prot · G609148 · 1982-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 139 blir till en bekräftelse påatt regeringen lägger fram förslag som syftar till att förändra företagandetsvillkor på grunder som saknar relevans. Ett av de främsta skäl som åberopasutgörs av en hänvisning fill kampen mot den ekonomiska brottsligheten. I dettaärende, liksom i så många andra ärenden, saknar denna hänvisning relevans. I motion har refererats ett uttalande avriksåklagaren, som jag föreställer mig att kommer attvidareutveckla. Jag vill emellertid i mitt anförande konstatera att han därmedhar hänvisat till ett argument som på ett förödande sätt krossar grunden förregeringens förslag, som vilar på hänvisningen till kampen mot den ekonomiskabrottsligheten. Likvidation av aktiebolag, m. m. Riksåklagaren uttalar nämligen sin övertygelse, att någonändring av likvidationsreglerna inte är påkallad, särskilt med hänsyn tilltyngden i de motstående intressena. Regeringen åberopar vidare, och lagutskottets majoritetaccepterar till stöd för den ståndpunkt man intagit, det generellare begreppetborgenärsintresse. Det skall då först konstateras att varken regeringen ellerutskottsmajoriteten har besvärat sig med att hänvisa till eller påståexistensen av något missförhållande i nuvarande reglers innehåll såvitt avserdet allmänna begreppet borgenärsintresse. I svepande ordalag hänvisar man päskilda ställen i propositionen och utskottsskrivningen på detta sätt tillborgenärsintresset, utan att precisera innebörden av hänvisningen. Pä flera ställen i regeringens proposition görs påståendeneller sker hänvisningar som är felaktigt underbyggda och saknar verklig grund.Det skulle föra för långt i detta anförande att citera samtliga dessa ställen.Jag vill emellertid redan nu markera att i den mån det under debatten blirnödvändigt är jag beredd att exemplifiera detta mitt påstående. Regeringen och utskottsmajoriteten tycks beklagligtvissammanblanda konkurs och likvidationsförfarande. Många av deståndpunktstaganden som görs och de hänvisningar som sker tycks vila påöverväganden av konkursrättslig natur. Men det är i själva verket tvärtom såatt likvidation över huvud taget inte kan förekomma om inte samtliga borgenärertillgodoses. Denna hänvisning till konkursliknande förhållanden innebär alltsåpå nytt en konstruktion av ett argument för att införa dessa stelbenta ochbyråkratiska regler till nackdel för företagandet. Aktiekapitalet i ett aktiebolag är den ram inom vilkenbolagets intressenter kan bedöma bolagets förmåga till risktagande. Givetvisär reglerna till skydd för aktiekapitalet väsentliga. Man kan hävda att dessaregler utgör själva grundvalen för respekten för aktiebolag som företagsform.Men lika givet är dä att de regler som skall styra aktiekapitalet och respektenför det egna kapitalet måste innehålla bestämningar som är acceptabla och möjligaatt upprätthålla under normala omständigheter i företagandet. Alltför striktaregler innebär att alldeles normala skeenden dras in i formellalikvidafions-förberedande förfaranden. Det är angeläget att i detta anförande påpeka att underremissförfarandet till följd av brottsförebyggande rådets promemoria, somligger till grund för regeringens förslag, konstaterade att omde regler som avses införas hade gällt , skulle en stordel av ha dragits in i likvidationsförberedandeåtgärder, naturligtvis med förödande effekt för företagsamheten och för dessaföretag. Den flexibilitet som ligger regler och somutvecklades väl av den dä ansvarige ministern representerar enrimlig avvägning mellan nödvändig flexibilitet och respekt för upprätthållandetav det egna kapitalets gränser. De nya regler som föreslås innebär - imotsats till de bedömningar som gjorde - en risk för attborgenärsintresset skadas i stället för att gynnas av att formella reglerutlöser katastrofala likvidationsförberedande åtgärder. Jag vill,fru talman, med dessa ord yrka bifall till första avsnittet av reservation nr1. I andra avsnittet av reservation nr 1 berörs frågan om valav likvidator. I denna fråga menar jag att regering och lagutskottets majoritetpå nytt, på ett uppseendeväckande oeh tragiskt sätt, exponerar sin misstro motnäringsliv och rörelseidkare. Under utskottsbehandlingen borde det rimligen hafunnits material tillgängligt som utgjort mycket tunga och avgörande argumentmot utskottsmajoritetens ståndpunktstagande och mot regeringens förslag. Låtmig beröra några av dessa argument, som lagutskottets majoritet heltnegligerat. För det första: Det borgenärsintresse som man menar sigvilja skydda saknar, på sätt som jag påpekat, helt relevans. Likvidationkan ju inte komma i fråga i de fall då borgenären inte får fullt betalt. I defallen skall konkurs tillgripas. En hänvisning till borgenärsintresset ärsåledes falsk och felaktig. För det andra: Den absolut vanligaste grunden förlikvidation är beslut av aktieägarna själva - endera till följd av en fusion,eller också till följd av ett normalt beslut att avveckla en rörelse. Givetvisär det dä ett aktieägarin-tresse, inte ett borgenärsintresse, att likvidatorkan utses. Det räcker dä inte med att hänvisa till vaga uttalanden avföredragande statsråd eller vaga skrivningar av lagutskottets majoritet om att domstol- ifall propositionens förslag vinner bifall - skall ta hänsyn tillaktieägarintresset. Det normala förfarandet måste vara lagens huvudregel. För det tredje: majoritet bortser helt fränden självklarhet som ligger i att man, om man får åtnjuta lagens förtroende attdriva rörelse, rimligen också bör få åtnjuta lagens förtroende att avvecklasamma rörelse. För det fjärde: Vi har i vår motion kunnat påvisa attförfarandet att en domstol skall utse en utanför företagets krets stående likvidatori normalfallet kommer att kosta . I mänga fall skulle alltsåkostnaden för likvidationsförfarandet överstiga aktiekapitalet - en heltorimlig situation. För det femte: Lagrådet gjorde påpekanden om tekniskamissgrepp som såväl regering som utskottsmajoritet förbisåg. Jag menar att utskottsmajoritetens cyniska bortseende frånalla dessa tunga argument på nytt är en bekräftelse av utskottsmajoritetens ochregeringens verkliga avsikt. De strävar i egentlig mening inte efter ettkampmedel i kampen mot den ekonomiska brottsligheten, utan fastmer efter attstrategiskt försämra villkoren för företagandet. De vill ge större makt åtcentralbyråkrati och utöka antalet kontroller, pä bekostnad av företagarviljaoch frihet. Jag yrkar, fru talman, med detta bifall till andra delenav reservation nrl. I lagutskottets betänkande berörs också frågoromlåneförbud. I moderata samlingspartiets partimotioner nr 1590 och 1588 har vibegärt att det i lagen skall inarbetas regler som lägger fast att ett företagsresurser skall få utnyttjas Likvidation av aktiebolag, m. m. Likvidation av aktiebolag, m. m. för att säkerställa generationsväxlingar och ägarskiften,dvs. få utnyttjas för åtgärder som syftar till att säkerställa företagets sundafortbestånd. Den socialistiska majoriteten anför på nytt konstlade argument föratt avvisa detta förslag, som blott tillkommit j syfte att gynna samtliga företagetsintressenter. I lagutskottets betänkande pä s. 16 uttalas alltså bl. a.att ett medgivande till yrkande skulle utgöra ett avkall pä dengrundläggande principen bakom låneförbudet, nämligen att bolagets eget kapitalmåste skyddas mot urholkning genom län till intressenter i bolaget.Förhållandet i de fall motion avser är ju egentligen exakt detmotsatta, nämligen att bolagets resurser skulle få utnyttjas för förvärv avaktier i bolaget. Någon urholkning av bolagets kapital skulle därmed inteifrägakomma. Länet skulle användas för ett destinerat ändamål som skulletillföra låntagaren en resurs som kunde utnyttjas' för att säkerställa bolagetsfordran. Jag menar alltså att lagutskottets majoritets skrivninginte är någonting annat än en demonstration av sökandet efter konstladeargument för att avvisa förslag som syftar till att ge bättre och sundarevillkor för företagande. Jag yrkarmed detta bifall till reservation nr 3. har i mänga är sökt att pä olika sätt markeravår starka känsla för att utveckla de anställdas och för den delen även övrigaenskildas möjlighet att delta i ägandet av det egna företaget och avnäringslivets företag. Samverkan mellan arbete och kapital i förtroende mellananställda, företagsledning och ägare är en kraftkälla att ösa ur som måsteutnyttjas och utvecklas. , då regering och riksdagsmajoritet driver påutvecklingen av centralistiska, kollektiva maktsträvanden, känns det särskiltangeläget att markera vårt hängivna stöd för tanken att ett företags resurserjämväl skall få disponeras för de anställdas aktieförvärv i det egna företageteller i andra företag. Det är en fin reform i ägardemokratins riktning som viär rädda om. Tillsammans med har vi därför i reservation nr 5 velatmarkera vår avstyrkan av vpk-motionen 1607. Jag yrkarmed detta, fru talman, bifall till reservation nr 5. 69MARTIN (): Det är synnerligen viktigt att lagstiftningoch andra åtgärder frän samhällets sida utformas så, att förutsättningarna förekonomisk brottslighet så långt som möjligt begränsas. Men måste viha regler för ekonomisk verksamhet i exempelvis aktiebolagsform som underlättaroch stimulerar seriös verksamhet. Vår nuvarande aktiebolagslag fastställdes av riksdagen1975 och trädde i kraft . har, bl. a. som led i kampen motekonomisk brottslighet, flera reformer gjorts inom bolagsrätten. Jag kan nämnaatt näringsförbud i samband med konkurs infördes och att bestämmelser omatt alla nya aktiebolag skall ha kvalificerad revisor gäller fr. o. m. senaste Likvidationsreglerna för aktiebolag har även ändrats,bl. a. genom att möjligheten till fattigkonkurs för aktiebolag har avskaffats.Vi har vidare fått en ny lagstiftning om handelsbolag och nyaredovisningsregler för ekonomiska föreningar. infördes en lagändring isyfte att klarlägga bolagsstyrelsens skyldighet att agera vid befarad förlustav aktiekapitalet. I lagutskottets betänkande 36, som vi nu diskuterar,behandlar vi främst proposition 139 med förslag till skärpta regler omtvångslikvidation och förslag om att domstol alltid skall utse likvidator närett aktiebolag skall upphöra med sin verksamhet. Vidare framläggs i dennaproposition förslag om registrering av bolagsfunktionärer. Jag vill först ta upp frågan omtvångslikvidation. Ett aktiebolag måste numera ha ett aktiekapital uppgåendetill . Enligt gällande, , aktiebolagslag måste ettaktiebolag träda i likvidation om två tredjedelar av aktiekapitalet gåttförlorat och om inte ordinarie bolagsstämma under nästföljande år godkänner enbalansräkning som visar att det egna kapitalet uppgår till minst hälften av detregistrerade aktiekapitalet. I propositionen föreslås nu betydligt strängare regler.Redan om gått förlorat måste enligt propositionen ettaktiebolag träda i likvidation, om man inte har ett egetkapital som uppgår fill hela det registrerade aktiekapitalet. Propositionensförslag innebär alltså en skärpning av bestämemlserna - från att ha gälltförlust av två tredjedelar av aktiekapitalet till att gälla en förlust avendast - och tidsfristen minskas från drygt ett årtill . Dessutom föreslås den kraftiga skärpningen att helaaktiekapitalet mot f. n. skall återställas. Motivet för propositionens förslag, som grundas på enpromemoria från brottsförebyggande rådet, är att dessa utgör led i kampen motden ekonomiska brottsligheten. Låt oss se på varför vi har nuvarande regler - som förresten innebär en uppmjukning jämfört med tidigare aktiebolagslag. Denproposition som innehöll förslaget till aktiebolagslag var signerad avdåvarande statsrådet . Han ansåg att de äldre reglerna var för hårda förföretagen - företagen skulle ju utvecklas och leva vidare - och att kraven påkapitalökning inte borde vara så stränga att företagen tvingas till likvidationdärför att tiden för återställandet av det egna kapitalet var så kort. "att det inte minst från de anställdas synpunkt ärnödvändigt att ge likvidationshotade företag ett visst rådrum för att undgåtvångslikvidation". , moderata samlingspartiet och folkparfiet har ivar sin motion asrvisat regeringens förslag om skärpta likvidationsregler. Vihåller fast vid de regler som statsrådet väl motiverade 1975. Enligt vårmening finns det inte tillräckliga anledningar till att ändra dessa regler.Tvärtom anser vi att ett genomförande av regeringens förslag skulle innebäraytterligare svårigheter för företag som drabbats av problem att genomförarekonstruktion av verksamheten. Dessutom skulle riskerna öka att företagendrabbas av Likvidation av aktiebolag, m. m. Likvidation av aktiebolag, m. m. en tvångsvis framkallad avveckling. Inte minst förnystartade företag, där ofta en betydande kapitalförbrukning sker iinledningsskedet, kan regeringsförslaget leda till betydande svårigheter. Detär också av sysselsättningsskäl och för att underlätta för seriös ekonomiskverksamhet som vi frän de tre icke-socialistiska partierna säger ett klart nejtill regeringsförslaget. Man bör komma ihåg att förutsättningarna för att viskall klara vårt lands ekonomiska problem är att företagen kan fungera,utvecklas och ge sysselsättning. Det kan vara av intresse att se vad dessa nu föreslagnaregler skulle ha medfört om de gällt under de gångna åren- föregående talarenämnde något om det. Styrelsen för framhöll i sitt yttrandeöver BRÅ:s promemoria, som ju innehöll motsvarande förslag, att ingetbörsföretag tack vare de hittillsvarande likvidationsreglerna har varitlikvidationspliktigt vid något bokslutstillfälle. Men, sade styrelsen förfondbörsen, om de föreslagna reglerna gällt är det sannolikt att så hade varitfallet för några stora börsföretag. Vidare kan det vara av intresse att veta hur förslagetbedömts ur brottsförebyggande synpunkt. I den motion där jag står som förstanamn har vi redovisat riksåklagarens synpunkt. Riksåklagaren framhöllexempelvis att han inte var övertygad om att man av intresse förbrottsbekämpning skulle kräva skärpta likvidationsregler. Vi behandlar i detta betänkande även en annanproposition, nämligen proposition 94. I den föresläs ändrade regler förbeskattning och behandling i balansräkningen av statligt stöd. Det råder iutskottet enighet om att tillstyrka den propositionen. När det gällerlikvidationen föreslås i propositionen regler som syftar till att undvika tvångslikvidationi vissa fall. Föredragande statsrådet skriver: "En likvidation leder i regel till att bolagetupplöses och att den verksamhet bolaget bedrivit läggs ned. Med hänsyn tilllikvidationens ingripande konsekvenser är det viktigt att förhindra att ettaktiebolag tvingas i likvidation i onödan." Så sägs alltså i proposition94, signerad av finansministern. Dessa värderingar bör vara vägledande ävennär vi tar ställning till proposition 139. Jag yrkar därför bifall tillreservation nr 1, som innebär avslag på förslaget om skärptalikvidationsregler. Det andra förslaget i proposition 139 innebär attlikvidator allfid skall utses av domstol och inte som av bolagsstämman däden beslutar om likvidation. Förslaget i propositionen innebär att man villnärma reglerna rörande likvidationsförfarandet till dem som gäller vid konkurs.Enligt vår uppfattning föreligger här stora principiella skillnader. Det börobserveras att flertalet likvidationer genomförs frivilligt på grund av att manvill upphöra med verksamheten och inte till följd av svårigheter att klarabolagets ekonomi. Vid frivillig likvidation föreligger inte risk för attfordringsägarna inte skall komma att fä betalt för sina fordringar. Förfordringsägarna bör det därför sakna intresse hur likvidationen genomförs ochvem som är likvidator. Liksom bör det vara en rättighet föraktieägarna att besluta om vem som skall vara likvidator. Det ligger också i aktieägarnas intresse att avvecklingenav bolaget genomförs snabbt och billigt. Propositionens förslag skulle även innebära en, enligt vårmening, onödig byråkratisering av likvidationsförfarandet. I detta utskottsbetänkande behandlas även några friståendemotioner. I en folkpartimotion tas upp den av tidigarebehandlade frågan om särskild bolagsform för mindre företag. Frågan utreddesoch förslag till en sådan bolagsform framlades under senare delen av1970-talet. Tyvärr mötte förslaget en ganska omfattande kritik underremissbehandlingen. I stället för en särskild bolagsform övervägdes därför atti aktiebolagslagen införa särskilda regler för mindre företag. En lagändringinnebärande ökning av minoritetsskyddet i aktiebolag med få aktieägaregenomfördes således 1980. Enligt ett enigt lagutskott har ännu inga nyaomständigheter framkommit som ger anledning att ånyo aktualisera frågan omsärskild bolagsform för mindre företag. Liksom tidigare framhåller vi vikten avatt regeringen följer denna fråga med intresse och tar upp frågan om skildaregler för större och mindre företag när detta visar sig påkallat. Frågan om låneförbudet tas upp i motioner både avmoderaterna och av vpk. Läneförbudet innebär att ett bolag inte får låna utpengar till vissa personer som har nära anknytning till bolaget. För attunderlätta generationsskiften kan dispens från låneförbudet ges. Imoderatmotionen, som fullföljs i reservation nr 3, begärslagändring innebärande undantag från låneförbudet för att underlättagenerationsskiften. Enligt vad vi i lagutskottet inhämtat synes regelmässigtdispenser från låneförbudet för att underlätta generationsskiften ha beviljats.Enligt vår mening saknas därför anledning att tillstyrka motionens krav pålagändring så länge andra fakta inte redovisats. Jag yrkar följaktligen bifalltill utskottets hemställan på denna punkt. vill jag betona vikten avatt samhället på olika sätt - bl. a. genom skatteregler - bidrar till attunderlätta ägarskiften och generationsskiften inom olika typer av mindreföretag. I syfte att underlätta för anställda att förvärva aktier idet egna bolaget infördes undantag från låneförbudet . Förslagetgenomfördes då av den icke-socialistiska majoriteten och var en åtgärd isträvandena att sprida ägandet och öka de anställdas inflytande i ochsamhörighet med sitt företag. Vpk föreslär nu i en motion, som föranlett vpk:sreservation 4, att detta undantag från läneförbudet skall avskaffas. Vi övrigai lagutskottet avvisar mofionsförslaget men med olika motiveringar.Socialdemokraterna var motståndare till detta förslag när detgenomfördes, och de har sin motivering. Vi i och uttalaross däremot positivt om gällande möjligheter till lån. Detta framgår av vårreservation nr 5. som jag till slut, herr talman, yrkar bifall till. Likvidation av aktiebolag, m. m. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Likvidation av aktiebolag, m. m. 70 PER (vpk); Underlaget för lagutskottets betänkande nr 36är ju dels proposition 94, dels proposition nr 139 om likvidation av aktiebolagm. m. och 8 motioner, varav 3 med anledning av proposition 139 och 5 frän denallmänna motionstiden . Det jag skall uppehålla mig vid är de delar avvpk-motionen 1982/83:1607, som behandlas i betänkandet. Motiveringarna till dehär ifrågavarande motionsyrkandena finns i motion 1605 om ökade resurser förbekämpande av ekonomisk brottslighet. Jag skall först i korthet beröra de allmänna utgångspunkternai motion 1605. I motionen görs en definition av den ekonomiska brottsligheten isamhället. Man säger att ekonomisk brottslighet är all sådan verksamhet somriktar sig mot folkflertalets intresse. Verksamheten vänder sig mot folkflertaletsintresse för en solidarisk omfördelning av resurserna, och den skadarsolidariteten genom destruktivitet. Inom arbetar- och folkrörelser spelarsolidariteten en helt avgörande roll. Den står i motsats till egoistiskavinstintressen, som i sin förlängning kan ta sig uttryck också i ekonomiskbrottslighet. Alla som ställer upp för ett solidariskt och jämlikt samhällemåste därför rimligen också ställa upp i kampen mot den stora och destruktivaekonomiska brottsligheten. Hur stor denna är i kan man knappast få ettsäkert mätt på, men den har uppskattats till av BNP, ellertill . När den svarta sektorn i samhället nått sådananivåer är det allvarligt, och beslutsamma insatser måste till för att skärpakampen mot ekonomisk brottslighet. Vi har sagt i motionen att det aldrig gåratt helt fä bort den ekonomiska brottsligheten inom ramen för vårt nuvarandeekonomiska samhällssystem, men detta förhållande får på intet sätt hindra ossfrån att trycka tillbaka den svarta sektorn så långt som det bara är möjligt. Vi har från vpk mofionerat om åtgärder mot denekonomiska brottsligheten. Vissa krav har vi fått tillgodosedda, vissa ärföremål för utredning och andra har vi fått avslagna. De förslag som vi hartagit upp motion grundar sig främst på underlag frånbrottsförebyggande rådet (BRÅ). Jag skall kommentera de nu förevarande kraven imotionen i den ordning som de besvarats i utskottsbetänkandet. Vårt första yrkande gäller förslaget att skallge regeringen till känna vad i motionen anförs om skärpta regler beträffanderegistrering hos patent- och registreringsverket av bolagsstyrelsen. I motionenframhålls att bolag har haft skyldighet att till patent-och registreringsverket anmäla vilka som sitter i bolagens styrelser, men attde inlämnade uppgifterna inte använts på ett rafionellt sätt. Motionärerna harförordat mera långtgående åtgärder, som bl. a. skulle göra det möjUgt att sökapå person. Vi har också anfört att den registrering som finns skall varaansvarsbindande så länge som ändringsanmälan inte gjorts. Härigenom skapas ettintresse hos avgångna styrelseledamöter att se till att omregistre-ring sker.Dessa registeruppgifter bör kunna databaseras och jämföras med uppgifter iandra register som kan utvisa skatterestans, näringsförbud och liknande. Vad svarar då utskottsmajoritetenpå detta? Jo, man är allmänt välvillig till yrkandets inriktning, men villförst avvakta verkan av nu rådande ordning, innan man är beredd att föreslånågon åtgärd. I betänkandet hänvisas till att registret överaktiebolagen håller på att föras över till ADB och att man numera också kräverin personnummer och postadress. Utskottet uttalar sig också för att registretskall kompletteras med personnummer på de personer som kvarstår i registretfrån tiden före nuvarande akfiebolagslags ikraftträdande. Med hänsyn fill bl.a. de påpekanden som utskottet här har gjort har jag t. v. låfit mig nöja oehhar på den punkten bara fogat ett särskilt yttrande till betänkandet. I vårt nästa yrkande i mofionen tar vi upp frågan om s. k.namnkarantän för aktiebolag. Vi påpekar att man i samband med"slakter" av företag av vinstbolagskaraktär söker döljatransaktionerna genom täta namnbyten på bolagen. Man kan ofta bevara ettinarbetat företags namn för framtida behov, samfidigt som själva"inkråmet" satts i konkurs. Vi menar att transaktioner med namnbytenpä akfiebolag skulle försvåras, om man införde en ordning med namnkarantän påförslagsvis . En sådan ordning skulle ju inte heller drabba normalaöverlåtelser, där såväl namnet som verksamheten övergår till ny ägare. I utskottsbetänkandet har man skrivit utförligt pä dennapunkt. Man hänvisar till att utskottet i sitt betänkande 1980/81:4 anförde attfirmabyte kan ingå som ett led i ekonomisk brottslighet eller i en eljestillojal verksamhet. Enligt utskottets mening framstod det därför som angelägetatt åtgärder vidtas som kan motverka att en bolagsordning ändras av illojalaskäl. Utskottet ställde sig bakom en lösning som innebar att länsstyrelsernagavs möjlighet att förhindra att ett bolag gled ur kontrollsystemet på grund avatt det bytte firma. I det nu förevarande betänkandet säger lagutskottet attdet ännu saknas underlag för en bedömning av huruvida den nya regeln iaktiebolagslagen innebär en fillfredsställande lösning av problemen medfirmabyten. Utskottet vill avvakta ytterligare erfarenhet innan man är bereddatt överväga skärpning. För egen del anser jag i likhet med motionärerna attkampen mot den ekonomiska brottsligheten har en sådan tyngd att man redan nubör vidta skärpning i enlighet med vad mofionärerna påyrkat.