prot · G60996 · 1982-12-31 00:00:00 — Vivet alla att man på mänga krisorter runt om i förtidspensionerarfolk av arbetsmarknadspolitiska skäl, för att ge utrymme på arbetsmarknaden fördem som är yngre. Det här är en utveckling som inte, i varje fall enligt minmening, är odelat positiv utan som kan föra med sig många problem. Det finnsalltså skäl att vi tittar speciellt på vad som händer ute i de svenskakrisorterna när det gäller denna fråga. En fjärde punkt som denna delegation också skall sysslamed är någonting som brukar tala om mycket ofta: Önskemålen attforma ett arbetsliv som är ur den enskilda människans synpunkt flexibelt, därman själv kan bestämma över sitt eget arbetstidsuttag, över inte bara ett visstår utan kanske över ett helt liv. Det finns väldigt mycket som är tilltalande ide framtidsvisioner som har på detta område. finnsnaturligtvis risken att det bara är de starka på arbetsmarknaden, devälutbildade och de välavlönade som kan utnyttja en sådan här flexibilitet.Därför är det viktigt att vi försöker fundera över om vi kan forma ett samhällesom kan ge var och en möjlighet att själv välja arbetsfid både på kort och pålång sikt. Om sex timmars arbetsdag Om sex timmars arbetsdag 53 (vpk): Vpk har krävt attDELFA skall lägga fram ett ordentligt förslag och inte bara belysa. Dethoppades jag att också skulle ställa upp på . Jag villåterigen säga att debattknepet inte går hem - jag är inte för arbetsdelning.Jag kan citera ur den motion som vpk har väckt till årets riksdag. "I är det framför allt arbetsdelning somprövas." - visar det sig att det inte är så. - "Vpk säger nej tillarbetsdelning, men ja till sex timmars arbetsdag." Jag hoppas därmed attMaj-Lis Lööw och jag är överens. Med sex timmars arbetsdag har man alltsåbibehållen lön. "Vpk:s krav på sex timmars arbetsdag utgår från enhelhetssyn, där en arbetstidsförkortning är en del i en politik som ger dearbetande och samhälletdel av teknikens framsteg , minskad utslagning och fler jobb, möjlighetertill jämställdhet mellan kvinnor och män, möjligheter till frifid och samhällsengagemang.En sådan politik kräver naturligtvis ett samhällsekonomisktbetraktelsesätt." Det ärufifrån detta som jag tycker att vi skall se på denna fråga. Jag vill påpeka en sak fill, som kanske kanfundera över. Hur går det med alla de kvinnor som jobbar deltid om de som skallskapa utrymmet - som nu tror på - är storfinansen, den privataföretagsamheten? De skapar utrymme bara med feta plånböcker. Jag har inte hörtnågon annan tala om den tillväxten i ekonomin. Jag citerade ien tidigare debatt, och han har tydligen samma uppfattning. Om det är det somskall skapa utrymmet här, hur går det då med kvinnornas situation ochjämställdheten? Det är en stor fråga, om man inte har ett samhällsekonomisktbetraktelsesätt. Man kan inte sitta på två stolar , och å ena sidantro att de privata, enskilda krafterna skall kunna klara detta, å andra sidanställa långtgående sociala krav, som jämställdheten innebär, och dessutomöverlämna avgörandet till arbetsmarknadens parter. Jag har tidigare påpekat,och jag hoppas att också är på det klara med detta, att debefinner sig i en mycket besvärlig situation på grund av just den maktrelationsom finns där. Belysa kan man göra, men vem fattar beslut? Detta är också kännetecknande för den socialdemokratiskapolitiken före och efter regeringsskiftet. Före kunde man helt hämningslöst taupp och driva sina förslag till mål. Mål är en sak - man har mål på allaområden. Men med de åtgärder och medel regeringen nu använder ser man inte utatt komma till målet . Då får man efterlysa den grundläggandeideologin. Arbetsmarknadsministern har ju rakt ut sagt att vi inte har mycketav socialism kvar , av det som är grunden för rättvisa, solidaritet, jämlikhet och gemensamt delade villkor. Det är negativt för DELFA, eftersom detenligt min mening inte kan bli något nöjaktigt resultat. Jag är medveten, fru arbetsmarknadsminister, om alla defaror som är förknippade med en arbetstidsförkortning: obalanser och annat. Menjag tror att om man tar tåg i frågan får man verkligen också styra mycket hårdhänt för att det övergripande målet skall kunnaförverkligas. Om man vill det är en annan sak. Beträffande vill jag inte säga att han fårskylla sig själv. Jag har tagit del dels av hans framställning, som ävenarbetsmarknadsministern står bakom, dels av vad som stått i pressen. Han haralltså inte dementerat att han är inne på de här tankarna och funderar överdem. Det får förstås citeras, och han kan gärna få dementera det om han vill.Det finns sedan andra som har följt i hans spår, t. ex. Sedan till direktiven för dataeffektutredningen. har gjort ett utredningsarbete, tycker jag att DELFAskall göra en sammanvägning med alla andra delar och se vad vi får förslutresultat, om det behövs en arbetstidsförkortning och vad den kommer att ge.Man skall inte bedöma varje enskild del för sig. Det är så typiskt att varjedel hålls för sig, ingenting skall tydligen samlas ihop till en enhet. DELFAborde väga in den kunskap som redan finns. Jag ställer på nytt frågan; Om detta utrymme skall kunnaskapas , som arbetsmarknadsministern trodde,vad kommer då att hända med jämlikhetsfrågorna med den oerhört snabbautveckling och de sociala problem som vi har; utslagning, delfidsarbete ochsysselsätining? Jag tror att man i en helhetspolifik får ta tag i alla de olikadelarna. Släpper man någon tror jag att man också måste uppge det somdiskuterades i föregående debatt, nämligen arbete åt alla. Det målet fanns medi sysselsättningsutredningen, men man trodde inte, som ocharbetsmarknadsministern påminde om, att det fanns arbetskraft nog. finnsdet i övermått. Så jag tycker det är ett dåligt försvar av regeringspolitiken.Jag har tydligen trampat på en mycket öm tå. Om sex timmars arbetsdag 54MAJ-LIS LÖÖW (s) replik: Låt mig än en gång understryka att jag inleddemitt anförande med att speciellt säga att jag hade, när jag tog upp detta medarbetsdelning, förstått att inte heller är inne på den linjenoch att vi är överens om att arbetsdelning måste ske med bibehållen lön. Men omvi bestämmer oss för att det skall ske och snabbt utan attarbetsmarknadens parter är inblandade i det hela, förstår jag inte rikfigt hurLars-Ove har tänkt att lösa problemet. Vi måste väl ändå inse, att omdet skall ske med bibehållen lön, måste vi ha ett större ekonomiskt utrymme. Vi från kommernaturligtvis att hävda, att när det blir en tillväxt i samhället, är det iförsta hand i form av arbetsfidsförkortning som vi skall få enstandardförbättring. Att bara säga att det inte går så länge vi harstorfinansens feta plånböcker som sitter på reformen är ett ganska vanligtargument i alla debatter från sida. Fackföreningsrörelsen idet här landet har fakfiskt förmått att förhandla fram ganska mångaarbetstidsförkortningar vi har haft en storfinans i landet. Jagtycker inte att man skall desavouera fackföreningsrörelsen och säga att deninte längre klarar uppgiften, utan nu Om sex timmars arbetsdag måste vigripa in från sida och gå före med något slags lagstiftning ellervad det nu var som var ute efter. Kritiken mot DELFA går tydligen ut på att denna utredninginte har i uppgift att peka på några åtgärder. Och så säger kritiken gäller att utredningen inte ger några resultat. Jag vill säga attresultat får vi aldrig av utredningar, utan resultaten kommer av de beslut somvi fattar på grundval av vad vi lär oss genom utredningar. 55 (vpk) replik: När talar om arbetsmarknadensparter borde hon vara litet försikfig. Vi kan ha olika uppfattningar, men vadjag skulle kunna tänka mig att respektera är naturligtvisfackföreningsrörelsen. Arbetsköparsidan som part är jag inte alls intresseradav att respektera. Den sidan har sina intressen, och dem kämpar denframgångsrikt för. Om vi skall vänta på tillväxt allena, så vill jag säga attdet ju faktiskt är på de feta plånböckernas villkor som tillväxten sker. Voredet inte dags för en gigantisk omfördelning av samhällets resurser vad gällersåväl industripolitik och offentlig sysselsättning som arbetstidsförkortning?Men det kräver faktiskt en annan politisk inriktning. Det är inte så att vi tror att fattar deavgörande besluten. Det är det som händer inom fackföreningsrörelsen och blandde krafter som rör sig utanför det här huset som har betydelse för vilka beslutsom här kan fattas. Vi kommunisterna tar oss friheten attföra fram på bord förslag som överensstämmer med en av de linjer somär under debatt ute bland människorna och som alltså finns med i opinionsbildningen.Jag hoppas naturligtvis att den opinionsbildningen skall vinna terräng och bliett beslut. Jag hoppas naturligtvis också att den skall vinnaterräng inne i LO-borgen och uppfattas som en viktig fråga, så att den kommerfram till regeringen. Jag tror inte att vi genom dessa riksdagsdebatter kanannat än spegla vad som händer i samhället . Men, som sagt, om de socialdemokratiskakvinnorna skall vänta på tillväxten, då tror jag att de tyvärr får vänta ganskalänge. De arbetstidsförkortningar som uppnåtts har skett till priset av storauppoffringar. Vi kan också fundera över och analysera frågan om när och tillvilket pris de har skett. Då det gäller tidigare arbetstidsförkortningar har vikanske också delade uppfattningar. Får jag först säga att det är viktigt attdessa frågor diskuteras. Det är också därför vi har gett delegationen förarbetstidsfrågor nya direktiv. Jag tycker emellertid att ärväldigt ensidig i sina inlägg. Som jag redan sagt har vi i DELFA:s direkfivtagit upp flera av de olika frågor som vi vet diskuteras ute bland människornaoch som vi vet rör sådant som händer på enskilda arbetsplatser. Bådeförändringar av deltidsarbetets utveckling och frågan om förtidspensioneringarär sådant som jag tycker skall höra till den här debatten. Sedan är det så att delegationen för arbetstidsfrågor harfriheten att -utöver det som står direkt i direktiven - ta upp andra frågor somdelegationen själv anser viktiga. Jag är helt övertygad om att man kommer attgöra det också. När de rapporter som ännu inte är publicerade fråndataeffektutredningen föreligger är jag säker på att även DELFA kommer att taupp dem. Jag skulle vilja varna den som försöker vara en sådan därallomfattande vis person som vid ett enda tillfälle kan dra i alla tåtar, såatt allting hamnar på rätt plats. Det finns inga förutsättningar att praktisktföra politiken på det sättet. Jag tror att det snarare är i de teoretiskakafédiskussionerna som man kan klara ut alla problem. Det går inte att arbetapå det sättet när det gäller att klara svårigheterna för människorna och lösasysselsättningsproblemen i bruksorter och på andra ställen. har - det kan jag försäkra att dementera. Jag förutsätter att också är medveten omatt dementier ofta hamnar långt bak i tidningarna och får mycket små rubriker.Vi bör kunna respektera inställning, och vi skall inte försökapådyvla honom andra uppfattningar. Vidare tycker jag att en arbetstidsförkortning, enförkortning av den dagliga arbetstiden, är viktig och eftersträvansvärd.Samtidigt är jag ganska övertygad om att de har rätt som säger att vi inte kanuppnå jämställdhet enbart genom en arbetsfidsförkortning. Kanske skullekarlarna få mera tid för att meka med bilen och fiska. Kvinnorna skulle kanskefå mera tid för att städa och sköta ungarna. Men för att verkligen uppnåjämställdhet krävs det något annat, något mer än enbart enarbetstidsförkortning. Jag kan emellerfid hålla med om att en sådan kan varaett hjälpmedel på vägen mot ökad jämställdhet, mot något som kan ge de enskildamänniskornas liv ett bättre innehåll än . Många - inte minstsmåbarnsföräldrar, och framför allt kvinnor - har ju alltför lång arbetsdag, långaresor etc. Detta gör att de egentligen inte orkar ägna sig åt vare sighobbyarbete eller aktivt samhällsarbete, även om de skulle vara intresserade avsådana ting. Bland argumenten för sex timmars arbetsdag återfannsönskemålet att få ökat utrymme för fackligt arbete. Alltsedan 1970-taletsbörjan har man på andra sätt kommit en bit på väg när det gäller en lösning idetta avseende. I det nya utvecklingsavtalet finns ju en del tid avsatt förmöten på betald arbetstid. Vissa av de förhoppningar som i början av 1970-taletknöts till sextimmarsarbetsdagen tror jag att man kan infria också på andravägar. Sedan några ord om det här med övertiden. Jag hann intemed det förut. Vi har ju en ny arbetstidslag fr. o. m.den 1 januari. Dennainnehåller inte några stora förändringar i jämförelse med tidigare lag. Man kansäga att det fanns tre viktiga anledningar till att den här lagen kom till: De tidigare bestämmelserna - dessa var ju inte samladei en lag - var synnerligen krångliga. När man skulle räkna ut övertiden, måsteman bortse från semester och annan frånvaro. Den nya lagen är enklare.Övertiden räknas nu även på grundval av uppgifter om arbetstagarens frånvaro. Om sex timmars arbetsdag 10 protokoll 1982/83:94-97 Om sex timmars arbetsdag Strävan efter en enklare hantering.Det var orimligt att ha så många ärenden liggande centralt hosarbetarskyddsstyrelsen . Vi har fått en enklare hantering,ett mera decentraliserat system. Jag tror att ett sådant är välkommet ute påarbetsplatserna. De deltidsarbetandes situation. Nuharvi ett mertidsbegrepp. Mertiden är nämligen den tid utöver avtalad arbetstidsom den deltidsanställde har att utföra arbete. Man kan kalla det övertid fördeltidsanställda. När det gäller de många deltidsanställda fanns det tidigareett tomrum i de här bestämmelserna. Också ur den synpunkten kan den aktuellalagstiftningen hälsas med tillfredsställelse. Övertiden i - den frågan har varitinne på - är av relativt ringa omfattning. Även om det med de nyaberäkningsmetoderna blir en viss ökning i fråga om de siffror som GustavPersson nämnde, tror jag att det blir en marginell ökning. Det finns ingentingi de nya bestämmelserna som kommer att påverka nivån när det gäller detgenomsnittliga övertidsuttaget. Säkert kommer det också fortsättningsvis attligga någonstans mellan 25 och . Så har det varit under en följd avår. Sedan skulle jag vilja framhålla att det är viktigt attdiskussioner om en arbetsfidsförkortning förs och att dessa diskussioner ärsansade, utan överdrivna föreställningar om vad vi kan uppnå med enarbetstidsförkortning. De som tror att vi löser grundläggande problem isamhället och kan närma oss den fulla sysselsättningen genom en arbetsdelning,tror jag har grundligt fel. Det är helt andra åtgärder som måste till för attvi skall kunna klara sysselsättningen. Och jag tror att vi kan vara glada överatt vi i det här landet har en debatt om sysselsättningspolitiken som är mermångfasetterad än den som förs på många ställen ute i , där man i alltförhög grad koncentrerar sig på just arbetsdelningsfrågorna. 57LARS-OVE (vpk); Beträffande det senare kan jag instämma medarbetsmarknadsministern - det löser inga grundproblem. Men det är en del avden totala lösningen - det tror jag att vi kanske kan vara överensom. Vad jag efter denna debatt fortfarande funderar på är vadDELFA skall sätta för ny fart på debatten. Kanske kommer det fram något beskedsenare. Det är åtminstone arbetsmarknadsministerns avsikt, eftersom det är enav grundpelarna i det pressmeddelande som gick ut. DELFA kan säkert göra en mängd bra arbetsinsatser. Men vadjag inriktat mig på här är den ambitionsnivå och den viljeinriktning somregeringen gett uttryck för genom direktiven. Jag menar att de är klartdefensiva. Och jag kan tolka dem illa också, med den debatt som kom upp etttag, men som snart slogs ner med uppgiften att DELFA var på gång. Jag befararatt det är de ekonomiska problemen i det här samhället som får vara avgörandeför den socialdemokratiska regeringen även i omfördelningsfrågor- man vill inteta tag i dem. Att arbetsmarknadsministern menar att det är svårt attgreppa olika frågor och säger att det är lätt för andra att vara experter, detuttrycker väl egentligen det ideologiska förfall som regeringenrepresenterar. Jäg argumenterar utifrån en ideologisk uppfattning som grundarsig på arbetarrörelsens värderingar och framgångsvägar, som har diskuterats imånga år. Men vad jag upptäckt är att regeringspartiet som baserar sig påarbetarväljare, till stor del förlitar sig på den privata industrin och dessmöjligheter - även på lång sikt. Det ser jag som ganska märkligt och tycker ärett ideologiskt förfall. Hur riktigt är citerad i dagensStockholms-Tidningen vet jag inte. Men det är en defensiv syn påsysselsättningspolitiken som kommer fram där. Om det är kännetecknande ocksånär det gäller arbetstidsförkortningen, har regeringen en defensiv pohtik. säger: "Vår inställning är attförsöka få upp sysselsättningen med delvis en spontan uppgång i den privatasektorn och delvis en uppgång i den offentliga sektorn." Och vet vi medvilka metoder man finanspolitiskt stryper den offentliga sektorn . Är det samma ambitionsnivå beträffandearbetstidsförkortningen, då är det inte mycket beställt med DELFA-utredningensmöjligheter, även om den gör ett mycket bra arbete och lägger fram material. Om sex timmars arbetsdag Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Föredrogs och hänvisades Proposifionerna 1982/83:120Bil. 6avsnitten E och G till näringsutskottet I övrigt till arbetsmarknadsutskottet /83:123 tillsocialutskottet /83:130:Bil. 7 § Föredrogs och hänvisades Motion 1982/83:2221 till jordbruksutskottet 8 §Föredrogs men bordlades åter betänkande 1982/83:25Justitieutskottets betänkande 1982/83:19 betänkanden1982/83:20-23 betänkanden /83:18 och 19 Trafikutskottetsbetänkanden /83:9, 10 och 13 betänkanden1982/83:15 och 18 9 § Anmäldes och bordlades 1982/83:90 Kommunalekonomiska frågor 10 § Meddelande om frågor Meddeladesatt följande frågor framställts 1982/83:332 av () till civilministern omberedskapsarbeten inom den kommunala sektorn: Civilministern säger i ettuttalande : "Mot bakgrund av aktuell sysselsättningsbild,och behovet av att underlätta utvecklingen inom de prioriterade verksamheternainom kommunsektorn, kommer regeringen att utarbeta ett förslag som bl. a.innebär en avvägning mellan fasta arbetsfillfällen och beredskapsarbeten." Uttalandet ger liten vägledning om i vilka formerregeringen tänker sig att förändra och eventuellt minska de nuvarandeinsatserna i form av kortsiktiga beredskapsarbeten i kommuner och landsting,men kan dock tolkas som att beredskapsarbetena i stor omfattning nu kommer attpermanentas för att så att säga hålla den kommunala expansionen under armarna. Är det regeringens och civilministerns avsikt att medhjälp av långsiktiga beredskapsarbeten permanenta det nuvarande stora antaletberedskapsjobb inom den kommunala sektorn? 1982/83:333 av () till utbildningsministern omantalet platser vid universitet och högskolor: Den s. k. ungdomspuckeln har nulämnat , svämmat över bräddarna i gymnasiet och trycker nu påportarna till högskolor och universitet. Detta inträffar i när vi talarom rekordhög ungdomsarbetslöshet. Det borde därför ligga i allas intresse attså många ungdomar som möjligt skaffar sig en bra och adekvat utbildning. har också i olika omgångar vidgatplaneringsramarna i högskolan, och i årets budgetproposition fortsätterökningen av antalet platser, nu med ca 700 nybörjarplatser. Undersökningar som hargjort och som bekräftas av olika högskolor visar i stället på en nettominskningmed 2 380 platser. Anslaget E 9 för lokala och individuella linjer samt enstakakurser har drabbats speciellt hårt, vilket innebär att antalet platser minskatmed 2 534 enligt SFS beräkningar. Detta minskar i så fall möjligheterna tillfördjupningsstudier, som är betydelsefulla bl. a. för forskarutbildningen ochdessutom utgör ett viktigt komplement till linjeutbildningen. Mot denna bakgrund villjag ställa följande frågor till utbildningsminis- Nr 96 *'"' den Hur förklarar statsrådet siffror? ]4 rnaj-g 1933 Anser statsrådet - mot bakgrund av den stora minskningen av LIE-anslaget - attmöjligheterna till fördjupningsstudier och individuell Meddelande om anpassning av studierna försämras? 1982/83:334av () till kommunikafionsministern om järnvägstrafik kontralandsvägstrafik: Enligt uppgifter i pressen är tågtrafiken mellanLinköping och starkt nedläggningshotad. Det statliga transportrådettycks mena att ett bibehållande av nämnda järnvägstrafik kostar berördakommuner och landsting 9-10 milj. kr. Nedläggning av järnvägstrafikenskulle kunna ge berörda kommuner och landsting ett generöst bidrag tilllandsvägstrafik om 6,5 milj. kr. Vilkaåtgärder avser kommunikationsministern vidta för att järnvägstrafiken inteskall diskrimineras i förhållande till landsvägstrafiken? 11§ Kammaren åtskildes . TOMT;SON THYBLAD