prot · G60943 · 1982-12-31 00:00:00 — Vi är emot såvälSaltsjöbadsandan som den nu skisserade 80-falsmodellen för avanceratklassamarbete. I stället för klassamarbetslagar kräver vpk och många andraradikala krafter en lag som ger de fackUga organisafionerna demokrafiskarätfigheter, så atf de med framgång kan genomföra en utveckling i strid medkapitalets utsugningspolifik. Den fackliga kampen går naturligtvis vidare, ävenom den infe ges stöd i lagstiftningen. Men det är anmärkningsvärt aft enarbetarregering snarare försvårar än underlättar den kampen. Vpk föreslår en rätfighetslag med utvidgadförhandlingsrätt, informations-rätt, strejkrätt och vetorätt. Vidare föreslårvi lagar som innebär att arbetsköparnas rätt till lockout avskaffas, attdeltagande i strejk aldrig kan utgöra skäl för uppsägning och att fackligorganisafion har rätt att solidarisera sig med strejkande arbetare. Detta är eninriktning som de fyra övriga utskoffspartierna infe vill höra talas om, ochsamstämmigheten är stor när det gäller aft yrka avslag på vpk:s krav. En nyarbetarregering har förväntningar på sig. Den inger hopp. Medbestämmandefrågor m. m. borgerligt regeringsinnehav har brutits, men vad kommerut av detta? Arbetarna tvingas fill ytterligare reallönesänkningar,främst genom den orättvisa devalveringen. Företagens vinster tillåts öka. Mangenomför en skatteförändring som gynnar höginkomsttagare, och man genomför enmomshöjning som främst drabbar de lågavlönade. Företagen får ytterligareskaffesubventioner. Makfen i företagen skall orubbad ligga i fåtalefs händer.Fondfanken om inskränkt kapitalmakt är begravd, ja, t. o. m. förmulfnad. Def ärmilt uttryckt en polifik stick i stäv med vad man avsåg i den offensiva rörelsesom vann valet åt socialdemokraterna. Socialdemokraterna har under sex års borgerligt styre lagtfram en rad bra förslag på arbetsrättens område. Dessa förslag avslås nu av demsjälva. Inte det minsta krav på en maning eller ett tillkännagivande tillregeringen finns. Förslagen stoppas i en säck och överlämnas fill regeringen,som har meddelat atf den skall tillsätta en beredningsgrupp för dessa frågor.De socialdemokratiska ledamöterna i arbetsmarknadsutskottet sade först ja fillmofionerna, men efter betänketid eller sedan man fått direkfiv från regeringenblev det avslag. Det kan som jag ser def bara tyda på en sak: villrådighet omhuruvida man över huvud taget skall stå fast vid sina krav. vill jag säga att dessa krav egenfiigen inte ärsärskilt djuplodande i vad det gäller grunderna för medbestämmande och klassamarbete.Förslagen rör förändringar i förfroendemannalagen, bristerna iinformationsskyldigheten, besluten i koncernerna, arbetsgivarnasskadeståndsskyldighet, 200-kronors-regeln och överläggningsskyldighef vidolovliga konflikter. Men def här förändrar infe medbestämmandelagens innehåll igrunden. Qch faktum kvarstår: De krav som socialdemokraterna förde fram ijanuari - i opposition - blir nu föremål för avslag av socialdemokraterna iregeringställning. Man har sannerligen intagit en defensiv hållning, som intebådar gott för framtiden. ville infe gråta över den snö som harfallit. Jag för min del får väl gråta över den snö som inte fallit. Vi är inne i en ny etapp när def gäller klassamarbetet.Borta är de stora orden om rättvisa och arbetarnas rättigheter. Den brutalakapifaUstiska utvecklingen får råda. Den verkligheten försöker regeringen infeförändra. I stället anpassar man sig fill den. Det är därför som detutvecklingsavtal som är tecknat på den privata sektorn är ett avtal som gerkapitalet alla möjligheter och de arbetande hela bördan. Striderna om § 32 i är slut. Den strategisom presenterade i början av 1960-falef harvunnit all framgång. lade då fram den modell där manslog fast hur samarbetet skulle ske i framfidens företag. Och man fick etfrejält försprång, som vi nu kan se resultatet av. Man sade då: Ökadeffektivitet och produktivitet. Arbetstillfredsställelseför de anställda i den mån målsättningen inte strider mot def överordnadeeffektivitets- och produktivitetskravet. Kapitaletsledande roll slogs fast. Det är mycket vikfigt, sade man, atf formulera målen sä att de anställda sinsemellan uppfatfardem på samma sätt, och givetvis på samma sätt som företagsledningen. Vidarehette det: "Det är också nödvändigt aft lära de anställda vad måleriinnebär och hur de skall realiseras." Och man har fått dem realiserade. SAF hade också förslag fill medel, men def gälldeföretagsanpassade samarbetsformer. Det tillsattes ett utvecklingsråd sorriskulle se fill att det hela blev förverkligat. I företagsnämndsavtalet av år1966 finns fortfarande grunderna: produktivitet och arbetstillfredsställelse. SAF:s huvudlinje har varit atf få teckna ett ramavtal omsamarbete, ett avtal som sedan följs upp med förbunds- och lokalavfal. Defskall vara företagsanpassade avtal. skall byggas in i företagensUnjeorganisafion. finns sammanfattad i projektet "Nyafabriker". Det talas om "samordnad självständighet i småsystem". SAF har många vackra honnörsord som döljer kapitalismens makt:självständighet, delegering, små enheter, en ny chefsroll, förefagsanpassningm. I verkligheten handlar SAF:s maktmodell om samordnadstyrning av koncerner och företag. De delas upp i ekonomiska resultatenheter,och i varje enhet sitter en av kapitalets chefer med resultatansvar uppåt tilldem som bestämt de ekonomiska ramarna och produkfionsnormerna. De s. k.självstyrande grupperna, avdelningarna och företagen isoleras från varandra ochspelas ut mot varandra för att öka effektiviteten och profiten: ett nytt styr-och kontrollsystem, där naturligtvis datorn har en central roll. Till SAF:s makfmodell hör också atf facket skaU utsemedbestämmande-ombud och ledamöter i utskott. Fackets ombud skall samarbeta medkapitalets chefer på olika nivåer. Facket kan då bara komma in med sinaförhandlingar, om cheferna misslyckas med aft knyta upp facket genom dessombud. Utvecklingsavtalef mellan SAF och LO/PTK är i stora ochavgörande stycken en följd av SAF:s makfmodell. Jag skall fa några exempel. "Gemensamma värderingar" heter ett avsnitt somanger samarbetets innebörd. Viljeinriktningen är att utveckla företagetseffekfivitet, lönsamhet och konkurrenskraft och skapa förutsättningar försysselsättning, trygghet och utveckling i arbetet. Dessa målsättningarframställs som i def närmaste konfliktfria, men de strider ju i hög grad motvarandra. Enligt min mening är vägen öppen för samarbete på kapitalets villkor. Under rubriken skriver man: "Effekfivitefsprocessen kräver en aktivmedverkan från alla som arbetar i företagen, dvs. ledning, anställda och dessfackliga företrädare." Def är bara def att effekfivitefsprocessen sker påkapitalismens villkor, infe minst på kapitalismens internationella villkor,vilket infe befrämjar sysselsättning och anställningstrygghet. Avtalet innehåller många honnörsord. Def heter atf manvill "främja utveckling och samarbete i företagethög effektivitet inom alla arbetsenheter och på alla nivåer iföretaget är avgörande för konkurrenskraft etc". Beträffande teknisk utvecklingsägs att teknisk Medbestämmandefrågor m. m. Medbestämmandefrågor m. m. förnyelseerbjuder många möjligheter för företaget aft överleva. Man skriver vidare:"Investeringar möjliggör produktivitetsutveckling och skapar ocksåmöjligheter aft introducera nya produktionssystem, utnyttja modern teknik,utveckla de anställdas kunskaper och därmed öka företagens konkurrens-'kraft." Dessa citat ur avtalet är typiska. Återigen, resultatet innebärfritt fram för utveckling på kapitalets villkor. Def finns inga som helstmaktbefogenheter för de anställda eller för facklig organisation. Att genom detta avtal harkunnat bygga in facket i företagefs Unjeorganisafion råder def inget tvivel om.Avtalet är helt förefagsanpassat till de nuvarande företagens mål och makt, Iavtalet står def även aft en annan form för medbestämmande är aft fackliga organisationersföreträdare på olika nivåer medverkar i företagets ordinarie linjeorganisation,eller aft medbestämmandet också kan utövas i parfsammansafta samarbets- ochinformationsorgan, I varje moment känns SAF-strafegin från 1960- och 1970-falefigen. Utvecklingsavtalef är def definifiva beviset påkapitulationen för kapitalismen. Det kan inte nog poängteras atf helafilosofin om samarbete och medbestämmande är en central ingrediens i denpolifik som SAP nu genomför i regeringsställning. Utan detta samarbete skuUeden polifiken ramla ihop som ett korthus. Det är skäl aft påpeka att de som nutill äventyrs har blivit överraskade av regeringspolitiken efter valet och inteansett den överensstämma med de yviga orden från oppositionsfiden och undervalrörelsen infe rimligtvis kan ha saft sig in i medbesfämmandefilosofiri ochinte heller tagit del av besluten på LO- och SAP-kongresserna 1981, Def är inte heller svårt att förstå att de borgerligaparfierna med förtjusning ser def här avtalet, Def måste i alla styckenfillfredsställa de parfier som går i SAF;s fotspår när det gäller filosofin pådefta område. Efter storlockouten har högervridningen blivitmärkbar, även i arbetarrörelsens program. Det var ju socialdemokraternaskrisgrupp, med bl, a, i ledningen, som framförde de här renahögerståndpunkterna, som ligger fill grund för regeringspoUfiken,Kongresserna som SAP och LO genomförde gav en provkarta på en liberalvälfärdspolitik, byggd på en kapitalistisk marknadshushållning. Löntagarfondernakastades i papperskorgen i sitt ursprungliga skick. De här kongresserna avslog - väl att märka iöverensstämmelse med dagens regeringspolifik - rättigheter för lönearbetarnanär det gäller inflytande på datorisering, rafionaliseringar, investeringar,utlandsetableringar och driftsinskränkningar. Man försvarade MBL:s tandlösalagstiftning i stället för atf försvara arbetarklassens möjligheter atf bedrivaen kollekfiv kamp. Och i stället för att kräva lockoufrätfens avskaffande utreda den lämpliga balansen i parternas möjligheter atf vidtasfridsåtgärder. Socialdemokraterna följer upp denna poHtik genom det beslut somkommer atf fattas med utgångspunkt i dagens betänkande. Tittar man på LO:s näringspolifiska rapport frånföregående år, finner man atf flyttlasspolifiken är legaliserad. Det visaspassivitet när def gäller industripolitikens framtid, internationalisering ochdatorisering. Det har alltså skett en avgörande förändring sedan sforlockouten1980, och har vi fått en 80-falsmodell för klassamarbetet.Utvecklingsavtalef är en dél av den här modellen - på villkor, som binder den fackliga organisafionen i ettfördjupat klassamarbete. Och det är utmanande i en fid när den kapitalisfiskakrisen är djup och när arbetslösheten ökar. Nej, nu gäller det mer än någonsin aft föra en politik förrättvisa och solidaritet. Människor skall ha arbete. Arbetslivet skall blidrägUgt och ha mänskligt innehåll. Vpk anser atf arbetarnas rätfigheter 1arbetslivet är av central betydelse för framfiden. Den ensidiga fåtalsmaktenmåste brytas för att de tidigare nämnda målen skall kunna uppnås. Def gälleratt i grunden överge klassamarbefspolitiken - def är utgångspunkten - och somen följd därav utforma lagstiftningen så atf den ger stöd åt enklasskampsinrikfad polifik. Vi harföreslagit några hörnstenar: Utvidgad förhandlingsrätt och informationsräff i allafrågor. Arbetarna skaU ha ansvar och kan ta det. Lagstadgad strejkrätt för lokal och central fackförening -det är mycket vikfigt i dagens läge. Vetorätt på för fackföreningarna avgörande områden:Företagsnedläggelser, rationaliseringar, avskedanden, omplaceringar,entreprenadfrågor -inte minst - samt datafrågor. Det sista, om datapolitiken, är betydelsefullt, Def finnsen särskild mofion från oss om datapolitik, som behandlas i def härbetänkandet. Jag vill poängtera atf vpk och den radikala rörelsen inte alls äremot datatekniken som sådan utan det sätt på vilket den används. Eftersom vianser atf def är arbetarna själva som vet hur man kan utnyttja tekniken påbästa sätt är vetorätt för de arbetande det enda som kan leda till en riktigutformning av datapolitiken. Medbestämmande är något annat. Det sker påkapitalets villkor. Vi menar också att fackförening skall ha rätt atf anordnamöten på betald arbetstid, I det nu aktuella utvecklingsavtalef förutsätts attmötena skall hållas på överfid. Vi anser vidare aft forskare skall kunna hatUlgång fill arbetsplatserna, Utvecklingsavtalef löser infe problemen på defområdet. Vi menar atf strejkrätten skall finnas. Den är arbetarnasoch fackföreningens främsta motvikt mot arbetsköparnas makt och mot dessasägande av produktionsmedlen. Vi måste mönstra ut fredspliktsparagraferna, ochskadestånden måste försvinna. Om dessa infe tas bort, borde de åtminstonesänkas till 200-kronorsgränsen, Arbetsdomstolen har skärpt skadeståndetgenom indexreglering, så aft 200-kronorsgränsen höjts till , - kanske detenda exemplet härpå i dagens , Vi har infe någon indexreglering av löneri vårt samhälle, men här har man indexregleraf. Förbudet mot lockout tror jag kan ses som ett avgörandeexempel på synen på klassförhållandena. Det är ju inte fråga om jämställdaparter. Medan arbetarnas försörjningsmöjligheter hotas genom blockad hotarstrejken endast den rikes eller kapitalägarens möjligheter atf berika sig.Strejk och 2 proiokoU 1982/83:43-44 Medbestämmandefrågor m. m. Medbestämmandefrågor m. m. lockout är inte mellan jämbördiga parter jämförbara vapen,och därför kräver vi att arbetsköparnas möjligheter fiU lockout skall förbjudasi lagstiftningen. Man skall göra en skillnad mellan strejk och lockout. Def är inte så, som säger, aft arbetarna haralla möjligheter. De har få möjligheter. De skulle kunna ha många möjligheter,om man ändrade poHtiken, från en klassamarbetsfilosofi fill en mobiliserandeinriktning, men lagUgt sett och med övriga möjligheter som står fill buds kanföretagarna använda investeringssfrejk, flytta och rafionalisera underavtalsperioden. Def är bära några exempel på arbetsköparnas makt . Läggerman sedan lockout fill defta, blir det en enorm makt. Vi anser också att ingen skall avskedas vid strejk Uksomatt de fackliga förtroendevalda skall kunna solidarisera sig med kamrater somstrejkar. Vi menar vidare att man skaU förbättra förfroendemannalagen ufifrånatt den skall bidra fill en kampinriktad politik. Vi har understrukit attpolifisk verksamhet skall vara fillåten enligt förfroendemannalagen, atf manskall ha rätt att bestämma tidsåtgången, att fackliga möten skall kunna hållaspå arbetsfid och atf organisafioner som har minst en femtedel av sina medlemmarpå en arbetsplats också skall omfattas av förfroendemannalagen. De borgerliga parfiernas reservafioner vid defta betänkandeär etf smakprov på uttalanden från regeringsparfier som vill peka på vem somgjort mest eller som gjort minst - def är en vanlig träta mellansocialdemokrater och borgare. I sak är reservafion 1 en okynnesreservafion, ochdet lyser klart mellan raderna fram hur förtjust man är överutvecklingsavtalet. Jag får en gångs skull instämma med , somsäger att def är stor samstämmighet i sak mellan de fyra parfierna. Jag tyckeratt detta är beklagligt. När vi, herr falman, för fram vår krifik gör vi defufifrån arbetarrörelsens klassiska gmndvalar. Vi har alltså en sociaUstiskutgångspunkt. Vi gör def av omsorg infe om SAP men väl om arbetarrörelsenstraditioner och framfid. Def är beklagligt aft arbetarrörelsens ledning i dagkommer alltmer i motsättning fill de olika nivåer inom arbetarrörelsen som dehar fått uppdraget av. På annat sätt kan man infe tolka den effervalsdebatt somförs och som har kommit fram i i vad gäller lokala lönesänkningar.Tidningen avslutar en ledare så här: "Inkomstklyftorna och de socialaklasskillnaderna sticker folket på def berömda verkstadsgolvet i ögonen.Upprorens tid är inte förbi, om nu någon trodde def." Det är beklagligt att klassamarbefspolitiken stärker sittgrepp över arbetarrörelsen. Utskottets socialdemokrater får infe igenom sinakrav ens i regeringsställning. Infe ens en liten skjuts på vägen, inte ens enbeställning, och det är ju inte bra heller i etf läge när kapitalet och dessorganisation med de borgerliga parfierna i släptåg uppträder både utmanandeoch hotfullt. Det är beklagligt atf def infe bemötts med en motoffensiv. Vpk vill med sina krav visa på atf def finns ettalternativ fill klassamarbefspolitiken. Det är dessa krav som är framförda imotionerna och reservationerna från vpk. Jag yrkar bifall fUlvpk-reservationerna som är fogade vid arbetsmarknadsutskottets betänkande. AnL 4 (): De frågor som vi nu behandlar har varitflifigt förekommande i debatten här i kammaren . Aft vi har ochhar haft olika uppfattningar om hur man skall närma sig problemen på dettaområde är bara atf konstatera. Från borgerligt håll har det varit etf faktiskt spel medolika turer. Spelöppningen val var som jag ser def typisk förborgerlighetens syn på reformeringen av arbetslivet. På arbetsgivarkongresseni tillkännagav dåvarande arbetsmarknadsministern under applåder aftlagen om anställningsskydd skulle försvagas. Fortsättningen har inte varit annorlunda. Man har tillsattutredningar som har lagts ned. På ett uppseendeväckande sätt körde regeringenöver anställningsskyddskommifténs utredning. En proposition om nyförfroen-demannalag gick så långt som till lagrådet, men på grund av en massivkrifik från parterna på arbetsmarknaden fick aldrig ta ställning fillproposifionen. Vi har här i haft en mängd betänkanden frånarbetsmarknadsutskottet, där den borgerliga majoriteten har avstyrktsocialdemokrafiska förslag efter löpandebandsprincipen. De borgerUga parfierna säger i sin reservafion 1:"Det omfattande lagstiftningsarbete på arbetsrättens område som inleddesföre regimskiftet 1976 fortsattes med kraft ." Dettapåstående säger mera om hur reservanterna uppfattar uttrycket "medkraft" än vad som egentligen har hänt på detta område. Som exempel nämns ireservationen arbetsmiljölagen och semesterlagen. Dessa frågor var helt bereddaav den förutvarande socialdemokrafiska regeringen och kan inte fas fill intäktför någon borgerlig kraftfullhef. Det skulle ha varit alltför utmanande aftstoppa dessa förslag. Vad som är viktigt är att få ny fart på arbetet med dearbetsrätfsliga frågorna. Det är också klarf uttalat från regeringen i regeringsförklaringenatf så skaU ske. Utskottet konstaterar atf vi måste få en samlad bild pådetta område, och det är också därför som utskottet säger atf uppslagen fill enförnyelse av arbetsUvet kan fas upp fill en samlad prövning. Utskottet pekar påbl. a. det faktum atf def änfiigen har kommit ett avtal, det s. k.utvecklingsavtalef, på den privata sidan. Def finns anledning att förutsättaaft def blir en fortsättning på defta område. med sitt betänkande. I den prövningen anser utskottet attdef är naturligt att de socialdemokrafiska motionerna kommer in. Arbetsmarknadsministern har också tillsaft enberedningsgrupp som har atf beakta behovet av ny lagstiftning inom arbetsrättenmen även ta hänsyn fill vad som har hänt genom aft avtal har träffats på oUkaområden. Medbestämmandefrågor m. m. Medbestämmandefrågor m. m. Vi kommer aft få mångamöjligheter atf diskutera de enskilda frågor som har tagits upp i dettabetänkande. Därför skall jag avstå från atf ge mig in i den diskussion som inteminst har dragit upp tills vi får konkreta förslag att faställning till. Som en liten kommentar till vill jag ändåsäga atf när det gäUer fredsplikfen har vi olika uppfattningar. Om vi ser etfvärde i aft kunna sluta kollektivavtal, är det infe möjUgf aft mönstra utfredsplikfsreg-lerna ur avtalen. Jag ber,herr talman, att få yrka bifall till utskottets hemsfällan. Sedannågra ord om den debatt som har pågått . Det är intressant atf kunna konstatera att ochLars-Ove möts i angreppet på fackföreningsrörelsen. helatal var ett försvarstal för arbetsgivarnas ställning på arbetsmarknaden.Lars-Ove tal var ett angrepp på fackföreningsrörelsen, som han sägerbedriver klassamarbete. Skall vi få ordning och reda, skall vi få ett arbetslivdär demokrafi råder, är def helt nödvändigt atf vi också samarbetar med defackliga organisafionerna. Def angrepp som kostade på sig kaninfe ha någon annan effekt än aft det kanske ger en och annan rubrik. Men defkommer infe atf föra frågan framåt i den riktning som är önskvärd. använde uttryck som på något sätt verkadelitet naffsfåndna och forntida. Hon talade om att det inte fanns något ansvarfrån fackets sida och om förföljelse av medlemmar. Def är påståenden som är rättotäcka, men def duger infe att bara uttrycka dem f ord utan def krävs bevis. Ensak är väl fuUständigt klar, nämligen atf fackföreningsrörelsen i detta land ärkänd för atf ta ett mycket stort ansvar. Därför är de angrepp på den somLars-Ove tillät sig att framföra inte befogade. gick litet gladlynt in i diskussionen ochtalade om atf vi nu blivit ense i sak. Det vore bra om vi blev det, men underde sex åren vi haft borgerliga regeringar har def klarf och tydligt visats atfvi icke varit ense i sak när det gäller arbetsrätten. Låt oss, när def nu gesmöjligheter, efter beredning i och efter kontakter medarbetsmarknadens parter, se till aft vi också följer de förslag som densocialdemokrafiska regeringen lägger fram. Vi får då se hur pass mycket def ärbevänt med den enighet som talade om. AnL 5 () replik: framhöll aftfackföreningsrörelsen i är känd för aft ta ansvar. Om hadelyssnat uppmärksamt på vad jag sade i mitt inlägg skulle han ha hört att detvar precis vad jag framhöll. Därför är det desto mer beklagligt atf def frånfackliga organisationers sida förekommer akfioner som icke kan tolkas somnågonfing annat än rena övergrepp på seriösa och skötsamma företagare samtderas anställda. Vad dessa frågor egentligen handlar om - rätten tillblockader och den negafiva föreningsrätten - är i grunden de demokratiska fri-och rättigheterna. För vad innebär facklig anslutning, och vad innebär det atfteckna kollektivavtal?Ja, det är inte alltid bara etf sätt atf reglera förhållandena mellanarbetstagare och arbetsgivare. Den som ansluter sig till ett förpliktarsig också i allmänhet atf arbeta för ett socialisfiskt samhälle och att stödjaett socialistiskt parti. Det finns ingen möjlighet att reservera sig på dessapunkter, därför att dessa förpliktelser är i öppen eller förtäckt forminskrivna i praktiskt taget alla stadgar. För en arbetsgivareinnebär kollekfivavfal med ett ofta atf han förpliktar sig aftendast anställa medlemmar i def aktuella . Han tvingas alltså atfockså medverka fill atf stödja socialistiska partier. I en demokrati, , har varje människa rätt aftkräva respekt för sina åsikter, och alla har rätt att med fredliga medelargumentera för sina åsikter samt försöka övertyga andra om derasförträfflighet. Atf en facklig organisation med ensidiga tvångsåtgärderförsöker kväsa seriösa företagare och enskilda anställda fill underkastelse äricke förenligt med mänskliga fri-och rätfigheter samt demokratisk tradition.Def är detta, , som den här diskussionen handlar om, icke om vi ärmotståndare eller ej fill facket. Vi moderater stäUer oss bakom de fackligarörelserna på det sättet atf vi anser aft det är lämpligt med kollektivavtal.Vi stöder strävan att stabilisera förhållandena på arbetsmarknaden och villmedverka fill en gynnsam ekonomisk utveckling. Men det får infe gå till hur somhelst, . Medbestämmandefrågor m. m. AnL 6ELVER () replik: säger att det under de sex årensborgerUga regeringar har pågått ett faktiskt spel. I den mån det har hänt någothar det varit uppföljningar av fidigare beredningar under socialdemokrafisktstyre i kanslihuset. Def är riktigt så fill vida att flera av de utredningarsom påbörjades under tidigt 1970-fal har följts upp. Def kan tyda på atf deffinns en klar samstämmighet. Men jag räknade ju upp en rad reformer, somsocialdemokraterna inte har varit fillskyndare till och där de pä någrapunkter har gått fill mycket akfivt motstånd, infe bara en gång utan två gångerhär i . Jag nämnde just jämställdhetslagén såsom exempel. kommenterar infe varför socialdemokraternadrev sitt motstånd mot den så häftigt.