prot · G60972 · 1982-12-31 00:00:00 — Orimliga hyreshöjningar, devalveringseffekter tillsammansmed alla andra prishöjningar och en fortsatt reallöneförsämring nödvändiggörstödinsatser från staten för att stoppa hyresutvecklingen och pressaboendekostnaden. I avvaktan på förslag om en annan, rättvisare bostadspolitik,med en kostnadsutjämning och omfördelning mellan olika boende- och upplåtelseformer,måste det bli ett stopp för hyreshöjningarna. Bostadsbidragen har inte följt med i hyresutvecklingen,och många hushåll har helt mist sina bidrag. Detta innebär att hundratusentalshushåll har svårt att klara och i många fall inte klarar de årligenåterkommande hyreshöjningarna. Vräkning från bostaden på grund av obetaldahyror är en daglig företeelse. Efterfrågan på byte till mindre lägenheterhar ökat, och det finns nu risk för en återgång till ett trångboende, som bordetillhöra en förgången tid. För att ytterligare hyreshöjningar skall kunna undvikasnästkommande år, krävs att beslut fattas av regering och riksdag i så god tidatt hänsyn kan tas till detta vid hyresförhandlingarna . Ränte- ochamorteringsfria lån måste ges till allmännyttan som täcker det medelsbehov somkvarstår efter de slutförda hyresförhandlingarna. Ränte- och amorteringsfrialän kan stoppa kostnadsökningen i såväl nybyggda som äldre lägenheter. På dettasätt kan hyreshöjningarna stoppas för alla hyresgäster, eftersombruksvärdesbestämmelserna i hyreslagen inte medger högre hyror hos privatahyresvärdar. Omfördelning av de ekonomiska bördorna från de fattigatill de rika är vad vi upplevt . Med en ny regeringmåste fördelningen ändras åt det motsatta hållet. Därför har vi också tagitfasta på bostadsministerns uttalande att det inte är svårt att hittametoder för att sänka bostadskostnaderna men att de i huvudsak måstefinansieras inom bostadssektorn. Detta kan ske, som vpk vid upprepade tillfällenföreslagit, genom en omfördelning av samhällets bostadsstöd. Att minska de mestgynnade villaägarnas skattesubventioner med bara en fjärdedel skulle getillräckligt utrymme för betydande hyressänkningar för samtligahyreslägenheter. Det är en omfördelning som främst skulle gå ut över rikavillaägare med stora lyxvillor, höga inkomster, förmögenheter och som utnyttjarskattesystemet med höga ränteavdrag. Det är en omfördelning som ligger i linjemed de krav som vpk ställer på den ekonomiska politiken som helhet. De allmännyttiga bostadsföretagens karaktär, uppgifter ochverksamhet medför större sociala kostnader för bl. a. underhåll. Därför är detmotiverat med ett särskilt stöd från stat och kommun. Större rättvisa i boendetär ett krav som hundratusentals hyresgäster ställer och som de nuhoppas, ja, förväntar sig att den nya regeringen och riksdagsmajoriteten skalltillmötes- Naturligtvis knyter väljarna storaförhoppningar till den nya regeringen -förväntningar som kanske inte kaninfrias , men det går att råda bot på de värsta orättvisorna tillföljd av den omfördelningspolitik som de borgerliga regeringarna var såframgångsrika med. Det skulle innebära en omfördelning från de ekonomisktbärkraftiga till de ekonomiskt svaga samhällsmedborgarna. En sådanomfördelningspolitik är vpk berett att stödja. 57ELVER (): Vi har i under de goda åren haftstora förutsättningar för en aktiv arbetsmarknadspolitik, som innehållit en radsysselsättningsskapande åtgärder där framför allt utbildning och omskolninghar spelat en framträdande roll. Det har rått stor enighet om att det är riktigt att satsahuvudparten av resurserna på sådana åtgärder och inte - som man gör i mängaandra länder -passivt dela ut arbetslöshetsunderstöd. Den här modellen utgick i hög grad frän att det handladeom att åtgärderna skulle brygga över tillfälliga lågkonjunkturer, och så längedet rörde sig om det fungerade den bra. Vi har - i förhållande till flertalet andra industriländer- i vårt land haft mycket låga siffror när det gäller den öppna arbetslösheten.Även om våra problem - till följd av oljekriser och en långvarig lågkonjunktur- har ökat , har vi klarat oss hyggligt i ett internationelltperspektiv. Den internationella utvecklingen påverkar givetvissituationen på arbetsmarknaden i vårt land. Detta faktum erkänner nu ävensocialdemokraterna i regeringsställning. a. framhåller de att detinternationella läget i hög grad har påverkat den svenska ekonomin. Strukturomvandlingar på för mycket känsligaområden har lett till sysselsättningskriser, som det har blivit allt svårareatt bemästra. I det här läget är det naturligt att man börjar funderaöver om vår traditionella arbetsmarknadspolitik fungerar med de förändradeförutsättningarna. Kan vi fortsätta att öka miljardanslagen tillarbetsmarknadspolitiska åtgärder om konjunkturuppgången dröjer? Använder vi resurserna på bästa möjliga sätt? Har detblivit för mycket byråkrati? Skulle de arbetslösa på lång sikt ha större glädje av attmedlen fördelades på ett annat sätt än vi har vant oss vid? Hur skall vi kunna hindra att många - framför allt kvinnoroch äldre - slås ut från arbetsmarknaden när den nya tekniken med datorer ochrobotar vinner alltmer terräng? Hur skall de unga kunna komma in på arbetsmarknaden? Mängagår nu med en malande oro och undrar: Var skall jag hitta ettjobb? Var på arbetsmarknaden behövs jag? De som är starka och är etablerade pä arbetsmarknadenbevakar sina positioner. Det blir allt svårare för dem som står utanför attkomma in. Självfallet är en ekonomi i balans grunden för tryggajobb. Men fullt så enkelt som vill göra det är det nog inte. Ökadlönsamhet i näringslivet, lägre löner, lägre skatter och minskad offentligsektor leder för osvikligt till ökad sysselsättning. Då behöverinte arbetsmarknadspolitiken - som de uttrycker det - vara"städgumma". Men om man bara tänker ekonomiskt är det en betydande riskatt man frestas att hantera människorna som en produktionsfaktor bland andra.Då kan det t. o. m. vara bra med en reserv av arbetskraft till förfogande. ser det som ett livsvillkor för varje människaatt fä chansen till étt arbete, att finna sin plats i samhället. Vi behöver försörja oss. Med vär arbetsförtjänst skall viklara vårt uppehälle när vi arbetar, och vi skall sörja för att våra barn fåren bra start i livet. Men vi måste också betala vår del till skatter ochsocialavgifter, som skall hjälpa oss om vi blir arbetslösa, när vi behöverföräldraledighet eller när vi blir sjuka eller gamla. Det handlar också om solidaritet mellan dem som har arbeteoch dem som inte har det, mellan dem som är friska och dem som inte är det,mellan dem som är yrkesverksamma och dem som inte är det. Omsolidariteten sätts på hårda prov, är det risk för att den sviktar. Den begynnande avtalsrörelsen visar tecken på attsolidaritetskänslan är utsatt för påfrestningar. I regeringensbudgetproposition spårar man dilemmat. Är det t. ex. att visa solidaritet med den svagastegruppen, när man ökar spännvidden när det gäller utbildningsbidragen tilleleverna i arbetsmarknadsutbildning mellan dem som är med i enarbetslöshetskassa och dem som av olika anledningar inte kunnat få inträde? Arbetsmarknadsministern föreslår en höjning av det högstautbildningsbidraget från . För dem som är över 20år och inte är med i en arbetslöshetskassa ligger det föreslagna beloppet kvarvid . Bland dessa finns många som har försörjningsbörda. Det gäller t.ex. invandrare, som inte har kunnat komma in pä arbetsmarknaden förrän de harfått svenskundervisning och yrkesutbildning, det gäller mänga kvinnor, som pågrund av t. ex. ändrad familjesituation måste ta ett större försörjaransvar försig själva och sina barn. föreslår en omfördelning så att . tasfrån toppen för att möjliggöra ett påslag från . i denlägsta gruppen. Vi menar också att det är en fråga om rättvisa ochsolidaritet att vård av egna barn skall kunna kvalificera till kontantarbetsmarknadsstöd. Det är ett lika fullvärdigt arbete att ha vårdat egna småbarn som att ha vikarierat några månader som kioskbiträde. Lönebidraget till arbetsgivare som anställer arbetshandikappadeär en stödform som kanske mer än någon annan hjälper till att skapa meningsfullsysselsättning och arbetsgemenskap för många människor, som på grund av ett arbetshandikapp har mycket svårt att få jobb på denöppna marknaden. biföll , på arbetsmarknadsutskottetsförslag, en socialdemokratisk mofion om att inte sätta någon ram för högstaantalet platser med lönebidrag för anställda vid de allmännyttigaorganisafionerna. Därför är det förvånande att den socialdemokratiskaregeringen nu lägger fram förslag om just ett sådant tak. kommeratt yrka avslag på den begränsningen. Av arbetsmarknadspolitiska skäl har ytterligare ett partusen värnpliktiga kallats in till första tjänstgöring för att "lätta påtrycket" på arbetsmarknaden. Därför är det överraskande - för att intesäga ologiskt - att dra ned på tjänstgöringen för de vapenfria värnpliktiga.Folkpartiet motsätter sig detta och föreslår att en uppräkning sker med 100 000tjänstgöringsdagar, så att de vapenfria inte kommer i en särskilt svårsituation, som bl. a. skulle innebära att man kraftigt förlängde väntetiden,innan de kom in till sin första tjänstgöring. Logiken kräver en förändring såatt rimlig rättvisa kan ges också till de vapenfria värnpliktiga. När det gäller ungdomarnas sysselsättning sägermoderaterna i sin arbetsmarknadspolitiska motion att "de vägar förpraktisk yrkesutbildning för åldersgrupperna som provats hari stort sett misslyckats". Jag ställer inte upp på den historieskrivningen. Först ochfrämst sker ju i stor omfattning praktisk yrkesutbildning i gymnasieskolansyrkestekniska linjer och i den kommunala vuxenutbildningens specialkurser.Deras värde kan väl ingen ifrågasätta. Den praktiska yrkesorienteringen har visat sig fungeramycket bra i de utvärderingar som bl. a. SAF har gjort. Den övervägande delenav dem som också har deltagit i praktisk yrkesorientering har kommit in påfortsatt utbildning eller fått jobb. Ungdomsplatserna, som på sitt sätt ocksåkan vara inledningen till en praktisk yrkesutbildning, hjälpte ungefär hälftenav de arbetslösa 16-17-åringarna in på en arbetsplats . Det är viktigt att regeringen i sina kontakter medarbetsmarknadens parter med all kraft verkar för lösningar som gör det möjligtför 18-20-äringar att komma in på arbetsplatserna och få arbetslivserfarenhet. Närdet gäller lärlingsutbildningen menar vi, i likhet medcenterpartiet och , att den bör kunna byggas ut och förbättras. Vitror att huvudorsaken till den dåliga anslutningen är att kostnadernaför företagen är för höga. Vi föreslår därför någon form av lärlingslönebidrag,för att underlätta rekryteringen. Det är dags för parterna att ta uppförhandlingar om nya lärlingsavtal. Arbetsförmedlingen är ett kärt samtalsämne blandallmänheten. Det cirkulerar många historier om hur man "stämplar"hellre än tar erbjudna jobb, att en sökanderesa till kan vara ettvälkommet avbrott i vardagen, även om man inte har en tanke på att ta det söktajobbet, att ungdomar lämnar jobb för att de inte trivs osv.Exemplen är många. Även om de skulle vara sanna, så är de förmodligen ändå bara Den förra regeringen gav den s. k. rekryteringsutredningeni uppdrag att se över tolkningen av begreppet "lämpligt arbete" inomarbetslöshetsförsäkringen. Detta föranleddes bl. a. av de många påståendenaatt arbetslösa avvisar erbjudna jobb och trots det får fortsattarbetslöshetsersättning. Regeringen har befriat utredningen från denna del avsitt uppdrag. Motiveringen är att den kontrollen sköter arbetsförmedlingen ochA-kassorna på ett tillfredsställande sätt. Jag tror att regeringen här gör enfelbedömning. Det hade varit värdefullt om man hade kunnat få svart på vitt påatt det ligger föga sanning i alla påståenden av den här arten. Vi beklagar också att regeringen har lagt ned denutredning som bl. a. hade i uppdrag att göra en lagteknisk översyn av den snart50 år gamla arbetsförmedlingslagen. , herr talman, vill jag kort beröra ensocialpolitisk fråga som också har blivit ett arbetsmarknadspolitiskt problem. Ett antal domar i arbetsdomstolen harväckt stor uppmärksamhet. De har gällt uppsägning till följd av onykterhet iarbetet. De har visat på att det finns problem med alkoholmissbruk påarbetsplatser. Det är svårt för arbetsgivare och arbetskamrater att hanterasådana problem, eftersom det ofta innebär känsliga ingripanden i människorsprivatliv. Det är en allmän rättsuppfattning att ingen bör uppträdadrogpåverkad i sitt arbete. För arbetsmoralens skull måste man ingripa motalkoholmissbruk på arbetsplatsen men också motverka att ett bruk uppstårsom kan leda till missbruk. Vi har i vår arbetsmarknadspolitiska motion velat fästauppmärksamheten på detta allvarliga problem och begär hos regeringen att frågantas upp till särskild prövning i det pågående utredningsarbetet påarbetsmarknadens område. Jag har i detta anförande som ett inlägg iden allmänpolitiska debatten velat fästa uppmärksamheten på vissa övergripandefrågor på det arbetsmarknadspolitiska området. Jag har bl. pekat pånödvändigheten av att vi är beredda att förutsättningslöst pröva hur dearbetsmarknadspolitiska medlen skall användas . 1 samband med budgetbehandlingen blir det anledning attåterkomma till regeringens budgetförslag. 58BENGT WITTBOM (m) replik: Jag känner mig föranlåten att korrigera endel av vad sade här fidigare. Det gäller ungdomarna. Det är bara att konstatera, , att vi ivarierande former, och med ökade resurser, har försökt komma tillrätta med ungdomsarbetslösheten. Och det skall sägas, , attfantasin ökade väsentligt den dag vi fick en borgerlig arbetsmarknadsminister. Men vi kan se pä hur arbetslösheten, i åldersgruppen 25-64år och , har utvecklats . Trots alla dessainsatser, trots olika konjunktursituationer, med emellanåt mycket snabbtillväxt och stor efterfrågan på arbetskraft, så har de factoarbetslösheten för de vuxna i stort sett legat stabil trendmässigt ,medan arbetslösheten för 16-24-åringarna har ökat. Då är det inte en felaktighistorieskrivning att säga att man har misslyckats med att nå målet att minskaarbetslösheten bland ungdom. För det misslyckandet bär vi alla ett ansvar,socialdemokrater och borgerliga partier. Därför föreslår vi att vi skall få prövanya modeller, formade efter system som framgångsrikt har använts i andraländer. Jag tycker att det låter alldeles utmärkt, efter att hahört och inställning till att försöka skapaförutsättningar för ett lärlingssystem i . Vi är kanske inte överens påalla punkter. Men förhoppningsvis kommer vi i utskottet att kunna diskutera ossfram till en gemensam ståndpunkt. Det ökar naturligtvis möjligheterna att fåsocialdemokraterna och arbetsmarknadsministern med på en sådan lösning. 59 () replik: Det kunde nästan vara överflödigt med enkontrareplik, eftersom inlägg gav vid handen att vi har skildasynsätt när det gäller insatser för att ungdomarna skall få chans till arbete,utbildning och praktik. slår fast vad jag citerade från denmoderata motionen, nämligen att det som prövats har varit misslyckat. Ändå vill jag erinra om det som jagavslutade min exemplifiering med, nämligen det faktum att bortemot hälften avde arbetslösa 16-17-åringarna hittat en arbetsplats . Att man skullekalla det misslyckat är jag inte beredd att ställa upp pä. Och verifierar ju att vi har skilda uppfattningar. Jag menar tvärtom attåtgärderna har varit framgångsrika. Det har prövats nya och okonventionellagrepp på arbetsmarknadspolifikens område när det särskilt gäller ungdomarnasmöjligheter att komma in på arbetsmarknaden. Där har vi haft en positiv periodunder . Jag vill att den perioden skall förlängas, även om detfinns inslag i den socialdemokratiska budgetpropositionen som inger oro när detgäller att ge ungdomen en chans. Det kan inte vara riktigt att, som BengtWittbom väl närmast menar, ge sig in pä att prova något nytt, därför att manenligt hans synsätt har misslyckats. Det vore tvärtom felaktigt att skrota detsom jag vill kalla för mycket framgångsrikt för ungdomen inom arbetsmarknadspolitiken. 60KARIN (): När arbetsmarknaden hårdnar ökarkonkurrensen. Detta kan föra med sig att fördomar och traditionellakönsrollsuppfattningar får ökat fotfäste. Därför är jämställdhetsarbetet i dagens viktigareän . Jämställdheten mellan kvinnor och män är en fråga som spänner översamhällslivets alla områden. Jämställdhet innebär att kvinnor och män skall hasamma rättigheter och reella möjligheter till ett mångsidigt liv. Ett egetarbete och ekonomiskt oberoende är den bas på vilken jämställdhet skall byggas. Både kvinnor och män skulle vinnapå ett mera jämställt samhälle. Jämställdhetsfrågor är inte enbartkvinnofrågor. Att de i hög grad har blivit detta beror på att kvinnorna är ochlänge har varit de mest eftersatta. De har haft svårare att hävda sig påarbetsmarknaden och återfinns sällan i arbetsuppgifter eller positioner som gerinflytande i samhället. Men även männens situation måste förändras. Männen harofta långa arbetstider och hårda arbetsvillkor i övrigt. De får därmed sämremöjligheter till kontakter med exempelvis sina barn. Det är ännu lång väg att gå innan det jämställda samhälletär verklighet. På alla nivåer och inom alla områden i samhället måstejämställdhetsarbetet intensifieras. inrättade den dåvarandesocialdemokratiska regeringen en jämställdhetsdelegation direkt understatsministern. Detta var en markering av jämställdhetsfrågornas politiskabetydelse. Den borgerliga regering som tillträdde 1976 avvecklade delegationenoch inrättade en parlamentarisk jämställdhetskommitté med ett särskilt kansli.Kommittén har samlat in material och genomfört en rad projekt inom olikasamhällsområden. Den socialdemokratiska regeringen avskaffar nu denparlamentariska kommittén och återför arbetet med jämställdhetsfrågorna tillden politiska ledning som utövas av regeringen. Inomarbetsmarknadsdepartementet har inrättats ett sekretariat förjämställdhetsfrågor. För att bättre förankra jämställdhetsarbetet i samhälletinrättas ett jämställdhetsråd, som inte bara skall ha representanter förkvinnoorganisationerna utan även för de politiska partierna, arbetsmarknadensparter och folkrörelserna. En delegation för jämställdhetsforskning kommerockså att knytas till . Både jämställdhetsrådet ochdelegationen för jämställdhetsforskning skall ha representation av bådekvinnor och män. I den forskningsproposition, 1981/82:106, som riksdagentog ställning har forskning om jämställdhet mellan kvinnor ochmän prioriterats. Kvinnoforskning och jämställdhetsforskning är eftersatta områden.Därför är det väsentligt att stimulera sådan forskning. Jämställdhetsforskningenkan finna förklaringar till varför det finns så stora skillnader mellankvinnors och mäns situation och ställning i arbetslivet och i samhällslivet iövrigt. Bristen på jämställdhet i forskarsamhället måste också uppmärksammas.Endast var fjärde forskarstuderande är kvinna, trots att kvinnorna utgörhälften av de studerande inom grundutbildningen. Kvinnorna utgör mer än hälften av befolkningen i vårtland. Deras andel av t. ex. beslutande församlingar borde stå i rimligproportion därtill. Så är dock ingalunda fallet. I är av ledamöterna kvinnor. Ikommunfullmäktige och landsting är andelen kvinnor 29 resp. . Om mantittar på andelen kvinnor/män i statliga kommittéer förra budgetåret, finnerman följande: Av ordförandena är kvinnor, och av ledamöterna är kvinnor. I de statliga företagen - 112 stycken - var avstyrelseledamöterna eller direktionsmedlemmarna kvinnor. Jag skulle kunnafortsätta länge med den här uppräkningen. Den visar bara hur nödvändigt det ärmed en jämnare fördelning mellan kvinnor och män i beslutande församlingar ochandra offentliga organ för att olika erfarenheter skall kunna redovisas. Utbildningspolitiken är ett annat vikfigt område när detgäller jämställdheten. I skolan förmedlas inställningen till jämställdhetgenom att eleverna får undervisning i barnkunskap, hemkunskap och teknik ellergenom att studievägledning och praktisk yrkesorientering är inriktade påjämställdhet. Men dessutom behöver barn för sin utveckling kvinnliga ochmanliga förebilder även i skolan. Skolan fortsätter att vara en spegel av den könsuppdeladevärld som möter eleverna i samhället i övrigt. Denna "dolda läroplan"motverkar strävandena att bryta det traditionella studie- och yrkesvalet. Detnuvarande traditionella yrkesvalet innebär i förlängningen en olyckliguppdelning av arbetsmarknaden i en kvinnlig och en manlig del. Sålunda utföll valet till gymnasieskolans tvååriga linjer1980 enligt följande: av pojkarna och av flickorna valde vårdlinjen.Tvärtom förhöll det sig när det gäller teknik. av pojkarna och avflickorna valde denna linje. Beträffande skolpersonalen, dvs. de vuxna kvinnor och mänsom möter eleverna i skolan och som är elevernas förebilder, förhåller det sigpå följande sätt: av lågstadielärarna, hemkunskapslärarna ochskolmåltidspersonalen är kvinnor. avrektorerna är kvinnor och är män. avlärarna i trä- och metallslöjd är kvinnor och är män. Avvaktmästarna är kvinnor och är män. Dessasiffror talar för sig själva. Kvinnorna återfinns inom en betydligt snävarearbetsmarknad än männen. Männen väljer bland ca 300 olika yrken, medankvinnornas traditionella arbetsmarknad omfattar 25-30 yrken. Dettakönsuppdelade yrkesval kan fä negativa konsekvenser även förmännen. Den sektor som kommer att expandera mest när det gällerarbetstillfällen torde vara tjänstesektorn. är den i hög grad kvinnornasarbetsmarknad. En jämnare fördelning av kvinnor och män pä hela arbetsmarknadenkommer således att gynna även männen. vet vi att kvinnornas situationpä arbetsmarknaden hotas genom den kommande datoriseringen inom t. ex. handeln,bankväsendet och kontorsbranschen. Det största problemet när det gäller möjligheterna attuppnå jämställdhet mellan kvinnor och män är den drastiska ökning avarbetslösheten som konstaterats . Antalet sysselsatta kvinnor har dock stigit under långtid, om än i långsammare takt sedan är 1980. Den genomsnittligaveckoarbetstiden var för kvinnor och för män 40 timmar.Skillnaden beror på den utbredda deltiden bland kvinnorna-45 %. Av männen ärdetendast som deltidsarbetar. Få män tar vara på den möjlighet somföräldraförsäk- ringen ger när det gäller att minska arbetstiden för på det sättet skall kunna dela ansvaret för barnen. Småbarnstiden är av väsentlig betydelse för utvecklingennär det gäller kvinnors och mäns roller gentemot barnen. Den avgör ocksåbarnens uppfattning om kvinnligt och manligt, dvs. attityderna i nästageneration. Det är därför viktigt att männen får stöd från samhället när deförsöker bryta det traditionella könsrollstänkandet genom att i högre grad äntidigare ta på sig det praktiska ansvaret för barnen. Det är bl. a. därför somstatsbidragen till barnomsorgen återställs till sitt tidigare värde. En fråga som fått allt större aktualitet ärarbetstidens längd kontra arbetsdelning. Det kommer att föranleda regeringenatt ge delegationen för arbetstidsfrågor, DELFA, tilläggsdirektiv på dettaområde. Delegationen kommer också att utvidgas med parlamentariker. Dåligt utformade boendemiljöer, dåliga allmännakommunikationer och långa avstånd till arbetsplatser motverkar ocksåjämställdhetssträvandena. En central fråga är därför att det formuleraskonkreta jämställdhetsmål i samhällsplaneringen. Det yttersta och mest dramatiska utslaget av bristen påjämställdhet i samhället är misshandel och annat våld mot kvinnor. Tiotusentalskvinnor misshandlas av män varje är. a. genom insatser från dekvinnohusgrupper som har bildats har uppmärksamhetenriktats på ett allvarligt samhällsproblem. Det är oacceptabelt att kvinnorutsätts för övergrepp av detta slag. En arbetsgrupp i socialdepartementetkommer att lägga fram en rapport om stöd och hjälp till misshandladekvinnor. I budget avsätts därför för detta ändamål 1 milj.kr. för nästa budgetår. Jämställdheten är minst av allt en fråga somlever sitt eget liv. Varje social och ekonomisk förändring påverkarrelationerna mellan kvinnor och män.