prot · G60976 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:76 Om skattebefrielse vid förbrukning av överskottskraft fördrift av elpannor 1 § Svar på fråga 1982/83:230 om skattebefrielse vidförbrukning av överskottskraft för drift av elpannor har frågat mig om jag ärberedd att göra sådana klarlägganden att energiskattebefrielse kan beviljas ienlighet med förordningen (1964:351) om allmän energiskatt. Bestämmelserna om befrielse från eller återbetalning avenergiskatt för s. k. överskottskraft finns i den nämnda förordningen och harvarit oförändrade . De tillämpas sä, att befrielse medges från allmänenergiskatt på överskottskraft som förbrukas för drift av elektriska pannor förvatten eller ånga under förutsättning bl. a. att kraften tillhandahålls tillett särskilt avtalat lågt pris och att leverantören när som helst har rätt attavbryta kraftleveranserna. Med hänsyn till de senaste årens goda tillgång påelektrisk kraft från vatten- och kärnkraftverk har tillämpningen utvidgats. Befrielsemedges numera så länge all produktion av elektrisk kraft ilandet sker i sådana kraftverk. Den fråga som är aktuell gäller en av förutsättningarnaför befrielsen, nämligen kravet på att det skall vara fråga om ett särskiltavtalat lågt pris. , som beslutar i dessa frågor, samtproducenterna och förbrukarna har olika uppfattning om hur detta krav skalltolkas. Verket har meddelat dels beslut i vissa enskilda ärenden som avser år1982, dels ett principbeslut för . Dessa beslut har överklagats tillregeringen, och beredningen pågår inom . Målsättningen är att regeringenunder skall kunna ta ställning i dessa ärenden. Anf.2 (): Jag tackar finansministern för svaret på min fråga, somvar föranledd av den osäkerhet som råder om möjligheterna till skattebefrielsevid förbrukning av överskottsel i stora elpannor. Om kostnaderna för kärnkraften tydligen,med regeringens snabba handläggning, att undanröjas . Det var i energipolitiska beslut sommöjligheten fill jämkning av elskatten vid drift av stora elpannor på nyttaktualiserades. Avsikten var att skapa ekonomiska motiv för kommuner och andrastörre värmeproducenter att utnyttja 1980-talets elöverskott för att reduceralandets oljebehov. Med beslut och den förra regeringens kungörelsesom grund installerades också ett stort antal elpannor i landet.Skattebefrielse förutsattes och var nödvändig för att man skulle få en så kortavskrivningstid som möjligt på anläggningarna, eftersom elöverskottet pä litetlängre sikt måste betraktas som en osäker energiresurs. stod det dock klart attriksskatteverket och värmeproducenterna tolkat tillämpningsbestämmelsernaolika. Detta har också bekräftats, sedan några av de kommuner som lämnat inansökan om återbetalning av elskatt fått avslag. Det är, precis somfinansministern sade, främst kring begreppet särskilt avtalat lågt pris somoenighet råder. Någon klar definition av detta begrepp har inte funnits, varförvärmeproducenterna var för sig, i förhandlingar med kraftleverantörerna, fåtttolka begreppet. Först lämnade sintolkning, som innebär att ett stort antal av de ingångna avtalen omavkopplingsbar kraft inte kommer att ge skattebefrielse. Riksskatteverketstolkning innebär också att det finns risk för att vi inte kommer att uppnåstörsta möjliga oljeersättning, eftersom körtiderna för elpannorna med allsäkerhet kommer att begränsas. En annan risk är att elpannorna, vid nu rådandeprisrelationer, i stället körs inom det normala elabonnemanget. Det kan betydaatt el producerad med olja används för att spara olja, vilket självfallet intekan vara riktigt. Enligt min mening bör begreppet särskilt avtalat lågt prisslopas eller omtolkas. Detta skulle innebära att ytterligare elpannor kommeratt installeras, som möjligheterna till oljeersättning på ettoptimalt sätt skulle öka. Det viktigaste måste ju vara att kraften som används äröverskottskraft och att den är producerad med vatten- eller kärnkraft. Överläggningen var härmed avslutad. 2 § Svar påinterpellation 1982/83:41 om kostnaderna för kärnkraften har frågat mig vilket sätt attberäkna kostnaderna för det tredje aggregatet i som jagrekommenderar och vilket beräkningssätt som används i det beslutsunderlag somföreläggs . När detgäller kostnaden för elenergi från ett visst kraftslag bör man komma ihåg att kalkyler kan vara utförda vid olikaprisnivåer och med användande av olika kalkylräntor. Dessutom kankostnadsangivelser avse prisläget olika år. Det betyder att kapitalkostnadenför ett visst projekt kan uttryckas på olika sätt. Eriligt en beräkningsmetodanges kapitalkostnaderna i reala termer, dvs. utan uppräkning av kapitalet förinflationen, och fördelas jämnt över en anläggnings hela livslängd. Enligt enannan beräkningsmetod anges kapitalkostnaderna i löpande penningvärde, dvs. meduppräkning för inflationen. Dessutom förekommer det ofta att kapitalkostnadernabetalas av och med en högre amortering under de första årenav anläggningens livslängd. Det är det första kapitalkostnadsbegreppet som ärlämpligare att använda vid en samhällsekonomisk bedömning och då kostnader förolika energislag skall jämföras. Till det först nämnda beräkningssättet hänförs de iinterpellationen redovisade beräkningar som gjorts av professor och till det senare de uppgifter som återgetts i interpellationenoch som redovisats av direktör . Den förstnämnda beräkningen gerresultatet ca , medan den senare resulterar i enkapitalkostnad pä ca . Jag har för egen del inteanledning att rekommendera något särskilt av dessa beräkningssätt, eftersombåda metoderna har sina användningsområden. För har tidigareredovisats (bl. a. prop. 1978/79:115) kalkyler som ansluter till detförstnämnda beräkningssättet. Som jag har sagt är det denna metod som ärlämplig att använda i samhällsekonomiska kalkyler och då kostnader för olikakraftslag skall jämföras. Jag vill understryka att samma beräkningsmetodgivetvis bör användas för alla alternativ som jämförs. Om kostnaderna för kärnkraften 4IVAR (): Jag tackar energiministern för svaret. Jaghar läst det för att försöka klara ut varför energiministern isvaret går förbi grundproblemet i min fråga. För att vi inte skall missförstå varandra så tror jag detär viktigt att skilja på anläggningskostnad och den årliga kapitalkostnad somägaren har för anläggningen sedan den tagits i drift. Jag tror inte att begreppen realränta och faktiskt betaldränta eller marknadsränta behöver vålla någon begreppsförvirring. De är ändocki dag välkända begrepp även om debatten är intensiv om vilken realränta -4,6eller - som bör användas. Vad jag i första hand har reagerat mot är det sätt påvilket beräknar anläggningskostnaden. I den artikel i som jag omnämnt i mininterpellation sägs det att alla kostnader har beaktats. uppges,såsom också energiministern sade, den totala anläggningskostnaden till någotunder 6 miljarder för 3. När 3 är klart för start 1986kommer den totala investeringskostnaden att vara bortåt 12 miljarder, inkl.räntor . Även om byggräntorna helt räknas bort uppgårinvesteringen i löpande priser till 7,5-8 miljarder. Såvitt jag förstår - det Om kostnaderna för kärnkraften stämmerockså med energiministerns svar - motsvarar de 6 miljarderna möjligeninvesteringen penningvärde, exkl. alla räntekostnader. Detta är förmig ett helt nytt sätt att räkna. penningvärde skulle kostnadernabara vara drygt 5 miljarder. Om man är ute efter att visa låga kostnader, varför dåinte slå till med 1976 som basår? Det bör vara då de första kalkylerna gjordes.Anläggningskostnaden kommer i så fall att ligga i intervallet 3-4 miljarder. Samma resonemang kan föras om räntekostnaderna. Om intebyggräntorna skall vara med i anläggningskostnaden, varför skall då räntorna ide tidigare produktionsleden vara med - räntor i samband med materialtillverkning,maskintillverkning osv.? Varför inte ta bort även dessa? I sä fall kostarOskarshamn 3 sannolikt inte mer än 2.5-3 miljarder. Beräkningssättet blir särskilt orimligt när det gällerkärnkraftverken, som har haft en kostnadsutveckling som vida överstigerinflationen och elprisutvecklingen. Skall det finnas någon rimlig ekonomi ochlogik i detta beräkningssätt, måste elpriset utvecklas i en takt som motsvararhela fördyringen av anläggningen från basår till idrifttagning - alltsåmotsvara såväl räntekostnader som fördyringar genom prisstegringar,konstruktionsändringar osv. Detta kräver sannolikt att elpriset sfiger med20-25 % . Den faktiska anläggningskostnaden för 3 kommer,som jag sagt tidigare, att bli ca 12 miljarder. Att i någon samhällsekonomiskrealkalkyl försöka påstå att'den bara är 6 eller 3 miljarder måste vara attlura sig själv eller ett medvetet försök att lura andra. Jag har heller sett att någon har beräknatanläggningskostnader på det sättet. Däremot är det mycket vanligt att denårliga kapitalkostnaden beräknas utifrån en realränta men med den faktiskaanläggningskostnaden som bas. En förutsättning för att denna beräkningsmetodskall vara tillämplig är- att elprisstegringarna ger de inkomstersom gör det möjligt att betala de faktiska räntekostnaderna och att avskrivaanläggningen under dess tekniska och/eller ekonomiska livslängd. Det kanifrågasättas om detta förhållande gäller för 3 och . Den faktiska räntekostnaden för 3 kommer förstadriftsåret att vara i storleksordningen 1,5 miljarder. Jag har då räknat med engenomsnittsränta på , vilket får anses vara lågt. Räknar vi upp elpriset enligt vad som anges i LennartHjalmarssons artikel med inflation på , blir det aktuella elprisetförsta driftsåret /kWh. Produceras el blir intäkten 1,1miljarder. Räknar vi upp driftkostnaderna på samma sätt, sä finner vi att deuppgår till ca /kWh eller totalt 0,6 miljarder . Sedan vi betalat de direkta rörliga driftkostnadernaåterstår 500 miljoner av intäkten för att täcka räntekostnader. 1 miljard iräntor kan ej täckas utan måste läggas till kapitalet, som andra driftsåretökar från 12 till 13 miljarder. Och räntekostnaden ökar med 130 miljoner. "Inflafionsvinsten",beräknad efter inflation, andra driftsåret på 6 TWhförsåld elström blir ca 80 miljoner. Av detta behövs väl hälften för att täckaökade driftkostnader. Resultatet av andra driftsåret blir att ytterligare merän 1 miljard måste läggas fill kapitalet eller täckas som en förlust och dåtäckas av annan verksamhet. T. o. m. , då en elprisökning på /kWh och år plus inflation, ökarkapitalkostnaden - om än i långsammare takt. Det behövs betydligt högreinflation för att ändra på detta förhållande. I annat fall kommer skuldbördanatt fortsätta att växa, som kärnkraftverket förslits. Vore Oskarshamn3 ett självständigt bolag, skulle konkursen vara oundviklig. Blir sedandriftsresultaten och den tekniska livslängden lika problematisk som förreaktorerna i är "ekonomisk katastrof" en riktig beskrivningav situationen. Ett annat sätt att beskriva lönsamheten är att beräkna payoff-tiden. Med de i artikel angivna elpriserna ochdriftkostnaderna samt med beaktande av den totala investeringen blir payoff-tiden . Hur många industrimän brukar vara intresserade av sådanainvesteringar? Det är alltså mycket dystra framtidsutsikter försatsningarna på 3 och . De förskönas endast i ringa gradav att räkna realränta på t. ex. . Det är först om man manipulerar medanläggningskostnaden som resultaten kan förskönas, och det menar jag är ettfelakfigt räknesätt, som bara är ägnat att ge en falsk bild av en bisterverklighet. Realränteberäkningar är egentligen inte tillämpbara när den årligamerin-täkten är väsentligt lägre än den tillkommande merkostnaden. För att göra en verklighetskalkyl måste vi dessutom tahänsyn till de miljarder som måste investeras i distributionssystemet för attsälja elströmmen från Oskarhamn 3 och på värmemarknaden. Om denövergång till enbart el som är vanlig fortsätter, krävs en mycket storkapacitetsutbyggnad av elnätet för att klara avsättningen av 10 ä 12 TWhelström för uppvärmning. vi att kostnaden är 10 miljarder, är detsannolikt en mycket försiktig beräkning. Kapitalkostnaden för dessainvesteringar kommer också efter hand att synas på elräkningarna. Om vi summerar de totala belopp som kunde ha fåttalternativ användning om utbyggnaden av och 3 avbrutitsdirekt efter folkomröstningen, kommer vi till den imponerande summan av 25miljarder. Med hänvisning till vad jag nu har sagt villjag ställa tre kompletterande frågor till energiministern: Vad anserenergiministern att det skulle ha betytt samhällsekonomiskt om de 25 miljardersom bundits i 3 och använts för att "bruka vårelkapacitet bättre" och för att främja alternafiv energi, t. ex.skogsbränsle och torv? Delarenergiministern min uppfattning att man som utgångspunkt för beräkning avkapitalkostnaden alltid bör ha den faktiska anläggningskostnaden? I propositionen1978/79:115, som det hänvisas till i energiministerns 2 protokoU 1982/83:75-80 Om kostnaderna för kärnkraften Om kostnaderna för kärnkraften svar,anges realräntan till och den reala oljeprisstegringen till . Är dettaaktuella kalkylförutsättningar ? 5 (vpk): Eftersom jag i min interpellation, somstatsrådet strax skall besvara, har exakt samma fråga som den har tagit upp - nämligen frågan om kostnaden för speciellt O 3 och -tar jag mig friheten att gå upp i den här debatten. Då slipper jag traggla omsamma sak vid behandlingen av nästa ärende, som alltså gäller min interpellation.Vi kan då hoppa över den punkten. Det intressanta i detta sammanhang är det som hela tidenhar påståtts om kärnkraften kontra andra energislag, nämligen att kärnkraftenskulle vara så billig. börjar man ju att ha litet bättre underlag, och pådet sättet kan man bättre överblicka de här sakerna. I de utredningar som harförekommit - jag tänker närmast på , där statsrådet var medlem, och på konsekvensutredningen, som jag berörde förra veckan-framfördes argumentet att kärnkraften var så oerhört billig jämförtmed andra energislag och att den ekonomiskt sett och även frän andra synpunkterskulle ställa sig mycket fördelaktig för . Men vi kan hålla oss till denekonomiska aspekten. Dä skulle jag vilja fråga : Hur är det medberäkningarna . med tanke på vad regeringen nu kan överblicka och medtanke på egna synpunkter i detta sammanhang? Är det så, somframhölls närdet gäller och konsekvensutredningens arbete,att kärnkraften är så billig i jämförelse med andra energislag? Det påstods jusom sagt, och då hade man många tabeller och annat som underlag. Jag skulle vilja anknyta till en sak när det gällerkostnadsberäkningarna, och det är avfallshanteringen, som här integick in på men som naturligtvis sammanhänger med driftkostnaden. Enligt en lagom finansieringen skall kraftproducenterna avsätta pengar för detta ändamål.Det kommer i slutomgången naturligtvis att drabba konsumenterna i form av höjdaelräkningar. Kostnaderna måste ju tas ut på något sätt. Det är en viktig aspektnär man talar om kostnaderna för kärnkraften. Vilka beräkningar har regeringenoch energiministern i det här fallet som underlag? Vad kommer den slutligakostnaden, exempelvis för eller 3 att bli, om man ocksåtar hänsyn till den ordentliga beräkning av driftkostnaden som innefattaravfallshanteringen? Vi vanliga dödliga vet väldigt litet om vad den kostnaden islutänden egentligen kommer att belöpa sig till. Sedan ytterligare något om kostnaderna. 1977 - om vi skallgå så långt tillbaka i tiden - beräknade att skulle kosta5-6 miljarder kronor. Jag observerar här en skillnad i svaret till mig och isvaret fill - jag har tagit del av statsrådets skriftliga svar påmin interpellation. har beträffande min interpellation svarat attdet inte går att beräkna kostnaderna. Men ändå - det visste jag redan - kommerdet en hel mängd olika beräkningar. Det hade nog varit bra om det också isvaret på min interpellation hade funnits just belysande kalkyler etc. - det är ju vad man är ute efter att få veta när man frågar omsådana här saker - och inte bara ett kort svar att det inte går att göra någraberäkningar. Sådana måste det ju gå att göra. Det har vi alldeles fåttbevis på. 1977 talades det alltså om en kostnad av 5-6 miljarderkronor för . Vad motsvarar den kostnaden , medutgångspunkt i de kalkyler som uppenbarligen finns? nämnde vidare beträffande O 3 att en höjningav elpriset skulle vara nödvändig, om man enbart ser till verketoch inte överför kostnaderna på annat håll. I debatten har elprishöjningar på50 % nämnts, om man enbart skall ta och intesubventionera-detta har jag framhållit i min interpellation - kostnaderna närdet gäller andra energislag som dessa bolag har tillgång till. Det gällerexempelvis billig vattenkraft. Ur bolagets synpunkt kan man i detta sammanhangså att säga redovisa ett elpris. Men det intressanta är ju när det gäller deenskilda verken och 3 - om vi håller oss till de bådaverken - med tanke på deras anläggningskostnader, driftkostnader,avfallskostnader etc: Vad kostar den producerade elströmmen i det enskildaverket, om man lyfter ut detta från bolaget som har en mängd andra energikällortill sitt förfogande? Vad jag är ute efter är - och det började jag med att talaom - att få veta om fortfarande kan hävda, som sades för tre,fyra, , att kärnkraften är en så billig kraftkälla jämfört medandra energislag. Om kostnaderna för kärnkraften För det första vill jag deklarera att jaginte kommer att nu ge mig in på någon diskussion om den fråga som kommer upp inästa interpellationsdebatt. För det andra vill jag till både ochOswald säga att poängen med mitt svar är att det finns olikateorefiska beräkningsgrunder när man diskuterar projekt som planeras eller somär under byggnad, och de kan användas i olika sammanhang. Jag för min del villinte ta ställning och säga vilken av dem som är den absolut riktiga. Däremothar jag understrukit att det är viktigt att man när man gör jämförelser mellanolika energislag använder samma beräkningsgrund. En sak har jag lärt mig av att ha sysslat meddet här arbetet i olika kommittéer och utredningar, och det är att detta ärteori. Sedan får man i verkligheten se vad de verkliga kostnaderna blir. Detmåste alltid vara en uppgift att försöka se till att vi får en så billig och säkerenergiförsörjning som möjligt, eftersom det är en mycket viktigt förutsättningför industri, ekonomi och välfärdsutveckling. Det går att kritisera många av de teoretiska beräkningarsom har gjorts från olika utgångspunkter. Storleken av de slutliga kostnadernavet man först när anläggningarna är färdiga och i bruk. Dessutom är det pådetta område fråga om långsiktiga och mycket stora investeringar. Det kommerallfid att vara så att sådana här anläggningar, vare sig det gällervattenkraft, kraftvärme, kärnkraft eller vindkraft, kommeratt ge förlust. Det gäller särskilt vid vanliga företagsekonomiska beräkningar. Om kostnaderna för kärnkraften eftersomman för alternativa investeringar i industrin räknar med mycket kortareavskrivningstider än vad man gör för samhälleliga investeringar av det härslaget. Elpriset i fastställs ju inte på grundval av vaddet kostar att bygga de nya anläggningar som framöver skall uppföras. Detkommer att bli mycket dyrt att bygga ut vattenkraft också, för att inte tala omkolkondens eller vindkraft. Om vi skulle sätta elpriset efter det och inteutnyttja den tillgång som den billiga äldre vattenkraften eller äldrekärnkraften utgör, skulle vi få ett mycket högt elpris. Vi skall naturligtvisanvända samma princip när vi bedömer kärnkraft som när vi bedömer vattenkrafteller vindkraft. Då skall vi försöka beräkna vad som är den klokaste satsningenför framtiden. För t. ex. vindkraft accepterar vi mycket höga kostnader,betydligt högre än för kärnkraft, eftersom det är ett alternativt energislag.Beträffande vattenkraften återstår att se vilka alternativ för utbyggnadriksdagen kan fatta beslut om, men de alternativ som innefattar nyfillkommandeutbyggnad kan bli mycket dyra. Såvitt jag kan se är detta någonting som vi kommer att fåleva med. Det är riktigt att anläggningarna och 3 blevdyrare än beräknat från början, bl. a. på grund av de förseningar som skeddetill följd av folkomröstningen och vissa extraturer i de regeringar vi haft desenaste åren, men också därför att vi ställer högre säkerhetskrav. Det ärkostnader som vi får acceptera. Totalt sett är det egentligen bara vattenkraftoch möjligen viss mottryckskraft som kan hävda sig i konkurrens medkärnkraften när det gäller kostnader. Sedan vill jag passa på att avliva mytenom att det för kostnaderna för 3 och - oberoende av hurstora de slufligen blir - skulle finnas någon alternativ användning. Redan vidfolkomröstningen var ju resurserna bundna i investeringsbeslut som inte gickatt upphäva utan att det rests krav på skadestånd, som skulle ha blivit likastora som kostnaderna, för att bygga färdigt. När man bygger färdigtanläggningarna innebär detta att man kan tillgodogöra sig kraften. Det andraalternafivet hade inneburit bortslängda pengar, dvs. lika stora kostnader, meningen tillkommande kraftproduktion. 7IVAR (): Jag vill först göra ett förtydligande medanledning av vad sade. Jag talade om åriigelprishöjning för att få en parallell till den totala kostnadsutvecklingen påanläggningssidan. På ett' antal år blir det imponerande siffror. Det är då, välatt märka, löpande priser. Jag håller med energiministern om att teori och verklighetsjälvfallet inte alltid stämmer. Men, precis som energiministern sade, handlardet här om mycket långsikfiga projekt. Det gör det ännu mer angeläget att såfidigt som möjligt försöka få bästa möjliga beslutsunderlag. Därför är det inteointressant att försöka komma fram till teorier som i någon mån stämmer medverkligheten. Det är på denna grund jag har reagerat, och jag har ställt minfråga med anledning av det åtminstone för mig nya sättet att beräkna just Det är helt klart att alla dessa stora energiprojekt haren benägenhet att ge driftunderskott . Som jag sadetidigare är emellertid det allvarliga här, om de merintäkter som skapas varjeår genom prishöjningar och genom inflation är väsentligt lägre än den tillväxtsom sker på kostnadssidan. Om så är fallet, får vi aldrig balans i projektet,såvida vi inte är beredda att tillskjuta väsentliga summor från annat håll.Enligt min mening är det denna situation som råder när det gäller de två sistakärnkraftsreaktorerna, och det gör det hela allvarligt. Sedan hävdar jag att energiministern har fel när honpåstår att ett beslut efter folkomröstningen skulle ha inneburit attvi inte hade kunnat frigöra något kapital. Jag hävdar att de 25 miljarder jagangav är ett belopp som kunde ha frigjorts, om vi räknar med bäde nödvändigainvesteringar i distributionsnätet och sådana som icke var bundna vidfolkomröstningen. Därför är det intressant att få svar på min första fråga. Jag är vidare mycket tveksam till om energiministernsandra påstående äger riktighet. Det har skett förseningar genomfolkomröstningen - så långt är det riktigt - men det är ytterligt tveksamt omdessa egentligen innebär några fördyringar. För inte så länge sedan - jag trordet var - behandlade vi i denna kammare ettärende som SJ var motpart i. Av sysselsättningsskäl tidigarelade vi dä enbeställning av en färja för trafik mellan och . Dä betaladevi ut ersättning till SJ för att SJ fick en viss överkapacitet. Om inteproblemen med 3:an och 4:an -och kanske också med - i hadevarit så stora, skulle ett tidigare idrifttagande av O 3 och enbart hainneburit överkapacitet. Om vi hade tillämpat samma principer som vi användenär vi hanterade ersättningsfrågan som gällde ett statligt verk, SJ, skulle detha inneburit att kraftbolagen pådragit sig extra kostnader genom dettatidigareläggande. En överkapacitet som inte ger någon säljbar produktinnebär en fördyring. Jag hävdar att någon egentlig fördyring genom förseningenpå grund av folkomröstningen icke har skett. Möjligen kan det ha blivitfördyringar beroende på de enorma problem som har uppstått bl. a. i . Jag skullevara tacksam om jag fick svar på de tre frågor jag har ställt. Om kostnaderna för kärnkraften Jag tar först upp frågan om investeringarnavar bundna eller inte vid folkomröstningstillfället.