prot · G609130 · 1982-12-31 00:00:00 — Detta är mycket viktiga områden för handikappade, ochnaturligtvis har dessa vallöften bidragit till att handikapprörelsen kanskevarit litet mer lågmäld än tidigare, . Däremottror jag att svaret, om man frågade regeringen om den tyckeratt vi harentyst handikapprörelse, skulle bli nej. Jag vill bara påminna om den debatt somjust nu pågår om differentierade vårdavgifter. 80 () replik: Efter att nu ha lyssnat både på och jag att det inte är mycket kvar av skrivning pådenna punkt. säger att kritiken inte gäller de insatser somgjorts utan andra saker. har dock i skrivelsen till riksdagenmenat att det generellt skulle ha inträffat en mycket stor försämring för dehandikappade, och det har av det anförande som nu hållitframgått att har fel på den punkten. har erkäntde olika förbättringar som har gjorts, och ingen skall väl bättre än han kunnakänna till vad som har skett på handikappområdet som detgäller. BengtLindqvist nämnde vidare förtidspensionerna, men han glömde en väsentlig sak: viinförde ett extra pensionstillskott för dem som har låga pensioner, och detär i stort sett förtidspensionärerna. Det var en väsentlig förbättring. Närdet sedan gäller högkostnadsskyddet inom sjukvården vill jag säga till BengtLindqvist att det inte finns någon handikappad med behov av läkarbesök och medicinsom kan säga att högkostnadsskyddet har försämrat hans förhållanden.Högkostnadsskyddet är en väsentlig förbättring, och det inser nu ocksåsocialdemokraterna. Jag tror därför inte att socialdemokraterna kommer attkräva att högkostnadsskyddet skall tas bort. Däremotdelar jag uppfattning att man bör få till stånd etthögkostnadsskydd även för sjukresor. Det har vi motionerat om vid olika 7 protokoll 1982/83:130-131 tillfällen, och den frågan finns också med i en utredning.Ett sådant skydd behövs, eftersom kostnaderna för sjukresor drabbarmycket olika. 81 () replik: Jag vill först och främst närmare förklaravad jag egentligen menade och som jag tror också ganska tydligt framgick,nämligen att det inträdde en väsentlig förändring av politiken påhandikappområdet i och med att handikappåtgärder kom med i de sparpaket somavlöste varandra . Vad jag försökte säga var att det gjordes brapunktinsatser , framför allt under de första åren.Men effekten av de sparåtgärder som vidtogs var förödande för framför allthandikappade och förtidspensionärer på det sätt jag har beskrivit, alltså attflera av åtgärderna "lagrades" på varandra och drabbade just densjukvårdskonsumerande förtidspensionsgruppen. Dessutom, och det hann jag intemed att nämna, ledde sparåtgärderna också indirekt till flera andra effekter påhandikappområdet. Vi fick avgiftshöjningar inom , vi fickindragningar på hjälpmedelssidan och vi fick svårigheter inomrehabiliteringsområdet därför att landsting och kommuner fick ett sämreekonomiskt underlag att arbeta med. De sparåtgärder som regeringen på detsättet införde slog indirekt mot de handikappade. När det gäller högkostnadsskyddet är det inte detta jagkritiserar utan det som högkostnadsskyddet är till för att minska effekten av,nämligen de höjda sjukvårdstaxorna. De innebar en försämring för dehandikappade. Då infördes ett högkostnadsskydd som inte räckte fill för attskydda handikappgrupperna. Detta är innebörden av vad jag har försökt säga. : Inte heller pensionstillskotten var tillräckligaför att motverka de förändringar i utvecklingen av pensionerna som blev enföljd av de förändrade beräkningsgrunderna. 82RUNE () replik: När det gällde besparingsåtgärderna var detju så, att de drabbade alla mer eller mindre. Det innebar att vi inte i sammatakt som tidigare kunde fortsätta med förbättringar för handikappgruppen. Besparingarkommer nog även den socialdemokratiska regeringen att få vidta om den skallklara en inflation på . När det sedan gäller högkostnadsskyddet förstår jag inte,, att ni fortsätter med det här resonemanget. Jag vet att närHCK skickade ut en broschyr om olika åtgärder som hade vidtagits ville ni inteens redovisa att högkostnadsskyddet hade införts. Det är ju så, att en personsom har gjort 15 läkarbesök eller inköp pä apotek inte betalar mera därefter.Alla som hamnar ovanför den nivån slipper betala. Det var alltså fråga om enutjämning mellan de människor som har behov av sjukvård eller besök hos läkareoch inköp av medicin ett stort antal gånger och de människor som besökerläkare en eller annan gång. Att en höjd avgift på läkarcentralen skulle ta bortden effekten går inte att hävda, . Sedan är det väl riktigt attpensionstillskotten inte innebar en fullständig kompensation, men det varvärdefullt att notera att ändå erkänner att pensionstillskotteninfördes och att de kom många av de handikappade till del. 83 () replik: När det gäller högkostnadsskyddet, så fannsdet före införandet av detta ett system med höjning av sjukvårdstaxorna, som innebaratt kostnaden för ett besök kunde höjas från . Härutöver harvi begränsningen till 15 behandlingar, men faktum kvarstår att höjningen skeddei den omfattningen. Utanför detta ligger sjukresorna där kostnaden höjdes från13 kr. För den som, kanske för sin psoriasis eller sin reumatism,är beroende av ett par sådana sjukresor kan detta visst blir kännbart. När det gäller besparingsåtgärderna i övrigt säger att de drabbade alla, men det måste väl ändå finnas någon rim ochreson i hur de drabbar. Och jag förutsätter att avsikten ändå var att sökaförverkliga det som den borgerliga regeringen deklarerade, nämligen att föra ensocialt medveten fördelningspolitik. Vi uppfattade att den fördelningspolitikendrabbade svaga grupper mer än dem som hade möjlighet att bära konsekvenserna. Man kan också bara läsa av hur de borgerliga räknade medatt spara pengar i de olika sparpaketen. Det var pensionerna och karensdagarnasom fick stå för de stora beloppen. Och vem får betala då? Jo, de gamla ochsjuka. Handlingsp rogram i handikappfrågor vice talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik.. 84NILS CARLSHAMRE (m): Jag kan inte hjälpa att den debatt som jaghar lyssnat till den senaste halvtimmen för mig framstår som trist, onödig ochmöjligen skadlig. Vi är väl ändå oeniga om tillräckligt mycket i det här husetför att vi inte i onödan skall söka partipolitisk sak med varandra i frågor därambitionerna är nästan helt gemensamma och där t. o. m. oenigheten i fråga ommedlen att nå de gemensamma målen är mindre än på de flesta andra områden. För mindre än var ett u-land förhandikappade. Men jag har aldrig drömt om att påstå att detberodde på att socialdemokraterna under sina första vid makten skulle havarit ointresserade av eller rent av negativa till handikappade eller derasproblem - naturligtvis var det inte så. Det är helt andra ting som har skettoch förändrats. Den utveckling som därefter, på mindre än , förtSverige fram till en ganska obestridd tätposition i världen när det gällerhandikappolitik accelererades efter 1976. Men, herr talman, jag skulleinte drömma om att påstå att det beror på att ensocialdemokratisk regering avgick och en borgerlig kom i stället. Jag tror att vi skulle ha fåttungefär samma utveckling med vilken regering som helst, justdärför att ambitionerna är så lika och värdegemenskapen så stor på det härområdet. Jag hade nöjet att leda den lilla arbetsgrupp somutarbetade förslaget till handlingsprogram. Både och ingick i den gruppen. Det var ett stimulerande arbete, visade det sigtill sist; jag var i början mycket tveksam till möjligheterna att lyckas.Arbetet var sfimule-rande just därför att ambitionerna visade sig vara sågemensamma. Vad vi hört upprepat ur socialministerns skrivelsetillsammans med handlingsprogrammet är egentligen ingenting annat änomskrivningar av ett dess värre välkänt faktum, nämligen att för handikappadefinns det inte goda och dåliga tider; det finns bara dåliga tider och sämre;och är de sämre. Det märks på arbetsmarknaden och på många andra sätt. Det är alldeles klart att handikappade liksom andra svagagrupper i samhället drabbas särskilt hårt när tiderna blir dåliga - ingen skallbestrida detta. Men ingen skall bestrida att någon regering eller något partiså långt det varit möjligt försökt undvika just de effekterna, försöktkompensera så långt det stått i vår makt och att i de allra flesta fall göradet i stor enighet. Allt är visst inte bra som gjorts . Jaghar varit med om att kritisera en hel del av det, bl. a. de punkter som harnämnts här beträffande texttelefonerna och taltidningar för synskadade. Detblev enligt min mening en olyckhg lösning när det gäller finansieringen. Men vitog det förslaget och gjorde det i enighet, hellre än att kanske behöva vänta imånga år på en principiellt bättre lösning. Jag vet också - antydde det - att kritikenfrån handikapprörelsen, vars främste företrädare själv är-ingalunda har tystnat. Man är kanske rent av väl så aggressiv i vissa frågornu som man var under de sex borgerliga åren. Skillnaden är egentligen den partivänner emellan mera försöker hålla den kritiken och de debatternaborta från offentligheten och föra dem i slutna rum, möjligen till fördel försaken; ibland kan man komma längre i slutna rum än inför offentligheten; i såfall har jag ingenting emot det. Men det dokument som vi behandlar är ändåvärldsunikt. Och det är märkligt att fem riksdagspartier och helahandikapprörelsen har kunnat enas om ett program som ändå inte behövt blisärskilt urvattnat utan är förvånansvärt konkret i sina detaljer - det ärmärkligt. Självfallet skulle det inte ha kunnat ske om det hade gått klyftorgenom det svenska samhället, gått klyftor mellan partierna i synen på dehandikappade och deras problem. Det fanns inga sådana klyftor, därför blev detmöjligt att åstadkomma programmet. Jag tycker att det vore rimligt att noteradet med den glädje och tillfredsställelse som även den för all del harframkommit och inte ta tillfället i akt att försöka blåsa upp till enonödig strid i frågor där vi Jag tycker för min del att handikappfrågorna är litet Nr 130 för allvarliga för att användas i ett renodlatpartipolitiskt syfte. Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls. Föredrogs socialutskottetsbetänkande /83:28 om viss följdlagstiftning fill hälsoskyddslagen (prop.1982/83:111). 85 (): I samband med socialutskottets betänkande omviss följdlagstiftning till hälsoskyddslagen har man valt att behandla minmotion 1982/83:1838. I utskottets betänkande handlar nästan fem sidor ommotionen, som i sig innehåller väsentliga kompletteringar till hälsoskyddslagen.Såväl i hälsoskyddslagen som i utskottets betänkande sätter man alltför storaförhoppningar till främst miljöskyddslagen men också till naturvårdslagen ochbilgaskungörelsen. Om man döper en lag till hälsoskyddslag,utgår man väl ifrån att en sådan lag också skall vara ett skydd för hot motmedborgarnas hälsa. Så tycks emellertid inte vara fallet. hävdar man frånsåväl regeringens som utskottets sida att hälsoskyddslagen är en s. k. ramlag imotsats till ännu gällande hälsovårdsstadga. Det understryks dock i betänkandetatt: "Det förutsätts att regeringen och kommunerna meddelar ytterligareföreskrifter." Visst är det bra med breddad demokrati, men det måstefinnas vissa normer att följa. Min uppfattning, som för övrigt delas av folk ute påfältet, är att den nya hälsoskyddslagen egentligen endast är en moderniseringoch en språklig redigering av den gamla hälsovårdsstadgan. Sådana tankegångarkunde också spåras i det anförande som statsrådet höll hälsovård sä sent som , då nämnda förbundhöll sitt årsmöte här i . Statsrådet förutsatte också att en förändring borde kommatill stånd, och hävdade att det hade varit bättre om det hade skett en meraväsentlig översyn av lagstiftningen på det här området. Statsrådet också förhoppningen om en ny lagstiftning. Med andra ordkonstaterades att den nya hälsoskyddslagen inte fyller de elementära anspråksom den moderna tiden kräver av en lag som skall skydda medborgarnas hälsa. Samma åsikter hade också i sitt remissvar. Det är ett förbund där 279 av 284 kommunerär anslutna, och det måste ha en viss tyngd i sammanhanget vad de anser omförslaget till lag. De skrev: betänkande har såuppenbara brister att detkrävs omfattande förändringar, justeringar och fillrättalägganden. En nyutredning synes ofrånkomlig. Jag har i min motion 1838 föreslagit en komplettering avhälsoskyddslagen, i stället för en ny tidskrävande utredning. Motionskraven,som finns redovisade i socialutskottets betänkande, gäller främstkvalitetsnormer för olika typer av miljöer avseende kemiska, fysikaliska ochandra faktorer, som är av betydelse för en hälsosam miljö. Det är åtgärder somredan har genomförts i flera amerikanska stater. Med tanke på den fördröjningsom är vanlig för nyheter från inom olika områden, kommer förmodligenmyndigheterna här i att efter hand också ta in sådana bestämmelser,även om det kommer att dröja . Vad vi behöver inom miljö- ochhälsolagstiftningen är en s. k. miljökvalitetslag. En lag av detta slag skulle kunna reglera olika miljöerskvalitet på ett mer övergripande sätt. En sådan lag skulle i vårt land åläggacentrala myndigheter att utarbeta kvalitetsnormer eller vad vi kallatgränsvärden. Dessa bör anpassas till rådande miljö. Det finns en hel del ämnen,t. ex. i luften, som skulle kunna omfattas av en sådan reglering, exempelviskoloxid, kväveoxid, svaveldioxid, bly, benspyren, ozon, fluorider och bensenför att nu endast nämna några. Motsvarande normer bör också gälla för andradelar av omgivningen. Men det räcker inte med centralt utgivna normer- dessa skallnaturligtvis också följas. Lagen bör därför ålägga myndigheterna, t. ex. miljö-och hälsoskyddsnämnderna, att undersöka i vilken mån kvaliteten på miljönuppfyller de krav som ställs. Myndigheterna bör vidare åläggas att redovisa enplan för hur normerna skall uppnås och under vilken tidsrymd det skall ske. Enligt socialutskottets uppfattning ger den ihälsoskyddslagen föreslagna utformningen redan i befintligt skick tillräckligtutrymme för att ingripa, inte bara mot vad som anses skadligt förmänniskors hälsa utan även mot förhållanden som längre fram kan visa sig varaallvarligare än man trott. Utskottet anser att vad som betecknas somsanitär olägenhet blir beroende av den medicinska kunskap som finns vid varjetidpunkt. Jag vill understryka att man redan nu vet att vissa ämnenär skadliga för hälsan. I vilken utsträckning kan de då tillåtas i miljön? Vikan som exempel ta ämnen som innehåller bly, svaveldioxid eller något liknande.Hur mycket skall få finnas i de olika miljöerna? fann ingen anledning attföreslå att bindande gränsvärden togs in i hälsoskyddslagen. Man anförde attdet är angeläget med en samlad bedömning. Förhållandena kan skilja sig från enort till en annan. Själv kommer jag från en industriort, där luften är ettkontroversiellt ämne i många debatter och där det måste ställas större krav närnya miljöfarliga industrier etablerar sig än kanske på ett annat ställe, där deproblemen inte finns. Till detta skall anföras att många bedömare redan talar omden eancerbomb som kommer när exponeringen för 1960- och 1970-talensluftföroreningar kommer att yttra sig som sjukdom och vålla både medicinskaoch sociala problem hos medborgarna. Det drabbar även samhället i stort genomkraftigt ökade sjukdomskostnader. är t. ex. lungcancern en bland decancerformer som ökar snabbast i vårt land. I siffror rör det sig om 3 000-4000 nya fall . Det borde därför vara en självklarhet att en modernhälsoskyddslag hade dessa hälsohot som utgångspunkt för att skydda människorför faror, som enskilda inte kan värja sig emot. Utskottet tycks tyvärr inte dela dessa synpunkter, och detbeklagar jag. Utskottet menar att motionens yrkanden i sak är riktiga men villinte skriva ut det i klartext. Man talar i stället i icke bindandeformuleringar om att man uppmärksamt skall följa utvecklingen, så atteventuella brister i lagen snabbt skall kunna avklaras. Utskottet hänvisar till att startatett forskningsprogram, kallat samordnad recipientkontroll, som skall kommatill rätta med de olägenheter som framförs i motion 1838. De som i likhet med mig sysslat med allmän hälsovård,särskilt rörande emissioner! luft men även i vatten, är emellertid väl medvetnaom att om man skall komma till rätta med den typen av olägenheter är det bättreatt stämma i bäcken än i ån. I åtskilliga stater i har man förståttallvaret av detta. I vill man tydligen kunna räkna in ytterligare någratusen cancerfall innan åtgärder sätts in. Den medicinska sakkunskapen, som ärmedveten om att t. ex. luftföroreningar ofta inte får sin medicinska chockförrän efter kanske flera decennier, är av samma uppfattning. Det är mot dennabakgrund min motion tillkommit, och jag yrkar härmed, herr talman, bifall tilldensamma. Slutligen vill jag i detta sammanhang påtala att motionen,som är så intimt förknippad med miljön, inte tillställts ocksåjordbruksutskottet för yttrande. Det är fakfiskt flera som har uppmärksammatatt så inte har skett. 86JOHN (); Utskottet har i betänkandet - och det harverifierats av - noggrant redovisat motionen och kommenterat den påolika punkter. har också haft ärendet uppe och därvidprincipiellt tagit ställning i de olika frågor som tas upp i motion 1838. Något som bör föranleda en ändring av lagen har utskottetinte funnit. Utskottet har inte bedömt att någon ändring f. n. är nödvändig.Jag tror att har fel när han säger att utskottet ställer för storaförhoppningar på kompletterande lagar såsom arbetsmiljölagen och andra. Jagtror inte att så är fallet. Men rnan skall naturligtvis följa den här frågan ytterstnoga, precis som man skall göra när det gäller andra lagar som gällermänniskornas bästa på olika områden. Om det framöver skulle visa sig att det uppkommerbrister -det framhålls också i utskottsbetänkandet - skall man naturligtvisgöra de ändringar som anses nödvändiga. Men i det här läget har vi frånutskottets sida inte funnit att motionen bör föranleda några åtgärder. Jagyrkar bifall till utskottets hemställan. Anslag till kommittéer, m. m. 87 (); säger att jag har fel när jagpåstår att utskottet har för stora förväntningar på miljöskyddslagen - intearbetsmiljölagen; här är det fråga om miljöskyddslagen och en del andi"alagar! Men så är det inte. Jag tror att generaldirektör delarden uppfattning jag här har fört fram. Detsamma uppfattade jag att statsrådetSigurdsen gjorde när hon höll sitt anförande hälsovård. Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemställan, som ställdes mot motion 1838 avSven Munke, bifölls med acklamation. Mom. 2 Utskottets hemställanbifölls. 1982/83:29Bötesförvandling (prop. 1982/83:93) Utskottets hemställan bifölls. 10 § Anslag till kommittéer, m. m. Föredrogs justitieutskottetsbetänkande /83:30 om anslag till m. m. (prop.1982/83:100 delvis). I fråga om detta betänkande hållsgemensam överläggning för samtliga punkter. Under den gemensamma överläggningenfår yrkanden framställas beträffande samtliga punkter i betänkandet. 89SVEN MUNKE (m): betänkande 1982/83:30handlar om medelsanvisning till m. m. Under punkt 3 mom.1 avser medelsberäkningen anslag till Kommittéer m. m. för /84.Enligt regeringens proposition 100 bilaga 4 bör det anslaget föras upp med 20milj. eller med samma belopp som innevarande budgetår. Regeringen har anbefallt en 2-procentig besparingsmodell.Men den har man bortsett från när det gäller anslaget till kommittéer.Statsmakterna har också i besparingssyfte sagt sig vilja begränsa antalet nyakommittéer. Med hänsyn till detta och till det finansiella läge som råder harvi moderater i reservafion föreslagit en nedskärning av anslaget med 5 milj.kr.,En sådan nedskärning skall också ses mot bakgrund av att 17 av dekommittéer som är knutna till beräknas avsluta - ellerhar avslutat - sitt arbete . Därtill skall läggas att det finns enreservation med förslag om drygt 4 milj. kr., ett belopp som skall läggas tillde 20 milj. kr. som regeringens förslag till medelsanvisning innebär. Utskottets majoritet hävdar att den allmännakostnadsstegringen tillsammans med nytillsatta kommittéer motiverar ettgodtagande av regeringens medelsberäkning. Vi reservanter anser att en nedskärning av anslaget kangöras utan menlig inverkan på utredningsarbetet. Vi föreslår därför ennedskärning med 5 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag.Reservationsanslaget skulle alltså uppgå till 15 milj. kr. Vi hävdar också atten besparingsåtgärd enligt vår modell kan komma att motverka att kommittéernaådrar staten kostnader som inte är oundgängligen nödvändiga förutredningsarbetet. Jag yrkar bifall till reservationen av BertilLidgard m. fl. under punkt 3 mom. 1. Anslag till kommittéer, m. in. 90EVA (vpk): I justitieutskottets betänkande 30 behandlassista delen av vpk;s motion om en . Jag har tagit upp justBirkagårdsbarnens rättigheter och konstaterat att medborgarrätt i dagensSverige förvisso heter pengar. Birkagårdsbarnen har inte haft möjlighet attdriva ett s. k. pilotfall av allmängiltigt intresse, därför att det fanns riskför att det skulle kosta dem för mycket. Det är, herr talman, minst sagtupprörande. Jag tycker att det är en rättsskandal. Än värre blir det när nu utskottet yrkar avslag också påvårt krav att staten skall bidra med rättegångskostnaderna för att hålla barnenskadeslösa. Vi har ställt detta vårt krav av flera skäl. Vi tycker attärendet är av principiell natur och att det har ett s. k. prejudikatintresse.Någon risk för okynnesmål, som har åberopats i sammanhanget - vid ett bifalltill vår motion - finns alltså inte. Det är ett skäl. Ett annat skäl är att kommunen i detta fall har handlat påett sätt som direkt skadat barnen - inte nog med dess förfarande vad gällersjälva målet, där delar överlämnades till koncessionsnämnden, något som vitidigare har tagit upp, utan också på annat sätt. Senast kunde vi itidningarna läsa att Birkagården måste stängas. Jo, därför att det varför mycket trafik. Det var för mycket avgaser och buller, det var hälsovådligt.Det är precis vad barnen har hävdat. Studerar man vad som har sagts i detta mål och studerarman kommunens agerande, finner man det förvisso märkligt, särskilt vad miljö-och hälsovårdsnämnden har uttalat. Nämnden har alltefter vad som bäst passatmakthavarna- inte invånarna i kommunen och inte barnen - intagit än den ena änden andra ståndpunkten beträffande miljön vid Birkagården. Ena gången harbarnen inte tagit skada av trafiken, bullret eller föroreningarna. Andra gångenär miljön av den karaktären att det erfordras en Nr 130 blixtutryckning för evakuering,eftersom det är så farligt för barnen att vistas 27 april1983 JS skulle önska att de som sitter ijustitieutskottet tog del av kommuns miljö- och hälsovårdsnämnds handlingar härvidlag. Anslagtill kom- '"' bara en JO-granskning utan också en öppen redovisningför medbor- miltéer m. in. garna i , vilkavill ha en bra kommun, inte minst för En sådan JO-granskning av detta ärende kommer också att ske. Just den sista delen av våra krav handlar om barnen. Deskall inte tvingas betala 10 , därför att kommunen har fifflatoch agerat som den har gjort. Förutom allt lidande i övrigt som barnen tvingasutsätta sig för skall de nu alltså framåt ha detta hot över sig.Om jag känner politiska makthavare rätt, kommer inte att vågaefterge kravet på barnen i detta fall. När barnen blir sexton ochbörjar arbeta, kommer de att utsättas för indrivning från kronofogden. Jagtycker att det är ett ynkligt agerande. Det undergräver inte bara barnens utanockså medborgarnas tilltro till att vi ändock lever i ett rättssamhälle. När vi diskuterade justitieutskottets betänkande nr 19,trodde jag att det fanns hopp om bifall åtminstone i denna del. Det har trotsallt förekommit tidigare att staten har gått in idenna typ av prejudikatmål,precis som den har gjort i vissa andra ömmande fall. Jag tänker inte barapåsamefjällsmålet utan också på laxöringsmålet och ytterligare ett annat fall,där man för vissa äldre personer i ett dödsbo eftergav rättegångskostnaderna.