prot · G60998 · 1982-12-31 00:00:00 — I detta sammanhang framstår EFTA - somvi alltför lätt glömmer bort i den svenska debatten - som en organisation sombör kunna spela en alltmer betydelsefull roll. De små EFTA-staterna hartillsammans en väsentlig ekonomisk betydelse och svarar gemensamt för avvärldshandeln eller lika mycket som . EFTA-länderna är EG:s viktigastehandelspartner. Som avnämare av EG:s export är EFTA större än , ochSovjetunionen tillsammans. Vart för sig kan EFTA-länderna dock ha svårt att få sinaintressen tillgodosedda i andra internationella fora. Det är därför angelägetatt EFTA-länderna i högre grad utnyttjar de möjligheter EFTA erbjuder för ettgemensamt agerande i sådana handelspolitiska och ekonomisk-politiska frågor därdet finns ett gemensamt intresse. Sådana frågor bör tas upp vid EFTA:sministermöte i . Tullavvecklingen mellan EG och EFTA-länderna kommer inomkort att vara helt genomförd, och inom EFTA pågår ett kontinuerligt arbete isyfte att befästa och ytterligare förbättra den marknad som omfattar de 17länderna i och och med att en överenskommelse med EG har kunnatträffas om en förenkling i ursprungsreglerna har ett steg i rätt riktningtagits. Särskilda ansträngningar görs för att avskaffa de icke tariffärahandelshindren. Sverigesfrihandelsavtal med EG har varit i kraft , och frihandeln medGemenskapen är i det närmaste genomförd. De kvarvarande bestämmelserna förSveriges pappersexport till EG avvecklas helt . I och meddetta inträder en ny fas i våra relationer med EG. De utrikespolitiska hänsynsom förhindrade ett svenskt medlemskap gäller fortfarande. Dessa hänsyn hindrardock inte att det finns ett mycket stort utrymme för ett konstruktivt samarbeteinom en rad områden, såsom handel, sysselsättning, ekonomi, industri, forskningoch teknologi. På stålområdet har överenskommelserna med EG om villkoren förhandeln med stål förlängts. Vid statsministerns och mitt besök hos förnågra veckor sedan gavs tillfälle att från båda sidor markera det starkaömsesidiga intresset av att fördjupa samarbetet inom flera områden. Som exempelkan nämnas att en intensifiering av forsknings- och utveckhngssamarbetet mellanSverige och EG inifierades. Värdet av fortsatta kontakter på detekonomisk-politiska området bekräftades, och vi enades om ett fördjupattullsamarbete på tekoområdet. Från svensk sida är vi nu i färd med att konkretfölja upp dessa frågor. För att förbättra förutsättningarna att hävda oss i denhårdnande internationella konkurrensen är det också angeläget att slå vakt omoch utveckla samverkan i . Att se som hemmamarknad är viktigt bådeför handelsutbytet inom och för företagens ansträngningar på deutomnordiska marknaderna. Företagen i kompletterar ofta varandra. Trots attmycket redan gjorts finns fortfarande ett utrymme för fördjupat samarbete.Genom samverkan mellan nordiska företag och insfitufioner bör man bättre kunnata fill vara de konkreta affärsmöjligheter som finns. Inte minst gäller det attgemensamt satsa på nya marknader. Företagen kan dra nytta av den riskspridningsom ett utökat samarbete avsätter. Våra länder utgör vart och ett för sig imånga fall en alltför liten bas för bredare exportsatsningar. Gemensamt kan dedock erbjuda en tillräcklig grund för bearbetning av den internationellamarknaden. En viktig roll i det nordiska industrisamarbetet spelas avden nordiska investeringsbanken. Genom att bankens verksamhet utökas attomfatta projektinvesteringslån och garantier ökar möjligheterna för de nordiskaföretagen att gemensamt förstärka sin ställning på projektexportmarknaden. Även fortsättningsvis kommer det att vara en huvuduppgiftför den svenska handelspolitiken att söka slå vakt om det internationellaregelverket inom handelns område. Denna uppgift kommer att kräva förstärktainsatser. Visserligen har begränsningsåtgärder i enlighet med deinternafionellt överenskomna GATT-reglerna varit relativt få, men däremot haren rad åtgärder vidtagits som inte står i överensstämmelse med dessa regler.Inom allt fler industrisektorer påverkas handeln av arrangemang av skilda slagvid sidan av GATT-reglerna. Som exempel kan nämnas de skilda överenskommelsermellan , och EG som i olika avseenden begränsar den internationellahandeln med handelsstål, bilar och elektronikprodukter. 7 protokoll 1982/83:98-99 Som alltid när respekten för regler undergrävs kan destora, ekonomiskt och politiskt starka länderna tilltvinga sig kortsiktigafördelar på bekostnad av mindre och svagare länder. För svenskt vidkommandevore det oacceptabelt, om begränsningsarrangemangen skulle leda till att deåterstående öppna marknaderna skulle utsättas för ett oproportionerligt starktimporttryck. För att undvika plötsliga störningar följer regeringen med skärptuppmärksamhet utvecklingen på sådana marknader som redan är eller håller på attbli föremål för olika typer av arrangemang. Från svensk sida har nyligenframförts till att vi noga kommer att följa utvecklingen av bilimportenfrån . Våra handelsrelationer med blir även i övrigtalltmer viktiga. kommer att på och EG:s begäranytterligare öppna sin marknad. Förutom tullsänkningar ingår här även vissalättnader i japanska importbegränsningar och tekniska handelshinder.Kommerskollegium utreder f. n. effekterna för svenskt vidkommande av dessaåtgärder. Regeringen har i detta sammanhang på förfrågan från nyligenlämnat förslag till förbättringar av det svenska tillträdet till den japanskamarknaden i fråga om vissa tekniska handelshinder som föreligger i . Den svenska marknaden för industrivaror är öppen förutländsk konkurrens. Det finns praktiskt taget inga kvantitativa begränsningarav vår industrivaruimport med undantag för tekoområdet, där vi följer det iGATT accepterade multifiberavtalet. Handelspolitiken på tekoområdet har nyligenredovisats för i tekopropositionen. De internationella spelreglerna bygger på att deninternationella konkurrensen inte snedvrids genom dumping eller statligexportsubventionering. Reglerna ger möjligheter också för att skyddasig mot dumpad eller subventionerad import som skadar den inhemska industrin.Vi har i varit varsamma när det gäller att ta dessa möjligheter i bruk.Också för framtiden är en sådan varsamhet befogad, men å andra sidan kan detinte accepteras att den svenska marknaden skall behöva ta emot dumpad ellersubventionerad export som avvisas på andra håll och som kan skada svenskindustri. Regeringen kommer därför att se över tillämpningen i avreglerna på detta område. verkade tillsammans med övriga länder aktivt föratt skulle leda till en konsolideringoch vidareutveckling av regelsystemet. Uppföljningen av ministermötet ses avden som ett viktigt led i ansträngningarna att stärkafrihandeln. Mötet motsvarade inte vissa länders mycket högt ställdaförväntningar. Mötet har emellertid - åtminstone temporärt - fungerat som enmotkraft till de protektionistiska tendenserna. Den främsta anledningen tillbesvikelse från svensk sida var att konkreta framsteg inte kunde göras i den s.k. skyddsklausulsfrågan, dvs. reglerna för hur och när ett land får ingripa motmarknadsstörande import. I uppföljningsarbetet kommer att söka spela enaktiv roll för att framsteg skall kunna göras på detta område. Även arbetet påen översyn och precisering av existerande regler för handeln med jordbruksprodukterkommer att kräva ökad uppmärksamhet. finner det värdefullt att fråganom hinder för handeln med tjänster även tas upp i . Den svenskatjänsteexporten kan få fördelar av en internafionell liberalisering. Påflera håll har man vid utvärdering av ministermötet kommit till slutsatsen attdet finns anledning att se över ;s arbetsformer för att göra organisationenmer effektiv och tidsan-passad. Det är väsentligt att stöds aven politisk vilja att efterleva dess regler och att dess maskineri för lösningav tvister används. Även bör enligt vår mening utnyttjas för stärkandet avdet handelspolitiska regelverk som jag har talat om. har ett starkt intresse av att bevara detmultilaterala handelsutbytet. Det finns anledning att från svensk sidamotverka en utveckling mot en ökad allmän bilateralisering av handeln. Vi kandock inte bortse från att många situation, speciellt i ekonomisktsvåra tider, ställer ökade krav på bilaterala handelsarrangemang av skildaslag. Vi måste från svensk sida ha en förbättrad beredskap att hantera dessakrav. De instrument som samhället här förfogar över bör i nära samarbete mednäringslivet och andra berörda intressenter fås att samverka på ett mereffektivt sätt. a. bör mer generella samarbetsavtal kunna prövas med någrau-länder. Vi ämnar se över formerna för och innehållet i det samarbete sombedrivs med främst och statshandelsländer för att utröna vilketutrymme som finns för förbättringar. En återhämtning av världsekonomin skulleväsentiigt underlätta ansträngningarna att få balans i den svenska ekonomin.Den svenska politiken måste dock utformas utifrån förutsättningen att ingenväsentlig draghjälp i form av snabbt växande marknader kan påräknas frånutlandet . Den senaste fioårsperioden har för svensk industri varitmycket dyster. Vi har bevittnat den längsta stagnationsperioden sedanindustrialismens genombrott . Utvecklingen i har dessutomvarit väsentligt sämre än i praktiskt taget samthga jämförbara länder. I dagligger den svenska industriproduktionen på samma nivå som 1972, medan den iOECD-området som helhet har ökat sedan den första oljekrisen. Det är bl. a. mot denna bakgrund som regeringens beslutatt kraftigt devalvera den svenska kronan skall ses. Devalveringen, tillsammansmed andra åtgärder, ger ett utrymme för svenska företag att förbättra sinkonkurrenssituation på både hemma- och utlandsmarknaderna. I mitten av1980-talet bör den period kunna avslutas där svensk industri varit särskiltsvag i förhållande till övriga . är det väsentligt att alla samverkar för att ta tillvara de möjligheter som devalveringen har skapat för svensk industri. Frånregeringens sida vidtas nu en rad åtgärder för att förstärka och effektiviseraexportfrämjandet. Departementsreformen, som bl. a. lett till att en särskildhandelsavdelning inom har bildats, är ett led i dennasträvan. Utrikes-representationen kommer i större utsträckning att länkas in iden export- En bättre samordning av ambassadernas och handelssekreterarnasverksamhet kommer att kunna genomföras. Vidare pågår en omprioritering avutrikesrepresentationen med syfte att förstärka bevakningen av marknader ochregioner där möjligheterna till en ökad försäljning bedöms som goda. Huvuddelen av export går till i-landsmarknaderna.Detta förhållande kommer att bestå. De exportfrämjande insatserna bör därförinriktas på dessa marknader samt på marknader med tillväxtpotenfial blandu-länder och statshandelsländer. Särskilt viktigt är det att stärka projektbevakningen,så att svenska företags möjlighet att delta i upphandling av stora projektbefrämjas. Inte minst multilateralt finansierade projekt är här av intresse. Från regeringens sida läggs stor vikt vid attexportpotentialen inom olika delar av näringslivet utnyttjas fullt ut. Inteminst inom tjänstesektorn och bland de mindre och medelstora företagen finnsexpansionsmöjligheter. Regeringen har tillsatt en utredning med uppgift attföreslå åtgärder för att främja svensk tjänsteexport inom den privata sektorn.En annan utredning har tillsatts för att utvärdera och föreslå förändringar iexportstödet till de mindre och medelstora företagen. Utredningen skall bl. a.undersöka möjligheterna att stimulera de privata handelshusens engagemang förde mindre företagen. Ett utredningsarbete pågår också om kommunernasmöjligheter att medverka i näringslivets exportverksamhet. Den osunda konkurrensen med statsstödda exportkrediter harblivit mycket kostnadskrävande. Vid förhandlingarna inom ramen för om devillkor som skall tillämpas för sådana krediter verkar aktivt för atträntesubventionerna hålls nere och, när det gäller de rikare länderna, heltavskaffas. För att begränsa kostnaderna för det svenska systemet förstatsstödda krediter har regeringen beslutat om ett påslag på de internationelltöverenskomna minimiräntorna på , förutom de som gällerför krediter utställda i svenska kronor. Garantier för svenska exportkrediter har stor betydelseinte minst för stora projekt och systemleveranser, som utgör en växande del avvår export. Ofta anses tillgången till garantier snarare än räntesubventionervara avgörande för en ökad kapitalvaruexport. Regeringen har därför föreslagitåtgärder för att öka exportkreditnämndens kapacitet för garantier på relativtkreditvärdiga marknader. På grund av den svaga ekonomiska utvecklingen är detsannolikt att allt fler länder tvingas till förhandlingar om senareläggning avskuldbetalningar, som allt större skaderegleringar kan befaras avrent kommersiella skäl. Trots försikfighet i garantigivningen kan man därförsannolikt inte undvika ökade förluster. En neddragning av garantigivningen påsärskilt utsatta länder fill följd av den ökande risken för skadefall skulleemellertid få allvarliga negativa återverkningar på det berörda landets förmågaatt klara sina skuldbetalningar. Härigenom ökar risken att de skuldsattaländernas kris förvärras och får än större återverkningar på det internationellafinanssystemet. Detta skulle i sin tur allvarligt drabba den internationella handeln.Mot denna bakgrund är det väsentligt att EKN och motsvarande institut i andraländer i samverkan tar sin del av ansvaret för att handeln inte minskar ionödan, även om det kan leda till vissa förluster på kort sikt. Regeringen har således vidtagit en rad åtgärder för attfrämja exporten och kommer att fortsätta att verka för att devalveringensposifiva effekter skall bli bestående. Det ankommer på alla grupper isamhället att bidra fill att balans åter kan skapas i den svenska ekonomin. De senaste uppgifterna om exportutvecklingen tyder på attökade svenska marknadsandelar redan har tagits som ett resultat av devalveringen.Jag har i kontakter med näringslivet också fått många bevis på att det nu finnsett starkt intresse av att utnytta den konkurrensförbättring som har åstadkommits. Regeringens ekonomiska politik har lagt grunden för attvi skall kunna vända den ekonomiska utvecklingen. Förutsättningarna finns nuför att vi skall kunna ta oss ur den ekonomiska krisen och också därmed ge ettpositivt bidrag till utvecklingen av efterfrågan i andra länder. 38STAFFAN (): Den minskade respekten för det regelverk somgäller den internationella handelns område är oroande. Det finns en otålighetsom vänder sig mot de avtal som träffats och de förpliktelser som dessauppställer och som måste ömsesidigt respekteras för att vinna gemensammafördelar. Inget land tjänar på handelshinder. Enstaka branscher gör det kanskepå kort sikt, men det blir på bekostnad av landets ekonomi i övrigt ochalldeles särskilt när andra länder vidtar motåtgärder. Det är bra att den handelspolitiska deklarationen bidrartill att sprida ljus över dessa sammanhang. Regeringen har här en uppgift somblivit större än den skulle ha behövt vara. Socialdemokraterna har under sex åri opposifion ofta givit uttryck åt protektionistiska tankegångar, dvs. sprittuppfattningar att man med hjälp av olika handelshinder skulle kunna avhjälpa ändet ena än det andra ekonomiska problemet i . Den handelspolitiskadeklarationen visar med eftertryck hur socialdemokratiska argument undersenare år inneburit att man försökt skära opportunistiska och falska pipor ivassen. Eftersom det är alltför lätt att få gehör för sådana förenkladeargument har det blivit trögare än det skulle behöva vara i ett land somSverige att nå fullständig enighet om fördelarna av en fri handel. Vi vill delta i en fri världshandel därför att denunderlättar vår utveckling. Men utveckling betyder förändring. Vill man inte hastagnation måste man därför vara beredd på omställning. På en fri världsmarknadär möjligheterna större, men kraven på omställningar är också större. I alldeles för hög grad har attityderna hos oss blivit attvärja sig mot omställningar. På olika sätt har också statsmakterna kommit attbidra till att förhindra anpassning till nya villkor och ge näring åtföreställningarna att man kan slippa strukturomvandling. Vi har lagratstrukturproblem. Fortsätter man så, ställs man inför en mycket störreomställning , nämligen till en kraftig sänkning av levnadsstandarden. förklaringtill dagens ekonomiska problem. blir man ändå tvungen att genomföraomställningarna. De blir då desto större och desto besvärligare, eftersom manunder åren slösat många goda resurser till ingen nytta i stället för att satsadem på vad som hade kunnat ha framtiden för sig. När nu ändå den handelspolitiska deklarationen innehållerså klara uttalanden till förmån för en fri handel hade det kunnat vara lämpligtatt statsrådet också understrukit dessa krav som en fri handel ställer på oss. De länder som under en lång följd av år visat en stordynamik återfinns i Stilla havs-regionen. har blivit världens andraindustristat. De mest framgångsrika bland de nya industriländerna återfinns idenna region. Denna tyngdpunktsförskjutning har faktiskt under efterkrigstidenskett bort från Atiantområdet till . De framgångsrika länderna i denna region har alla satsatpå en kapitalistisk utvecklingsstrategi med enskild företagsamhet och privatäganderätt och en klar inriktning på internafionell handel.Tyngdpunktsförskjutningen till skulle vara ännu merpåtaglig, om de socialistiska länderna i regionen inte hade haft en så dåligekonomisk utveckling. Sfilla havs-områdets fillväxt ger oss möjligheter, men kanockså bli ett hot. Det beror på hur vi själva hanterar situationen. Nyamöjligheter uppkommer på olika sätt. Tillväxten ger nya marknader, ty vad dessaländer tjänar på sin export använder de på import. Tillväxten i de nya ländernager nya inköpskällor för oss, där vi i viss utsträckning kan finna billigareoch bättre varor än vi själva kan åstadkomma. Ny teknik från de nya ländernakan sfimulera våra egna tekniska framsteg. Tillväxten hos andra ökar denlivgivande konkurrensen, som tvingar oss att anstränga oss mer än vi annarsskulle ha gjort. Tillväxt i ett land eller i en region har vanligen tjänatsom en motor för andra regioner. Men det behöver inte nödvändigtvis vara så.Det finns risker. Ökad konkurrens kan bli oss övermäktig om vi tappar vårvitalitet och dynamik och därmed också förmågan att ställa om och ta vara påmöjligheterna. En ny konkurrent blir en ny kund, men endast under förutsättningatt vi förmår att fillverka vad den nya konkurrenten vill köpa för sinaexportinkomster. Guldet blir liggande på marken, om man är stel i ryggen. Detär illavarslande hur vi i och kanske i vissa andra europeiska länderförlorat i dynamik och omställningsförmåga. Vi försöker skydda oss frånkonkurrens med åtgärder av alla möjliga slag. De länder som hänger sig åt ensådan politik kommer att bli passerade. Hänvisningen till att de nordiska regeringarna vid nästaministermöte i skall tala till förmån för en "mera samordnadtillväxtorienterad pohtik" räcker inte så långt. Det ger intryck av attdet är andra länder som skall ändra sin politik snarare än vi själva. Jag troratt många av de andra deltagarna vid detta ministermöte kommer att säga ellertänka för sig själva att den inte borde ha lassat överproblem på dem genom en omfattande devalvering och att den borde åka hem ochägna sig åt besparingar i den offentliga sektorn, så att mer resurser kan förasöver till näringslivet, åt att sänka skatterna så att det lönar sig att arbetaoch åt att begränsapålagorna på näringslivet så att kostnadsnivån inte stiger så mycket samt geklarare spelregler, t. ex genom att ta bort fackföreningsfondhotet, så attnäringslivet vågar satsa mer än vad som är fallet. Det voretillväxtbefrämjande politik. Redan på den första sidan i deklarationen sägs det att denavtagande inflationen i skapar förutsättningar för en uppgång även i övrigadelar av OECD-området. Nåväl, i blir inflationen internationelltsett hög. Det ger ingen bra grund för oss själva eller för oss som en del avvärldsekonomin. På s. 2 sägs: "De finansiella obalanserna i form av storabudgetunderskott i många länder utgör ett latent hot för att en ny snabbinflationsvåg skall komma när väl den ekonomiska aktiviteten börjat skjutafart." I vårt land har sedan den socialdemokratiska regeringentillträdde skett en enorm ökning av budgetunderskottet. Inte heller det ger enbra grund. Innan man uppmanar andra länder att föra en "mer samordnadtillväxtorienterad politik" måste man förbättra sin egen. Ni har alldelesfel om ni tror att det räcker med att genomföra en mycket stor devalvering föratt få en hållbar balans. När regeringen tillträdde, sade den att subventionernatill näringslivet skulle minskas. Jag tycker det är bra, för det skulleinnebära att vi fick ett mer konkurrensdugligt näringsliv . Mensåvitt jag kan bedöma bedrivs t. o. m. en ökad miljardrullning och då somvanligt till den övervägande delen till statliga företag. Det finns en subvention som regeringen ingripit mot,nämligen exportfinansieringen, där en viss nedskärning har skett. Menregeringen börjar i fel ände. I många och östländer tas det som ettdåligt skämt om vi föreslår kreditvillkor som ger högre räntor än ;s s. k.consensus-villkor. Det tror jag att regeringsföreträdare redan har upptäckt.Subventioneringen av exportkrediterna, som i sig själv inte är önskvärd,behövs så länge andra länder har den kvar. En fördel med exportunderstödet ärockså att det går till de mest utvecklingskraftiga svenska företagen och alladeras underleverantörer och inte, som de andra stödinsatserna, till branscheroch företag som kanske inte överlever. Vad som sägs i deklarationen om en liberalisering avtjänster är bra. Tjänstesektorn spelar en allt större roll i ekonomierna ochockså i den internationella handeln. Ett hinder för vår del är att en så stordel av tjänstesektorn kommit att monopoliseras eller domineras av denoffentliga sektorn. Detta försvårar för enskilda företag inom servicesektornatt bygga upp framgångsrika positioner, som kan vara språngbrädor ut påvärldsmarknaden. Hur mycket regeringen än utreder kommer den offenthga sektorninte att med någon större framgång kunna hävda sig på de internationellamarknaderna. Om regeringen menar allvar med sina uttalanden om enfrigörelse av handeln i tjänster, är det förvånande att regeringen synes habromsat det arbete som har varit på gång för att ge större etableringsfrihetför utländska banker och försäkringsbolag i . Vi är här mycket merrestriktiva än har socialdemokraterna också inskränkt friheter som idetta avseende tidigare funnits, genom att vägra Citibank att inrätta ettfinansbolag i . Men det är möjHgt att det ingår i regeringens strategiatt säga ett och göra ett annat. Den bedriver kanske en så att säga förlängdvalrörelse. Samma intryck får man när man läser deklarationens ord omNorden som hemmamarknad och vet att socialdemokraterna gjort inskränkningar imöjligheten för andra länder - i praktiken nordiska - att emittera aktier iSverige. Efter mycken vånda fick - det finska företaget - tillstånd, mensedan tycks regeringen vilja sätta stopp för sådana emissioner. Ett liknande fall gäller propå att köpa Gulfsanläggningar i . Det vore intressant att höra statsrådet i denna fråga. För min del anser jag det vara synnerligenfördelaktigt om ett oljeland vill investera i och på det viset få ettstarkt intresse av att en ostörd oljeförsörjning kan fortgå här. Den situationsom nu råder på oljemarknaderna kommer inte att bestå för all framfid. Vi haranledning att också fundera över vår framtida försörjningstrygghet. Vibehöver många inköpskällor, många distributionskanaler, många olikaintressenter. Att få in ett oljeproducerande land skulle ge oss klara fördelar,mycket mer så än några ihåliga avtal och kontrakt mellan regeringar någonsinkan ge. När vi nu resonerar om internationella finanser, herrtalman, vill jag passa på att kommentera regeringens beslut om IDB. Jag önskarherr och socialdemokraterna välkomna in i den s. k."högerburen".