prot · G609117 · 1982-12-31 00:00:00 — Dä det däremot gäller missbrukare måste målsättningen varaen annan. Här måste insatserna från stat och kommun samordnas i detövergripande syftet att häva missbruket. I den samordningen ingår arbete som enviktig del, men endast som en bland flera olika åtgärder. Detta är inte iförsta hand en arbetsmarknadspolitisk utan en socialpolitisk fråga. Det beslutkammaren står i begrepp att fatta innebär att Stiftelsen Samhällsföretagerhåller ett driftbidrag på 2 532 milj. kr., eller av lönesumman.För dessa medel driver stiftelsen med 31 000 anställda 370 verkstäderi 210 kommuner. * Samhällsföretag är en gigant pä den svenska marknaden,en gigant som med rikliga statliga bidrag konkurrerar med en myriad av små och medelstoraenskilda företag, vilka alla måste konkurrera på normala Självfallet utgör Samhällsföretag med sina möjligheter att samordna resurserna ett dödligt hot förmånga av dessa småföretag. Samhällsföretags ledning vill gärna framhålla inte har några konkurrensfördelar på marknaden. Men vad är en med statligamedel uppbyggd och garanterad storkoncern, annat än en enda enorm konkurrensfördel? Vi hävdar att det statliga stödet till arbetsgivare somanställer arbetshandikappade skall vara neutralt. Pä sikt bör därförmålsättningen vara att lönebidraget till Samhällsföretag inte överstiger 100%.Samtidigt som driftbidraget minskar, bör det vara möjligt att öka antaletlönebidragsanställda. Härigenom uppnås den dubbla målsättningen att beredafler handikappade arbete på den reguljära arbetsmarknaden som störrekostnadseffektivitet erhålls. Redan i nästa års budget bör driftbidraget reduceras till125 %. Detta bör vara möjligt att uppnå genom ökad rationalisering ochbesparingar inom framför allt den centrala och regionala administrationen.Vidare bör nya former för verksamheten kunna utvecklas, t. ex. samverkan medenskilda företag. Statsrådet har tillsatt en särskild arbetsgruppinom som skall göra en översyn av Samhällsföretag, bl. a. isyfte att minska behovet av statligt stöd. Likaså skall Samhällsföretagskonkurrenssituation ses över. Detta beslut, herr talman, tyder pä envisserligen senkommen men ändå välkommen insikt om att förhållandena inte ärbra som de är. Mindre välkommet är däremot beslutet att denna översyninte skall göras inom ramen för den parlamentariska handikapputredningen. Dennaskall inte heller granska arbetsmarknadsinstituten och deras möjligheter attsamverka med Samhällsföretag. Vi är inom alla partier eniga om att detbehövs särskilda och generösa åtgärder för att hjälpa handikappade att erhållaarbete. Det är beklagligt att regeringen inte utnyttjar de möjligheter somutredningen om de arbetshandikappades situation pä arbetsmarknaden i stortinnebär att redan på utredningsstadiet få en bred parlamentarisk samverkan omde åtgärder som är bäst lämpade för att nå det önskade målet. Härmed yrkar jag bifall till de moderatareservationerna 9-13. 17, 41. 44, 45 och 46. 48STINA (); I arbetsmarknadsutskottets betänkande1982/83:21 behandlas bl. a. arbetshjälpmedel åt handikappade. I propositionensom föregår detta betänkande redovisar föredraganden på den här punkten att enbetydande andel av bidragen har gått till särskilda anordningar påarbetsplatser för jordbrukare. Orsaken till detta förhållande sägs varalänsarbetsnämndernas svårigheter att avgöra vad som är en handikappanpassningoch vad som kan betraktas som normalt förekommande arbetsmiljö- ochrationaliseringsåtgärder. Utskottsmajoriteten säger sig också inse de problem somlänsarbetsnämnderna ställs inför. Jag har den uppfattningen att dessaproblem egentligen inte är så stora. Jag anser också att länsarbetsnämndernaprövar varje ansökan noggrant. Vanligen gör man bedömningen tillsammans medlänets lantbruksnämnd, dvs. en annan opartisk statlig myndighet.Lantbruksnämnderna har, som jag ser det, den kunskap som fordras för att bedömavad som hör till jordbrukets rationalisering och vad som behövs för att uppnåden omfattning på produktionen som är önskvärd. Dessutom, och det är det viktigaste, måste det - för attbidrag skall utgå -finnas en klar medicinsk motivering, styrkt med intyg avläkare. Bidraget står eller faller alltså med läkarens utlåtande. Jag måste fråga socialdemokraternas företrädare: Vad ärdet för anordningar som det utgått bidrag till och som inte kan anses varatill den hjälp som avses, nämligen hjälp till den enskilde jordbrukaren medarbetshandikapp att kunna arbeta vidare inom sitt yrke? När det gäller syftet med arbetstekniska hjälpmedel harjag uppfattat det så, att de arbetstekniska hjälpmedlen skall göra det möjligtför den enskilde, oavsett om denne är jordbrukare eller har annat yrke, attfortsätta med sitt arbete trots skada eller handikapp. Utskottet anför att en stor del av bidragen har utgåtttill jordbrukare. Många lantbrukare har en stark ambition att fortsätta sittyrkesarbete, och det kan förklara en del av de många ansökningarna. Ett annatskäl torde vara att jordbruket tidigare i mycket liten omfattning tagit del avde bidragsmöjligheter som funnits - på grund av att man helt enkelt inte känttill dem. Det är alltså ett uppdämt behov som kommit i ochmed att lantbrukets företagshälsovård har börjat ta sig an arbetsmiljöproblemeni lantbruket. Eftersom man i utskottsskrivningen hänvisar tillarbetsmiljölagen kan jag också omnämna att lantbrukets företagshälsovårdtillämpar arbetsmiljöavtalet mellan SAF, LO och PTK, både för anställda ochför egenföretagare. omfattas ungefär 10 000 i lantbruket yrkesverksammaav denna företagshälsovård, som dock endast finns i tio län. medanutbyggnad pågår i övriga län. Pä sikt är jag övertygad om att denna verksamhet kommeratt resultera i att hjälp och bidrag ej behövs i samma omfattning, men ärmånga lantbrukare i stort behov av hjälp till arbetsanpassning. Därför är detolyckligt att snäva in den bidragsmöjligheten. Jag kan inte finna att stödet till särskildaanordningar på arbetsplatsen för lantbrukare haft annan inriktning än den somavsetts. För de hjälpbehövande har det varit ett alternativ till förtidspensioneller arbetsmarknadsutbildning. torde det, med den arbetsmarknadssituationvi har, i flertalet fall vara orealistiskt att tänka sig omplacering. Med det anförda yrkar jag bifall till reservation 41 avKarin m. fl., som sammanfaller med yrkandet i min motion 2059. Under detta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 49 (vpk): I utskottets betänkande behandlas någramotioner av vpk. I en tas frågan om anställning med lönebidrag upp, och i enannan berörs AMU-utbildning. Det är dessa två motioner som jag här kommer attberöra. Människorna i vårt land drabbas av en storarbetslöshet. Vissa regioner är särskilt utsatta, men arbetslöshet råder i helalandet - till skillnad från förr, då det fanns vissa expansiva områden attflytta folk till. Människor blir utförsäkrade och tvingas att gå till detsociala för att där erhålla ett bidrag för att kunna existera. En grupp som - oavsett läget på arbetsmarknaden - haftsvårt att erhålla ett jobb är de handikappade. Men deras möjligheter att få ettjobb blir ju inte bättre då arbetslösheten stiger, som sker, då allt flermänniskor skall slåss om ett eventuellt arbete. De handikappade drabbas också idubbel bemärkelse; de har ett handikapp, som kan vara svårt nog, och de är utanjobb. har det varit till stor hjälp för de handikappade attstaten har gett ett bidrag till de allmännyttiga organisationerna för att dessaskall kunna anställa handikappade människor. För dem som var anställda före den1 , då arkivarbetet ersattes med anställning med lönebidrag, fårorganisationerna full kostnadstäckning fram till . För dem somhar anställts efter har organisationerna redan ettkostnadsansvar, de betalar av lönekostnaden. Den här förändringen, att organisationerna skall ta en delav lönekostnaderna, har mötts av starka protester från ohka organisationer.HCK har uttalat att sänkningen av lönebidragen blir förödande för dehandikappan-ställda. Det är många organisationer som står och stått inför ettsvårt läge, nämligen att inte kunna finansiera sin kostnadsdel. Det är också enbekymmersam situation som uppkommer för de anställda. Det är personer som haften meningsfull och för samhället betydelsefull arbetsuppgift, men som i detarbetsmarknadsläge som råder knappast har någon annan framtid att vänta änatt bli tvingade att lita till socialvården eller förtidspension. har det ändå skett en ökning av antalet anställda efterden företagna ändringen av lönebidraget. Detta tolkas som om det egnakostnadsansvaret hos de allmännyttiga organisafionerna inte har haft någranegativa effekter för arbetsmarknadssyftet med lönebidragen. Detta påstod ävenSonja Rembo i sitt anförande. Men det stämmer inte med verkligheten. Det är oklart i hurmånga kommuner, och i vilken utsträckning, som man har gått in och täcktåterstående för organisationerna, men så har skett, både i fråga omnyanställning och som en hjälp i det läge som många av dessa organisationer nustår inför, nämligen att inte kunna finansiera sin kostnadsandel. För att något belysa hur kommunerna nu har övertagitkostnadsdelen, kan jag ta mitt eget län som exempel. Eftersommånga organisationer varslade sina anställda om uppsägning ,har praktiskt 9 protokoll 1982/83:116-118 taget alla kommuner i länet beslutat anslå pengar för attdessa personer skall kunna få behålla sin anställning. kommun har anslagit 2 milj. kr. För att detinte skall uppfattas som orättvist mot någon organisation, får allaorganisationer denna kostnadstäckning från kommunen, alltså även de som haranställt efter den 1 juH 1980. Detta får något underliga konsekvenser. Staten har genomden företagna förändringen sparat in ca 0,5 milj. kr. i kommun,medan förändringen har inneburit en kostnad för kommunen på 2 milj. kr. Det ärett något märkligt sätt för samhället att spara. Det är alltså inte på det viset som utskottet tycks tro.Vad det handlar om, är att staten än en gång har övervältrat en kostnad påkommunerna. Jag skall också säga några ord om det föreslagnatillfälliga bidraget om 1,2 milj. kr. Det är en droppe i havet. Det räckerenbart till ca 120 anställda, vilka organisationerna nu naturligtvis skallslåss om. Nej, enligt vår mening måste målsättningen vara att skapaförutsättningar för handikappade att få ett arbete. Det måste vara staten somhär har att ta sitt ansvar. Det skall inte, som blivit fallet, varakommunerna som skall tvingas gå in med bidrag för att dessa människor skall fåett jobb. I enlighet med detta ber jag att få yrkabifall fill reservation nr 42. Vi har också väckt en motion om höjda utbildningsbidragvid AMU-utbildning. För detta talar att bidraget har kommit attsläpa efter i förhållande till den allmänna pris- och lönenivån. Här skall viockså komma ihåg att de borgerliga i sin spariver tagit bort stimulansbidragetpå . Av dem som genomgår arbetsmarknadsutbildning är elever somenbart har utbildningsbidraget på . per dag, och det är främst ungdomaroch kvinnor. sade att det, på grund av detstatsfinansiella läget, inte är möjligt att nu höja utbildningsbidraget. Detväcker en fundering hos mig. Hur kan det då vara möjligt att satsa tiotals miljarder påett nytt stridsflygplan, som - förutom de invändningar som kan göras på grundav rent ekonomiska aspekter- till en del gör oss beroende av ? Närtvivel framförs om att kostnadsramarna skall hålla, sägs frän regeringen attdet i så fall finns några miljarder i reserv. Man kan kanske argumentera så som gjorde, ochanföra det statsfinansiella läget, om man tar fråga för fråga. Men här handlardet om prioriteringar, och vi sätter ett bättre utbildningsbidrag före dennamiljardsatsning pä JAS-planet. Ett bättre utbildningsbidrag till AMU-elevernaryms med stora marginaler inom den reserv som påstås finnas för JAS-planet.Herr talman! Därför yrkar jag bifall även till reservation nr 27. Under detta anförande övertog andre vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 50 (): Man skulle kunna sammanfatta debatten omarbetsmarknadspolitiken hitfills som så att , i synnerhetAnders Högmark och , gått till storms mot ungdomslönerna och motarbetslöshetsersättningen. De förordar att ersättningen från arbetslöshetskassornai större utsträckning skall betalas av de försäkrade själva. Som sammanfattningkan sägas att här framgår tämligen klart vilka som enligt moderaternasuppfattning skall bära kostnaderna när det gäller att komma till rätta medarbetslösheten på ett bättre sätt tidigare. uppfattning om vårtskattesystem - de förordar i andra sammanhang sänkta skatter för företagare ochför dem med lägre inkomster - kan vägas mot de förslag som harkommit med här. När det gäller den debatt som förts om ungdomslönernatycker jag att den gått helt vid sidan av förhållandena i livet utanför den härkammaren. Ute i företagen är det tyvärr inte behov av arbetskraft ochinte heller av fler ungdomar som diskuteras. I allt för mänga fall anser sigföretagen ha för många anställda. Vad man förhandlar om är alltså hur man skallkunna krympa arbetsstyrkan. Det har träffats, och träffas , en långrad olika uppgörelser som innebär att de äldre i företagen sfiger åt sidan föratt låta de yngre få ha kvar sina anställningar och i viss utsträckning skapaförutsättningar för att företagen skall kunna anställa fler ungdomar. Inte ärdet ungdomslönerna som är den brännande frågan ute i det verkliga livet idagens läge. F. ö. skulle jag vilja understryka att det på mångaområden finns såväl yrkesutbildningsavtal som ingångsavtal för nyanställda medlägre lönesättning. Det finns mänga exempel på det, inte minst inomverkstadsindustrin. Man försöker ute i företagen och kommunerna att på ettodogmatiskt sätt hitta lösningar för att skapa utrymme och möjligheter attanställa ungdornar och ta in dem i både beredskapsarbeten ochprovanställningar. Det är inget tvivel om att det sker mycket på detta område -detta alltså vid sidan om den debatt som vi för här i kammaren. har, med utgångspunkt i en arfikel i måndagensnummer av tagit tillfället i akt - jag kommer inte att beröradetta vidare - att lufta traditionella inställning till statligverksamhet, i detta fall AMS och arbetsförmedlingen. I princip har moderaternavanligen den uppfattningen att den statliga verksamheten är byråkratiskt och iallmänhet odugligt organiserad. Jag skulle bara vilja säga att en sådanverksamhet som AMS bedriver, där man det ena året kan få ta hand om 5-6miljoner beredskapsarbetsdagar och , inte kan vara alltför oduglig när det kommer tillkritan. Det måste vara en organisafion som kan visa upp en betydandeflexibilitet. Det betyder inte att det inte kan finnas saker och ting inom AMSoch arbetsförmedlingarnas organisafion som det kan finnas anledning att seöver. Det finns också pågående utredningar. Jag tror att både de anställda ochAMS och arbetsförmedlingarnas ledningar är klara över att så kan vara fallet. Med detta skall jag gå in på detjag i övrigt har förberett för mitt inlägg i kammaren. Med anledning avutskottets betänkande nr 13 inledde jag med en bakgrund från hemlänet,och jag skall kortfattat göra det även . I står nu nära 29 000 personerutanför den ordinarie arbetsmarknaden. Utvecklingen har inneburit att denöppna arbetslösheten har gått tillbaka med ca 2 000 personer, men harde sysselsatta genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder ökat med 3 500. Ändå ärde öppet arbetslösa nu 14 400 och antalet arbetssökande ca 19 personer perledig arbetsplats. Kostnaderna för den nu befintliga öppna arbetslösheten ilänet kan beräknas till nära i ersättningar, minskade skatter,avgifter osv. beräknat löner och avgifter. Prognoser som kan bedömas som rätt säkra visar att de somställs utanför den ordinarie arbetsmarknaden kan komma att öka med 2 500personer fram , dvs. en ökning med 12 500 personer från 1982till 1987, och skulle då ge länet över 40 000 personer utanför den ordinariearbetsmarknaden. Det beror då dels på att antalet arbetstillfällen bedömsminska, främst i industriell verksamhet, dels på att antalet personer iåldrarna ökar . Av vad jag därmed har anfört, och som framgår avutskottets betänkande 1982/83:21 samt av inlägg från tidigare talare från vårtparti, beräknas arbetsmarknadsläget under det kommande budgetåret att präglasav en fortsatt hög arbetslöshet om inte betydande arbetsmarknadspolitiska insatsersätts in. Behovet av sysselsättningsskapande åtgärder kommer därföratt fortsätta att ligga på en hög nivå. Det markeras påtagligt i propositionengenom dess förslag till anslag för programmet, Sysselsättningsskapandeåtgärder, pä . Den tyngsta delen därav faller på beredskapsarbeten; därunder sorterar statliga, kommunala och enskilda beredskapsarbeten, statligtstöd till tidsbegränsad fortsatt drift vid nedläggningshotade företag ochbidrag till omställning vid driftsinskränkningar m. m. Under /82 uppgick antalet dagar iberedskapsarbete till 7.6 miljoner, mot 4,4 miljoner dagar . Antalet sysselsatta var /82 35 800 permånad, och var antalet sysselsatta uppe i 68 100, en ökning motsamma månad på 29 100. hade vi 73 200 anställda iberedskapsarbeten. Förslaget enligt propositionen och utskottets betänkandeför det kommande budgetåret uppgår fill 7,7 miljoner sysselsättningsdagar. moderata reservationen till denna del av betänknadet vill moderaternabegränsa antalet sysselsättningsdagar till 5 miljoner och därigenom minskaanslaget med . Vi harfrån socialdemokratiskt håll hävdat att trots den betydande stimulanssom den svenska industrin fått genom de vidtagna åtgärderna på ekonomins områdelär det dröja effekter slår igenom på sysselsättningsläget. Det ärdärför nödvändigt med en hög beredskap. Det är ett behov som har understrukitsvid bedömningar gjorda på AMS under den fid som betänkandet utarbetades, därman gör troligt att behovet kan bli större än vad budgetpropositionen gerutrymme till. Ytterligare meddelande därom har kommit . Det här understryker på ett påtagligt sätt utskottetsavstyrkande av motion och reservation nr 38, vari yrkas att 170 milj.kr. skall föras till det regionalpolitiska området från anslaget försysselsättningsskapande åtgärder. De i propositionen och i utskottets betänkande angivnamedlen kommer att behövas, och därför måste reservationen avvisas. Det kan välockså bli nödvändigt att via finansfullmakten sätta in ytterligare medel på dethär området. Utskottet har dessutom haft att behandla en rad motioner,och i betänkandet finns också några vpk-reservationer som tar upp vissa regionersproblem och konkreta objekt som framhålls som lämpliga beredskapsarbeten. Detbör emellertid ankomma på arbetsmarknadsmyndigheterna att avgöra var och hurberedskapsarbeten skall komma till stånd. Denna principiella uppfattning hosutskottet har godkänts av och så bör bli fallet även . Sammanfattningsvis, herr talman, kan man dock konstateraen förhållandevis bred enighet - med undantag för - om de åtgärdersom föreslås i denna del av betänkandet, de reservationer som föreligger tilltrots. Innan jag lämnar programområdet vill jag dock framhållaatt det är troligt att vi nu börjar närma oss gränsen för vad som är praktisktmöjligt och rimligt i fråga om arbetsmarknadsåtgärder i deras nu kända former,åtminstone på orter och i regioner där man i hög utsträckning utnyttjat dearbetsmarknadspolitiska instrumenten. Det blir alltmer nödvändigt - och det bryter också igenomi debatten - att söka efter nya vägar för hur medel ochresurser skall användas för att få de bästa effekterna och detta oaktat om våraförhoppningar om en förbättrad konjunktur går i uppfyllelse, då industri ochnäringsliv inte kan bedömas suga upp de arbetssökande i tillräcklig omfattningens i en högkonjunktur. Under programmet Särskilda åtgärder för arbetsanpassningoch sysselsättning föreslås att medel anslås motsvarande nära 2 miljarderkronor, vilket innebär en ökning med 355 milj. kr. Den största posten iprogrammet är för lönebidragsanställning som beräknas till drygt 1,8 miljarderkronor, vilket innebär en ökning med 335,4 milj. kr. fanns 34900 personer i lönebidragsanställning. De ändringar av lönebidragsanställningsformerna somförestår har utan tvivel oroat de handikappades organisationer och andra organisationersom har lönebidragsanställda i sin tjänst, och de har i brevoch uppvaktningar gett detta till känna. Det gäller för det första ett fullföljande av beslutet,som i princip trädde i kraft , bekräftat i förra årets betänkandefrån arbetsmarknadsutskottet, nr 21, om att ersättningsnivåerna förlönebidragsanställda skall sättas till även för dem som före den 1 juli1980 var anställda bidrag i allmännyttiga organisationer, men med enövergångstid så att beslutet börjar gälla först innevarande år. För det andra gäller att ökningen av antaletlönebidragsanställda i de allmännyttiga organisationerna under budgetåretbegränsats till 500 med hänvisning fill den pågående handikapputredningen, somhar till uppgift att behandla lönebidragsanställningsformerna med förtur. Utskottsmajoriteten har trots de yttringar av oro införförslaget som kommit oss till del beslutat fillstyrka propositionens förslagoch därtill beslutat tillstyrka de yrkanden som framförts i motion av BengtLindqvist m. fl., vilket innebär att bör uppdra åt regeringen attnoga följa utvecklingen på området efter det att dessa åtgärder genomförts ochom så erfordras vid behov återkomma till med förslag. börge regeringen detta till känna, som framgår av utskottets betänkande ochhemställan, mom. 83 och 84. Det får väl räcka som svar på den fråga som tredje vicetalmannen ställde i inledningen av den här debatten, enfråga som har ställts även av m.fl. Utskottets majoritet menarallvar med uppmaningen fill regeringen att noga följa utvecklingen och vidbehov återkomma. Vi anser att vi därmed har gått så långt att man skall kunnakänna en rimlig trygghet på det här området. De förslag som framlagts i propositionen och som utskottethar godtagit belyser att inte några undgår att påverkas av nuvarande situationpå landets arbetsmarknad och i konkurrensen när det gäller åtgärder. Dettatrots de stora anslag som i ett allt kärvare klimat ändå tilldelats detarbetsmarknadspolitiska området. Som jag belyste i inledningen av mitt anförande fränhemlänet är behoven stora på många områden och i alla regioner. De s. k.överhettade regionerna har kallnat och visar nu arbetslöshetssiffror som ivissa fall är lika skrämmande som de tidigare problemregionernas. Särskilda bransch- och regionspropositioner framläggs allttätare till med förslag på miljardsatsningar för att klara problemen,som landets ekonomi lidit allvarlig skada under de sex borgerligaödesåren. I detta program finns också delprogrammet Arbetshjälpmedelåt handikappade, som 1982/83 fick ett anslag på 83 milj. kr. och för detkommande budgetåret föreslås få 101 milj. kr. Som framgått av propositionen och utskottets betänkandehar av bidraget till särskilda anordningar på arbetsplatser /82 påtotalt 17 milj. kr. gått till jordbruksnäringens ensamföretagare, som i sin turutgör av de förvärvsarbetande totalt, vilket onekligen synes vara enproportionellt I propositionen och utskottets betänkandebelyses att förklaringen är den svårighet länsarbetsnämnderna har att skiljamellan vad som kan vara en handikappanpassning och vad som är en normalarbetsmiljö- och rationaliseringsåtgärd, som det godtagits enrelativt lång övergångstid för tillämpningen av arbets- och miljölagför ensamföretagare i jordbruk och trädgårdsnäring. Arbets- och miljölagen innebär att kostnaderna förhjälpmedel för arbetets bedrivande med hänsyn till olika personersförutsättningar att klara sina arbetsuppgifter normalt skall bäras avverksamheten. Att tillämpa den regeln även för ensamföretagarna inomjordbruksnäringen synes nu rimligt efter en övergångstid . Därigenomuppnås att det arbetsmarknadspolitiska syftet med anslaget renodlas och attinriktningen för stödet skall vara densamma även för ensamföretagarna, nämligenatt bidragsgivningen skall avse sådana åtgärder som inte kan anses varanormala arbetsanpassningsåtgärder enligt arbets- och miljölag.