prot · G609110 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:110 1 § Kompletteringsval till utskott partigrupp har som suppleant ikulturutskottet under ledighet anmält hans ersättare . kommunisternas partigrupp har som suppleanti finans- och kulturutskotten under ledighet anmälthans ersättare och som suppleant i arbetsmarknadsutskottetunder ledighet anmält hans ersättare . Talmannen förklarade valda till suppleant i finansutskottet Margö (vpk) JanHyttring (c) suppleant i arbetsmarknadsutskottet (vpk) 2 § Justerades protokollen för den18, 21, 22, 23, 24 och . 3 § Talmannen meddelade att HolgerBergman (s) denna dag återtagit sin plats i , varigenom MaritaBengtssons uppdrag som ersättare upphört. 4 § Upplästes följande inkomnaskrivelse: Härmed anhåller jag om ledighet från uppdraget somriksdagsledamot dels o för vård av sjukt barn och dels den 11april-den 8 maj på grund av föräldraledighet. Kammaren biföll denna anhållan. Talmannen anmälde att SoniaThomasson (vpk) skulle tjänstgöra som ersättare för . 5 § Svar på frågorna 1982/83:349 och 382 om homosexuellaflyktingar i och Svenssonhar frågat vilka åtgärder som kommer att vidtas för att regeringen skallfullfölja intentionerna i uttalande vad gäller personer somriskerar förföljelse, t. ex. i form av allvarliga frihetsstraff, förhomosexualitet. Jag kan av olika skäl, bl. a. sekretesskäl, inte härkommentera enskilda fall utan får begränsa mitt svar till vad som gällerprincipiellt. När det gäller personer somriskerar allvarliga frihetsstraff för homosexualitet kan det, somarbetsmarknadsutskottet har uttalat i samband med behandlingen av den nyautlänningslagen (AU 1979/80:27), ofta finnas humanitära skäl att låta sådanapersoner stanna i . Regeringens praxis återspeglar utskottetsuppfattning. Vid prövning av individuella fall får sökanden stanna här av humanitäraskäl när det exempelvis kan visas att ett allvarligt frihetsstraff döms ut förhomosexualitet. Det kan också nämnas att homosexuella förhållanden i praxisjämställs med sammanboende under äktenskapsliknande förhållanden när manbedömer frågan om uppehållstillstånd. 3HANS i (fp): Inte heller jag skall ta upp något enskiltfall här i kammaren. I likhet med statsrådet vill jag fastslå att haruttalat sig om homosexualitet som grund för flyktingskap; det har skett vid tvåtillfällen. har alltså sagt att den som riskerar förföljelse förhomosexualitet torde få stanna kvar i av humanitära skäl. Dessa uttalanden fill trots påstås det att ärenden som rörhomosexuella flyktingar behandlas med lättsinne och nonchalans. Detta är alltsåett påstående, men i detta ligger mycken bitter erfarenhet från människor somställer upp för att hjälpa homosexuella flyktingar till en i vårt land.Fakta berättar om flyktingar som åberopat sin homosexualitet som grund förflyktingskap. En del har fått stanna, andra har avvisats - fill utstötning ochförnedring i sitt hemland. Självfallet är jag medveten om debedömningssvårigheter som finns i de enskilda fallen. Lagstiftning och praxisöverensstämmer inte alltid i de olika länderna. Man vägrar att erkänna atthomosexuella inte accepteras som fullvärdiga medlemmar i samhället och attsociala och juridiska rättigheter fråntas dem. Vad gäller homosexuella och flyktingskap äger tydhgenriksdagsuttalanden, om än aldrig så vackra, för att avslå motioner intetillräcklig styrka i den praktiska tillämpningen. Dessutom kan tydligen ordethumanitet tolkas på olika sätt. För mig är det alldeles uppenbart att påståenden omlättsinnighet och nonchalans samt direkt oriktiga utvisningar skulle ha kunnatförebyggas med lagstiftning i stället för uttalanden på ett par rader i ettganska digert utskottsbetänkande. Jag har förgäves föreslagit att asylrättenför homosexuella skall inskrivas i utlänningslagen. Om detta hade skett,kanske vi hade kunnat bespara oss denna frågedebatt. som jag tackar statsrådet för svaret vill jagfråga: Är statsrådet beredd att ta initiativ, så att homosexualitet kan bliytterligare en grund för flyktingskap? 4JÖRN (vpk): som jag tackar statsrådet försvaret vill jag varmt instämma i vad i sade ombehovet av en uttrycklig bestämmelse när det gäller dessa ting iutlänningslagstiftningen. Vi är från mitt partis sida på denna punkt heltöverens med honom och ställer oss bakom de krav i den riktningen som han på ettförtjänstfullt sätt har drivit här i . Om nu praxis stämde överens med de riktlinjer somstatsrådet här har gett uttryck för, vore kanske i varje fall detmesta gott och väl. Men problemet är att den principiella deklaration som honnu lämnar har en praktisk sida, som inte riktigt stämmer med vad som här sägs.Och när man läser texten upptäcker man att det finns åtskilligt att fråga omoch åtskilligt som behöver förtydligas. Det är väl känt att homosexualitet och homosexuellabeteenden i ett flertal länder i sig är någonting straffbart - ochbestraffningen sker ofta i mycket grov form. Jag föreställer mig att statsrådetinte har menat att det i det enskilda fallet skall behöva bevisas att ettstraff har utmätts. När det gäller t. ex. må det väl varafillräckligt med att en person sorn kan visa sig vara homosexuell åberopar atthan lever under förhållanden där homosexualitet som sådan är utsatt för ensträng kriminalisering för att vederbörande skall ha en rimlig chans att fåuppehållstillstånd här. I en del länder är homosexualitet inte uttryckligenkriminahserad, men där kan myndigheterna genom användande av andra, mergenerella s. k. sedlighetsparagrafer trakassera, diskriminera och förföljahomosexuella. Jag vill fråga statsrådet om också åberopandet av sådanaförhållanden är tillräcklig grund för att en person skall kunna vinnauppehållstillstånd i . 7 protokoll 1982/83:109-110 Slutligen vill jag ställa en sistafråga. När man går igenom handlingarna i några av de ärenden som har varit aktuellai detta sammanhang och som har föranlett och mina frågor, fårman det intrycket att personalen ute på åtminstone några av våra diplomatiskarepresentationer inte är särskilt väl underrättad vare sig om vadhomosexualitet är i största allmänhet eller om hur myndigheterna i det berörda'landet ser på homosexiialitet och behandlar homosexuella. Är det inte skäl atti någon mån bereda våra diplomatiska representanter en bättre upplysning i densaken? Jag tror att det är bra att vi kan klargöraen del på dessa punkter. I de fall där det på ett trovärdigt sätt kan görasgällande att det föreligger risk för allvarligt frihetsstraff på grund avhomosexualitet är praxis utformad på det sättet att vederbörande tillåts stannahär. Men vederbörande fillåts stanna av humanitära skäl, inte som flykting.Jag vill också slå fast att enbart åberopande av homosexualitet inte ärtillräckligt som grund för att få stanna. Därmed kommer jag in på frågor. Det måstehandla om att en person löper risk att trakasseras eller att fä ettfrihetsstraff i sitt hemland för att han skall kunna åberopa de humanitäraskälen. Vår utlänningslag-sfiftning medger alltså inte ett flyktingskap pågrund av homosexualitet. Det är självfallet viktigt att dessa frågor, precissom alla andra enskilda ärenden, handläggs med den ömsinthet och det engagemangsom måste till i de svåra individuella ärenden som det kan rörasig om och att vi inom de olika myndigheterna försöker skaffa oss så breda ochgoda informationer som möjligt. 6 HANS i (fp): Efter statsrådetGradins senaste inlägg är det alldeles uppenbart att det krävs lagstiftning istället för uttalanden. Jag beklagar att statsrådet inte tog upp mitt förslag.Jag tror att skulle kunna spela en roll i kampen för de homosexuellasrättigheter världen över. Vi skulle kunna ge dem styrka och sfimulans i deraskamp för en bättre situation. Men då fordras det att vi själva är föregångslandpå asylrättens område, att vi ändrar vår lagstiftning så att vi själva erkännerasylrätten för homosexuella flyktingar. Då, men först då, har vi möjligheteratt göra något verkligt bestående. Det skulle kunna vara en kamp för demänskliga rättigheterna. Vi - inom alla partier - framställer oss ju somförkämpar, som barrikadkämpar, för de mänskliga rättigheterna. Här finnsverkligen anledning att vara på barrikaderna för att kämpa för de homosexuellasrättigheter. 7JÖRN (vpk): Jag har naturligtvis inte gjort gällande attnågon människa skulle kunna åberopa enbart viss sexuell inriktning för att fåuppehållstillstånd. Men svarade inte på det som var kärnpunkten imin fråga, ochjag kanske skall förtydliga mig litet grand. Var går så att säga riskgränsenför vad som kan föranleda rätt till uppehållstillstånd och vad som kanföranleda avvisande av en ansökan i den riktningen? Det som jag tycker är merän litet otillfredsställande när det gäller flyktingpolitiken i äralltså att man inte riktigt vet vilka regler som gäller. Det är för mycket"bedömningar från fall till fall" - man har för litet fastaprinciper. Som jag sade - och jag fick inte något svar på den fråganheller - finns det länder där homosexualitet som sådan inte uttryckligen ärkriminaliserad. Men på grund av lagarnas tillämpning eller på grund av dåligarättsförhållanden i största allmänhet - i t. ex. ett land som är en diktatur,där vissa grupperingar inom statsapparaten på det polisiära planet harutomordentligt stora befogenheter, beter sig litet som de vill, spelar ut sinafördomar mot människor, trakasserar dem och förföljer dem - kan det i prakfikenskapas lika svåra förhållanden för exempelvis en grupp som de homosexuella somdet skulle kunna bli, om det fanns en uttrycklig lagbestämmelse riktad mothomosexualitet. Jag är angelägen om att få diskutera frågan om hur mantänker i sådana här ärenden. När det t. ex. gäller principer för beviljande av asyl förpolifiska flykfingar har vi med rätta en liberal atfityd fill folk som kommerfrån . Vi vet hur förhållandena i är, och vi utsätter inte människorsom har flytt hit för någon speciell eller ingående granskning. Det räcker medatt de åberopar att de löper risk för politisk förföljelse, eftersom vi vet attdenna risk är ganska stor i liksom den är i en rad andra länder.Men jag undrar om man på den departementala nivån har gjort rikfigt klart försig att de förhållanden som i en mängd andra fall föranleder beviljande avuppehållstillstånd är sådana som faktiskt råder i en lång rad länder specifiktför de homosexuella. Anf, 8 Statsrådet : Alla enskilda fallmåste naturligtvis bedömas med den noggrannhet som krävs när det gäller ärendensom handlar om asylrätt, uppehållstillstånd på grund av humanitära skäl ochliknande. Jag vill säga till att humanitära skäl alltid vägs invid prövning av de individuella fallen, eftersom dessa kan vara så ömmande attdet skulle vara stötande att låta ett utvisningsbeslut stå fast. Men jag hållermed om att det är fråga om mycket svåra avvägningar, och därförtror jag att det också är viktigt att de homosexuella som med åberopande avdessa skäl ansöker om tillstånd att få stanna här verkligen kan redogöra försin situafion, så att myndigheterna kan få klart för sig hur förhållandena är idet land varifrån de kommer. 9JÖRN (vpk): Bara en kort, avslutande kommentar: Vad AnitaGradin sist sade illustrerar en del av den problematik som finns i den härtypen av ärenden, nämligen det man skulle kunna kalla tystnaden kringhomosexua- Om våld bland iranska studerande vid Linköpingsuniversitet litetensom sådan och kring de homosexuellas situafion i olika länder i världen. Därförär det så vitalt att man inte tar saker och ting för givna, att man inte tarför givna t. ex. summariska besked från en ambassad om tillståndet i ett visstland när det gäller dessa frågor, utan att man är noggrann och skaffar sig enväl grundad uppfattning om hur situationen de facto är. Bakom allmänna fraseroch bakom intetsägande lagparagrafer kan det i ett sådant land dölja sig enverklighet som för de homosexuella kan vara lika svår som i de länder där detfinns uttryckliga och stränga straffbestämmelser. Det är riktigt som säger, attdet är ytterst väsentligt att vi skaffar oss information och kunskaper om dehomosexuellas situafioii i olika delar av världen. Det är ju också vadmyndigheterna försöker att göra. Men, , jag tror att detär viktigt att vi slår fast att ingen känner till förhållandena så bra som justde homosexuella själva. De måste därför hjälpa till och ge den kunskap ochinformation som behövs. Det tror jag alla parter skulle tjäna på i det härsammanhanget. 11 (vpk): Jag håller helt med statsrådet på denpunkten. Jag tror också att det har varit av avgörande betydelse förbehandlingen av åtminstone något av de aktuella, konkreta ärendena att dehomosexuellas organisationer i fakfiskt har hjälpt till. Överläggningen var härmed avslutad. 6§ Svar på fråga 1982/83:351 om våld bland iranska studerande vid Linköpingsuniversitet har frågat mig om jag kännertill ett slagsmål mellan två iranska grupper som skall ha ägt rum vidLinköpings universitet och vilka åtgärder jag ämnar vidta föratt förebygga ett upprepande av dyhka händelser. Jag ser allvarligt på sådana här våldsamma konfrontationermellan polifiska meningsmotståndare i en invandrargrupp. Konflikter av det härslaget har dess värre förekommit tidigare. En förklaring kan vara att en delinvandrare och gäststuderande har kommit från länder där detråder starka politiska motsättningar mellan olika grupper. Dessa motsättningar kommeribland till uttryck också i . Även om våldet kan förklaras, kan vi aldrig acceptera det.Vi måste med kraft motarbeta det. Det åligger i första hand polisen att upprätthållaordningen och trygga säkerheten för alla som vistas här i landet. Jag villerinra om att justitieutskottet tillstyrkt ett regeringsförslag omvidgade möjlighe- ter förpolisen att ta i beslag vapen av bl. a. det slag som använts vid bråket viduniversitet i . Denna lagändring avses träda i kraft i år.Riksdagen har också bifallit regeringens förslag om särskilda resurser tillpolisväsendet för att komma till rätta med den ökade våldsbrottsligheten isamhället. Det som har hänt vid universitet i är en sak förde lokala myndigheterna att lösa. På kort sikt är det fråga om att utreda vadsom egentligen hänt, och det håller man på med, enligt vad jag erfarit. Pålängre sikt är det fråga om att lokalt inom tillsammans med de studerandefinna lösningar som förhindrar att sådana här konfrontafioner uppstår. Jag vill understryka hur vikfigt det är attlokala myndigheter och andra som handlägger ärenden av det här slaget harkunskaper om invandrarnas bakgrund och de förhållanden som råder i derashemländer. Om våld.bland iranska studerande vid Linköpingsuniversitet 13MONA SAINT (): Jag tackar statsrådet för svaret. Jag tackar för att jag kan konstatera, att statsrådet tarallvarligt på dessa incidenter, och för att statsrådet säger sig vilja medkraft motarbeta dylika våldshändelser. Men vad innebär det senare? Jo, attstatsrådet, såvitt jag kan förstå, helt och hållet lägger ansvaret på en annannivå än på regeringens. Jag lyssnade uppmärksamt på regeringsdeklarationen vidårets utrikesdebatt. Vi känner ju alla fill statsministerns starkainternafionella engagemang, bl. a. i det land vars gäststuderande medborgarejag berör i min fråga. Vi känner också till den roll av världssamvete somlandets statsminister och därmed också hans regering vill spela. Det är därförgivetvis intressant att direkt få veta hur trovärdig den rollen är påhemmaplan, då ord skall omsättas i handling inom vårt eget lands gränser, därvi ju är suveräna att själva helt kontrollera läget. Jag frågar därför: Vilken aktiv handling är den samladeregeringen beredd att vidta i anledning av de händelser som min fråga berör? Utrikesministern talade i regeringsdeklarafionen om hurkriser skall lösas genom förhandlingar och inte med våld. Han talade om hur vihävdar alla folks rätt att bestämma sitt eget öde. Han talade om avspänningenspositiva dynamik och hur det ena steget underlättar det andra. Han sade ocksåatt den växande fredsrörelsens uttalade oro tas på allvar av regeringen och attden akfiva utrikespolitiken inte gör halt vid gränser. Han talade ävenom vår uppslutning kring mänskliga rättigheter, fast grundad i vår demokratiskagrundsyn, i folkrätten och i säkerhetspolitiska överväganden. Han talade fillsist om vår kamp mot dödsstraffet, mot avrättningar utan rättegång och dom. Hantalade om internafionell utjämning och avspänning, om att tillgodose deenskilda människornas grundläggande behov och rätfigheter. Mot bakgrund av denna officiella deklaration av regeringengenom utrikesministern frågar jag med tillämpning i detta speciella ärende: Huravser statsrådet att lösa den här situationen vid universitet i , en Om våld bland iranska studerande vid Linköpingsuniversitet situationmed klart internationell bakgrund? Hur avser man att lösa den utan våld och medförhandlingar? Vilken avspänningens positiva dynamik avser statsrådet ochregeringen att fillämpa i det här fallet? Tar statsrådet brevens uttalade oromed samma allvar som utrikesministern visade fredsrörelsen? Avser statsrådetatt fillgodose dessa gästande enskilda människors grundläggande behov av ochrätt till trygghet? Är statsrådet beredd att förebygga fortsatt våld och terrorav det slag som förekommit i , bl. a. i , ett våld som iVästtyskland, i och på krävt fyra iranskastudenters liv i den heliga revolutionens namn. Det är inom polisen i som man genomen särskild kommission utreder vad som hände . Utredningen kommeratt bli klar , och den kommer också att klara ut om det blirnödvändigt med en prövning i allmän domstol. Det aktuella bråket inträffade i samband med attKhomeini-anhängare firade årsdagen av regimens tillkomst. Detta sker varje åroch är ofta förenat med vissa oroligheter, inte bara vid iLinköping, utan det har också förekommit vid andra universitet. Som jag sade i mitt svar kan vi i och för sig förklara detvåld som har förekommit, men inte acceptera det. Det är nu de olikauniversitetsmyndigheterna på orterna som tillsammans med studentkårerna ochinvandrar- och gäststuderandegrupper skall försöka se fill att olikastuderandegrupper kan umgås på de olika universitetsområdena. 15 (): Jag har sedan jag ställde den här frågan hörttalas om att man tillsatt en utredning, och det är givetvis tillfredsställande.Frågan är naturligtvis var den hamnar och vilka resultat den får. De här oroligheterna i har alltså förekommit ettantal år, men har de alltså tilltagit, och det har bliviten mycket kraftig polarisering. Anledningen till de här oroligheterna under den vecka manfirade revolutionen känner vi till. Men händelserna gjorde att de studenter somkände sig förföljda och utsatta fick hålla sig hemma för att undvika nya bråk.De är givetvis rädda med tanke på vad som hänt i andra länder. De vill hagaranfi för att kunna fortsätta sina studier utan att riskera livet. Jag tycker att detta ligger på etthögre plan än enbart på det lokala, och jag uttrycker därför min förhoppningatt statsrådet helt enkelt kan säga att hon garanterar de här gäststudenternasliv och trygghet i vårt demokratiska land. Jag vill också påminna om attenligt den s. k. disciplinförordningen som gäller statlig och kommunalhögskoleutbildning kan en studerande skiljas från undervisningen om han ellerhon allvarligt stör eller hindrar undervisningen. De här reglerna finns jufillgängliga för alla lokala universitetsmyndigheter. Jag hoppas att man.intebehöver tillgripa så drastiska åtgärder, utan jag kommer tillbaka till vad jagsade tidigare nämligen att man genom de lokala styrelserna, studentkårerna ochde olika studerandegrupperna gemensamt måste klara ut en samlevnad av det härslaget. 17 (): De lokala myndigheterna anser sig tydligeninte klara av den här situationen, och det är därför jag ansett - efterframställningar från flera håll - att det var berättigat att ställa den härfrågan direkt fill statsrådet. Avstängningsmöjligheten föreligger givetvis - det kännerman naturligtvis fill också vid i . Men vi måste haklart för oss vad en avstängning skulle innebära för de här studenterna. Detskulle ske en automatisk utvisning. I dagens läge får de sina pass prövadevarje år, och de skall då dels visa att de har medel att studera för, dels visastudieresultat. Dessa studenter är i en mycket allvarlig situation. När detgäller de två grupperna är styrkeförhållandet 200 resp. 30. De senare, som ärKhomeini-anhängare, utgör tre femtedelar av de iranska studenter som finns iSkandinavien. De är alltså koncentrerade fill . Det finns någontingbakom detta, som vi måste ta reda på. Man kan inte enligt min mening utlämna destudenter som genom skrivelser till regering och statsråd begär skydd. Om kurdernas situation i och , m. m. Överläggningen var härmed avslutad. 7§ Svar på fråga 1982/83:359 om kurdernas situation i och , m. m. har med anledning av vissatidningsarfiklar om invandringen från och frågat mig om regeringenssyn på kurdernas situation i dessa länder samt efter vilka principer som kurdermedges politisk asyl i . Låt mig börja med den sista frågan. En kurd som reser tillSverige och åberopar politisk asyl får sin sak prövad här enligt gällandeflykfingbestäm-melser i utlänningslagen. Samma regler gäller för honom som förandra utlänningar som reser hit och anför politiska skäl. Detta innebär att en kurd får stanna i , om haneller hon riskerar förföljelse, bl. a. på grund av sin etniska fillhörigheteller politiska uppfattning, eller har s. k. tungt vägande skäl mot attåtervända till hemlandet. Inte heller skickas en sådan person till annat landom han eller hon inte har skydd i detta land. När det så gäller den första frågan om regeringens syn påkurdernas situation i och kommer utrikesministern att närmarebehandla detta Omkurdernas situation i och , m. m. ämnei ett frågesvar i . Det är uppenbart att kurdernassituation i dessa båda länder har påverkats av bl. a. revolutionen i ,sammandrabbningar i mellan den kurdiska gerillan och den iranskakrigsmakten samt kriget mellan och . Densvenska regeringen följer vaksamt utvecklingen i och . Det kan interåda några som helst tvivel beträffande regeringens inställning till mänskligarättigheter och förföljelse av utsatta grupper. Behandlingen av asylansökningarrörande personer från dessa länder sker givetvis mot bakgrund av dennainställning och i generös anda. Jag vill erinra om att ett stort antal kurderhar fått i vårt land. 19 (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på min fråga. Svaret ärlitet allmänt hållet. Det framgår att inte skickar människor tillländer där de inte har något skydd. Situationen i och beskrivs somallvarlig. Jag har inte mycket att invända emot detta. Tyvärrär verkligheten inte riktigt lika problemfri. För sedan kunde vi läsa itidningarna om en 19-åring från , som säkert inte utan skäl flydde frånsitt land och som skickades som en flygande holländare från land till land. Hanblev avvisad även från . Vidareföreligger ett uttalande av en hög tjänsteman på invandrarverket. Till mångasstora överraskning sägs det där att irakiska medborgare, enkannerligen kurder,lugnt kan vistas i - vad han nu grundar den bedömningen på. Det föreliggerockså en protest från Svenska röda korset, som ju inte precis kan anses vara enmilitant organisation. Man menar att den svenska flyktingpolitiken är ohållbar,när vi så hårt som varit fallet håller på den s. k. förstaasylprincipen. Deninnebär att vi utan vidare kan skicka tillbaka människor bara därför att de harmellanlandat på vägen från det land som de flytt från. Attsådant här förekommer är inte bra. Det är viktigt att vi fortsätter att föra engenerös flyktingpolitik. Vi är skyldiga att göra det enligt internationellakonventioner, och det är vidare en tradition hos oss. Regeringen har vidare ettbastant politiskt stöd när det gäller att föra en generös flyktingpolitik. Vadär då en flykting? Jo, en flykting är en människa som har flytt från sitt land,därför att han eller hon förtrycks i sitt land och inte kan leva i frihet. Ensådan situation föreligger i alla de länder som varit inblandade t. ex.beträffande den här 19-åringens resande.