöranden ligger ilinje med allmänna rättsuppfattningar i samhället. Det gäller särskiltbedömningsfrågor som påföljd och bevisvärdering, men även när det gällerallmänhetens förtroende för att rättskipningen upprätthålls är nämndemännensroll betydelsefull. De av kammarens ledamöter som suttit som nämndemän i entingsrätt eller annan domstol vet också att nämndemännens insats ärbetydelsefull och inte på något sätt skall förringas. Det sägs också i propositionen att det dock är behövligtmed fler personer när det gäller mål om mycket grova brott. Till detta kansägas att även en stor del av de mål som enligt förslaget skall behandlas av ennerprutad nämnd kan vara nog så invecklade och kräva minst samma svåraavvägningar när det gäller påföljden som de s. k. svårare brotten. I propositionen viftas den breda förankringen somnämndemannamedver-kan i domstolarna har bort med motiveringen att nämndemännenändå inte kan representera något tvärsnitt av befolkningen. Det begriper väl vem som helst att inte allaåsiktsriktningar, kön, ålder, yrken m. m. kan representeras i en tingsrätt. Men den föreslagna neddragningen utgör dock , och detta krymperväl i så fall ytterligare möjligheten till en bredare förankring. Så till den individuella rösträtten. Vi i moderatasamlingspartiet har uppfattningen att individuell rösträtt redan föreligger ipraktiken. Med den nya ordningen kommer den individuella rösträtten att endastbli betydelsefull när det föreligger lika röstetal, eftersom man inte skall tanågon hänsyn till hur den lagfarne domaren röstar. Med ett sä litet antalnämndemän som nuföreslås innebär det i praktiken att tvä nämndemän kan styra hela beslutet omstraffsanktion - om de företräder den lindrigaste domen. Det måste betraktassom mycket äventyrligt om denna regel kommer till stånd. Jag vill nästan liknaden vid rysk roulett, både för den filltalade och för rättssäkerheten. Ett gammalt ordspråk säger att det blir"Mycket skrik och lite ull" när man försöker att klippa en gris. Dennu föreslagna förändringen av underrätternas sammansättning svarar mycket välmot den beskrivningen. Bara för sedan beslöt attobligatorisk frigivning skall komma till stånd för straffade inom vissakategorier. Denna i mitt tycke häpnadsväckande liberalisering avsanktionssystemet föranledde inga större protester. När det emellertid gällerförändringen av nämndemäns representation i bl. a. tingsrätter, ja, då blevdet ett ramaskri. Jag tror att det är 15 olika brev som har tillställtsjustitieutskottets ledamöter, inte bara från nämndemännen och derasorganisationer utan även frän advokater, lagfarna domare och inte minst frän enbred allmänhet. Huvuddelen av remissinstanserna har också varit negativa tillden här förändringen. Det fick till följd att den dåvarande borgerligaregeringen drog tillbaka förslaget. Det är bara att konstatera att dennuvarande regeringen inte pä samma sätt lyssnar till hur medborgarna vill hadet. Betecknande är också att majoriteten iutskottet, sedan man blivit på det klara med att man inte kunde fä något av deborgerliga partierna att stödja förslaget, ansåg sig nödtvungen att ändra denpreliminära skrivningen i betänkandet. Man lade bl. a. till följande brasklapp,som står att läsa under rubriken s. 32 i betänkandet: "I övrigt föranleder propositionen eller motionernainte något annat uttalande från utskottets sida än att den ändrade ordning ifråga om tingsrätternas sammansättning som förordats bör utvärderas sedantillräcklig erfarenhet vunnits av den." Med andra ord, den förändring mantalat sig varm för sida upp och sida ner, den tvivlar man trots allt pä. Detframgår av den här brasklappen. Jag yrkar bifall till reservafionerna 1, 3, 4och 5, till den senare reservationen under förutsättning av bifall tillreservation 1. Underrätternas sammansättning m. m. 94GUNILLA (): Jag kommer i mitt inlägg att berörareservationerna 1, 2 och 5, och kommer senare att tala förreservation 4. har sä många stått så eniga mot ettregeringsförslag. När tankarna först tog form i en kortfattaddepartementspromemoria var en bred remissopinion avvisande. Att minska antalettjänstgörande nämndemän från fem till tre ansågs fel såväl ur allmänt demokratiskasynpunkter som av rättssäkerhetsskäl. Dä förslaget aviserades i förra åretsbudgetproposition motionerade både socialdemokrater och kommunister om att detskulle avslås. Vi agerade också från sida genom direktkontakt meddåvarande justitieministern, och resultatet blev att den då sittande regeringenklokt nog inte lade fram någon proposition. Underrätternas sammansättning m. m. Saken var utagerad, trodde vi. Likt galtenSärimner återuppstår förslaget på nytt - nu i socialdemokratisk tappning. Vicenterpartister tycker självfallet att förslaget är lika dåligt oberoende avvilken regering som lägger fram det. Därför har vi i en motion utförligtangivit skälen till att vi anser att förslaget inte bör genomföras. Efterbehandlingen i utskottet kan vi konstatera att de icke-socialistiska partiernanu är eniga. Jag tycker det är glädjande att också nu ansluter sigtill vår uppfattning. som propositionen behandlats här i riksdagennu i vår har det varit livlig debatt pä tidningarnas ledarsidor och iinsändarspalterna. Förslaget har kritiserats ur olika infallsvinklar. Det ärfrapperande hur många socialdemokratiska skribenter som har frångått det fördem i vanliga fall så utmärkande partinitet. I denna fråga har det tydligen känts viktigare attargumentera mot förslaget, i syfte att förmå regeringen att dra tillbakapropositionen. Jag vill här lyfta fram några exempel. I stodatt läsa på ledarsidan: "Allt fler socialdemokrater - även iregeringskretsen - inser nu att det inte är klokt att minska antaletförtroendevalda på olika områden i samhället. Sannolikt är det justsocialdemokraterna som lidit mest av det ökade främlingskapet mellanmyndigheter och medborgare, som följt med den formliga slaktenpåförtroendeposter under 60-och 70-talen. räknar med att spara 12-14miljoner på sin minskning av antalet nämndemän. Priset i form avminskat medborgarengagemang är alltför högt för en så futtig besparing. Förövrigt är det lämpligare att spara på byråkratin än på demokrafin." Sä långt uppfattning. I det här fallet är jagtill fullo beredd att instämma. En annan socialdemokratisk röst som gett sinmening till känna skrev brev till en ledarsida. Under rubriken refererade han en upplevelse: "Pä vid träffade jag en socialdemokratisk nämndeman, som kokade av ilska överatt de socialdemokratiska ledamöterna i justitieutskottet hade ställt sigbakom propositionen." Avslutningsvis heter det: "Somsocialdemokratisk nämndeman känns det besvärande och bekymmersamt, när ensocialdemokratisk regering och partivänner i justitieutskottet medverkar tillatt urholka lekmannainflytandet. Man kan nu bara hoppas att avslårpropositionen om underrätternas sammansättning." Också medlemmarna iNämndemännens riksförbund, samlade till rikskongress nu , gjorde ettuttalande mot förslaget. De avslutade med orden: "Vi anser att riksdageninte nu bör fatta beslut om en nedskärning av antalet nämndemän. "Självfallet går det att hävda att det är en partsinlaga, men jag har svårt attförstå vad de kan vinna för egna fördelar genom att gå emot förslaget. Gång på gäng uttalas en särskild besvikelse över desocialdemokratiska ledamöterna i justitieutskottet. Vad ligger dä bakom detta?Jo, säkert beror det på att de helt har ändrat uppfattning gentemot . Då framhöll de i en motion att de inte kunde acceptera det då aviseradeförslaget. "Enligt vår mening är det väsentligt att inte besparingar somur statsfinansiell synvinkel framstår som marginella leder till attallmänhetens förtroende för rättsvä- sendeturholkas som det demokratiska inflytandet i rättssamhället minskar.Reformer av det slag som föreslås i propositionen bör i varje fall inteövervägas utan en ingående debatt rörande konsekvenserna. Det framstår t. ex.som uppenbart att det blir svårt att i en nämndemannagrupp bestående endast avtre ledamöter tillfredsställande representera olika värderingar isamhället." Det är klara besked, som jag kan instämma i. Det är lättatt förstå att de människor som trodde på vad de socialdemokratiskaledamöterna i justitieutskottet anförde, nu är besvikna eller, som det såmålande beskrevs i insändaren, kokar av ilska. Socialdemokraterna har emellertid valt att inte lyssna pårörelsen utan vill genomdriva beslutet med alla medel. Jag hoppas då att detåtminstone går att få svar på frågan, vilket skäl som åberopas för dessaändrade regler. Frågan är verkligen berättigad. Utskottets socialdemokrater harvirrat till begreppen ordentligt. I propositionen påstås förslaget - det är det enda egentligamotiv som anförs - spara 14 miljoner. Jag säger "påstås" därför attmånga remissinstanser som har insikter på det här området hävdar att om viminskar antalet nämndemän riskerar vi att fler mål överklagas. I sä fallförsvinner snabbt förväntade besparingar. Men om vi trots allt godtar att detblir åtminstone någon kostnadsminskning som skulle kunna komma statskassantillgodo, så försvinner denna raskt genom övriga förslag i betänkandet. Kortsagt - de pengar som justitieministern tror sig spara vill hans partivänner iutskottet använda till att höja arvodet till nämndemän. De tar alltså hand omde pengar som enligt justitieministern måste sparas för att förbättrastatsfinanserna. Naturligtvis kan det finnas skäl att höja arvodet tillnämndemännen, men regeringen har tidigare ansett att vi inte har råd till dettajust . Det vore bra med ett klarläggande från justitieministernsoch utskottsmajoritetens sida på den här punkten. Skall vi minska antalettjänstgörande nämndemän och därmed äventyra människors förtroende förrättskipningen av statsfinansiella skäl eller för att höja nämndemannaarvo-det?Det vore som sagt värdefullt med ett besked på den här punkten. Själva förslaget innehåller inkonsekvenser. I mål där detlindrigaste straffet är fängelse i två är föreslås bibehållen femmannanämnd.Argumentet för detta är att i sådana mål oftare än annars uppkommer grannlagabevisvärderingsfrågor. Vidare måste rätten göra svåra avvägningar när detgäller påföljden. Som jag ser det är dessa argument lika bärande för mål därmindre än fängelse kan komma i fråga. Gränsen mellan vilka mål sominnehåller komplicerade bevisvärderingsfrägor går inte vid fängelse. Tilläggas bör att lösningen att ha olika antal nämndemänvid skilda mål avvisas såväl i den departementspromemoria som jag tidigaretalade om som av remissinstanserna. Anledningen är organisatoriska problem ochrisken för rättegångsfel. Ett sådant system blir mera kostsamt ocharbetskrävande att administrera. Trots detta läggs förslaget fram. Så någotom omröstnings- och ansvarsreglerna. Det förhåller sig på det Underrätternas sammansättning m. m. Underrätternassammansättning m. m. sättet attnämnden vid sina överläggningar i de allra flesta fall kommer fram till engemensam ståndpunkt. I alla dessa mål har således inte frågan omomröstningsreglerna någon betydelse. Om emellertid någon eller några ledamötervill skriva sig skiljaktiga, finns redan nu den möjligheten. Det kansjälvfallet finnas principiella skäl för individuell rösträtt, men vi anser attdenna fråga måste övervägas ytterligare. F. ö. arbetar flera utredningar meddenna fråga. Beträffande ansvarsreglerna tycks det råda oklarhet om vadsom egentligen gäller. Det torde därför finnas skäl att se över dessa ilämpligt sammanhang. I slår vi vakt om nämndemannainstitutionen. Den ärav stor vikt för människors förtroende för våra domstolar. Den föreslagnaminskningen av nämndemännens antal frän fem till tre innebär att den önskvärdaallsidigheten och bredden försämras. Därför kan vi inte acceptera föreslagenändring i domförhetsreglerna. Det gäller både tingsrätt och länsrätt. Mot bakgrund av vad jag anfört yrkar jagbifall till reservationerna 1, 2, 4 och 5. 95 HANS iRöstänga (fp): Jag delar självfallet i stort de positivavärderingar som föregående talare framfört om nämndemannainstitutionen somsådan. Men än mer instämmer jag i den lyriska beskrivning av nämndemännensfunktion och antal som en del ledande socialdemokratiska riksdagsmän framfördei en motion för bara något är sedan. I regeringsställning betyder det docknågot helt annat, bl. a. att antalet tjänstgörande nämndemän i merparten avtingsrätternas mål minskar från fem till tre. Givetvis är det angeläget att nödvändiga reformergenomförs inom nämndemannainstitutionen. Det är t. ex. viktigt att det blir enallsidig rekrytering. Men att minska antalet nämndemän från fem till tre äringen reform. Det kan snarare vara ett hot mot rättssäkerheten. Och detta villvi från sida inte medverka till. Nämndemannens viktigaste uppgift är att han eller honskall stå för den allmänna rättsuppfattningen. Nämndemannens lokal- ochpersonkännedom kan bidra med värdefulla fakta. Därigenom blir det en allsidigbedömning, till gagn såväl för rättens ordförande som för den åtalade. Med bara tre nämndemän torde det vara en omöjlighet attens komma i närheten av att nämndemännen så allsidigt som möjligt skallrepresentera befolkningen. Än mera omöjligt blir det, när man betänker attsamtidigt som nämndemännens antal minskat och ytterligare föreslås minska,har tingsunderlagen blivit allt större. En ytterligare egendomlighet är när man tror attnämndemännen skall bli bättre kvalificerade genom att tjänstgöra mindre.Samtidigt skall man dä ge nämndemännen samma status som domare - de skall blimeddomare med individuell rösträtt. Frän sida anser vi attekvationen inte går ihop. Den är omöjlig, den äventyrar rättssäkerheten, ochdärför yrkar vi avslag på propositionen och utskottets hemställan i denna del. Med dethittills anförda, herr talman, yrkar jag bifall till reservationerna 1, 4 och 5och övergår till att kommentera åldersgränsen för nämndemän. Inom talar vi ofta och intensivt om valfrihet.Dä innefattar vi självfallet också valfrihet för de äldre. Vi tycker att det ärförnedrande att vissa människor är utestängda från en del förtroendeuppdragdärför att de uppnått en viss biologisk ålder. I detta ärende rör det sig omnämndemännen och 70-årsgränsen. Enligt vår uppfattning är det inte lagstiftaren som skallbedöma kompetensen hos en nämndeman. Det är de organ som föreslår och de organsom väljer. De skall utse kompetenta människor, de mest lämpade - unga,medelålders och gamla, män och kvinnor. De som väljs skall spegla samhället ochdess röstberättigade invånare. 70-årsgränsen är absurd, tycker vi, när man betänker atten 70-åring kan vara landstingsman, väljas in i , vara aktuell iregeringssammanhang, stå i spetsen för stora folkrörelser eller leda finansimperier.Men nämndeman kan han inte bli. Det är ett förnekande av kompetens,livserfarenhet och andra kvaliteter som kan finnas hos en människa som råkatfylla 70. Vi tycker alltså att åldersgränsen är en orättvisa mot dekompetenta 70-äringar som väl skulle kunna förvalta värvet som nämndeman.Därför, herr talman, yrkar jag bifall till reservation nr 3.