prot · G609159 · 1982-12-31 00:00:00 — Med hänsyn tagen till insikten omsjälva syftet med denna reform, är jag övertygad om att det finns storförståelse för den, inte bara bland jordbrukarna utan också hos de myndighetersom har att pröva det tillfälliga förbudet. Om förbudet mot ny- och ombyggnad av djurstallar 162 (): Med hänsyn till attverksamheten ändå på något sätt upplevs som en försöksverksamhet eller somnågot som bedrivs på prov inför det förslag livsmedelsutredningen troligenkommer att presentera vore det av värde att få en uppfattning om hurjordbruksministern ser på detta. Är det storproducenterna, är det företag meden normalproduktion eller är det kanske t. o. m, mycket små företag man är uteefter, när man genom ett investeringsförbud vill förhindra dem attfortsättningsvis bedriva produktion av den art det kan vara fråga om - det mågälla ägg-, kött-, fläsk- eller mjölkprodukfion? 163Jordbruksminister : Fru talman! I utredningsdirektiven har viangivit att man förutsättningslöst skall pröva huruvida en etableringskontrollav nägon karaktär skulle kunna vara ett av de instrument som man ifortsättningen kunde arbeta med för att fä balans mellan produkfion ochkonsumtion. Den typen av etableringskontroll skulle i så fall prövas såvälutifrån producenternas som utifrån konsumenternas utgångspunkter och intressen.Vi har icke pekat ut någon kategori som i det här sammanhanget skulle drabbas. Jag hade ju inte tillsatt en utredning som skall funderaigenom de här problemen, om jag hade haft svaret på de frågor som BörjeStensson reser till mig . Som mycket väl vet är detta enganska komplicerad fråga. Utredningen har fått i uppdrag att försöka lämna svarpå den. Nr 159 utredningen finns också företrädareför parti, vilket ger Måndagenden möjlighet att ocksågenom den företrädaren föra fram de 30 maj1983 synpunkter han har fört fram tillmig . Om sandsugning- Överläggningenvar härmed avslutad. 32 § Svar på interpellation 1982/83:131 om sandsugningenutanför Per Stenmarck har frågat om regeringen ärberedd att medverka till ett tioårigt stopp vad gäller den sandsugning som bedrivs pä icke-kommunalt vatten utanför . Falsterbohalvön i södra delen av har byggts upp avsandavlag-ringar. Stränderna runt halvön är ständigt utsatta för förändringar,orsakade av strömmar och vågor. Det är svårt att ange hur erosion ellerackumulation av sand till ett visst område kommer att ske . Det är också osäkert hur mycket sand som tillförs t. ex. det aktuellaVästra Haken-området och därför svårt att avgöra hur mycket sand som kan tasbort frän området utan att skador inträffar. Takt av sand har inom detta kustområde bedrivits undersenare tid. Tillstånd har givits åt två bolag att inom såväl kommunsområde som allmänt vattenområde fram ärligen ta upp sammanlagt87 000m\ kommun har genom beslut i kommunfullmäktige fastställt attall sandsugning på kommunens område skall upphöra med utgången av . I en ansökan till yrkade detvå aktuella bolagen att inom allmänt vattenområde i Västra Haken-områdetutanför få ta upp 105 000 m ärligen.Vattendomstolen lämnade det begärda tillståndet. För tillståndetskall dock gälla en rad villkor och särskilda bestämmelser angående t. ex.anmälan, kontroll, redovisning, förstärkning av erosionsskydd,fiskeundersökningar m. m. Ett villkor ger rätt att päframställning av kammarkollegiet föreskriva ändrade villkor förtäktverksamhetens fortsatta bedrivande eller, om befarad skada ej kanförebyggas genom ändrade föreskrifter, förordna att det lämnade tillståndetskall upphöra att gälla. Genom domen och villkoren har i praktiken sökandenasålunda erhållit ett villkorat tillstånd där de problem som kan.befaras uppståbeaktas. dom har överklagats av kommun.Målet kommer att behandlas av vattenöverdomstolen. Regeringen bör självfallet inteingripa i denna fråga, som är föremål för handläggning i domstol. Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. 165 PER STENMARCK (m): Jag ber att få tacka jordbruksministern försvaret på min interpellation. Bakgrunden till interpellationen är de förändringar somman har kunnat se på stränderna runt de områden där denaktuella sandsugningen bedrivs. Allt fler har kommit till den uppfattningen attsandsugningen är orsaken till skadorna. Ett eventuellt samband är naturligtvissvårt att bevisa. Inga helt säkra slutsatser åt någotdera hållet har kunnatdras av de mätningar som görs. Mänga menar dessutom attmätningstekniken inte är tillfredsställande. Bland de politiskt ansvariga iVellinge kommun torde det råda politisk enighet om att sandsugningenmåste upphöra. Just detta utgör den ena anledningen till att frågan i daginte enbart har ett kommunalt intresse, därför att när kommunen har sagt nej såsäger staten ja till att utnyttja sandtäkter längre ut.Den beslutade takten skall uppgå till 105 000 m' per är inom ettområde där geologiska undersökning (SGU) beräknar nettotillförselntill 50 000 m-* per är. Sandsugningen förorsakar alltså det berörda området ennettoförlust pä 550 000 m-' täkttillståndet varar. Det sistnämndaär fortfarande försett med ett frågetecken, eftersom kommunen har överklagatvattendomstolens dom till vattenöverdomstolen. Den andra anledningen till att frågan - enligt mittförmenade - har ett riksintresse är att stora värden står på spel för zoologi,biologi, rekreation och säkert mycket annat. Det är som bekant alltid farligt att leka med naturen.Mänga menar att resultatet av denna sandsugning blir detsamma som om man gårner till stranden och börjar gräva i sanden. Man kan hålla på , mendärefter rasar sanden igen av sig själv. De som tror på denna teori även i detstora perspektivet menar att det är just detta som håller pä att hända här.Sandsugning under en följd av är leder fram till, menarman, att naturen självreparerar skadan genom att kanske ta med sig ett stycke land. Låt mig i detta sammanhang få kommentera en mening ijordbruksministerns svar. Det sägs: "Takt av sand har inom dettakustområde bedrivits ." "tid" äruppenbarligen i det här sammanhanget liktydigt med drygt ett tjugotal år. Sälänge har nämligen sandsugningen bedrivits. Det kan naturligtvis alltid ifrågasättas om det finnsnågot samband mellan den sandsugning som har bedrivits och den förstörelse avstränderna som man kan se och som är en utveckling under en följd av år.Och det är ju bara om man tror att ett sådant samband föreligger, som det finnsskäl att diskutera ett stopp. Å ena sidan finns allmänheten och politikerna inomkommunen, som menar att sunt förnuft säger att sannolikheten är stor för attdet finns ett klart samband. Naturen själv är det bästa vittnet till vad somhåller på att inträffa, menar man. Å andra sidan finns geologiskaundersökning, som är expert på sådant här och som anser att sandsugningen kanfortsätta. Men - och det är den intressantafrågan - är SGU säker pä sin sak? Är man säker pä att det inte finns någotsamband mellan sandsugningen och skadorna på stränderna? Ja, en snabb blick påSGU:s text kan tyda på det. Antagandet att något sådant samband inte finns harutgjort en avgörande anledning fill att sandsugning även fortsättningsvis fårbedrivas, om vattenöverdomstolen följer samma linje som hargjort. Men är SGU säker i sin bedömning? Just därför att SGU ärexpert finns det anledning att verkligen studera vad SGU sagt. I en studie somär daterad säger man på ett ställe så här: "På basis av föreliggande mätmaterial kan sägas attinget tyder pä att sandsugningen medfört ökade risker förerosion vid själva baspunkten ." Detta förefaller ju vara ett klart och säkertkonstaterande. Men redan i nästa punkt säger man: "Observationsserien har varit för kort för att medgesäkrare prognoser och bör därför utsträckas ." Jag är faktiskt beredd att tolka detta som att det finnsen viss osäkerhet även hos SGU. Om man hade varit helt övertygad om att någotsådant samband inte föreligger, så hade det ju varit naturligt att klart ochtydligt tala om detta. Fortsatta mätningar hade då heller inte varitnödvändiga. Samma osäkerhet finns både i dom och ijordbruksministerns svar på min interpellation. Det talas om ett villkorattillstånd. som det givetvis är bra att den fortsatta sandsugningenskall ske under kontrollerade former, så sker ju detta just därför att det bådehos SGU och och i jordbruksministerns svar finns en tveksamhetom huruvida det finns ett samband mellan sandsugningen och strändernasförstöring. I annat fall hade ju dessa kontrollåtgärder varit onödiga. Jordbruksministerns egna ord vittnar om den storaosäkerheten: "Det är svårt att ange hur erosion eller ackumulation av sandtill ett visst område kommer att ske . Det är ocksåosäkert hur mycket sand som tillförs t. ex. det aktuella Västra Haken-områdetoch därför svårt att avgöra hur mycket sand som kan tas bort från området utanatt skador inträffar." Observeraföljande uttryck: "Det är svårt att ange-------- ", " också osäkert--- ","---- svårt att avgöra-- ." Jag vidhåller att det med denna tveksamhet hade varitbättre att följa samma linje som kommun har gjort, nämligen att stoppasandsugningen helt. I min interpellation har jag föreslagit ett tioårigtstopp. bör noggranna mätningar konfinuerligt göras.Tidsperioden kan naturligtvis alltid diskuteras. Men om några resultat skallkunna avläsas är det nog helt klart att det krävs . Det viktigaste skälet till detta är att det då finnsrealistiska möjligheter att avläsa om ett samband finns. Om förstöringen avstränderna upphör är det nog ganska troligt att just sandsugningen varit orsaken.Om förstöringen ä andra sidan fortsätter är det nog mindre troligt att ettsamband finns. Jag vill avsluta med att än en gångpåpeka att stora värden står på spel. Med all respekt för den stora arbetsbördasom ett statsråd naturligtvis har tror jag att ett framtida studiebesök skullevara nyttigt. Jordbruksministern säger - delvis av formella skäl, somjag givetvis har den största förståelse för - nej till mitt förslag om etttioårigt stopp . Jag har "bara en kort fråga: Kan jordbruksministerntänka sig att en sådan åtgärd kan bli aktuell senare, om det visar sig attförstörelsen av stränderna fortsätter? Om importen av textilprodukter Den redovisning som jag har gett av frågan imitt svar och den hantering som detta ärende har fått vittnar om att man villvara försiktig när det gäller en fråga som - jag delar där Per Stenmarcksuppfattning - man inte skall gä ut och känna sig tvärsäker på. Därför företarman dels dessa årliga mätningar, dels har man dessa villkorade tillstånd, somger SGU möjlighet -om man upptäcker att någonting händer som man icke förutsett- att återkalla tillståndet och ger möjlighet också för kammarkollegiet attpåyrka inför vattenöverdomstolen att de villkor skall ändras som är förknippademed den möjlighet som har getts. Man vill alltså iaktta en allmän försiktigheti det här sammanhanget. Sedan kan jag inte - det måste jag vidhålla - föregripaden handläggning som skall ske i vattenöverdomstolen med några som helstförutfattade meningar om vad som bör hända efter den handläggningen, utan denbör vi avvakta. Överläggningen var härmed avslutad. 33§ Svar på fråga 1982/83:535 om importen av textilprodukter har ställt följande frågor till mig: Är regeringennu beredd att avskriva alla planer på att införa s. k. globalkontingenter förreglering av importen av textilprodukter till ? Är regeringenberedd att göra sådana ändringar i de bilaterala texfilbegränsningsavtalen attden fria handeln med textilprodukter underlättas? Vad gäller första frågan får jag hänvisa till regeringensproposition om åtgärder för tekoindustrin. Där anges riktlinjernaför handelspolitiken på tekoområdet. De innebär att i första hand börpröva möjligheterna att genom bilaterala avtal inom MFA;s ram begränsalågprisimporten av tekovaror. sägs dock att en förutsättning för attstå kvar i MFA är att det samlade resultatet av inledda och kommandeförhandlingar bedöms som tillfredsställande. Skulle detta inte bli fallet, kanett fortsatt svenskt deltagande i MFA behöva tas under omprövning, vilket 11 protokoll 1982/83:158-159 Otn importen av textilprodukter skulle innebära att en övergång till ett annatskyddssystem, i första hand globalkontingenter, kan komma att övervägas. Jag vill i detta sammanhang erinra om att den föregåenderegeringen var inne på liknande tankegångar i samband med den förlängning avmultifiberavtalet, som anslöt sig till . Då angavsnämligen en reservation, enligt vilken anslutningen förutsatte atttillfredsställande bilaterala avtal uppnåddes. har ingått långsiktigatextilbegränsningsavtal med , , och Hongkong.Fortfarande återstår emellertid förhandlingar med flertaletbegränsningsländer. En samlad bedömning av resultatet måste följaktligen anståtills även dessa förhandlingar slutförts. Som svar på andra fråga vill jag peka på detfaktum att skyddsbehovet för svensk tekoindustri ligger till grund för vårabilaterala begränsningsavtal. Detta behov har inte minskat , utantekoindustrin befinner sig fortfarande i ett besvärligt läge. Mot dennabakgrund kan en ändring av de principer som under de olika regeringarna sedanmitten av legat till grund för våra begränsningsavtal inte ansesvara motiverad. Våra restriktioner medger ändå en stor import av tekovaror tillvarierande priser, även från lågprisländerna. är det land som percapita importerar mest konfektion frän . 168BJÖRN (): Jag tackar för svaret på minfråga. Orsaken till att jag delvis har upprepat en tidigare här i kammaren ivår ställd fråga är att regeringen den gängen genom kvarlämnadeen oklarhet i fråga om gränsskyddets utformning. sade då - ochdet gjorde också den socialdemokratiska majoriteten i näringsutskottet senare -att man inte ville avvisa generella importbegränsningar i form av s. k.globalkvoter utan hänvisade till de pågående bilaterala förhandlingar som manhar möjlighet till inom ramen för MFA 3. upprepar emellertid svaret - och det trots att resultat nu föreligger från omförhandlingar med tre av deviktigaste importörländerna på det här området. Jag tänker framför allt påSydkorea och . Mot den bakgrunden är naturligtvis min fråga förstoch främst; Vad har omförhandlingarna med framför allt och Sydkorealett till - vad innebär dessa avtal? Jag vill också fråga: Vilken slutsats drarregeringen , när man nu har sett resultaten av omförhandlingarna med tväav nyckelländerna när det gäller textilimporten? Är regeringen beredd attge ett klart besked om att man avstår från globalkvoter och kommer att stannakvar i det internationella regelsystem som multifiberavtalet utgör? Inte minst för handelns importörer tror jag att det skullevara värdefullt att få det beskedet, så att man därigenom ger dem möjlighet atti lugn och ro planera sin verksamhet . Jag tror också att detför konsumenterna är ett viktigt besked. Kan man säga att omförhandlingarna med viktiga länder som och beträffandedessa begränsningsavtal har lett till för konsumenterna tillfredsställanderesultat? När det gäller den andra frågeställningen, om de bilateralabegränsningsavtalens utformning på lång sikt, säger statsrådet annat än att han inte nu tycker att det finns någon anledning attändra principerna för avtalen. I och för sig ligger väl däri att han inte tror påmer generella importbegränsningar, men orsaken till att jag ställde också denhär frågan var att jag på det viset ville ge regeringen en möjlighet attredovisa en mer långsiktig och mer frihandelsvänlig bedömning. Jag har nämligenuppfattningen, herr talman, att man pä det här området på lång sikt ändåeftersträvar att komma ifrån denna typ av importbegränsningar, som vi på kortsikt - det är jag medveten om - behöver. När det gäller och , somutan tvivel är två viktiga länder, har vi nått de resultaten att vi under detförsta året får en viss minskning och små ökningar. Detär ett förhandlingsresultat som vi i de avseendena är tillfredsställda med. Men som jag sade återstår förhandlingar med ett stortantal exportörländer, som tillsammans svarar för en betydande del avlågprisimporten till . Precis som regeringen har sagt tidigare ipropositionen och i riksdagsdebatten kan vi självfallet först när vi harsamtliga förhandlingar i hamn göra en utvärdering och ta slutlig ställning tillvårt framtida skyddssystem för lågprisimport. Det har vi sagt tidigare, och detär självklart att vi inte gör en utvärdering mitt under pågående förhandlingar. När det gäller andra fråga konstaterar jagatt han är medveten om att man behöver den här typen av begränsningar. UnderBjörn Molins egen tid som handelsminister minskade inte antalet bilateralabegränsningsavtal, tvärtom ökade antalet-med något land-under hans tid. Avtalenfick också en restriktivare inriktning under tid än tidigare.Framför allt infördes ju några avtal med total avsaknad avflexibilitet och med lägre ökningstakt . Dessa avtal, som och som alltså var mer frihetsin-skränkande ur konsumentens synpunkt,har vi funnit skäl att fortsätta med. Vi tvingas, i det läge vi befinner oss i,att ha denna typ av begränsningar. Vi är alltså överens om den inskränkning avutrymmet för uänderna som skedde under tid i de fall där hanskärpte begränsningarna mot . 170BJÖRN (): Jag är litet förvånad när att begränsningsavtalen fick en restriktivare inriktning under dentidigare regeringens tid. De omförhandlingar som ägde rum medförde antingenoförändrade eller ökade kvoter. De innebar alltså en viss ökning avlågprisimporten. Men jaghar - och det vet - gett uttryck för Om importen av textilprodukter uppfattningen att vi pä kort sikt behöver behålla dessabegränsningsavtal. Det är viktigt att vi gör begränsningssystemet rättvist ocheffektivt, och det behövs en bättre kontroll. Därvidlag tror jag att jag harsamma uppfattning som den nuvarande regeringen. Mot den bakgrunden, , skulle det varatillfredsställande, om man nu kunde avvisa propån om globalkvoter. Jag noteraratt här sade att förhandlingarna med och ivarje fall inte gav honom skäl att nu aktualisera tanken på globalkvoter. Däravfår man väl ändå dra slutsatsen att det hot mot ett lågprisalternativ i frågaom kläder som globalkvoterna utgör skulle, pä den grunden, vara undanröjt. Ettinförande av globalkvoter skulle naturligtvis negativt påverka Sverigesanseende i fråga om både handelspolitik och biståndspolitik. När jag talade om den ökade restriktivitetenunder tid, så gällde det bl. a. att det var lägre ökningstakter ien del avtal . Det har vi som sagt fått acceptera. Därmed är väl denhär frågan avdramatiserad sä till vida, , att detta inte är ett testpä en speciell inställning till friheten som ett värdebegrepp. Regeringen har den inställningen att vi skall ha en storimport från . Men det måste, pä samma sätt som under tidigareregeringar, finnas begränsningar, så att inte vår egen industri svårt skadas ien situation där den redan har mycket stora sysselsättningsproblem.Uppenbarligen intog en liknande hållning på den punkten, när haninförde ökade begränsningar . 172 (): Min fråga gällde ju i första hand omregeringen avsåg att överväga införande av globalkvoter. Om man infördeglobalkvoter i fråga om textilimporten, så skulle det självfallet vara ett hotmot friheten och frihandeln. Men jag tillåter mig att tolka både dagens debattoch tidigare debatter så, att man i stort sett ändå vågar säga att det hotet ärundanröjt. Jag vill bara avslutningsvis påminna om attBjörn själv gjorde reservationer när det gällde anslutning tillmultifiberavtalet. De reservationerna innebar ju att man måste bedöma att deförhandlingar som skulle föras - och som alltså förs - gertillfredsställande resultat. Annars skulle man söka sig fram pä andra vägar.Det ansåg även den förra regeringen. Överläggningen var härmed avslutad. 34 §Svar på interpellation 1982/83:119 om den internationellavapenhandeln, m. m. Interpellationssvaret hade föresammanträdet utdelats till kammarens ledamöter. Med hänvisning till riksdagsordningens 6 kap.och för att underlätta för kammaren att genomföra debatterna -står ju inför sin avslutning - kommer jag endast att göra ensammanfattning av det interpellationssvar som ju är utdelat och som också i sinhelhet kommer att ingå i protokollet. Det utdelade svaret var av följande lydelse: har ställt följande frågor till mig: Hur bedömerutrikeshandelsministern omfattningen av den internationella vapenförsäljningenoch riskerna för att den ytterligare kommer att öka? Avserregeringen att ta något nytt initiativ i syfte att öka insynen och kontrollenöver den internationella handeln med krigsmateriel och världensrustningsindustrier? Vilka åtgärderär regeringen beredd att vidta för att begränsa den svenska exporten avkrigsmateriel? Är den svenskakontrollen av vapenexporten, särskilt den s. k. reexporten, tillräcklig? Kommerregeringen att tillsammans med eller på annat sättpublicera årliga sammanställningar över den svenska krigsmaterielexporten föratt därigenom öka allmänhetens insyn? Det är angeläget att sätta in frågor som rör deninternationella vapenhandeln i perspektivet av den totala kapprustningen medkärnvapen, kemiska vapen och konventionella vapen. Den pågående kapprustningenär en fruktansvärd misshushållning med jordens resurser. Kärnvapen utgör ettallvarligt hot mot mänsklighetens överlevnad. Den ger i enlighet med den syn som FN:sgeneralförsamling enhälligt gav uttryck för högsta prioritet åt ennedrustning av kärnvapen och strävar efter att dessa vapen fullständigtavskaffas. Vi gör det, inte därför att vi betraktar kärnvapen som det endahindret för en fredlig utveckling, utan därför att vi ser ett genombrott isträvandena att få ett stopp för kärnvapenkapprustningen, främst hossupermakterna, som nyckeln fill ett genombrott på många andra avgörande områdeni de internationella nedrustningsförhandlingarna. Framsteg - framför allt närdet gäller förtroendeskapande åtgärder - kan och måste dock nås inom ett brettfält. Uppgifter om de konventionella rustningarna och deninternationella vapenhandeln är osäkra. Det är dock helt klart att de militärarustningarna domineras av industriländerna. gör bedömningenatt NATO och medlemmar tillsammans svarar för närmare trefjärdedelar av världens samlade försvarsutgifter. Om den internationella vapenhandeln, m. m. Om den internationella vapenhandeln, m. m. Vissa betydelsefulla trender kan spåras i den pågåendeutvecklingen. En sådan trend är ökningen av vapenöverföringarna till den tredjevärlden. skall av tredje världens totala försvarskostnaderha använts till anskaffning av militär utrustning från industriländerna.Staterna i inkl. står för mer än en tredjedel av utvecklingsländernassamlade försvarsutgifter. Inom regionen är det numera , ,och som har de största utgifterna. ökade enligt rapportde militära utgifterna i utvecklingsländerna inkl. i fastapriser jämfört med i industriländerna. Omkring hälften avvapenimporten uppges ha gått till OPEC-länderna, vilket antyder den oerhördakostnad som de fattiga utvecklingsländerna ådragit sig. Ett exempel som kommissionen anför är att tväöstafrikanska länder använder mer pengar pä vapenimporten under åren 1977-1979än samtliga nordiska länder plus tillsammans. Kostnadernamotsvarar inkomsterna frän 36 000 personer i de europeiska länderna men från 5miljoner personer i de afrikanska länderna. En annan trend är den snabba teknologiska utvecklingen påvapenomrä-det. Det har lett till att även utvecklingsländerna har kommit ibesittning av tekniskt sofistikerad krigsmateriel i betydande skala. Denmilitära kapaciteten har därmed ökat i en rad utvecklingsländer och kan kommaatt fä allvarliga följder. Inte bara relationerna mellan tredje världens länderutan också mellan utvecklings- och industriländer och mellan de båda militärblockenkommer att påverkas. Självfallet har den tekniska utvecklingen ävenåterverkningar inom den industrialiserade världen. Nya vapen och vapensystemleder till motmedel och förstärker rustningsspiralen. Det kan också konstateras att vissa av deutvecklingsländer som befinner sig i stark industriell utveckling också -både av politiska och av ekonomiska skäl - etablerar sig som tillverkare avkrigsmateriel.