prot · G60931 · 1982-12-31 00:00:00 — Vid övertagandet sades det att man skulle få hålla på afttillverka filar - man hade då gjort det i drygt 100 år.Men så blev det infe alls i regi, utan nu är def alltså dags förnedläggning inte särskilt efter övertagandet. Jag har för mig attSandvik fog över företaget i mitten av 1970-falet. hade man enexportandel på av sin försäljning, vilket ju borde ge goda möjligheteratt överleva. De nedläggningar som diskuteras - det är sammamönster på de andra orter som Sandvikkoncernen drabbar med sinanedläggningsbeslut - gäller just sådana långt förädlade produkter som defannars talas om att vi skall satsa på. Det förs ju i indusfrikretsar ettallmänt tal om att vi inte skall göra enkla saker som andra länder är mycketbättre på utan just saker som verktygsstål, verktyg och andra högt förädladeprodukter. Trots det lägger Sandvikkoncernen nu ned ett antal företag somsysslar med sådan verksamhet. Det är sannolikt att Eskilstunaföretaget skulle kunnaklara sig om det kom ut ur Sandvikkoncernen. Det bevisas väl av att def i varjefall enligt obekräftade uppgifter finns intressenter som skulle vUja ta överoch köpa företaget. Det skulle bevisa att det varken är tillverkningen som ärför dyr eller marknaden som är för dålig. Industriministern kan infe låta dethär passera med det svar han givit. Frågan är vikfig, inte bara för deinblandade människorna och de berörda kommunerna. Det är som jag sade förutoerhört viktigt för vårt lands framtid som industrination, det är viktigt förvår självständighet och för hur vår ekonomi byggs upp på lång sikt, att vifaktiskt har en förädlingsindustri så att vi kan ha ett rikt och varierat utbudav industriprodukter för vår egen försörjning och för export till andra länder.Man kan inte bara se på hur hålen i industrikakan blir ännu större. Jag skulle därför avslutningsvis vilja frågaindustriministern om han kan nämna någonting om vilka direkfiv och vilka polifiskamål som specialstålskommissionen har och vad han kan tänka sig för maktmedelför aft genomföra en samhällsekonomiskt riktig utveckling avspecialstålsindustrin och för att på ett konkret sätt, här och , förhindraatt ytterligare utslagning av vikfig förädlingsindustri äger rum. Jag tror aftdef är mycket bråttom - det tror jag industriministern också anser. Det voreintressant att få något slags förklaring fill hur han tänkt sig attkommissionen skall kunna användas. AnL 49OSWALD (vpk): Den strukfuromläggning som fidigare idebatten tagits upp av mina partikamrater berör i allra högsta grad etf av mitthemläns regioner, nämligen Norduppland, där är ett av de storaföretagen. Naturligtvis gäller def i första hand som är en av destora Sandviksfabrikerna, men vad som framför allt är aktuellt i dettasammanhang är fabriken i som, i likhet med enheten i , skall läggasned. Ungefär 180 anställda berörs. Jag skulle litet grand vilja ta upp kommunernas dilemma isådana här sammanhang. Det är särskilt klart i Tierpsfallef. Def finnshundrafals exempel, men det kan vara intressant att se på just def härexemplet. har ställt mycket stora krav på . Mansade att det skulle bli en expansion. Fabriken skulle byggasut. Det ställdes krav på kommunen beträffande det som vi kallar infrastruktur.Utbildningsväsendet t. ex. skulle byggas ut, och det skulle bli en storsatsning på verkstadsskolan. Kommunen har lagt ut mycket pengar på def här:skaffat lokaler, anställt lärare m. m. Företaget har fått industrimark påmycket förmånliga villkor. Kommunen har varit tvungen aft satsa på en extrautbyggnad när det gäller vatten och reningsverk för aft kunna klara det storatryck som skulle bli följden av den stora expansion som väntades. Indirekt hardef naturligtvis blivit större krav på vanliga skolor och barnomsorg, något somkommunen har fått beakta i sin planering. Så kommer med beskedet att fabriken skall läggasned, och då blir det naturligtvis kommunen-samhället som får ta smällen.Sandvik säger att företaget sparar 6,5 milj. kr. på att lägga ned Tierpsfabriken.Tierps kommun har- om man räknar in bortfallet av skatter och det som jag sagtom service och utbyggnad - översiktligt räknat med att förlora ungefär 12 milj.kr. på grund av Sandviksetableringen. Här rördef sig ju inte om några ovanliga erfarenheter. fullmäkfige har fått göra sådana här erfarenheter, men detär typiskt. Som mina partikamrater sagt är ju rikt. Tierpsfabrikenhar inte gått rned någon förlust. Naturligtvis beror det på vilka år man räknarmed, men sammantaget har företaget naturligtvis håvat in vinster under de årsom verksamheten pågått. skall man alltså släppa sina åtaganden och låtakommunen ta över def hela. I Norduppland finns def erfarenhet av liknandehändelser. låg illa till. Förhållandet var detsamma där. Även detföretaget ligger f. ö. i . lade ju ned sinberamade utbyggnad där . är nedläggning aktuell i Österbyi kommun från . Förhållandet är detsamma överallt. Nuär det som får en liten fördel på grund av att så att sägaåker dit. Man spelar ut kommunerna mot varandra. När det gäller det här interpellationssvaret vill jagliksom mina partikamrater fala om MBL-förhandlingarna, kommissionen ochstruktureringen. , 5 mil från , är en av storaenheter i -den näst största. Man talar om att man kanske kan flyttaöver, strukturera om eller MBL-förhandla, så att folk från skall kunnapendla över fill och arbeta där. Men vad händer i ? Där ärdet också tal om neddragningar, korttidsveckor, eventuella permitteringar ochannat, så där finns det inte mycket att hämta för dem som bHr arbetslösa iTierp. Precis som när det gäller , som om, har vi här en region som är mycket fattig på industri. Det ärnärmast fråga om Norrlandsproblem, och därför drabbas regionen mycket hårt avsådana här industrinedläggningar. Man kan då fråga sig vad de här kommunerna iNorduppland erbjuds. Vad har industriministern för konkreta erbjudanden? Det finns ju Nordupplandsgrupper, och def finns gruppertillsatta som håller pä att ta fram ersättningsindustrier. Man talar om aft destora företagen skall ta sitt sociala ansvar. Men vi vet ju att de inte gördef. De tar inget socialt ansvar. Def har de aldrig gjort. När de inte ärberoende av något statligt stöd eller på annat sätt är beroende av staten såatt man kan sätta press på dem, låter de samhället och kommunerna fa de härsmällarna. Det är ju def enkla faktum som berörts av föregående falare här. Jagvill anknyta fill vad i sade. Vad vill regeringen göra åt storföretagen? Vad vill nigöra åt agerande? har tjänat oerhört mycket pengar, som BertilMåbrink påpekade, enbart på devalveringen. Man hoppas nu från regeringens sidaatt detta hjälper företagen att expandera. Men det är det de inte gör. De drarner tillverkningen här i i stället. Därför måste jag. i likhet medföregående talare här i interpellationsdebatten, konstatera attdetindustri-ministern sade var väldigt tomt och innehållslöst och inte sägersärskilt mycket om hur regeringen tänker lösa problematiken med ellereventuellt andra stora företags agerande i fortsättningen, när det blir tal om.sådana här strukturrationaliseringar och neddragningar. AnL 50 Industriministern : Jag skall börja med frågan omutlandsinvesteringarna. Vi har ett läge - och därav fick mittinterpellationssvar den utformning det fick - där såväl antalet som andelenutlandssysselsatfa har mer än fördubblats . Enligt riksbankenstillständsstafistik har direktinvesteringarna ökat mycketstarkt. Några dramatiska effekter av att svenska företag i allt högre gradinternationaliserar sin produktion uppkommer sannolikt inte på kort sikt. Pålängre sikt kan dock en fyngdpunktsförskjut-ning ske av etf företagsproduktion, sysselsättning och FoU-verksamhet, dvs. satsning på tekniskforskning och utveckling, om man koncentrerar dessa till utlandet. Då kommerdet att påverka hela företaget, avseende både den internationellakonkurrenskraften och den svenska verksamhetens utveckling. Som jag uttrycktei mitt svar är defta allvarligt för som industrinafion . Frågan om effekterna av utlandsinvesteringarna äremellertid komplicerad. Många internafionella studier har gjorts om detta.Resultaten har ofta blivit motstridiga. För del behandlas dessa frågorav direktinveste-ringskommittén och valutakommitfén, som jag angav i mitt svar.Def material som kommit fram är knappast entydigt, vilket framgår avden diskussion def har föranlett. Svårigheterna med denna typ av studier ärockså stora. Frågan är framför allt hur man skall bedöma den långsikfigautvecklingen, när eri förskjutning fill utlandet av tyngdpunkten i.företagensproduktionsverksamhet sker. Som jag framhållit i mitt svar finns det anledningför regeringen att närmare ta ställning fill dessa frågor, när de bådakommittéerna är klara. Jag är lika angelägen som om att dessa utredningarså snabbt som möjligt skall klara av sitt arbete. Direktinveste-ringskommitténväntas bli klar och valutakommittén i mitten avnästa år. Rent allmänt vill jag dock som min uppfattning framhållaatt de allmänna befingelserna - konkurrenskraft, lönsamhet, teknisk nivå osv. -givetvis är det som avgör om den industriella verksamheten i skallkunna utvecklas positivt. Regeringens omläggning av den ekonomiska politikenmed devalveringen har haft denna insikt som utgångspunkt. Detta kommer ocksåatt vara vägledande när regeringen på grundval av direktinvesterings-kommitténfår anledning att ta ställning till regleringen av utlandsinvesteringarna. Jag tror ändå att det är nödvändigt att göra följandetillägg; Investeringar i andra länder är ofta en förutsättning för export.Andra länder ställer upp villkor om förefagens.investeringar i deras länder.Sådan är världen, och den kan inte heller stora svenska företag blunda för.Mycket av svensk industris framgångar har sin orsak i att vi har varitframgångsrika på exportmarknaden, och för det aktuella företag som vi i dagdiskuterar, nämligen , är ju merparten av produktionen i Sverigevaror som går på export. Detta kan vi icke blunda för och inte heller för de kravsom andra länders regeringar ställer på detta svenska företag. Jaguppfattade måhända så att han bara såg och inte Det är stålkris infe bara i , utan ihela den västliga världen, och jag skulle vilja tillägga att detta troligenockså är fallet i ösfvärlden. Det är nyttigt och nödvändigt att se hur detförhåller sig ute i världen. Det finns en betydande överkapacitet istålbranschen, en total överkapacitet, om jag tar med handelsstål ochspecialstål, på över , dvs. mer än vad världens störstastålproducerande land, nämligen , tillverkar. Tecken på defta är svaglönsamhet och otrygg sysselsättning. F. n. arbetar stålindustri med ettkapacitetsutnyttjande på , och detta resulterar då i svårakonsekvenser för lönsamheten, framför allt i form av minskad sysselsättning.Den omstrukturering och anpassning av stålindustrin som blivit föjden av dennaöverkapacitet har lett till aft åtskilliga stålverk har lagts ned i ohka delarav världen, vilket i sin tur medfört att sysselsättningen också drastiskt harminskat inom stålindustrin. har sysselsättningen i den amerikanskastålindustrin minskat med 180 000 personer, och nedgången i EG-ländernasstålindustri är över 100 000 personer. Om vi hade offentlig stafisfikskulle jag helt säkert kunna bevisa hur stålindustrin har minskat sinsysselsättning också inom östblock-.et. Vad jag här anfört har lett till att vi också i Sverigehar fått stora sysselsättningsproblem inom stålindustrin, där minskningenfrämst har skett inom specialstålsindustrin. Defta är bakgrunden fill aft jagtillkallade specialstålskommissionen, som skall undersökaspecialstålsindustrins struktur men också - det vill jag gärna framhålla förherr Måbrink - specialsfälsindustrins utvecklingsmöjligheter. Jag anser att det är nödvändigt aft vi satsar alla krafterpå att hitta vettiga samarbetslösningar innan omvärlden, dvs. marknaden, de somär våra kunder, tvingar fram mer långtgående lösningar. Vi kan alltså inte ettenda dugg blunda för de internafionella perspekfiven. Vi kan inte blunda förden stålkris som finns över hela världen - den har också slagit till häri . Jag delar resonemang om aft den svenskastålindustrin liksom svensk industri som helhet måste ha stora krav på sig attsatsa ännu mer på produktutveckling och på höjd kvalitet. Däri kommer en del avsvensk industris framtid att ligga, nämligen att via satsningar på tekniskforskning och utveckling och höjd kvalitet bevara sina marknader och nå nyamarknader. Vi bör inte glömma bort aft den svenska specialstålsindustrin i höggrad är en exportindustri, som lever på beställningar och order från andraländer och. från andra marknader världen över. Därför har specialstålskommissionen i uppgift aft se ocksåpå utvecklingssidan. Det är en mycket viktig del av kommissionens arbete - attse vilka möjligheter ett ökat samarbete kan åstadkomma när det gällerutvecklingssidan i den svenska specialstålsindustrin. Vi får väl se vadkommissionen kan åstadkomma. I varje fall bör vi göra det innan vi dömer utden. Ett regeringsinitiativ som jag tog i fråga omspecialstålskommissionen syftade till att skydda jobben i stålindustrin genomökning av samarbete och samverkan mellan de stora svenskaspecialsfålsindusfrierna, och också tiU att söka möjligheter att utveckla densvenska specialstålsindustrin. Det problem som vi diskuterar gällernämligen den svenska specialsfålsindustrins möjligheter att överleva. Om vi inte gör satsningar på svensk specialstålsindusfri,så kommer vi att nås av ännu större motgångar, som alla andra länder medstålindustri har fått erfara. t)ärför arbetar nu kommissionen med att se vilkasamarbets- och samordningsmöjligheter som finns för att stärka den svenskastålindustrin -och också med att se vilka utvecklingsmöjligheter somkommissionen kan initiera och som de oUka företagen kan ta fasta på.Kommissionen har alltså tillkommit för aft inte fler anställda skall slås ut iarbetslöshet. Vi skall försöka lägga en grund för en utveckling av den svenskaspecialstålsindustrin. Under detta anförande övertog andrevice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. AnL 51 (vpk): När det gäller kapitalexporten är jagmedveten om att man inom det nuvarande systemets ramar inte helt kan förbjudakapitalexport eller utlandsinvesteringar. Vi har heller aldrig hävdat att manskall göra det. För att skall kunna sälja, för att man skall kommain i ett land osv., krävs def aft man har en viss produktion i det landet. Menom man också börjar flytta ut forsknings- och utvecklingsenheterna, då börjardef bli allvarligt. Dessutom sker infe längre exporten från företagen i från exempelvis , utplacerade runt om i världen. Det sägsnu att regeringens polifik innebär aft man skall stimulera exporten och på detviset öka sysselsättningen i , men det är inte säkert aft så sker. Allttalar för aft man infe kommer att lyckas med defta - med tanke på hur desvenska företagen har organiserat sin produktion och sin verksamhet. Men det är bra att denna utredning kommer och att den fåttorder om att lägga fram sina förslag ganska snabbt. Det far ändå en viss fid.Vi vet ju att tillsfåndsgivningar fortsätter; de ökar varje år.Från att ha stått stilla vid ungefär 3 miljarder har de nu gåttupp till 6 miljarder bara på etf år. Redan nu har väl regeringen vissa möjligheter att införabegränsningar med hänvisning exempelvis fill aft def sitter utredningar som serpå det här. Innan de har lagt fram sina resultat och förslag och innan regeringoch riksdag har tagit ställning bör man i fortsättningen vara oerhörtrestriktiv med att ge några tillstånd för utlandsinvesteringar. Industriministern säger aft branschen präglas avöverkapacitet. Jag har fidigare sagt aft def självfallet finns enöverkapacitet, om man begränsar sig till västvärlden, de länder som vi i förstahand har vår handel med. Men jag protesterar mot aft industriministern påståraft samma problem som stålindustrin i västvärlden har också finns i ösfvärlden.Jag vill nog påstå aft Om verksamheten vid B det inte stämmer. Vi vet exempelvis aft av Sverigesexport av handelsstål gick till medan gick fillÖsteuropa, inkl. . Def betyder inte att de länderna har kommit så mycketlängre än exempelvis eller andra länder att de infe har behov av varesig handelsstål eller specialstål. Tvärtom har de östeuropeiska länderna enormabehov just av sådana produkter. Industriministern och jag borde ändå kunna varaöverens om defta. Problemet med dessa länder ligger i att de inte betalarmed pengar - om jag uttrycker mig så - utan vill byta vara mot vara. Det är detsystem som de flesta av dessa länder tillämpar. Det problemet kan man lösa, föri dessa länder finns produkter som kan vara av intresse för oss och som vibehöver. Gas är ett sådant exempel, olja ett annat. Vad som krävs är aft regeringen tar initiafiv för att fåtill stånd det handelsbolag som jag nämnde i mitt första inlägg. Bolaget skallha fill uppgift att samordna och bryta in pä dessa östeuropeiska marknader. SKFär etf exempel på ett företag som har lyckats göra det självt. SKF säger attdet är just genom att man har kommit in på den sovjetiska marknaden som man harräddat sin rörtillverkning och kan hålla produktionen uppe. SKF konstaterarockså aft om man bara kommer in på dessa marknader, öppnar sig enormaperspekfiv och möjligheter. Jag har också nämnt tredje världen som ett exempel. Därhåller man nu på att industrialisera, och naturligtvis är behoven stora när defgäller bl. a. specialstål. Begränsar man sig till den västeuropeiska marknaden, dä ärdet klart aft industriministerns resonemang håller. Jag menar aft man inte kanbegränsa sig till den marknaden. AnL 52SVEN (vpk): enhet i , som etablerades ibörjan på 1970-falef, tillkom av regionalpolitiska skäl och i stor utsträckningpå initiativ av regeringen. Infe minst finansminister engagerade sigpersonligen för att få till stånd denna industri för att hjälpa området till enbättre sysselsättningssfruktur. Def är alltså sådana skäl som har förestavattillkomsten av denna enhet. Dessa skäl finns kvar. Därför är frågan om enersättningsindustri också en moralisk fråga. Enheten har tillkommit för aft manskulle klara sysselsättningen, och den måste få finnas kvar. Några ord om def internafionella engagemanget. Skulle detinfe uppstå en komplikation om man gick in med statsstöd? Flera svenska specialsfålsföre-faghar ju anklagats för aft sälja subventionerat stål i , och de får nu sinamål prövade-i . Vi vet ju att EG har en plan för aft avveckla alltstatsstöd till stålindustrin, och slutdatum för denna avveckling har egenfiigenpasserats. Men det stöd som är beslutat om tidigare får utgå till 1985. Detfrihandelsavtal som har innebär aft EG;s regler tillämpas även påfrihandelsavtalet. Skall det nu lämnas dispenser, vilket är tänkbart, kräver EGhelt enkelt att man skall visa upp en sfrukfurplan för lönsamhet, innebärande en kapacifefsredukfion. Vad som inträffar är alltså aft regeringen, när den tillsätter denna kommission, heltenkelt är piskad därtill av ekonomiska krafter från utlandet, från EG. Om viöver huvud taget - utan aft bli föremål för repressalier - skall kunna göranågonting för vår stålindustri, måste vi presentera denna plan för nedbanfningav kapaciteten och för förnyad struktur. Vi är alltså i händerna på främmandeherrar. Jag vill upprepa Berfil Måbrinks fråga: Hur skallregeringen klara sig i denna nya situation? Jag tror att def finns en hel del ide synpunkter som här lades fram av Berfil Måbrink, aft måste varaöppet för att pröva nya marknader och radikalt nya framgångsvägar för svenskstålindustri. AnL 53HANS i (vpk): Det här skall inte bli något längre inlägg,men jag vill ändå säga till industriministern att det givetvis är förödande omman på lång sikt för ut produktion, forskning och utveckling till utlandet. Detinnebär ju i regel en kapacitefsneddragning här hemma som medför att man fårett "tunt industrimönster", där man inte kan ha en så komplettindustriproduktion som är nödvändig för att skall kunna kalla sig ettindustriland eller kunna klara effektiva leveranser till de egnasammansättningsindustrierna osv. Enligt statistiken importeras 40 %av insatsvarorna i vår sammansäftningsindustri, och det är en rätt hög andel.Vi närmar oss snabbt den nivå där hälften av insatsvarorna är importerade. Manförstår då att devalveringen, som skall förbilliga svenska varor, inte ärsärskilt gynnsam på detta område. Industrin måste ju importera dyrareinsatsvaror- om det inte är möjligt att ersätta dem "med svenskprodukfion. Det finns företrädare för industrin som säger att det här är ettproblem - utslagningen har redan gått så långt aft man inte kan ställa omprodukfionen . När det gäller att investera utomlands för att komma åtmarknader, vill jag säga att det i något fall kan vara möjligt aft göra def.Det används också som argument och som alibi för att flytta ut. Det är ju ingenhemlighet att industrin gärna bosätter sig där det finns en dåligt organiseradarbetarklass, dåliga fackföreningar, låga löner, låga miljökrav och andraförhållanden som bidrar till att höja profiterna. I fallet ochPortugal, så följde.def företaget just den filosofi som jag talat om tidigare,nämligen att det enkla skall andra få göra. Den enklare, lågteknologiskaproduktionen förläggs till därför att det är låga löner där, men denövriga produktionen behåller man här hemma. Men när man väl har fått fotfästeutomlands och fått i gång produktionen där, är man beredd att skrota här hemmaoch erbjuder de kvalificerade arbetarna att åka ner och köra i gängproduktionen i , och så far de över alltihop. Så går det till - ensmygande och stegvis utflyttning av industriproduktion som vi själva behöver. För att avrunda kan jag säga fill industriministern attjag inte alls klagar över att det har fillsafts en kommission förspecialstålsindustrin. Vi har fakfiskt ända fört fram här i kammarenatt def borde tas ett samordnat grepp på specialstålsindustrin, därför att detär mycket viktigt. Jag vet att socialdemokraterna har haft en likartaduppfattning. Att jagtagit upp detta nu beror på att man är litet nervös för att det skall bli precis sommed , dvs. aft staten far över de konkursfärdiga delarna till ett högt prisoch låter privatkapitalet behålla det mest värdefulla. I fråga om var detvattenkraften som privatkapitalet fick behålla. Staten fick ta över det somborde förnyas, vilket kostade enormt mycket pengar. Jag får väl uttrycka denförhoppningen så här i slutrundan aft industriministern noggrant haruppmärksammat vad som då skedde, så att samma sak infe sker medspecialstålsindustrin, utan att staten där får ta över de värdefulla delarnaoch använda dem för samhällsnyttan. AnL 54 (vpk): Vi är naturligtvis alla medvetna om att vihär i är beroende av internafionella förhållanden. Ingen som över huvudtaget försökt följa upp vad som händer inom svenskt näringsliv och svenskindustri är okunnig om det. Jag vill också säga några ord om utlandsetableringar.Sekretariatet för framtidsstudier tog i mitten av 1970-falef fram en ganskaomfattande studie beträffande internafionella villkor, där just densvenska industrin behandlades. Där visades ganska entydigt att man kortsiktigtkunde få exportmarknader. På litet blev emellerfid nyetableringarnakonkurrenter till de svenska företagen. Mot bakgrund av vad iHallstahammar sagt här om aft det i etableringsländerna är lättare att pressaner löner etc. är det näsfan självklart aft det måste bli på det sättet.Konkurrenskraften blir mycket större då man flyttar ut pengar och satsar dem ifabriker utomlands. Därmed återvänder jag fill huvudfrågan: Vi måste se tillatt vi får bättre kontroll över de svenska företagen och över hur de använderde vinster som tjänat här hemma. Låt mig sä återvända till dentriviala lokala frågan om att man måste ställa krav på företagen. Det är enintressant fråga. Vad kan regeringen ställa för krav på ett stort företag somSandvik AB? Det är etf företag som går med en oerhört stor vinst och har fått,som påpekat, ökande vinster just genom devalveringen.