prot · G60988 · 1982-12-31 00:00:00 — Ett ytterligare skäl till att det är nödvändigt medindragning av medel från den kommunala sektorn är behovet av att begränsa detstatliga budgetunderskottet. Detta har diskuterats fillräckligt här , ochjag skall inte utveckla det. Det kan möjligen tilläggas att inte hellerbudgetunderskottet låter sig begränsas med bara ord - det krävs konkretabeslut, här som på andra ställen. I är vi beredda att fatta sådanabeslut. Jag skulle faktiskt bli mycket förvånad om inte också regeringen kommeratt finna- eller kanske t. o. m. fidigare - att det förhåller sig såatt vi har rätt pä den punkten. Vi föreslår således att man drar in ungefär 3 miljarderkronor från den kommunala sektorn. Vi har också anvisat hur detta skall gåtill. Vi föreslår att det kommunala skatteutjämningsbidraget -som staten betalar och som f. n. uppgår till - delvis görsom. Det bör i större utsträckning kunna ombildas till ett inomkommunaltskatteutjämningssystem, efter förebild från de kyrkliga kommunerna. Ettliknande system finns f. ö. också i . Ett sådant system skulle kunna utformas så att allakommuner belastas med en avgift på av hela skatteunderlaget. Dessa pengar används för att betala av de 10 miljardersom staten ger i utjämningsbidrag. En avgift som tas ut på helaskatteunderlaget betyder att alla kommuner och landsfing drabbas lika mycket,så att det inte uppstår några speciella fördelningsproblem. För säkerhets skullkanske jag skall nämna att avgiften inte är tänkt att läggas ovanpåindragningen av skatteunderlag från fysiska personer, utan att den indragningsom beslutades i så fall skall återgå. Det betyder att kommunernafår tillbaka som de får betala , så den"nya" indragningen är jämfört med egentligen bara 2miljarder. Det mesta tyder på att kommunerna har enganska svår ekonomisk situafion framför sig men kanske framför allt1985. För att de skall kunna klara den inkomstminskning som vi föreslår utanatt höja skatterna måste de håUa tillbaka volymexpansionen kraftigt. Det blirdärför inte möjligt att öka , som regeringen hävdar, och naturligtvis änmindre , som vpk vill. Det är nödvändigt att hålla sig fill högst . Jag tror också att det börjar bli alltmer klart för deflesta kommunal- och landstingspolitiker att det är möjligt attbara höja kommunalskatten. Kommunalskatten slår mycket hårt mot de lägreinkomsttagarna. Det kan inte ligga någon särskilt stor poäng i att med enutsträckt hand ta in pengar från låginkomsttagarna, och från oss alla, genomatt höja skatten och Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. med en annan utsträckt hand ge ut samma pengar för att ökaservicen på något sätt. Det finns därför ett allt större motstånd motytterligare kommunalskattehöjningar. Naturligtvis behöver det inte bli såmycket större än det redan är hos medborgarna, men det börjar också växa framhos kommunalpolitikerna, och det är bra. Därfill kommer att kommunerna har börjatbli mer och mer på det klara med att man måste prioritera bland utgifterna.Under de glada , när det fanns mycket pengar i landet,skedde i många kommuner inte några prioriteringar alls i ordets egentligamening. I stället skedde det många ökningar på en del områden, och redanexisterande verksamhet ifrågasatte ingen människa. Men , i en knappareekonomisk verklighet, är det nödvändigt att fundera på vilka utgifter som är deviktigaste. Det börjar i en hel del kommuner bli tal om reella omprioriteringar,och det är bra. Vi måste nog också vara på det klara med att kommunernamåste kunna ta betalt för sina tjänster, utnyttja det som vi brukar kallaavgiftsfinansiering i större utsträckning än . Det är vikfigt, inte barasom en finansieringskälla, ett sätt att få in pengar i ekonomin, utan kanskeockså rent pedagogiskt, för att få ett närmare samband mellan den enskildarriänniskans utgift och den faktiska förmån eller tjänst som hon får. Det ärfaktiskt inte allfid självklart att medborgarna verkligen värderar förmåneneller tjänsten i fråga lika högt som kostnaden. Vi menar dessutom att effektiviteten i den kommunalaservicen måste kunna ökas. Jag vill bara säga ifrån, fru talman, att det härinte är något angrepp på de människor som arbetar i kommuner och landsting.Jag vet att de alla gör allt så gott de kan. Men det kan i alla fall handla omhur deras arbete är organiserat. Från andra områden vet vi att en verksamhetsom växer mycket snabbt - det- har ju kommunernas verksamhet gjort underefterkrigstiden - mycket sällan uppnår en hög effektivitet. Det gällerförmodligen även kommunerna, inte bara de storföretag i från vilka deerfarenheterna är hämtade. I sådana fall kan en period av långsammareutveckling vara välgörande - man hinner se över hur arbetet är organiseratliksom andra arbetsförhållanden. Man vet inom vissa områden, t. ex. landsfingen, genomstudier, att personalomsättningen är mycket hög eller kanske attpersonalomsättningen har varit mycket hög. Detta medför storakostnader för arbetsgivaren, , men det medför också - vad jag tyckeregentligen är värre -sämre kvalitet på vissa typer av tjänster. Det kan på sinahåll gälla viss sjukvårdspersonal, där en stor personalomsättning är till nackdelför patienterna och vårdens kvalitet. Vi menar från sida att effektiviteten ikommunerna också borde kunna ökas genom att dessa i större omfattning utnyttjarde möjligheter som finns till konkurrens. Om man i större utsträckning försöktemed anbudsförfarande och privata entreprenörer skulle man kunna få veta vad detkunde ha kostat att utnyttja ett privat företag i stället för att göranågonting själv. Anfingen kan man genom att anlita ett privat företag sänka kommunernaskostnader för arbetet i fråga eller också kanske man kan utnyttja detta fillatt få nya kunskaper och se över hur arbetet skulle kunna utföras på ettbilligare sätt i egen regi och på det sättet pressa kostnaderna. Båda resultatenskulle höja effektiviteten i det utförda arbetet. Vitror också att man bör kunna utnyttja privata initiativ på områden som hittillsvarit nästan förbehållna offentligt monopol. Det aktueUa exemplet medCity Akuten i är ett utmärkt exempel, som borde kunna följas av flerinom det här området. Etableringskontrollen för exempelvis tandläkare vill vifrån folkparfiets sida slopa, men den har i stället förlängts avsocialdemokraterna. Folktandvården är dock så pass utbyggd , att det intefinns någon anledning att förbjuda privata tandläkare att sätta upp prakfikvarhelst de tror att det finns patienter. Vad vi skall tänka på är faktiskt attdet handlar om att människor skall få sina tänder lagade, inte varifråntandläkaren får sin lön. Denomprioritering som vi i menar måste ske när det gäller denkommunala verksamheten betyder inte att de tjänster som f. n. ges av kommuneroch landsting inte längre skall finnas. Det betyder självfallet inte heller atttjänsterna inte i framfiden kommer att erbjudas av kommuner och landsting. Menvad som däremot är nödvändigt är att kostnaderna för att ge dessa tjänster istörre utsträckning måste bäras av dem som använder tjänsterna. Annars kanskeman, som jag tidigare sade, inte kan vara riktigt säker på att den som användertjänsten uppskattar den efter dess rätta värde. som jag ber att få yrka bifall till reservation 22 vill jagsom en sammanfattning säga att vi i denna reservation anfört: "service kan-- endastbyggas ut i den mån det kan ske genom omprioriteringareller genom avgiftsfinansiering." Det är vår uppfattning "attkommunerna därvid bör prioritera barnomsorg och äldreomsorg". Förfolkpartiet är det mycket viktigt att det sparande som är nödvändigt inte gårut över dem som bäst behöver kommunernas hjälp. Denekonomiska politiken, m. m. 33 (vpk): Sex borgerliga regeringsår innebar attacker på bred front mot vadarbetarklassen i hård kamp erövrat. Reformer och standard undergrävdes av denekonomiska polifik som fördes. Direkta försämringar genomfördes också. Detvar en viktig uppgift i förra årets val att göra slut på denna politik. Bådesocialdemokraterna och vänsterparfiet kommunisterna ställde den uppgiften. majoritet blev också resultatet av valet. Men för den nya regeringen enpoUtik som svarar mot väljarnas förväntningar? De fyra vallöftena i fråga omsjukförmåner, arbetslöshetsersättning, pensioner och barnomsorg förverkligades.Det var bra. Mindre bra var den finansieringsväg regeringen valde, nämligenmomshöjningen. Tack vare vänsterparfiet kommunisternas motstånd förhindrades enhöjning av matkostnaderna. Den överenskommelse som träffades mellansocialdemokraterna och vpk om höjda matsubven- Den ekonomiska pohtiken, m. m. tioner var bra för folkflertalet. Stora förväntningarställs nu på den tillsatta utredningen om differentierad moms med inriktning påhelt slopad matmoms. De som väntat en radikalt annorlunda politik än vad deborgerliga regeringarna bedrev blev nog något besvikna vid läsningen av åretsbudgetproposition. I alltför hög grad har den socialdemokratiska regeringenokritiskt övertagit den borgerliga regeringens kvarlåtenskap. Man har intestädat tillräckligt i kanslihusets skrivbordslådor innan man satte i gång. Detvar sannerligen inget bra arv borgarna lämnade efter sig; det bör slås fast. Vpk ställde i valrörelsen till debatt vad en ny majoriteti , bestående av socialdemokrater och kommunister, borde uträtta föratt bryta med borgerlig svångremspolitik och social nedrustning. Det ärstora grupper som aktivt medverkade fill att bryta den borgerligaregeringspolitiken och som ställer förväntningar på en ny politik.Pensionärer, arbetslösa, sjuka, barnfamiljer och låginkomsttagare drabbadeshårt av borgarnas politik. De ställer med all rätt stora förväntningar på dennya majoriteten. Vi hävdade och hävdar alltjämt att det krävs en radikaltannorlunda politik, en politik som tar sikte på att begränsa spekulationen ochgagna de breda befolkningslagrens intressen och flytta fram posifionerna. Detkrävs både omedelbara åtgärder och ett långsiktigt perspektiv. Om polifiken inte radikalt bryter med den borgerligaregeringspolitiken kan det skapa resignation hos dem som måste mobiliseras tillkamp mot de borgerligas försök att på nytt ta rodret. I debatten om samverkan för att lösa krisens problem - dethar talats mycket om utsträckta händer- har vi från vänsterpartietkommunisterna rest frågan om samarbete med vem och för vad. Det behövs ettbrett samarbete mot arbetslöshet, för rätten till arbete, för rätten till braoch billig mat och bostad, mot maktkoncentrafion, för demokrati, för en rättvisfördelningspolitik, mot rovdrift och naturförstörelse, för utbildning ochkultur. Men var står samarbetspartnerna att finna i dessa frågor?Inte vittnar de borgerligas motioner och reservationer till regeringens förslagom någon vilja att medverka i dessa angelägna frågor. De borgerliga vill drivakursen allt längre åt höger. Mest krasst kommer detta till uttryck i moderatasamlingspartiets förslag, som går ut på att kraftigt försämra den socialaservicen, öka arbetslösheten och vrida klockan tillbaka. För en socialdemokratisk regering borde det i detta lägevara naturligt att verka för en mobilisering av hela arbetarrörelsen och debreda skikt utanför denna som har intresse av att högerkrafterna trängstillbaka och att politiken utformas i det stora folkflertalets intresse. Den internationella kapitalistiska krisen, som medväxlande styrka påverkar utvecklingen i alla länder, har av de borgerligaregeringarna i vårt land hänsynslöst utnyttjats för att angripa de arbetandesekonomiska och sociala standard. Krisen slår hårt mot de svagaste grupperna.Vilka är det som hårdast känner av arbetslösheten? Vilka drabbas hårdast avinflation Vilka blir lidande av försämrade sociala villkor? behövs en ny politik. Det påstås att vi inte har råd att låta kommuner ochlandsfing utveckla sin verksamhet. Men har vi råd att förvärra arbetslösheten -särskilt bland kvinnorna och ungdomen - och försämra sjukvård,barnomsorg, äldreomsorg och skola? Vi har inte råd med arbetsfidsförkortning . Men har vi råd att låta hundratusentals människor - därav ett stortantal ungdomar - gå arbetslösa? Vi har inte råd att värna om standarden för sjuka, gamla,arbetslösa och barnfamiljer. Men har vi råd att satsa på det miljardslukandeJAS-projektet, som regeringen ämnar genomdriva med borgerligt stöd mot ettstarkt motstånd inom socialdemokrafin? Vi har inte råd att skydda de ekonomiskt svagastegrupperna i samhället. Men har vi råd att sänka skatten för höginkomsttagarna? När det gäller såväl kampen mot arbetslösheten som strävandenatill social och ekonomisk rättvisa har kommuner och landsfing en framträdanderoll. Jag vill ta upp en del av de frågorna här. Det är också därför som vpkmotsatt sig attackerna mot kommuner och landsfing. Vi menar alltjämt attutrymme måste ges för en utbyggnad av den kommunala verksamheten, i enungefärlig storleksordning av . Vi har stöd för denna Unje. "Låt offentliga sektornväxa", sade statssekreteraren i arbetsmarknadsdepartementetnyligen i en intervju i . Hon pekar på att där finns både behovenoch människor som vill ha jobb. På samma tema har det socialdemokrafiskaungdomsförbundet - SSU - tagit till orda och påmint om att den kommunalaåtstramningen har fortsatt trots utstäUda löften om motsatsen i valrörelsen. Finansutskottetskriver att det i nuvarande finansiella läge inte är meningsfullt att angenågon preciserad volymfillväxt för den kommunala konsumtionen. De kommunalavariationerna anses också vara så stora att ett genomsnittligt tal inte kanvara riktgivande för landet i sin helhet. Till detta, fru talman, kan sägas: För inte sålänge sedan ställde det nuvarande regeringspartiet - då i opposition - uppmålsättningen om en tillväxtökning på . De kommunala variationernafanns även då! tycks också vara i otakt med kommunförbunden. När deborgerliga iscensatte sitt rån mot kommuner och landsfing och berövade dem 3,5miljarder kronor protesterade vi från både vpk och socialdemokraterna. Detverkar dock inte som om regeringen är beredd att fullt ut återställa läget förkommunerna före den borgerliga attacken. anför att "under beaktande av deviktiga uppgifter kommuner och landsting har att utföra är det viktigt att denkommunala utvecklingen inordnas i ett övergripande samhällsekonomiskt perspektiv". befinner vi oss i den situafionen att de övergripandesamhällsekonomiska perspektiven skall diskuteras , utan att den kommunala Den ekonomiska politiken, m. m. 6 protokoU 1982/83:88 Den ekonomiska politiken, m. m. utvecklingen kan inordnas. Först om presenterarregeringen sina förslag rörande kommunernas ekonomi. När jag hör debatten här om de kommunala frågorna vill jagnotera att rikfiga beskrivningar om kommunalskattens tyngd kan även göras frånborgerligt håll. Men slutsatserna blir fel när man vill minska statsbidragenfill kommunerna och t, o, m. dra in skatteunderlaget för kommunerna. Folkpartietvill begränsa den kommunala volymökningen ytterligare och pläderar för ökadavgiftsfinansiering och privatisering. är som vanligt mest öppet reaktionära. Enväntad konsumtionsökning om skall pressas ner till O,skattestopp införas, skatteunderlaget från juridiska personer skall permanentfråntas kommunerna, transfereringarna till kommunerna från staten skall minskaoch besluten om barnomsorgsutbyggnad skall upphävas. Att detta leder tillsocial nedrustning är klart. Ökad privafisering var det enda alternativ somLennart kunde erbjuda här. Jag vill ställa följande frågor fill företrädarna för deövriga parfierna: Tror ni att ni kan lösa landets ekonomiska problem genom attattackera kommuner och landsting? Vad är det som talar för det? Tror ni att nikan lösa landets ekonomiska problem genom att öka arbetslösheten? Det ärnämligen en av följderna av attackerna mot den kommunala sektorn. Detta drabbari hög grad kvinnorna och ungdomen. Det är kvinnorna som dominerar arbetslösheten inom dennasektor. Utöver det allmänna gissel som arbetslösheten utgör, slår den ocksåsärskilt hårt mot kvinnorna och försvårar jämlikhetssträvandena, men detbekymrar naturligtvis inte högerkrafterna. "På den kommunala sektorn nyanställdes under1970-talet 30 000-40 000 personer, dvs. kommuner och landsting lyckadestillsätta både nytillkomna på arbetsmarknaden och de som blev överflödiga inomindustrin", framhöll avdelningsdirektör i nyligeni en tidningsintervju. Han kunde också berätta att minskadeantalet anställda med 4 000-5 000 personer. Tror ni att ni kan lösa landets ekonomiska problem genomatt försämra sjukvård, barnomsorg, skola, social verksamhet och äldreomsorg? Ökad arbetslöshet och sociala försämringar är ingen vägsom för framåt. Det är bakåtsträvarnas väg. Bakom de borgerUgas tal om behovet av ekonomiskåtstramning sticker den reaktionära bockfoten fram. De vill pressa tillbaka vadarbetarklassen i hård kamp har erövrat. Kollektiva omsorger och solidaritetskall ersättas med privatisering och individualism. Inte ens påståendena om ekonomiska besparingar håller viden granskning. Det som skenbart sparas på ett område kan innebära störreutgifter på ett annat, detta i förening med många mänskliga tragedier iarbetslöshetens och den sociala utslagningens spår. Har aldrig den tanken trängt sig fram, att en satsadmiljard på den kommunala sektorn skulle kunna betyda motsvarande minskning avexempelvis AMS medelsbehov? I det socialdemokratiskakrisprogrammet Framtid för kan följande läsas: "Det är vikfigt för arbetarrörelsen att hela tidenvisa fram mofiven bakom den nygamla kritiken av den offentliga sektorn. Det är viktigt att slå vakt om de värderingar, somuttryckts i prakfisk politik genom utbyggnad av den offentliga sektorn: densociala tryggheten, stöd till de svaga grupperna, människornas solidariskaansvar för varandra och samhället." Låt mig säga: Må dessa tankeväckande ord också blivägledande för den socialdemokratiska regeringspolitiken! Att över hela linjen bryta med den borgerhgapolifiken är en nödvändighet för att man skall kunna lösa de angelägnauppgifterna i vårt land. De kan aldrig lösas i samförstånd med högerkrafterna,utan endast i strid med dessa. För att mobilisera alla progressiva krafterkrävs en regeringspolitik som ger perspektiv för kampen. Förutsättningarna fören ny politik har skapats. gäller det att utnyttja dessa. Den ekonomiska politiken, m. m. 34KARIN AHRLAND (fp) replik: undrar om vi tror att vi kanlösa landets ekonomiska problem genom att attackera den kommunala sektorn. Jagbeklagar att inte lyssnade mer på vad jag faktiskt sade, meninnan jag går in på det vill jag säga till honom att vi vill lösa landetsekonomiska problem genom att göra besparingar på många områden. Ett av dessaområden är den kommunala sektorn. När jag berörde detta talade jag mycket och länge om attvi skall sänka takten i ökningen. Det innebär att vi vill ha en ökning med 1 %i stället för . Det innebär faktiskt inte att vi attackerar kommunerna,utan att vi vill försöka varna dem, så att det finns pengar kvar fill kommunalservice . Det är detta vi är ute efter, . Dessutom, fru talman, talade jag länge och mycket ombehovet av att effektivisera arbetet i kommunerna. Jag tycker att också NilsBerndtson skulle fundera över om det inte går att göra detta på ett och annatområde. 35 (vpk) replik: Vem drabbas av dessa besparingar, KarinAhriand? Vad den kommunala sektorn sysslar med är ju verksamhet som ärangelägen för dem som har det svårast i samhället. Vilka är det som drabbas av ökad avgiftsfinansiering? Jo,det är de som är sjuka eller som av andra skäl behöver anlita de kommunalaomsorgerna. Med ett ökat privatiserande, som man företräder från borgerligthåll, undergrävs tankarna på solidaritet i samhället. I sitt anförande uppehöll sig också vid kommunalresp. Vad är det? Utbyggd kollektivtrafik och kollektivbarnomsorg är konsumtion. Bilism eller det förhåUandet att Den ekonomiska politiken, m. m. kvinnor tvingas stanna hemma för att vårda barn är sådantsom hänför sig till privat konsumtion. 36 () replik: Jag vill påpeka att jag t. o. m. avslutademitt anförande på ett sådant sätt att ingen skulle tvivla på mina åsikter omvikten och värdet av barnomsorg, att det är ett av de områden som folkparfietfaktiskt prioriterar, om vi skall använda detta ord. Det är nödvändigt attgarantera barnomsorgen, eftersom barnen handlar om framtiden och eftersom jagär precis lika mycket som på det klara med att det ärbarnfamiljerna som har det besvärligast i . talar med fasa om ordet privafisering. Jagtalar med glädje om värdet i att en del människor i numera kan fåkomma till en läkare på en kvart, i stället för att sitta och vänta en vecka.Jag tycker faktiskt att det är viktigt. Det väsentliga, , är attde inte behöver betala mer pengar för det - sjukförsäkringen gäller nämligenändå. 37 (vpk) replik: Det var säkert inte något fel på orden ellernågon brist på omtänksamma ord i anförande. Det är välegentligen bara högern som talar klarspråk om vad det är man syftar till. Beträffande handlingarna, , innebär det attom man stryper fill ytterligare för kommunerna och t. o. m. tar ifrån demskatteunderlag, måste det innebära att de svagaste grupperna drabbas först ochhårdast. Förste vice talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt till ytterligarereplik. 38PAUL (): Först vill jag säga till attjag hoppas att både han och väljarna har litet tålamod då det gäller städningeni kanslihuset. Det kommer nämligen att ta litet tid att få ut all den bråte somsamlades där under sex borgerliga regeringsår, och det är vår förhoppning har förståelse för att det även kommer att ta fid att restaurera det härlandets ekonomi. Frågan om kommunernas ekonomi kommer, somLennart mycket riktigt antydde, att bli föremål fördebatt här i kammaren i samband med behandlingen av den särskilda proposition iämnet som regeringen förelägger . Min avsikt för dagen är att begränsa mig till någrakommentarer med anledning av de motionsyrkanden och reservationer angående denkommunala ekonomin som är knutna till finansutskottets betänkande 1982/83:30. I folkpartimofionen 1647 och reservation 22 sägs, som vitidigare har hört här, att man skall begränsa den kommunala konsumtionensvolymökning till . Man anför vidare att någon ökning av den kommunalaservicen inte bör ske om man inte kan finansiera den genom omprioriteringareller avgiftsfinansiering. är dessutom berett att dra inytterligare 3 miljarder kronor från kommunerna . Detta har deklarerat. Även i centermotionen 2140 och reservation 21 pläderas föratt den kommunala volymökningen skall begränsas till , Man kommer vidare medett påstående att regeringen "plockar av" den kommunala sektorn drygt5 miljarder kronor. Jag skall senare återkomma till det påståendet. Centernvill också att de specialdestinerade bidragen tiU kommunerna skaU ersättas avskatteutjämningsbidrag. I den moderata mofionen 2107 och reservafionen 20 upprepaskravet på att skall lagstifta om temporärt skattestopp för kommunernaunder 1984 och 1985, och man vill ha en utredning om permanent skattetak förkommunerna. Vidare vill man stoppa all tillväxt av den kommunala konsumtionen.Det skall enligt vara nollfillväxt inom den kommunala sektorn.Moderaterna vill vidare att transfereringarna till kommunerna skall minskas med2,2 miljarder. På den punkten är de faktiskt Utet snällare än folkparfiet.Däremot accepterar man regeringens förslag att kommunerna får fillgodoräkna sighela skatteunderlaget från fysiska personer. I vpk-reservationen nr 23, som bygger på motion 1710, ha en ökad satsning på kommuner och landsting, vilket redanhar deklarerat. Man anser det nödvändigt både för att bekämpa arbetslöshetenoch för att lösa angelägna sociala behov. Vpk anger en volymökning på perår som lämplig. I proposition 100, som vi nu behandlar,redovisar finansminister hur regeringen harbehandlat frågorna om den kommunala sektorn.