prot · G609143 · 1982-12-31 00:00:00 — Det får aldrig bli så att vi skall sitta och väntaut en högkonjunktur och en stark ekonomisk tillväxt för att skall fäkomma i åtnjutande av regionalpolitiska insatser. Även i tider medlågkonjunktur måste vi ha råd att prioritera de sämst ställda regionerna, ochjag hoppas att regeringen på den punkten ändrar sin inställning. Jag tror också det är viktigt att påpeka att det är en biti utvecklingsplanen som har tappats bort i propositionen, nämligen jordbruket.Det fanns i den plan som socialdemokraterna gick till val på. och jag frågarnu: Varför har man glömt bort denna viktiga näringsgren, som gör det möjligt attupprätthålla bosättning, service och kommunikationer i de utprägladeglesbygderna? Sedan är det intressant att konstatera attindustriministern tar åt sig äran av rymdhuset i och lokaliseringsstödettill det. Regeringen höll visserligen i klubban då lokaliseringsstödetbeviljades, men principen och förslaget om rymdhuset är ju - ochindustriministern kan kanske dela med sig av äran till sin företrädare. Jag skall inte träta med omvem som har tagit initiativ till olika projekt. Huvudsaken är att de kommertill stånd. Huvudsaken är att rymdhuset byggs. Det vore för enkelspårigt att säga att tidigare regeringarinte har genomfört några förslag, och jag skulle tro att åtskilliga av deförslag som har genomförts har hämtats från socialdemokratiska partimotioner iriksdagen. Det är sådet politiska arbetet går till. Jag skulle vilja rikta en vädjan till de fyraoppositionspartierna i kammaren: Jag är tacksam för fler förslag rörandeNorrbotten och också för fler förslag som syftar till att utveckla och förnyasvensk industri. Jag tillhör inte dem som politiskt öronmärker förslag, Omförslag är bra kan de genomföras, och på just detta område betyder det arbeteoch utveckling och blir till gagn för människorna. Vi skall diskutera regionalpolitiken , ochjag får då tillfälle att något utveckla det jag kortfattat var inne pä,nämligen sambandet mellan regionalpolitik och industripolitik. Naturligtvismenar jag, att industrisatsningar är en väsentlig del av arbetet att taSverige ur den ekonomiska krisen och att satsningar på industriell utveckling -också pä det utvecklingsbara i våra basindustrier - är en viktig del för attskapa nya jobb och för att öka industrisysselsättningen. problem är en sjunkande eller åtminstonestagnerande industrisysselsättning, låga investeringar, för låga satsningar påforskning och teknisk utveckling och för låg industriproduktion. Vi måste urdenna svacka, fä en högre ekonomisk aktivitet. Får vi bättre skjuts på ekonominfår vi också ökade möjligheter att föra en framgångsrik regionalpolitik. Men jag ger naturligtvis rätt i att maninte kan vänta på att göra industriella satsningar intill dess vi har fått enbättre balanserad ekonomi. Jag menar tvärtom att vi måste använda en offensivindustripolitik för att just ta ur den ekonomiska krisen. I detta sammanhang kan jag nämna byggandet. Det är enviktig del i vårt investeringsprogram, som regeringen lade fram för riksdagenredan i höstas. En ökad byggaktivitet kommer också att skapa en högre aktiviteti . Jag skall gärna erkänna att vi har begränsade möjligheter attväsentligt öka nybyggandet. I stället måste ökade insatser göras för att satsapå till- och ombyggnader och reparationer av det äldre bostadsbeståndet.Program för den s. k. rotsektorn förbereds nu i ochberäknas läggas fram för . Det skulle också betyda, detvet vi efter våra beräkningar och bedömningar, en hel del för . Företagens kostnadsläge har naturligtvis utomordentligtstor betydelse för företagens konkurrenskraft. Det var också orsaken till attden socialdemokratiska regeringen började sin bana i kanslihuset med att fattabeslut om devalveringen. Vi ansåg att den svenska industrin hade förloratmarknadsandelar, förlorat konkurrenskraft, därför att kostnadsläget här varför högt i jämförelse med våra konkurrentländer. Det var för att återställaläget till normala förhållanden för svensk industri som devalveringen gjordes.Jag har tidigare i kammaren i interpellationsdebatter sagt att devalveringen istor utsträckning var en industripolitisk åtgärd. Devalveringen kom till föratt öka företagens möjligheter att ta tillbaka förlorade marknadsandelar, göranya satsningar på marknadsföring osv. Flera rapporter tyder nu på att devalveringenär på väg att lyckas. Jag har också mött företagare från som prisardevalveringen och säger att "vi är också pä väg att ta nya order och kan kanske göra nyanställningar". Landets allmännaekonomiska politik ger således draghjälp åt näringslivet och småföretagsamheteni . Det är en viktig del för att hjälpa denna hårt drabbade landsdel. Jag betecknar de åtgärder för som vi vidtar påsocialförsäkringsavgifternas sida - dels den allmänna sänkningen förNorrbotten som län, dels åtgärden i - som en extraordinär åtgärd.En del säger att det är en unik åtgärd. Jag vill beteckna den som både unik ochextraordinär. Vi har sagt oss att vi måste skapa ett speciellt kostnadsläge förindustrin och näringslivet i för att locka fler företag att etablerasig där. De särskilda förhandlare som jag skalloffentliggöra namnen på får som speciell uppgift att bearbeta stora svenskaindustrikoncerner för att förmå dem att lägga tillkommande verksamhet iNorrbotten. Som ett av sina argument skall de ha just regeringsåtgärderna attminska kostnaderna för industrin genom att införa de lägresoeialförsäkringsavgifterna. Att vi skapar dessa allmänna extraordinäraåtgärder i beror på den situation som råder där . Men jag vill säga till att denna vägkan vi inte gärna använda i fler regioner. Vi har sagt oss i regeringen - ochhär talar vi också i klartext - att dessa åtgärder påsocialförsäkringsavgifternas område för att skapa ett bättre läge för denverkande industrin när den gör sysselsättningsökningar, när den startarnyföretagande och gör nyetableringar, får gälla speciellt för ,eftersom vi med hänsyn till arbetsmarknadsläget, utvecklingsmöjligheterna ochprognoserna har anledning att göra speciella insatser där. Den proposition och den utvecklingsplan som i dagbehandlas av föreslår en extraordinär åtgärd'för en landsdel som ärhårdast drabbad. Därför tycker jag möjligen att det har skorrat litet illa närman i vissa inlägg har undervärderat och förringat insatserna i dennautvecklingsplan och denna proposition. Det är ändå gentemot andra landsdelaroch andra människor runt om i en markering, att vi i detta läge - heltberättigat - satsar 4 miljarder på en mängd åtgärder för att ökasysselsättningen och företagandet och för att få människorna i attåter tro , för att få tillbaka optimismen. Det är en angelägenhetför hela nationen, för hela befolkning, att stå upp för insatserna iNorrbotten. 78PER (): Kompositionen av talarlistan är litetegenartad. bjuder kompositörerna att vi skall resonera omenergifrågor. Vad jag skall göra är att kort kommentera några av dereservationer som vi moderater har fogat till näringsutskottets betänkande nr38. Regeringen fullföljer i sin Norrbottensproposition, i dendel som handlar om energifrågor, den låt oss kalla det plockpolitik som mangjort till sitt såväl inom regionalpolitiken i stort som på detenergipolitiska området. Den politiken har enligt min mening, herr talman,mycket liten utsikt till framgång. stöds enligt vår uppfattningbäst med generella stimulansåtgärder, inte med ströåtgärder utaninbördes sammanhang och vars konsekvenser är omöjliga eller i vart fall svåraatt bedöma. Samma generella principer borde f. ö. gälla också förenergipolitiken i stort. Vi moderater har tidigare uttalat oss för att energipolitiken bör ges en meramarknadsanpassad inriktning. Med detta menas, herr talman, att de som har debästa kunskaperna och den bästa informationen också skall ha det avgörandeinflytandet över hur energipolitiken i alla dess praktiska delar faktiskthanteras. Det är värt att understryka i ett sammanhang som detta att Norrbottenfaktiskt har egna goda förutsättningar inom energisektorn. När regeringen introducerade detsärskilda stödet till fastbränsleanläggningar sade vi moderater på goda grundernej. vill regeringen höja stödet till fastbränsleanläggningar, såvitt gällersådana anläggningar i , och vi moderater säger alltjämt nej till ensådan idé. Risken med denna typ av tillfälligainvesteringsstimulanser, oavsett om de sker i övriga landet eller i ,är ju att stimulanserna riskerar att leda till felaktiga investeringar,investeringar som senare när stimulanserna inte längre ligger kvar riskerar attbli dyrbara för dem som till slut skall stå för fiolerna. har ingenting att vinna pä den typen avinsatser. Olönsamma investeringar är i grunden olönsamma, också för . Vi har också en annan mening än regeringen ifråga om fastbränslehanteringen. Regeringen vill att bl. a. kommunerna ochVattenfall skall undersöka förutsättningarna för att bilda ett gemensamtfastbräns-lebolag i . Vi är för vår del övertygade om att det behövssärskilda bolag för att hantera fast bränsle, men varför just kommunerna ochVattenfall skall ingå i sådana bolag har vi svårt att förstå. Bolag som hanterar olika energiprodukter bör bildas påsina egna meriter och kunna ta ut ersättning för de kostnader bolagen faktiskthar. Några anslag över statsbudgeten fill sådana bolag borde inte behövas, varesig nu eller . Regeringen vill vidare, herr talman, satsa särskilt på detupphandlingsstöd som infördes i fråga om energiutrustning vadgäller just . En viss del av de resurser som har anslagits tillupphandling av energiutrustning skall nu specialdestineras till den nordligastedelen av landet. Sädana åtgärder kan verka vällovliga. Det är bara det att vimoderater för vår del aldrig riktigt har förstått varför staten skall satsapengar på upphandling av energiutrustning som enligt den ursprungligapropositionen, vari det här upphandlingsstödet presenterades för ,förklarades vara uttryckligen lönsam. Idén om statliga pengar inom en sektor somdenna ansåg vi moderater vara felaktig som generell princip. Denär inte mera riktig , när en del av dessa pengar kanaliseras till . Så till slut: Regeringen vill satsa särskilt påenergiplanering i de nordligaste kommunerna. Vi moderater menar att det inteskall behövas några särskilda uttalanden från om att kommunerna skall ägna sigät att plariera för sin energiförsörjning. Det skall de göra sådana uttalandenförutan. Enligt vår åsikt behövs det inte heller några särskilda resurser överstatsbudgeten för att de energihushållningsåtgärder som är ekonomisktvälmotiverade faktiskt skall komma till stånd. Trots fallande oljepriser ärenergiprisnivån i så hög att ett avsevärt antalhushållningsinsatser, som kanske bedömdes som inte specielltrealistiska, kommer till stånd alldeles utan statsmakternas ingripande. Den del av Norrbottenpropositionen somhandlar om energifrågor ger faktiskt mest intryck av att vara en jakt på sådantsom skall förefalla dynamiskt och handlingskraftigt inför en publik utanfördenna kammare. Kanske har - vad vet jag - förslaget haft den effekten attregeringen ges en air av handlingskraft och beslutsamhet, när förslagenskonkreta innebörd sviker. Ett är i varje fall säkert: De energiförslag som nu väntas ta ställning till kommer inte att vara särskilt effektiva.Norrbotten behöver lönsamma arbeten, inte mer av centralstyrdenergipolitik. Med vad jag nu har sagt ber jag, herr talman, att yrka bifall till reservationerna 1 och 3 vid näringsutskottets betänkande nr 38. 79HUGO (): Sysselsättningsläget i inger starkoro, vilket understrukits av flera talare före mig. Arbetslösheten i länet harunder en lång följd av år varit mer än dubbelt högre än genomsnittet för riket.Vidare har länet den högsta procentsiffran när det gäller personer som är iproduktiv ålder men som är föremål för någon form av arbetsmarknadsutbildningeller någon form av beredskapsarbete. har i jämförelse med riket idess helhet en låg sysselsättningsfrekvens, dvs. andelen sysselsatta iförhållande till antalet invånare är låg. Det är främst kvinnorna som har lågsysselsättningsfrekvens. Andelen sysselsatta är också låg när det gäller deäldre männen, vilket avspeglas i omfattande förtidspensionering. Ungdomsarbetslöshetenär också stor. De nuvarande problemen bör ses mot bakgrund avutvecklingen under . Industriministern har delvis berörtproblemen. var till ett inflyttningslän.Delvis av denna orsak, men också på grund av de traditionellt högafödelsetalen, hade länet en mycket ung befolkning. Varjeår sökte sig stora ungdomskullar ut på arbetsmarknaden. När sedanrationaliseringen inom jordbruket och skogsbruket ledde till en snabbtminskande efterfrågan på arbetskraft, blev följden en mycket omfattandeutflyttning från länet, främst . I slutet av1960-talet uppgick nettoutflyttningen till mellan 20 000och 25 000 personer, vilket motsvarade av länets totalbefolkning.Inget annat län kunde uppvisa en åderlåtning av jämförbarstorlek. Den nuvarande arbetslösheten och den lågasysselsättningsfrekvensen i länet beror främst på ett totalt sett för litetantal arbetstillfällen. beroendet av tyngre industri har tillsammans med rådandetraditionella yrkesval lett till att arbetsmarknaden för kvinnorna har blivitbegränsad. Även länets mycket glesa bebyggelsestruktur medför speciellaproblem. Expansionen första hälft skedde huvudsakligen inågra få orter, medan problemen stod kvar i stort sett oförändrade i länetsmindre kommuner. Regeringens proposition 120 har fåttarbetsnamnet "Utveckling i ", och färgen pä omslaget ärröd. Om man ser på dagens utvecklingstrender och den framtid som avtecknar sigför , borde det rätta arbetsnamnet på propositionen vara"i kris" och färgen på omslaget grå. Mitt påstående kanske låter kärvt, men jag hävdar attsysselsättningssi-tuationen.för genom den framlagda propositionen intenämnvärt förändras till det bättre. Propositionen är till vissa delar plåsterpä såren. I andra delar innebär den experiment med ökad statlig styrning, t.ex. när det gäller energiområdet. Den angriper inte orsakerna till Norrbottensspeciella situation, och den kan inte vända den hotande utvecklingen. Jag ärövertygad om att den akuta sysselsättningssituationen i är likabrännande aktuell 1984 som den är . kritiserar inte regeringen ochsocialdemokraterna i första hand för att de inte de iregeringsställning haft möjlighet att påverka sysselsättningspolitiken intekunnat vända utvecklingen. Nej, det socialdemokraterna skall klandras för är deyviga löften om en förbättrad sysselsättningssituation - inte minst iNorrbotten - som de gav valrörelse. Det som då sades kunna råda botpå sysselsättningsproblemen var ganska enkelt: att landet fick ensocialdemokratisk regering. har socialdemokraterna regeringsmakten. Men denNorrbottensproposition vi behandlar löser som sagt tyvärr intesysselsättningsproblemen i . Socialdemokraternas löften i valrörelsen ochden Norrbottensproposition vi nu behandlar upplevs av befolkningen i norr somdet stora socialdemokratiska sveket mot människorna där. Länets planeringsavdelningmed planeringsdirektören i spetsen delar enligt en , publicerad justi dag, den besvikelse man känner i . Det säger, herr talman, en heldel om besvikelsens omfattning, djup och tyngd. Jag skall nu kort kommentera energiavsnittet, sombehandlas i näringsutskottets betänkande nr 38. kommersenare att kommentera de flesta av de reservationer i detta betänkande som vistår bakom, och jag nöjer mig därför med att beröra reservation 3 angåenderiktlinjer för förstärkt energiplanering och energihushållning. I propositionen föreslås en försöksverksamhet medintegrerad planering av energisparätgärder och ombyggnadsätgärder i Norrbotten.Energiministern vill använda ca 3 milj. kr. av anslaget för särskildaregionalpolitiska insatser i för att inventera och i viss månåtgärda näringslivets byggnader. För inventering och besiktning föreslås ca 0,5milj. kr., medan 2,5 milj. kr. föreslås för räntebidrag till de energisparande Ut\'eckling i åtgärder som inventeringen kan resultera i. Vi kan frän sida inte tillstyrka en sådananvändning av de regionalpolitiska medlen. Vi anser inte heller att deresonemang om en samlad och förstärkt planering som förs i propositionen börligga till grund för åtgärder i övriga delar av landet. I propositionenföreslås vidare att en särskild energigrupp skall knytas till ,vilket vi avvisar. I de kommunala oljereduktionsplanerna arbetar man redan numed sådana inventeringar och åtgärder som föresläs, och medel finnstillgängliga inom ramen för energipolitiken. I den män ytterligare medel behövsbör dessa enligt vår uppfattning anvisas över oljeersättningsfonden ellerenergiverket. De föreslagna 200 milj. kr. till regionalpolitiska insatser börinte användas för bidrag till kommunerna för verksamhet som redan pågår. Meddetta yrkar jag bifall till reservation 3 i näringsutskottets betänkande 38. Som talarlistan är komponerad är detta detenda tillfället för mig att något kommentera den trafikpolitiska delen iNorrbottenspropositionen. För att näringslivet skall kunna utvecklas i en landsdelsom , med stora transportavstånd inom regionen liksom ofta långa ochkostsamma transporter till leveransmottagarna, ärgoda kommunikationer ettlivsvillkor. Skall näringslivet i kunna hävda sig, och helstexpandera snabbt, är investeringar i regionens kommunikationer mycket viktigaoch helt nödvändiga. Från sida stöder vi de delar avregeringsförslaget som har detta syfte. Utöver att byggandet av transportlederger förbättrade kommunikationer är det också angeläget ursysselsättningssynpunkt. har länge drivit kravet på ett"rundare" . Vi vill utjämna avståndskostnaderna för att gelikartade förutsättningar för företagsamheten i landets olika delar.Fortfarande är emellertid skillnaderna i förutsättningarna mycket stora.Norrbotten missgynnas helt klart. Den allvarligaste nackdelen för företagare i övre Norrlandär avståndet till marknaden, till köparen. måste täckain tvä tredjedelar av yta för att nå den köpkraft och de kunder somett storstadsföretag har inom . Marknadskontakter handlarinte heller enbart om försäljning. De innebär också impulser från marknaden,som kan leda till att företagen förbättrar sitt produktsortiment och utvecklas.Att resa är emellertid dyrt. Ett litet företag har oftast svårt att klara enintensiv marknadskontakt. Kostnaderna lägger hinder i vägen. Studier som utförts vid visar att ettföretag i norra måste betala tre till fyra gånger så mycket som ettföretag i för att kunna genomföra ett jämförbart resprogram. Deinförda lågprislinjerna pä flyget innebär knappast någon kostnadsminskning,eftersom ett utnyttjande av dessa för t. ex. malmfältsföretagen medför enövernattning och alltför lång frånvaro från företaget. har i motion 2272 med uppföljning ireservation 1 till trafikutskottets betänkande tagit klar ställning i fråga omden statliga upphandlingen. I propositionensägs att det bör finnas förutsättningar för en ökad regionalpolitiskpåverkan inom den statliga upphandlingen. Detta vore enligt vår uppfattningmycket olämpligt. Enligt upphandlingsförordningen skall affärsmässighet varaden grund pä vilken den offentliga upphandlingen sker. Några andra avsteg än desom f. n. finns i 9 och 15 §§ i upphandlingskungörelsen bör enligt våruppfattning icke tillåtas. bör avvisa de tankegångar som texten i propositionenger uttryck för. Utskottsmajoriteten föreslår att SJ skall erhålla 2 milj.kr. för täckning av merkostnader i samband med beställningar avjärnvägsmateriel i , Detta innebär ett avsteg frånupphandlingsförordningens principer. kan inte acceptera sädanaavsteg frän upphandlingsförordningen. Förslaget i propositionen om- SJ:s inköp av tägmaterielinnebär att leverantörskretsen begränsas till . Företag i övrigalandet och i utlandet utestängs från att leverera denna typ av tägmateriel. Ensådan politik kan inte ställa sig bakom. Avslutningsvis, herr talman, yrkar jag bifall tillreservationen 1 i trafikutskottets betänkande 20. 80LARS (vpk): problem är inte på något sättnya. De har funnits , därför att den grundläggande synen hosmakthavarna, att är en koloni, har varit vägledande underde här åren. har det ena Norrbottenspaketet efterdet andra passerat genom . Med buller och bång har de presenterats. Deskulle ge arbete och välstånd, de skulle bryta utflyttningen och utarmningen.Men problem kvarstår olösta trots detta. har mycket länge varit helt beroende av gruv-och stålindustrin. Många människor, företag och kommuner står och faller mereller mindre med gruv- och stålindustrins verksamhet. Men det är inte människorna,företagen eller kommunerna som har haft bestämmanderätten, utan det har varitden svenska storfinansen som angett inriktningen för stålindustrin, och därmedockså för gruvindustrin. Trots det stora inslaget av statlig gruv- och stålindustrihar staten inte kunnat-och oftast inte velat-följa någon egen linje. Rovdriftenav malmen pågick år . Staten hänvisades till de tunga och mest riskabladelarna av produktionen. Statsindustrierna underordnades det svenska ochutländska kapitalets önskningar. Allt detta har hindrat en struktur- ochsysselsättningspolitik i den norrbottniska befolkningens intresse. Staten harfått ta hand om de avsnitt som ger minst sysselsättning och kräver de dyrasteinvesteringarna. Storfinansen har inte velat ha något förädlingsindustri iNorrbotten. Sanningenär ju, för att tala rakt på sak, att Sverigesaknat-och saknar än - en gruv- och stålpolitik som tar itu med delångsiktiga problemen. Denna vår kritik drabbar både den nya regeringen och degamla regeringarna. som vi säger detta säger vi också att kritikennaturligtvis drabbar inte mindre det privata näringsliv som också under årtionden, för att inte säga under det senasteårhundradet, betraktat som en råvaruproducerande koloni, varshuvuduppgift har varit att exportera råvaror och halvfabrikat söderut, och inteminst att exportera norrbottnisk ungdom söderut. Mot denna filosofi, och för att motverka den genomfördamisshushållningen med denna landsändas oerhört rika naturtillgångar, måsteställas en planmässig utbyggnad av länet. Denna utbyggnad skall baseras pä detillgångar som finns, men utan rovdrift och hot om hela samhällens undergång -en politik som i väsentligt högre grad bygger på vidareförädling av länetsråvaror. Det har sagts att problemförvärrades med borgerliga regeringar, och det är heltriktigt. Men det har kanske ännu inte sagts att det var medsocialdemokratiska regeringar som den organiserade flyttlasspolitiken inleddes.Det bör också sägas i det här sammanhanget. 1 stället för att då satsa på enpolitik för arbete och utveckling, uppmanades folk att flytta söderut. Istället för att ställa om basindustrierna för framtiden, fortsatte man dengamla politiken. Det är riktigt att socialdemokraterna efter valnederlaget1976 och i opposition gick in för en nyttig självkritik. Man erkändeatt flyttlasspolitiken inte var bra. Man medgav att de som hade kritiseratsocialdemokraterna hade rätt. Det sade man efter hand. Man medgav också att detinte räcker med bara kortsiktiga arbetsmarknadspolitiska åtgärder, somnaturligtvis för stunden kan vara nödvändiga. I stället började man tala ombehovet av offensiva satsningar, investeringar i nya arbeten. Man tog intryckav de utvecklingsplaner som andra hade utarbetat, bl. a. värt parti ochfackföreningsrörelsen i . Inte minst tycks de tankegångar som förtsfram av tjänstemän i i och den gamle landshövdingen iNorrbotten, , ha fått ett visst genomslag. Denna självkritik och de här nya signalerna bidrog tillatt lägga grunden för en ny optimism i . De starka förväntningar somhar funnits efter valsegern är ett resultat av allt detta. I all blygsamhet kan vi säga att för värt parti - så längesom vi varit representerade i - har frågan om intagit enhuvudroll. De som bestrider det talar mot bättre vetande. Vi har krävt en nypolitik. Vi har efter måttet av förmåga utarbetat konkreta och konstruktivaförslag. Det har gällt gruvbrytningen, där vi har hävdatnödvändigheten av en framförhållning, eftersökning och brytning av nyametaller, etablering av nya marknader, bl. a. i de socialistiska länderna.