prot · G60983 · 1982-12-31 00:00:00 — Lagrådet uttalar sig om ytterligare en sak, och den ärallvarlig. När man har tagit bort de avgränsningar som finns i den nuvarandelagen och sedan det -enligt förslaget- blivit av mindre betydelse hur denskattskyldige har förfarit, så får utredningen koncentreras till denskattskyldiges motiv för sitt handlande. Lagrådet säger: "Myndigheter ochdomstolar kan här komma att ställas inför svåra bedömningar." Ni har hela fiden fört diskussionen med påpekanden om attvi väl måste ha förtroende för våra domstolar. Den som tillåter sig att ha enavvikande mening skulle så att säga kvälja dom. Vad är det för sätt att föradiskussionen i en så viktig fråga som denna? Det här är, som lagrådet också påpekar, en fråga om hurtaxeringsmyndigheter runt om i landet skall handla. Skall de föra ärenden omskatteflykt till prövning i länsrätten som första instans? Vad har de förmotivgrund att stå pä, när nu beklagar att bara ett sjuttiotalärenden blivit föremål för förhandsgranskning i . Det måstevara att dra en alldeles orimlig slutsats, , om man säger attdet faktum att vi har en mängd skattemål runt om i landet är ett uttryck för enbra lagstiftning. Om det däremot kommer få framställningar om förhandsbeskedenligt denna speciella lagstiftning, sä är det ett uttryck för attlagstiftningen är dålig. Vad är det för slags logik? Finns det inte skäl att tro att den nuvarandegeneralklausulen - jag tror det var som sade det -har en hög preventiv effekt och en hög avhållande verkan. Skattskyldiga har t.o. m. i stor utsträckning prövat sin tilltänkta åtgärd hos skattemyndigheterna,och därifrån har man sagt att den inte strider mot grunderna i vår lagstiftningoch därför kan vidtas. Jag är beredd att tolka det så. Det finns inget skäl för mig att upprepa enläng rad argument och motiv som det har givits uttryck åt . Jagvill sluta mitt inlägg med att säga att är avgjord motståndare till attändra denna klausul. Det är helt rimligt att man avvaktar försöksperioden ochgör en utvärdering när man dä har fått det erfarenhetsmaterial som ocksålagrådet tycker att det är rimligt att man använder sig av. Jag yrkari första hand bifall till den begäran om remiss till konstitutions- utskottet som har framställt och i andra handbifall till reservationerna 1 och 2. . 39 (): I går var det färdigdeklarerat i , ivarje fall för de vanliga inkomsttagarna. På heder och samvete försäkrade viatt de uppgifter vi lämnat i våra deklarationsblanketter var med sanningenöverensstämmande. I de allra flesta fall är det också på det sättet. Sverigeär nu en gång inte ett land av skattefifflare utan av mestadels hederligt folk,även om vi alla kan göra misstag, också de som har fill uppgift att kontrolleravåra deklarationer. Trots det skall , med socialdemokraternasoch kommunisternas stöd, stifta en lag som utan att man gör sigskyldig till någon överdrift faktiskt utgår ifrån att myndigheterna allfid harrätt, medan alla medborgare är misstänkta skattebrottslingar. Det ärbeklämmande, tycker jag, men det är dess värre också typiskt för den nyariksdagsmajoritetens sätt att tänka. Få här i , om ens någon, har någon annanuppfattning än att de som försöker smita ifrån det solidariska ansvaret attbidra till den samhällsservice som vi alla har nytta av skall hållas efter. Förvar och en som undandrar stat och kommun den skatt han eller hon är skyldig attbetala är det ju någon annan som får göra det i stället. Skattefusket kan sägasvara ett sätt att i privat regi driva en omvänd fördelningspolitik. Dehederliga får maka åt sig för att de ohederliga skall leva gott. Ofta är detockså en omfördelning från dem som har litet till dem som redan har mycket. Våra skattelagar är till för att hindra den trafiken. Menmed hjälp av egna talanger och dyra jurister finns det några som lyckasöverlista skattelagarna utan att egentligen bryta mot dem. De beter sigohederligt men i en snäv mening ändå lagligt. Det är för den sortens människor och för den sortenstransaktioner som den s. k. generalklausulen har tillkommit. Den kom till föratt användas mot dem som klart - och det var ett viktigt ord - visat att demedvetet kringgått -det är också ett viktigt ord - lagens mening. Det är utsagt i den proposition som trepartiregeringenlade fram pä att det inte får råda någon som helst oklarhet omvilken typ av transaktioner som kan bli föremål för prövning enligtgeneralklausulen. Vi var noga med att snäva in det på det här sättet, eftersomvi ju var på det klara med att hela idén om en generalklausul, ovanpåsaklagsfiftningen så att säga, innebär en del betänkligheter urrättssäkerhetssynpunkt. Det var också därför vi sade - och andra har understrukitdet - att denna generalklausul skall vi nu låta gälla i fem är i den begränsadeform som den har fått, och sedan skall vi se om den oro som många känner redaninför den skatteflyktsklausul som finns är obefogad eller om den faktiskthar kommit att få oacceptabla följder. Det härvar viktigt, eftersom det måste vara viktigt att ett rättssamhälle går 7 protokoU 1982/83:81-83 Skatteflyktsklausulen, m. m. varsamtfram, även mot dem som infe känner respekt för lagar och saknar känsla försolidaritet med ändra. Vinsten med ätt fälla en brottsling får inte gå ut överrättssäkerheten. Detta måste gälla också på skatteområdet, även om"brottslingen" inte skulle komma att-straffas på annat sätt än genomatt åläggas att betala den skatt som han eller hön ändå enligt skattelagen ärskyldig att betala. Med de tillägg som regeringen riu gör försvinner den härvarsamheten i hanteringen av skattelagstiftningen. Den nya lagen tar bortbegränsningen till en viss typ av skattetransaktioner och sänker också kravetpå att transaktionen faktiskt skall innebära skatteflykt. Den minskades avkravet på att det skall kunna visas att förfarandet faktiskt strider mot deexisterande lagarnas mening. I stället skall nu i princip vilken typ avtransaktion som helst kunna angripas. Den nuvarande lagen innebär att deskattskyldiga så gott som alltid - som jag sade redan förut - skall ha varitmedvetna om att deras sätt att tolka lagen kan göra skatteflyktsklausulentillämplig. Vad som skall förstas med en skatteförmån som skall utlösaklausulen blir rned den nya lagen prakfiskt taget odefinierat. Med dennuvarande lagen finns normalt en möjlighet att jämföra skillnader ibeskattningsresultat mellan olika sätt att deklarera. En annan vikfig skillnad är att den nuvarande lydelsen avlagen innebär att önskan att komma undan skatt skall vara, som det heter, detavgörande skälet för förfarandet, eller om man så vill det enda. I den nyalagen luckras också det här begreppet upp på ett mycket betänkligt sätt. Nuskall det heta att det skall vara det huvudsakliga skälet. Den här skillnadenkan i vanligt språkbruk verka väldigt hårfin, men ur rättssäkerhetssynpunkt ochför dem som har att tolka vad som står i propositionen är det i själva verketen skillnad av enorm betydelse. Det kan gälla skillnaden mellan att granska tiofall och att granska kanske tiotusen fall. Den nuvarande lagens formuleringar om att generalklausulenendast skall tillämpas när det klart visats att det handlar om försök attkringgå lagen försvinner till förmån för ganska suddiga begrepp. Dessutom ärdet ju meningen att en rad uttalanden i den här, som jag förmodar snabbthoprafsade, propositionen skall vara vägledande för domstolarna. Alla de här försvagningarna av rättssäkerhefsgarantierna iden nuvarande lagstiftningen skall dessutom göras utan att egentligenfrån regeringens sida får någon motivering till att dessa ändringar skallgöras. hade en animerad diskussion med UlfAdelsohn om hastighetsbegränsningar på våra vägar och undervisade då UlfAdelsohn om att det faktum att det står att man får köra infe innebäratt man får göra det under alla omständigheter. Jag tycker att och för sig hade en poäng i den debatten, mén han kanske borde ta litetlärdom när det gäller den här frågan också. Det är alltså i och för sig inteolagligt eller odemokratiskt att regeringen ikanslihuset skriver ihop en lag med så här långtgående konsekvenser. Men det ärinte nödvändigt att köra just så fort, trots att skylten medger det. Det ärheller inte nödvändigt att ha den meningen att man, därför att det över huvud taget är möjligt att ändra på dengeneralklausul som har beslutats av för att gälla under enfemårsperiod, måste skriva om den redan innan gått ut. Detta är inte bara en synpunkt som vi, som skrev dentidigare propositionen, för fram som någon sorts allmän partipolitisk synpunkt,utan det är faktisk en synpunkt som väger mycket tungt - som inne på - i lagrådets invändningar mot den utvidgning som ni nuföreslår. Det är olämpligt att , när man egentligen inte har någonerfarenhet av den nuvarande lagen, ändra den. Det är desto viktigare som detgäller ett sä känsligt område som detta. Det kanske är mindre betydelsefullt närdet är lättare att överblicka konsekvenserna, men så är inte fallet med den härtypen av lagstiftning. Men socialdemokraterna bara tycker rätt ut i luften om detena och det andra, och bl. a. tycker man uppenbarligen att man på något sättändå måste visa att man hade fog för den kritik som man, iopposition, riktade mot de tidigare regeringarna för att dessa inte hade gjortvad de kunde för att komma åt skatteflykt och skattesmitare. Jag tycker att den här debatten och den proposition somregeringen skrivit faktiskt visar att de regeringarna - jag ingick i samtliga -faktiskt gick så långt som det ur rättsmedvetandets synpunkt är rimligt att gå,innan man eventuellt skaffat sig erfarenheter som kan stödja motiv att gå ännulängre. Jag tycker som sagt att det nya lagförslaget i sig självt är ettutmärkt bevis pä att det är onödigt och farligt. Det är ocksä på det sättet, som ofta omvittnats, attfinansministern ju själv inte vet hur hans lag - som han ändå har suttit ikanslihuset och jobbat omsorgsfullt med, förmodar jag-skall tolkas. Och det månu vara. Jagskall inte fördjupa mig i debatten om vad sade ochinte sade i Magasinet. Men när den här lagen är ett faktum hjälper det ju intelängre att vare sig eller någon annan går ut och säger, närnågot enskilt fall dyker upp inte i en TV-utfrågning utan i en domstol, att detvar egentligen inte meningen att lagen skulle tolkas på det sättet avdomstolen. Då gäller den nya lagen, och då gäller de motiv som den nya lagenhar byggts upp av och som finns inskrivna i regeringens proposition. Lagen kommer med den här utformningen-jag har svårt att seatt man kan hävda motsatsen - att kunna åberopas även i sådana fall därknappast någon ansett det lämpligt. Många vanliga, hederliga människor riskerarfaktiskt att råka i kläm. Och de kommer inte att slippa undan långa och kanskekostsamma processer bara därför att finansministern - vare sig han heter något annat - skickar ut pressmeddelanden och säger att det var inte såhär det var tänkt. , fru talman, är det ju även på det viset - ochdet perspektivet kanske också måste anläggas i den här debatten - att inteheller med denna lag kommer man åt de verkligt samvetslösa skattesmitarna. Dekör svart, som det heter i de där kretsarna, så länge det går, och när de åkerfast, därför att de faktiskt bryter mot trafikreglerna, så låter de bli attgöra rätt för sig. De smiter då kanske inte bara från skatten, utan de smiterfrån landet. Skatteflyktsklausulen, m. m. kommer de att kunna göra även med den här generalklausulen.Den kommer inte - tyvärr, kan man säga - att drabba dem, utan den kommer attdrabba alla de andra, varav många inte har någon som helst avsikt att försökakringgå vad lagstiftarna egentligen hade tänkt. Jag kan inte komma fram till annat, fru talman, än attsocialdemokraterna har gjort utvidgningen av generalklausulen pä skatteområdettill en politisk prestigefråga. Den sortens politiska prestige har redan kostatdetta land mycket pengar - nu kommer den också att kosta förluster irättssäkerhet. Jag vill , fru talman, stödja yrkandet att fråganremitteras till . . - tog upp frågan om det finnsnågra exempel på att den nuvarande klausulen inte har fungerat där den bordefungera. Han borde känna till det ganska bra, därför att hans egen regeringfick störta ut med en lagstiftning när det gäller förskottsräntan. Detuttalades faktiskt i det sammanhanget att det varit önskvärt om man hade kunnatingripa på ett tidigare stadium, genom att man hade kunnat sätta den nugällande generalklausulen i tillämpning. Jag delar uppfattning, att sedan manväl har upptäckt skattetransaktioner av skatteflyktskaraktär som man rimligenkan tänka sig får större omfattning, så bör man speciallagstifta. Om ThorbjörnFälldin hade lyssnat så uppmärksamt som han sade att han gjorde på minatidigare inlägg under denna debatt skulle han ha klart för sig att vi fränregeringens sida betonar och har åtskilliga gånger betonat att huvudprincipenär och skall förbli att lagstifta för att tala om vad som är tillåtet och intetillåtet när det gäller våra skattelagar. Sedan påstod att jag hade sagt att etttecken på att den nuvarande skatteklausulen inte är effektiv är det ringaantalet ansökningar om förhandsbesked. Inte heller här har vad jag har sagt. Vad jag sade var att det förhållandet att man i bara 4av 70 ärenden har funnit klausulen tillämplig kan antyda att den inte är såeffektiv. Dessutom gäller alla dessa fyra fall en och samma typ avtransaktioner, vissa slag av räntefria lån till barn. Dessutom var en storminoritet i rättsnämnd av avvikande mening och ansåg attdetta icke var ett s. k. omvägsförfarande. Det hängde alltså på en röst irättsnämnden att t. o. m. denna typ av transaktioner hade undgått att klassassom skatteflykt. Jag vill säga till att hans citat av lagrådetinte är korrekt. Han påstod att lagrådet skulle ha sagt att det var olämpligtatt nu göra någon förändring i skatteflyktsklausulen. Lagrådet säger följande: "Från denna synpunkt är detolägligt att redan nu göra ändringar i lagen. Å andra sidan är. det svårt attavvisa kritiken att generalklausulen fått ett för snävt tillämpningsområde.Skatteundandragandet på den direkta beskattningens område har numera tagitstor omfattning och samhällets strävan måste vara att motverka skatteflykt ialla dess former." Den enda rimliga tolkningen avdetta är att lagrådet instämmer i regeringens uppfattning att även om det ärolägligt att göra en förändring av gällande lagstiftning - och det kan vem somhelst hålla med om - så är det nödvändigt att göra det mot bakgrund av att dennuvarande lagstiftningen inte fungerar på avsett sätt. Både och och många tidigaretalare - med undantag för , som rör sig inom sitt eget område -har tagit upp skillnaderna mellan den nuvarande och den föreslagnaskatteflyktsklausulen och hävdat att dessa skillnader skapar problem urrättssäkerhetssynpunkt eller äventyrar och hotar rättssäkerheten. Men jag harinte hört dem beskriva vad det är i den nuvarande lagstiftningen som gör dennaså rättssaker, medan en förändring skulle skapa en sådan stor rättsosäkerhet.Det som skapar rättsosäkerhet kan inte rimligen vara om det står att ettförfarande skall "klart strida" eller "strida" motlagstiftningens mening. Det kan inte vara formuleringen "det huvudsakligaskälet". Lagar i det här landet skulle falla som ruttna äpplen om sådanaformuleringar skulle undergräva rättssamhället eller om nyanserna i dem varavgörande för om rättssäkerheten var i fara eller inte. Vad det möjligen kan gälla är omvägsrekvisitet. Det är detenda jag kan finna som är av det slaget att man kan peka på det och säga attdet innebär en substantiell skillnad. Men ingen har gjort klart för mig varförkravet att man skall ta en krånglig omväg är mera rättssäkert än om man säger,att om syftet är att undandra sig skatt, så skall skatteklausulen tillämpas,även om man har gjort en "rak" transaktion. Det handlar ju om attsyftet är detsamma. Ni har sagt gång på gång att klausulen skall tillämpas baraom den skattskyldige har använt en krånglig, underlig och kommersielltomotiverad omväg. Den som är fiffig nog inser att han kan gå "raktpå" för då klarar han sig. Men vad för slags rättssäkerhet är det? Vilkenrättssäkerhet ligger i kravet på att man måste ha gjort en konstlad och oäktatransaktion, om man med den äkta transaktionen har precis samma syfte, om manvill uppnå samma resultat? Om syftet då är "avgörande" eller"huvudsakligt" kan ju inte vara huvudfrågan. Jag tycker att ni börgöra klart, om inte för mig så i alla fall för andra, vad det är som görskillnaden så rasande stor. Slutligen: Det har åtskilliga gånger under den härdebatten krävts att jag och andra talesmän för regeringen skall stå här italarstolen och ange exempel på fall där skatteflyktsklausulen skall tillämpas.Thorbjörn var ute på samma stråt . Låt mig därförläsa upp vad trepartiregeringen med som statsminister skrev,när den lade fram sitt förslag omgeneralklausul: "Det synes inte heller lämpligt att försöka styrautvecklingen genom att ge detaljerade anvisningar om klausulens tillämplighet iohka fall. Denna ståndpunkt är en direkt följd av den föreslagna konstruktionenav klausulen och då närmast det grundläggande rekvisitet att skatteförmånenskall stå i strid medgrunderna för de aktuella bestämmelserna. skattedomstolarnassak att i varje särskilt fall pröva om ett visst förfarande är förenligt medeller strider mot grunderna för de aktuella bestämmelserna." 8Riksdagens,protokoll 1982/83:81-83 Skatteflyktsklausulen, m. m. Skatteflyktsklausulen, m. m. Detta sade ni i er proposition, ochdet var också mening. Här skulle man inte peka ut enskilda falleller bestämda förfaranden. Står ni inte fast vid det nu? Varför kräver ni avoss något som ni ansåg vara olämpligt? Ni var rörande eniga om det från högertill vänster i trepartiregeringen. I den propositionen står det, ,att det inte var "lämpligt", att det var "olämpligt", attförsöka styra utvecklingen genom att ge anvisningar om klausulens tillämpligheti olika fall. Kan det klarare demonstreras vad en stor delav denna debatt går ut på? Det gäller icke sakfrågan. Det gäller icke huruvidavi skall få en någorlunda effektiv skatteflyktsklausul eller om folk skall blirättvist behandlade. Det gäller om man skall kunna utnyttja en politisksituation för att skrämma folk, för att skapa misstänksamhet och oro i lägendär det är helt ogrundat. Jag tycker att ni alla tar på er ett stort ansvar närni går vidare på den vägen. 41THORBJÖRN (): Ju mer jag lyssnar till finansministern, destooklarare tycker jag att det blir vilka syften han och regeringen har med denutvidgade generalklausulen. Jag trodde ett tag att vi var ense om attgeneralklausulen inte skulle vara ett sätt att ersätta speciallagstiftning iframtiden. Men så plötsligt träder finansministern upp i talarstolen och påståratt vi kom med en utvidgad speciallagstiftning för att förhindraförskottsräntor. Skall jag av detta dra slutsatsen att ni i fortsättningen, omni får igenom denna generalklausul, bara litar till den och inte angripersådana konkreta områden såsom förfarandet med förskottsräntor genom att pluggaigen hål i speciallagstiftningen? Det är ju möjligt att man får ta ett stegtill där. 70 fall totalt, varav 4 fällda. Så står finansministernhär - såsom jag uppfattade honom; jag vet inte hur ni gör i övrigt här ikammaren - och beklagar att bara 4 av de 70 personer som begärde förhandsbeskedfick veta att deras transaktioner var lagstridiga. Har finansministernverkligen gått igenom ärenden som var föremål för förhandsgranskning och försin del kommit till resultatet att det var för illa att lagen är så snävtutformad att man inte kunde förhindra åtminstone hälften av de 70 ifrågasattatransaktionerna? Har finansministern gjort en sådan genomgång av materialet,vore det lämpligt att han redovisade dessa ansökningar för kammarens ledamöteroch för allmänheten och med dem som stöd sade att den nuvarande generalklausulenär för snäv. Men det har han inte gjort. Jag måste erkänna att jag inte har haft tillfälle att gåigenom de 70 ansökningarna. Det är emellertid en fullständigt halsbrytandeslutsats som landets finansminister drar av dem. Jag tycker faktiskt att detfinns uttrymme för att dra slutsatsen att väldigt många människor är noggranna.I stället för att litet på gehör vidta en transaktion utnyttjar de dennamöjlighet att begära ett förhandsbesked beträffande den transaktion som de hartänkt göra. De får då veta att den står i överensstämmelse med nu gällande lag.Vi kan därav dra slutsatsen att väldigt många skattebetalare är noggranna. Så gör dåfinansministern ett nummer av det här genom att läsa upp en enda mening ur texten till den förra propositionen när dennu gällande lagstiftningen infördes. Men får jag än en gäng påminna Kjell-OlofFeldt om att den grundläggande skillnaden är att vi gjorde avgränsningar ochsade att generalklausulen avsåg sådana kedjetransaktionsförfaranden som leddetill slutresultat som klart stred mot grunderna för vår skattelagsfiftning ochdär det avgörande skälet var att göra skattevinster. Har man i propositionenoch i motivtexten såsom stöd för lagstiftningen så klara motivuttalanden tror jagatt de flesta har respekt för att man då inte ger sig in på någradetaljbeskrivningar. Ni upphäver emellertid de tre avgränsningar som till sinnatur finns där för att öka rättstryggheten för den enskilde och för att denenskilde skall veta när han bryter mot gällande regler. När ni upphäver detta,ligger bevisbördan på er, att i motivtexten ge några exempel på vad slagstransaktioner ni vill fånga in under lagstiftningen, transaktioner som i dagskulle ligga utanför lagstiftningen. Den frågan, , kommer maninte ifrån genom att hänvisa till denna enda mening i den tidigarepropositionen, som hade de här klara avgränsningarna i hela sin uppbyggnad. Skatteflyktsklausulen, m. m. 42OLA (): Jag citerade inte lagrådet vare sig rätt ellerfel, . Jag citerade över huvud taget inte lagrådet. Jag baraåtergav vad lagrådet hade sagt i fråga om lämpligheten av att nu ändra på dengällande lagstiftningen. Lagrådet tyckte att det var "olägligt", föratt denna gäng citera lagrådet. Jag uppfattade det som samma sak som om manmenade att förändringen inte borde ha gjorts , även om lagrådet frän sinastrikt juridiska synpunkter inte har anledning att göra några formellainvändningar mot aft lagförslaget läggs fram. försöker få oss som är kritiska motdenna utvidgning att framstå som mer eller mindre direkta försvarare avskattesmitare. Han försöker säga att vi bara är ute för att exploatera enpolitisk situation, vad han nu menar med det. Han gör sig då skyldig fill enargumentation som gör det litet obegripligt att han över huvud taget lagt framdet här förslaget till ny lag. Hela uppläggningen av hans senaste anförande varatt det egentligen inte är någon skillnad mellan det här lagförslaget och detsom treparfiregeringen lade fram. Man kan då fråga sig: Varför har ni överhuvud taget föreslagit tillägg till den tidigare lagen? är det emellerfid sä, att det faktiskt finns enavgörande skillnad. har själv senast i sagt- jag har inte lyssnat till allt han sagt här i kammaren, men säkerligen harhan sagt detsamma här- att felet med den nuvarande skatteflyktsklausulen är attden bara omfattar sådana fall där den skattskyldige, när han eller hon genomfören ekonomisk transaktion, förfar på ett sätt som ur andra synpunkter, t. ex.affärsmässiga, är en omväg. Det är riktigt att den nuvarande generalklausuleni denna mening är mycket snäv. Den är det inte på grund av oavsiktlighet ellerdärför att vi varit släpphänta mot skatteskolkare, utan den är det avsiktligt,därför att vi menar - jag upprepar det för hundrade gången - Skatteflyktsklausulen, m. m. att engeneralklausul till, sin karaktär innebär ett så känsligt ingrepp att man måstegöra det med mycket stor varsamhet, om man alls skall göra det. Därför är detinte oviktigt, , om en sådan här generalklausul omfattar vissatyper av ekonomiska transaktioner, som den gör enligt sin nuvarande lydelse,eller om den kommer att kunna omfatta alla slags transaktioner, dvs. att allaslags transaktioner kan prövas mot den här generalklausulen.