prot · G60941 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:41 Förhandlingarnaleddes av förste vice talmannen. 1 § Justerades protokollet för den 26november. 2 §Svar på interpellation 1982/83:27 om åtgärder mot kapitalexport ochindustriutflyttning 1 Ekonomi- och budgetministern : Frutalman! 1. om regeringenavser att ta något initiafiv för att återinföra bytesbalans-prövningen avdirektinvesteringar, 2. vilka åtgärderregeringen avser att vidta i övrigt för att skärpa kontrollen övervalutarörelserna, 3. vad regeringenavser att göra för att förmå de svenska storföretagen att lägga en större andelav sina investeringar i samt 4. vilka åtgärderregeringen i övrigt ämnar vidta för att hindra kapitalexport ochindusfriutflyttning. redovisar i interpellationen enomfattande statistik för att belysa näringslivets snabba expansion i utlandet.Jag delar hans uppfattning att den är oroande från industri- ochsysselsättningspolitisk synpunkt. Men jag vill ändå börja med att något kommentera denstatistik som redovisas i interpellationen. Genom att lägga samman ickejämförbara uppgifter har nämligen C.-H. kommit till slutsatser omutlandsinvesteringarna som är helt sensationella, men som inte tål en närmaregranskning. Svenska utlandsföretags investeringar i anläggningar och maskinerblir med C.-H. metod minst större än vad de iverkligheten är. statistik över direktinvesteringar i utlandetsom används av visar kapitalinsatsen från moderbolagen iSverige till dotterbolagen. Men eftersom kapitalet används till mycket annat än Om åtgärder mot kapitalexport och industriutflyttning byggnaderoch maskiner, visar statistiken inte alls hur stora investeringar dotterbolagengör. Lika litet speglar statistiken över svenska moderbolags borgensåtagandenhur dotterbolagen investerar. Likväl har C.-H. lagt sammandirekfinvesteringar och borgensåtaganden och dessutom adderat en betydandesjälvständig upplåning för dotterbolagen och låtit summan representera derasinvesteringar i anläggningar och maskiner. Resultatet blir att utlandsinvesteringarna1981 skulle vara , dvs., uppgå till ett större belopp änindustriinvesteringarna inom , som beräknas till . Någon statistik över realinvesteringarna i de ufiändskadotterbolagen finns inte. Enligt uppskattningar som tillställts valutakommitténav , och som publiceras av institutet om någramånader, kan realinvesteringarna utomlands beräknas uppgå fill högst entredjedel av industrins inhemska investeringar och infe till interpellafionenstal. Jag vill med dessa statistiska kommentarer ställa derådande förhållandena i deras rätta proportioner. Likväl pekar utveckUngen moten snabb expansion i de utländska delarna av svenska koncerner, medan destagnerar i . Defta förhållande är, som C.-H. framhåller,oroväckande och påkallar ekonomisk-politiska åtgärder. I en expanderande ekonomi ger näringslivetsdirektinvesteringar i utlandet i regel etf positivt bidrag både till industrinstillväxt och konkurrensförmåga och fill samhällsekonomin i dess helhet. Normaltfrämjas exporten, och genom aft produktionen ökar blir det också möjligt attsänka kostnaderna. Eventuella sysselsättningseffekter till följd av utflyttadprodukfion kan kompenseras av andra expanderande företag eller utbyggnad av denoffentliga sektorn. Någon konflikt uppkommer därför sällan under dessabetingelser mellan företagsekonomiska och samhällsekonomiska hänsyn. len stagnerande ekonomi gäller infe defta. En krympandeindustri kan infe kompenseras med en snabbt växande offentUg sektor.Direktinvesteringar får därigenom i högre grad karaktär av"utflyttning". Ju längre stagnationsperioden varar, destoallvarligare problem hotar fill följd av den tyngd-punktsförskjutning som ägerrum inom industrin. Expansionen av produktionen utomlands tenderar attattrahera även forsknings- och ufvecklings-verksamhefen,vilket medför negativa konsekvenser för tekniskt kunnande ochinnovafionsförmåga. Grundproblemet är därför att återställa gynnsammaförutsättningar för industriell tillväxt i . Problemet är infe i förstahand att svenska företag investerar för mycket i utlandet utan att deinvesterar för litet i . I dagens läge kan man därför infe vänta sig attkraftiga restriktioner mot utlandsinvesteringar i någon större utsträckningskulle resultera i en inhemsk investeringsuppgång. Regeringen har saft in kraftfulla åtgärderför att få i gång industriinvesteringarna och förbättra näringslivetsinternationella konkurrenskraft. Därmed skall också betingelser skapas för enindustriell expansion inom landet. När det gäller industrins utlandsinvesteringar har deingående analyserats av den statliga direkfinvesteringskommittén som i def närmastehar avslutat sitt arbete. På grundval av bl. a. dess resultat kommer regeringenatt överväga hur utlandsinvesteringarnas omfattning och inriktning skall kunnapåverkas. bedrivs en kontroll av direktinvesferingarnainom ramen för valutaregleringen. Valufalagstiffningen genomgår f. n. engenomgripande översyn av valutakommitfén som beräknas avsluta sitt arbete underkommande år. Reglerna för direkfinvesteringarna är en viktig del av dennaöversyn. emellertid klart att en kontroll avdirekfinvesteringar bara i begränsad omfattning kan göras inom ramen förvalutaregleringen. Denna är inriktad på kontroll av kapitalflödena mellanSverige och utlandet i samband med enskilda invesferingsärenden. Någonövergripande bedömning av en hel koncerns utvecklingsbetingelser blir därföraldrig aktuell. Mitt svar på frågorna 3 och 4 är därför att reglerna fördirekfinvesteringar kommer aft prövas av regeringen så snartdirekfinvesteringskommitténs och valutakommitféns rapporter lagts fram undernästa år. Fråga 1 gäller om regeringen är beredd att verka för attbyfesbalanspröv-ning av direkfinvesteringar återinförs sedan de avskaffats1981.1 och för sig begrep jag aldrig varför denna prövning avskaffades av dentidigare regeringen. Men eftersom detta skett vill jag avvakta med attåterinföra bytesbalansprövningen tills valutakommitféns rapport föreligger. Jagutgår från att kommittén kommer att behandla även detta slags prövning. Fråga 2 som rör kontrollen av valutarörelserna har jagtolkat så aft den avser både stabiliseringspolitiska aspekter och den legalakontrollen av valutabrott. Frågan om huruvida valutaregleringen måste reformeras föratt bättre fillgodose stabiliseringspolitikens krav tillhör valutakommitfénsarbetsuppgifter. Kommittén har till uppgift aft modernisera en föråldradlagstiftning som utformades för i en världsekonomi som varbetydligt mindre komplicerad än den nuvarande. De spekulativa,kursförväntnings-sfyrda kapitalrörelserna är ofantligt mycket större ochutgör ett hot mot varje lands ekonomiska stabilitet. Valutaregleringen måsteutformas med hänsyn tiU dessa realiteter, och jag utgår från att kommitténsförslag skall resultera i en ny valutalagsfiftning från ingången av 1985. När det gäller kontrollen av valutatransakfioner ställs viockså inför växande problem. Valutabroft är ofta kopplade till annanbrottslighet, t. ex. skattebrott eller narkotikabrott. Regeringen har getthögsta prioritet åt ett handlingsprogram på detta område. Vi har nyligentillsaft en kommission som bl. a. har att samordna olika myndighetersbrotfsbekämpande verksamhet. En sådan samordning är nödvändig just för attbrottsligheten ofta sträcker sig över flera områden. Ett led i valutakontroUen, men också i strävandena attförbättra betalningsbalansstatisfiken, är den utveckling avregistreringssystemet för utlandsbetalningar som pågår i . Jag utgårfrån att det inom en 8 protokoU 1982/83:39-42 Om åtgärder mot kapitalexport och industriutflyttning Om åtgärder mot kapitalexport och industriutflyttning snarframtid kan resultera i det heltäckande system för såväl inkommande somutgående betalningar som en valutakontroll egentligen förutsätter. Därigenomkommer myndigheterna också att erhålla ett underlag för jämförelse avmisstänkta utlandstransaktioner med t. ex. tulluppgiffer och deklarationsuppgifter,vilket till stora delar saknas. Jag anser att den andra av de ställda frågornadärmed också har besvarats. AnL 2 (vpk): Jag tackar statsrådet för svaret på mininterpellation. Jag noterar med tillfredsställelse att han delar min syn pä desvenska företagens utlandsinvesteringar i vissa grundläggande stycken. Detgäller uppfattningen att den starka tillväxten av dessa investeringar, framförallt i förhållande till tillbakagången i investeringarna inom , äroroväckande och påkallar ekonomisk-politiska åtgärder. När def gäller dennagrundläggande bedömning skiljer på ett posifivt sätt ut sigfrån de statsråd i borgerliga regeringar som haft attbesvara liknande interpellafioner från min sida. Def är alltså inte förstagången jag far upp dessa frågor i , men vare sig def svarandestatsrådet hetat , Åsling eller , så har svaren i huvudsak varitdesamma. Man har förf fram def falska påståendet aft stora utlandsinvesteringari själva verket är gynnsamma för sysselsättning och övrig utveckling inomSverige. Här har alltså en annan grundsyn, och detär bra. Däremot är det mindre bra att han inte vill göra något föratt söka förhindra den stora kapitalexporten och indusfriutflytfningen. Hanhänvisar i stället till de rapporter från direkfinvesteringskommiffén ochvalutakommitfén som vänfas . När de lagts fram kommer regeringen attpröva reglerna för direkfinvesteringar. Men risken är ju att medan gräset gror dör kon. De svenskaföretagens investeringar i utlandet har också fortsatt att öka isnabb takt. Går man efter fillsfåndsgivning fill svenska direktainvesteringar i utlandet noteras där en ökning januari-oktoberfrån 5 000 milj .-kr. 1981 till 6 274 milj. kr. Def innebär en ökning medöver på etf år. Varje utlandsinvestering binder upp framtida beslut. Dethandlar alltså inte bara om negativa verkningar på investeringar ochsysselsättning i . Det handlar också om aft en riktig framfidspolifikförsvåras. Det är därför fel av regeringen att vänta med åtgärder. Dess egenekonomiska strategi kommer i hög grad att försvåras, om man låterutlandsinvesteringarna fortsätta att rusa i höjden på det sätt som de gjortunder . Regeringen avvaktar, def är innehållet i Kjell-OlofFeldts svar här . Det är en orikfig och olycklig attityd. Jag hoppas attregeringen omprövar den. Låt mig så gå över till enskildheterna iinterpellationssvaret. inleder med att kritisera mitt sätt aftberäkna utlandsinvesteringarnas storlek. Han menar att jag överskattat dem, närjag-nämner siffran ca . undersökningfrån enligt vilken de svenska företagensrealinvesteringar utomlands skulle uppgå till högst en tredjedel av den siffrajag nämnt. Vi skall väl infe göra det här fill framför allt enstatistikdebaft utan koncentrera oss på de ekonomisk-politiska åtgärder som ärnödvändiga, men jag måste göra några kommentarer till . Som han själv understryker finns det infe någon stafisfiköver de totala svenska investeringarna utomlands. Man är hänvisad tillskattningar. Det finns emellertid några sifferserier man kan utgå ifrån.Valufasfyrelsen i redovisar i sin berättelse lämnadetillstånd fill svenska direkta investeringar i utlandet, totalt och iförsäljningsföretag. var totalsiffran 6 540 milj. kr., därav iförsäljningsföretag 602 milj. kr. kan den, som jag redan nämnt, pågrundval av de tillgängliga månadssiffrorna beräknas stiga eller fillöver 8 000 milj. kr. En del av dessa fillstånd utnyttjas inte ,varför en viss förskjutning mellan åren kan ske. Valutastyrelsen ger dessutomtillstånd fill svenska företag att ställa borgen eller garanti för utländskadotterbolags upplåning. redovisas denna summa fill 8 760 milj. kr.Härfill kommer, som valufasfyrelsen påpekar, aft dotterbolagen också har enupplåning utan säkerhet från moderbolagen. För sådan upplåning krävs inferiksbankens fillstånd, och statisfik över sådan upplåning kan därför interedovisas. I vilken utsträckning de av dotterbolagen upplånade medlen användsför investeringar vet man naturligtvis inte med säkerhet utan en ingåendeundersökning. menar att det är fel ätt lägga sammandessa poster och aft detta förfaringssätt ger en för hög siffra förufiandsinvesteringarna. Vi får väl komma tillbaka fill frågan när den utredninghan talar om är publicerad och kan granskas. T. v. nöjer jag mig med aft påpekaatt jag inte är ensam om def beräkningssätt jag använt. Siffrorna iinterpellafionen är alltså inte så "helt sensationella" som herrFeldt vill låta påskina. Samma beräkningssätt används i LO-Tidningen nr 101982, som också beräknar att de svenska multinationella företagen investeratminst 20 miljarder i ufiandet . Samma beräkningssätt finns också iden socialdemokratiska mofionen 1981/82:1173 tUl . 1 det för herrFeldt vid denna fidpunkt ej helt okända finansutskottet - han var ju vice ordförandei det - reserverade sig de socialdemokratiska ledamöterna den 15 april 1982till förmån för mofionen. "De svenska företagens direkfinvesteringar utomlandshar ökat dramatiskt . Såsom visas i mofion 1173 har ökningenvarit synnerligen stark ." I denna motion finns också entabell, där man har använt precis samma beräkningssätt som jag har gjort i mininterpellation. Jag återkommer fill de politiska kraven i denna motion.Vad gäller sättet aft beräkna de svenska utlandsinvesteringarnas storlek tycksemellertid ha åsikten, att vad som är sanning isocialdemokrafiska motioner är "lögn och förbannad dikt" ikommunistiska interpellationer. Def är kanske inte sensationellt, men litet egenartat. Om åtgärder mot kapitalexport och industriutflyttning Om åtgärder mot kapitalexport och industriutflyttning En sak som jag däremot tycker är sensationell i hansinterpellafionssvar, det är omdömet aft de medel som enligt valutasfyrelsensfillstånd får användas till svenska direkta investeringar i ufiandet inte i sinhelhet används för investeringar. Får jag fråga : Vad används de dåtill? Och är inte valutastyrelsen och skyldiga att se fill att dessamedel går till direkfinvesteringar och infe fill något annat? Skulle def vararikfigt som påstår bedriver ju företagen svindel med . Låt mig med dessa anmärkningar gå över till deekonomisk-politiska åtgärder som är nödvändiga. Ekonomi- och budgefministernmedger att utvecklingen pekar mot snabb expansion i de utländska delarna avsvenska koncerner, medan de stagnerar i . Och han delar min bedömningatt detta förhållande är oroväckande och påkallar åtgärder. När det gäller effekterna inom av dekapitalisfiska företagens investeringar i utlandet gör en bestämd åtskillnad mellan två olika ekonomiska lägen somförefaller mig något mekanisk. I en expanderande ekonomi ger investeringarutomlands i regel ett positivt bidrag både till industrins tillväxt ochkonkurrensförmåga och fill samhällsekonomin i dess helhet, påstår han. I enstagnerande ekonomi är det på annat sätt. Där får direkfinvesteringar i högregrad karaktären av "utflyttning". Grundproblemet är därför enligt att återställagynnsamma förutsättningar för industriell tillväxt i . Lyckas det, dåfår utlandsinvesteringarna återigen en posifiv effekt på den svenska ekonomin,tycks han resonera. Och härav följer väl då hans obenägenhet att göra någontingmot utlandsinvesteringarna. Jag tror hans resonemang bygger på ett alltför begränsatsynsätt. Def är visserligen klart att de negafiva effekterna avutlandsinvesteringarna för är både påtagligare och större när vi harekonomisk kris, sjunkande industriinvesteringar, sjunkande industriproduktionoch massarbetslöshet. Då adderas effekterna fill den övriga negafivautvecklingen. Men det vore fel att därav dra slutsatsen attutlandsinvesteringar allmänt talat har en posifiv inverkan i en expanderandeekonomi. En begränsning som studierna på det här området oftastdras med är att man bara undersöker effekterna på produktion, sysselsättningoch export av ufiandsinvesteringarJ Och särskilt koncentrerar man sig då på detenskilda företaget. Def brukar finnas en underförstådd värdering, att vad somär bra för de stora kapitalistiska företagen också är bra för . Men så är def inte. Internationaliseringen och det ökadesvenska utlandsberoendet måste ses i etf vidare sammanhang. Möjligheterna attföra en nafionell ekonomisk-polifisk planering försvåras med den växandeinternationaliseringen. Etf ökat svenskt uflandsberoende minskar alltmer densvenska statens möjHgheter att påverka förhållandena i . Och dettagäller ju både när ekonomin stagnerar och när den är expansiv. Def finns också en rad allt starkare tendenser som gör siggällande på det förefagsmässiga planet och som har negativa effekter påSverige. Sammantaget punkterar dessa tendenser rätt grundligt den tidigareuppfattningen att utlandsinvesteringar var posifiva därför att de bidrog tillsvensk export. svenskägdautländska dotterbolagens verksamhet har sålunda börjat ändra karaktär. Detenderar aft fa exportandelar från genom en markant ökning av exportentill tredje land. Vidare ökar importen från svenskägda dotterbolag i ufiandetfill i snabb takt. Försäljningen från dessa dotterbolag tenderar aftalltmer konkurrera med produktionen i . Slutligen sker en snabbutflyttning av de svenska exportföretagens forsknings- och utvecklingsdelar.En allt större del av den s. k. FoU-verksamhefen inom svenska företag förläggsutomlands. Alla de här tendenserna kommer troligen också att göra siggällande om och när återigen får en expanderande ekonomi. Detta äralltså ytterligare skäl varför ekonomi- och budgetministerns grundläggandeskillnad mellan verkningarna av utlandsinvesteringar vid olika ekonomiska lägenär felaktig och farlig. tycks underskatta de långsikfigatendenser som gör sig gällande. Men inte heller , i def aktuella läget när Sverigesekonomi stagnerar och ufiandsinvesteringarna också enligt hansmening har påtagliga negafiva effekter, vill han göra något . Viskall vänta på utredningar, säger han. Denna väntansstrategi skiljer sigpåtagligt från den inställning som och socialdemokratin somhelhet redovisade i oppositionsställning. Vi hade fillsammans, och jag,så sent som en holmgång här i med statsrådetWirtén om beslutet aft inte längre skulle pröva de svenskautlandsinvesteringarna utifrån betalningsbalanssynpunkt. varmycket kritisk och krävde liksom jag ändring. I den socialdemokrafiska mofionen1173 krävde man också omprövning, och finansutskottets socialdemokrater anslötsig till kravet. Men det var , det. har vi december, ochsocialdemokraterna sitter i regeringsställning. Då är def inte bråttom längre.Då skall man vänta. Är det, , verkligen så stor skillnad mellanaft vara i opposition och aft vara i regeringen? Jag beklagar denna passiva inställning fill de snabbtväxande utlandsinvesteringarna. Den skapar problem för landet, den skaparproblem för industrin, den skapar problem för lönarbetarna. Den skapar ocksåproblem för regeringen. Regeringen bör handla i stället för att avvakta. Om åtgärder mot kapitalexport och industriutflyttning AnL 3Ekonomi- och budgetminisfern : Fru talman! har väl rätt i aft kammare stor och luftig och fakfisktganska fri från åhörare - kan användas bättre än till att bråka om statistik.Men vi är överens om att även om utlandsinvesteringarnas andel av de totalainvesteringarna i infe är större än en tredjedel, är läget ändåtiUräckligt allvarligt. Och jag tycker att def räcker som utgångspunkt för endiskussion. På en punkt angriper innehållet imitt interpellationssvar på ett sätt som visar att han inte har skaffat sigtillräckliga kunskaper om själva materian. Han hävdar att om jag säger atttillstånden för direkfinvesteringar redovisar mer än de direkta utgifterna föranläggningar och maskiner, skulle det tyda på att de svenska företagen bedriversvindel. Om åtgärder mot kapitalexport och industriiitflyttnirig dvs.använder pengarna för icke tillåtna ändamål. Men det är helt enkelt så,, att def som företagen får tillstånd fill infe bara äraft bygga anläggningar och köpa maskiner utan också aft finansierarörelsekapital, lager och andra fillgångar som är nödvändiga för att företagenskall kunna fungera. Även t. ex. förlusttäckningsbidrag räknas som direkfinvesteringaroch är alltså helt acceptabla enligt de tillstånd som ges. Därmed visar den här statistiken inte alls hur stora dereala investeringar är som görs av de ufiändska dotterbolagen. Man kan säga aftstatistiken med säkerhet överskattar dessa investeringar. För t. ex. enbanketablering utomlands är def en mycken liten andel av etableringskostnadensom gäller realinvesteringar. Det mesta gäller finansiella fillgångar sombanken kräver för att kunna fungera. Även om jag inte vill utesluta att också denna form avkapitalutförsel missbrukas för andra ändamål än de avsedda är det alltså infeså enkelt som vill göra gällande, att skillnaden mellande givna tillstånden och de fakfiska realinvesteringarna tyder på någontingotillåtet. var bekymrad över vad han anservara en attityd av passivitet-att vänta och se-ifrån regeringens sida. Och hanville jämföra def med de motioner och inlägg som jag var med om iopposifion. Det är dånågra saker som man bör vara medveten om. Vår krifik fidigare mot de borgerliga regeringarnas sättatt hantera den här frågan framfördes i en ekonomisk-politisk miljö somalldeles uppenbart var mycket negafiv för den svenska industrins möjligheteraft utvecklas i . Det handlade om arbetslöshetspolifik och hårdåtstramning, . Krifiken framfördes naturligtvis också före de åtgärder somregeringen nu har vidtagit. Def gör aft anklagelser för passivitet efterregeringsskiftet faller på den grunden att vi faktiskt har vidtagit en lång radåtgärder, som är mer omfattande än på mycket länge, för att skapa fUlväxf iindustrin i både när det gäller produktion och när def gällerinvesteringar. Def påverkar naturligtvis synen på de framfida risker som vilöper att utlandsinvesteringarna med nuvarande kontrollsystem kommer att växaför snabbt. kräver omedelbara åtgärder, men han harvarken i interpellafionen eller i sitt inlägg antytt vilka omedelbara åtgärderdet skulle vara fråga om. Jag vUl emellertid beröra den enda åtgärd som varitaktuell i debatten och som regeringen naturligtvis skulle kunnaöverväga,-nämligen aft återinföra den s. k. byfesbalansprövningen avdirekfinvesteringar, i vilken man som villkor för tillstånd att göradirektinvestering i utlandet ställer att denna skall ha en posifiv effekt påbytesbalansen. Jag har personligen aldrig varit övertygad om aft det härkravet har tillfört prövningen särskilt mycket av näringspolitiskt innehåll.Det har visat sig vara ganska enkelt för företagen att i förväg visa attindustrietableringar utomlands får en positiv effekt på bytesbalansen, och dethar varit svårt aft bevisa motsatsen. De investeringar som har stoppats pågrund av kravet i bytesbalansprövningen har framför allt varit sådana som gälltprojekt inom servicesektorerna,t. ex. hotell-och fastighetsförvaltning. Jag tycker fortfarande att det vardumt att avskaffa defta krav, även om jag infe tror aft det hade så särskiltstora effekter på möjligheterna aft förhindra utlandsinvesteringar. Menproblemet är - och det måste C.-H. inse - aft visavi nuhar dragit undan detta krav, och då måste vi faktiskt bevisa att def är behövligtatt återinföra det. Den bevisningen anser jag att vi har bättre möjligheter attgöra när vi har valutakommitféns rapport på bordet, och det är ju fakfiskt inteså långt dit. Då kan vi agera, om vi finner aft def är nödvändigt. Om åtgärder mot kapitalexport och industriutflyttning AnL 4CARL-HENRIK (vpk): har försökt motiveraregeringens polifik av avvaktan, av väntan. Def var def väsentliga innehållet ihans inlägg. Han mofiverar def så, att när man tidigare opponerade mot deåtgärder som den borgerliga regeringen vidtog på det här området och krävde -som man gjorde här i kammaren, om jag infe minns fel - aft bytesbalanskriteriefskulle återinföras, så skedde den oppositionen i ett annat läge. , menar han,har regeringen vidtagit en rad åtgärder mot arbetslösheten, nu har vi etf annatekonomiskt klimat och är det infe så angeläget aft snabbt göra någonting påden här fronten när det gäller ufiandsinvesteringarna. Men, fru falman, det är nu inte så aft det har hänt såväldigt mycket i fråga om arbetslösheten.