prot · G60971 · 1982-12-31 00:00:00 — säger att det är för tidigtatt döma om devalveringen. Självfallet är det riktigt. Men det är dock enväldigt intressant utredning som SIND har presenterat, och det är ocksåbetecknande att man i finansministerns egen finansplan fortfarande den 10januari talar med all känsla om sänkningen av relativpriserna på den svenskaexporten som den dominerande effekten av devalveringen. Det ser ju, herrfinansminister, dess värre ut som om den effekten håller på att smälta bort. Nutalar finansministern om ökningen av marknadsinsatserna etc. Det tyder ju på entilllfriskning som är att hälsa med tillfredsställelse. Ja, jag är besviken beträffande finansministerns värderingav vår motion, eftersom vi ambitiöst lagt upp ett sparprogram, där vi fullföljermittenregeringens intentioner. Det finns inslag av engångsbesparingar, mendessa skall ses mot bakgrund av den uttalade vilja vi har attfullfölja åtgärderna med att bryta automatiken på budgetens utgiftssida och därvi beställer konkreta åtgärder av regeringen. Vi är speciellt intresserade av regeringens syn på hur manskall hantera kompensationen fill pensionärerna, något som budgetmässigt spelaren väldigt stor roll för framtiden. Vi vill alltså flytta ut t. ex. bostadslånen frånbudgeten. Eftersom vi rimligen skall fortsätta att bygga bostäder innebär deten upprepad besparing. Visserligen är det i princip samma kapitalmarknad, dvs.den svenska kapitalmarknaden, som skall svara för bostadsfinansieringen, menman frigör budgeten från den här belastningen. Det är en klar fördel enligt våruppfattning. Vidare vet man inte vad andra besparingsåtgärder innebär i frågaom avlastning, vilka effekter de får med tanke på hur medborgarna kompenserarsig för andra sparåtgärder på budgetsidan. Det primära måste ändå vara attbudgetunderskottet begränsas. Vi har gett ett substantiellt bidrag här som jagtycker att finansministern allvarligt skall överväga. När det sedan gäller varven är det ju så att man i och medden deklaration som finansministern avgav har övergett kravet på lönsamhet ivarvskoncernen - det krav som beslöt om 1980. Det är ettprincipiellt avgörande steg som enligt min mening förskräcker, därför att detvisar regeringens räddhåga när det gäller att ta tag i problemen. Vad gäller deanställda innebär det också ökade problem. Det är inte realistiskt att skäraned kapaciteten tvärs över och i realiteten långsamt strypa båda varven. Det ärmycket bättre att ha kurage att satsa på ett varv och att se till att det ärkonkurrenskraftigt. Det är alltså statsfinansiellt, ekonomiskt, ettsvaghetstecken för regeringens del som är upprörande, och när det gäller deberörda orterna och de anställda är det ett uttryck för att man inte vågar talaut och använda ett rakt och hederligt språk - något som jag verkligen beklagar. 31ROLF () replik: vill inte gärna återvändatill mitten av . Det kan jag förstå. Det är ju en besvärande period isocialdemokratins historia. Det är ju ändå så att vi fick kostnadsexplosionendå socialdemokraterna hade ansvaret. Det var anledningen till att konkurrenskraftenför svenskt näringsliv på ett katastrofalt sätt försämrades. Vi har fått jobbai åratal för att återställa den. ville att vi skulle hålla oss tillsanningen. På den punkten är jag övertygad om att vi har samma mål i den härdebatten. I så fall skall vi väl kunna vara överens om att arbetsmarknaden iSverige var klart bättre än den var i jämförbara länder runt om iEuropa. När vi hade en arbetslöshet på 2 ä , var arbetslösheten i andraländer tvä högre - 8, 9, . Det är väl ändå helt objektiva faktasom jag här har redovisat. Vi i klarade alltså sysselsättningen bättreän vad flertalet industriländer gjorde och enbit in pä , då det var en sällsynt besvärlig konjunktur och sällsyntmånga 10 protokoU 1982/83:70-72 strukturproblem att hantera. Jämför exempelvis medsocialdemokratins period - för att återvända till för ettögonblick. 1972 hade ni ju inte alls samma problem som vi. Arbetslöshetendäremot var ungefär densamma. Får jagsedan säga, herr talman, att jag tyckte attfinansministern försökte beskriva vår situation i ljusare färger än det iverkligheten fanns underlag för. I och för sig är det begripligt att Kjell-OlofFeldt har den ambitionen. Men om man tittar på vad socialdemokraterna sade förevalet och jämför med hur det nu ser ut, finner man att de lovade olika grupperi det närmaste guld och gröna skogar. Arbetsmarknaden skulle förbättras i ettenda slag. I rapporten från , , säger manemellertid att situationen på arbetsmarknaden är sämre . Det är 18sökande på varje ledigt jobb. För att återgå fill så är det 37sökande på varje ledigt jobb. Det är verkligen inget att vara särskilt stoltöver. Om man ser på hur ni skulle klara tekoindustrin - detskulle ju vara självförsörjning, men uppenbarligen har detuppstått en strid inom regeringen på den punkten - finner man att ni inte harklarat det målet. Ni kommer heller inte att klara det. Ni har avgett löften somicke kommer att kunna uppfyllas. Får jag så, herr talman, beträffande budgetsäga följande. Om ser på nettot i våra besparingar, iförhållande till regeringens budget, finner han att vårt förslag för budgetåret1983/84 är 2-3 miljarder -4 miljarder - bättre. Men det viktiga, herr talman, är att vi gör en besparingpå och åstadkommer en omfördelning så att man minskar denoffentliga konsumtionen och släpper fram mera av den privata sektorn. På siktkan vi den vägen få ned den offentliga sektorn, som är så stor att viinte kan finansiera den på ett rimligt sätt utan får en svart marknad och enrad andra problem, vilket vet om. Socialdemokraterna har intenågot förslag på hur de skall angripa utgiftssidan i statsbudgeten. Regeringenhar ingen realistisk sparplan. 32LARS () replik: När jag i min förra replik betecknadedevalveringen såsom misslyckad, var det sett utifrån de mål somsocialdemokraterna själva hade angivit. Denna bedömning bekräftas av attKjell-Olof nu plötsligt börjar visa förståelse för att företagen intesänker sina priser. När devalveringsåtgärden vidtogs, var det mer eller mindreen order från högsta ort att det var vad företagen skulle göra. Annars kundedet stunda repressalier. Det är litet för enkelt, finansministern, att beskylla migför att ha läst endast rubrikerna i SIND:s rapport. Jag läste faktiskt här ikammaren upp ett långt stycke ur texten. Jag fick ett intryck av att Kjell-OlofFeldt själv förlitade sig på gammalt material. Jag gav i min förra replik finansministern en chans atterkänna sitt stora misstag vid bedömningen av det moderata budgetalternativetsekonomiska Det blev bara en undanflykt. Då vill jag nogsäga att det är oansvarigt och otillständigt att med stöd av den auktoritet somfinansdepartementet kan ha kvar offentliggöra beräkningar, som sägs visa attmoderaterna vill minska budgetunderskottet med bara 4,5 miljarder motav oss uppgivna 13 miljarder. Vi har i efterhand fått del av departementetskalkyler. Vi har kunnat påvisa fel i dem på varje punkt. Jag vill ge någraexempel. Våra förslag till skattesänkningar innebär eninkomstminskning för staten pä 5 miljarder. Regeringen har för massmediapåstått att det rätta beloppet är 8 miljarder. Det var även pä. Skillnaden beror på att socialdemokraterna menar att ett borttagandeav den nya löneskatten kostar 6,5 miljarder. De flesta kan med hjälp av enkelhuvudräkning konstatera ätt det beloppet är gripet ur luften. Enligt uppgifthar regeringens sifferexperter insett detta och resultatet blir att regeringenssiffror i stort överensstämmer med våra när det gäller inkomstsidan. Men även på utgiftssidan försöker regeringen med allehandatricks och direkt felaktiga påståenden. Jag hinner ge bara ett exempel. Inombostadssektorn sägs det att vi sparar endast 1,4 miljarder i stället för 3,3miljarder. Det beror på att ni tror att vi sparar 3,4 miljarder påenergisparstödet, medan det verkliga beloppet, som också finns i vår mofion, är1,3 miljarder. Denna lista kan göras längre. Men slutsatsen är entydig.Våra beräkningar håller. Det kommer att visa sig i den prövning som föreståri finansutskottet'. Därmed visar det sig också att förandra gången går ut med en hisklig felräkning. 33 (vpk) replik: Jag tycker naturligtvis att det är bra attregeringen ser över frågorna kring kapitalexporten och att det skall läggasfram förslag om åtgärder för att begränsa dem. Sedan vill jag säga att vi faktiskt har fler än ettförslag på det här området. Vi har bl. a. lagt fram förslag om en särskildskatt på företagens utlandsinvesteringar. Vi har också föreslagit att svenskaföretags investeringar i vissa länder skall upphöra, exempelvis iSydafrika, och några av de värsta fascistdiktaturerna i Latinamerika.Skulle regeringen vidta sådana åtgärder, kunde man begränsa desvenska företagens utlandsinvesteringar. Finansministern svarade inte på min fråga om varför desvenska privata företagen skulle investera mera här hemma om vi har ensocialdemokratisk regering än vad de gjorde när vi hade en borgerlig regering.Jag efterlyser fortfarande ett svar på den frågan. Såvitt jagbegriper är problemet inte att det är brist på investeringskapital hos de svenska storföretagen. Problemet är väl snarare använder vinsterna i improduktiv verksamhet. Det är ett faktum. Det äralltså fråga om spekulation. Man använder vinstmedlen på kreditmarknaden, därman via finansinstitut lånar ut dem till höga räntor, och på så sätt får störreoch snabbare utdelning. Man använder dem för spekulation i fastigheter osv. Detär ju där problemet ligger. Frågan är: På vilket sätt tänker regeringen kommaät detta? Vilka garantier har regeringen och finansministern för att det ifortsättningen skall bli industriinvesteringar? Måste man inte nu göra en samhällelig planering, där manbeskattar de privata företagens miljardvinster och använder dessa inkomster föratt, som vi har föreslagit, skapa 100 000 nya industrijobb och100 000 nya jobb inom den offentliga sektorn, där vi har stora, eftersläpandebehov? Detta är en offensiv politik, som skulle få hjulen att rulla i vårt landoch därmed också öka sysselsättningen. påstår att den prognos vi hargjort om att den svenska exportindustrin skulle minska sina priser i årrelativt de utländska priserna skulle, som han sade, ha "tvinatbort". Jag vill då säga till att det inte finns något somhelst underlag för en sådan slutsats . Industriverketsundersökning bestyrker tvärtom vår prognos. Och jag står fast vid den. Jag troratt det kommer att bli någonting i den storleksordningen. Ingenting tyder ännuså länge på motsatsen, annat än de önskemål om att det skall slå slint somframförs här av oppositionen. var vidare arg för att jag inte uppskattadecenterpartiets olika förslag. Men jag var inte negativ till förslagen i sig,utan jag sade bara att det var orimligt och vilseledande att framställa de häroperationerna som någonting som sparar pengar åt staten. Ta t. ex.bostadslånen! De är prioriterade på den svenska kapitalmarknaden, dvs. detränger bort andra krediter precis lika effektivt som statlig upplåning. Detspelar ingen roll för bankerna och för övriga låntagare om obligationernasläpps ut via något annat institut än dem vi nu använder. Det är alltså ettexempel pä hur man försöker vilseleda människor genom språkbruket, och det kanväl då finnas skäl att reagera mot det. Däremot delar jag uppfattning, att det kanfinnas andra skäl att flytta ut bostadslånen från statsbudgeten. Det skulleinte vara för att påstå att man sparar någonting, men det kan ur andrasynpunkter vara en rationell åtgärd. Det finns också andra inslag icentermotionen liksom i folkpartimotionen som tål att fundera över, inte föratt de anvisar några epokgörande genvägar för att spara pengar, utan därför attde kan fä andra, i och för sig viktiga konsekvenser. Som jag sade tidigare,hoppas jag att de berörda utskotten med tillräcklig noggrannhet och seriöstskall granska de olika uppslag som finns. Om varven: Om det är krav att defartygsproducerande varven skall gå med vinst, får han faktiskt lägga ner bådeKockums och Uddevallavarvet. Då hjälper det inte att säga att man skall satsapå ett varv. Därför är det ingen mening med att säga att man skall geett varv en chans. Vad vi vill göra är att ge båda dessa varv en ny chans genomatt de får det de nu saknar, dvs. Sedan får vi sehur de klarar upp situationen med dessa förutsättningar. Uppriktigt sagt tror jag inte att , om han hadestått i industriministerns skor, hade uttryckt sig lika lättsinnigt om attkasta ut 7 000 människor i arbetslöshet med några rappa ordval i riksdagenstalarstol. Jag tror att inte riktigt förstår poängen medden diskussion vi har om den tidigare regeringens politik när det gällerarbetslösheten. Det är alldeles riktigt att den svenska arbetslöshetsnivånfortfarande är lägre än genomsnittet i industriländerna. Men poängen, ellerproblemet, är att sedan trepartiregeringen, den senaste och möjligen den sistavi haft, lade om den ekonomiska politiken mot ensidig åtstramning hararbetslösheten fördubblats i . Jag,tror mig inte känna till något annatindustriland där arbetslösheten fördubblats pä . Det var i denna utvecklingsbana vi befann oss när vi ioktober övertog ansvaret för den ekonomiska politiken. Och det är naturligtvisdetta som gör att situationen är utomordentligt svår - attarbetsmarknaden hade försvagats sa snabbt och så dramafiskt . väljer att inte svara pä frågor som jagställer. Han upprepar igen att vill minska den offentligakonsumtionen. Men då kvarstår mysteriet varför ni kräver av kommunerna att deskall öka sin verksamhet, sin konsumtion som det kallas, , somni vill dra in ifrån dem. Jag tror det hade varit bra omherr hade tagit sig en halv minut för att förklara hur det skulle gåtill. Det är alltså omöjligt att göra utan kraftiga höjningar avkommunalskatterna. Jag vill jämföra med - de har också sommålsättning ökning av den kommunala verksamheten, men de drar inte in 3miljarder från kommunerna. På den punkten vill jag säga att ochhans parfivänner visar något större realism än . Sedan vill jag faktiskt tillbakavisa ett påstående somLars gjorde, som är helt grundlöst, nämligen att jag eller någon annanrepresentant för den socialdemokratiska regeringen skulle ha gett order tillföretagen om att sänka priserna efter devalveringen. Detvar som 1977 utfärdade en sådan order. Han stod här i riksdagenstalarstol och skällde ut det samlade näringslivet för att de inte lydde hansorder och sänkte priserna. Jag var klokare än så och sade: Visst hoppas jag attföretagen skall sänka priserna, men jag vet vilka svårigheter det kan innebäraatt göra det på olika marknader. Det sade jag redan från början. fel på person här. Det är visserligen konstigt, men så var det. Jag har i finansplanen upprepat att vi har full förståelseför att man måste anpassa sitt prisbeteende till det läge som råder ute påmarknaderna, men när vi gör en analys finner vi fortfarande att det finnsutrymme för relativprissänkningar. Företagen har i den enkät somindustriverket har gjort gett uttryck för samma uppfattning. Det är bra. Jag tycker kundelägga ner kampanjen på den punkten. Varken företagen eller landet är betjäntaav detta. tog ny sats och sade att det skulle finnas en mycketläng lista över felräkningar. Han gav två exempel, och det ena hade vi klaratut. Jag tror att fortfarande inte har förstått vadproblemet är. Moderata samlingspartiet säger: Vi tänker inte finansierasänkningen av inkomstskatten. - Vi vill dessutom sänka inkomstskatterna med ettpar miljarder utöver vad vi har kommit överens med mittenpartierna om. Detbetyder att 1984 - då löneavgiften måste vara för att täcka inkomstskattesänkningen- saknas inte utan i löneavgifter, och det är 12 miljarder. Denna enklasanning har tydligen litet svårt att tränga in hos skribenterna i det moderatasamlingspartiets tänkarstuga. . Slutligen några ord till när det gäller herrTobisson. Han anser tydligen inte att det finns någon som helst anledning attberöra konsekvenserna på arbetsmarknaden och när det gäller arbetslösheten avden moderata politiken. Jag hörde inte heller att hans partiledare över huvud taget med ett ord berörde vad som kommer att hända påarbetsmarknaden om er politik genomförs. Kan man tydligare demonstrera att manstruntar i hela problematiken? Arbetslösheten är inte problem. Jag vill till slut säga några ord till , somfrågar: Varför skulle företagen investera mer i än utomlands? Jo, defår bättre lönsamhet på sina produktiva investeringar i - med denpolitik som förs. Det är ganska viktigt. Det gäller de produktivainvesteringarna, märk väl! Dessutom styr vi med olika åtgärder investeringarna motSverige - bl. a. med de obligatoriska avsättningar ur vinsterna som skall ske iår, som enbart kommer att kunna tas ut för investeringar i och somuppgår till betydande belopp. Sedan vet jag inte om vpk:s recept för att påverkainvesteringarna ter sig särskilt genomtänkt och klart. Samhällsplanering skalldet vara och kraftiga utökningar av antalet anställda i den offentliga sektorn!Om det är vpk:s metod för att stimulera industriinvesteringarna i Sverigehänger jag inte med längre. Jag tror faktiskt inte att det riktigt ligger tillså att det kan ge resultat. Till slut, herr talman, vill jag bara notera, som jaggjorde inledningsvis, att de tre borgerliga oppositionspartierna har valt attlägga upp sin kampanj mot regeringen nästan enbart på misstänkliggörande av denpolitik som förs, pä påståenden att resultaten inte skall komma om ett . Jag ser verkligen inte att mittenpartierna - om vi skall fortsättakalla dem så - i sak har levererat något alternativ till vår politik. Det varlitet tomt och tunt på den kanten när det gällde att beskriva vad som skullegöras i stället för det vi föreslår. har särat ut sig ur hela sällskapet. Jag kaninte säga att jag önskar dem framgång på färden. Jag tror att utsikterna ocksåför moderata samlingspartiet är ganska dystra. vice talmannen anmälde attLars , och 71 anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätttill Onsdaeen den ytterligare repliker. 35Förste vice talmannen (): Ett folk har de skatter det förtjänar, heterdet . Jag vågar ändå hävda att förtjänar ett bättre öde än det vidrabbats av: Världsrekord i skattetryck, världsrekord i marginalskatter ochfrån , med det nya skattesystemet, sannolikt också världsrekord iskattekrångel. Allt detta tär på skattemoral och solidaritet och urholkarfundamenten för välfärd och framåtskridande. Jag vågar också hävda att utan engenomgripande förändring av skattesystemet, dess utformning och dess höjdkommer vi inte att klara av att arbeta, investera och spara oss ur krisen ochatt behålla vår ställning som en av de ledande industrinationerna i världen. Det står redan nu klart att den marginalskattereform sompresenterades här i kammaren för nästan och som skulle hablivit ett viktigt led i en sådan omläggning, i stort sett bara blir enkrusning på ytan. Genom mindre lättnader i marginalskatterna än som då avsågs,genom urholkat inflationsskydd, genom kraftigt ökad inflation på grund av bl.a. moms- och andra skattehöjningar samt den 16-procentiga devalveringen ochgenom avdragsbegränsningen kommer det , då reformen skall varagenomförd, att finnas kanske bara en femtedel kvar av det som skulle bliårhundradets skattereform. leder dubbelfinansieringen av omläggningen,genom både inflationsurgröpning och kraffigt höjda löneskatter, till att desvenska företagens konkurrenskraft på nytt försämras i förhållande till deutländska. Den blint slående avdragsbegränsningen leder dessutom till attrisktagande och produktivt företagande - det som vårt land behöver - blir änmer riskfyllt och till att många människors dröm om ett småhusboende förblirblott en dröm. Vi kommer också alltjämt att toppa marginalskatteligan medända upp fill i marginalskatt mot i och , i Englandoch i . satsas betydande belopp på sådanaskattelättnader som inte på något vis befrämjar arbetsamhet och företagande,som stora schablonavdrag och avdrag för fackliga avgifter, satsningar som istället hade kunnat ges en rättvisebefrämjande och offensiv inriktning. Detta gör, herr talman, att vi vidhåller vårt många gångertidigare framförda yrkande om skyndsamt genomförande av en marginalskattereformvärd namnet, med fullt skydd mot inflationen och med en ansvarsfullfinansiering som inte motverkar företagande och konkurrenskraft. Liksom i vårasföreslår vi också att begränsningen av underskottsavdragen tas bort. Dendrabbar inte bara småföretagare och småhusägare utan bryter också söndersymmetrin i skattesystemet med en enorm skattebyråkrati och andra allvarligakonsekvenser som följd. Samtidigthävdar vi - jag vet inte för vilken gång i ordningen - att det utredningsuppdrag om otillbörliga underskottsavdrag somgavs av en enhällig riksdag äntligen måste fullföljas. Under det gångna årethar utredningsuppdraget för ledamöternas vidkommande främst kännetecknats avdet ena inställda sammanträdet efter det andra - jag tror att det är bortåt tiovid det här laget - därför att regerigen inte kunnat ge klara direktiv. Det är också viktigt att det produktiva sparandet i aktierinte beskattas hårdare än alla andra former av sparande. Den lättnad idubbelbeskattningen av aktier som gavs under den borgerliga regeringstiden revsredan i höstas upp av den socialdemokratiska regeringen. Den trippelbeskattningav aktieutdelningen som förbereds kommer att leda till att aktiesparandebetraktas som en lyx över all annan. Har aktieägaren en marginalskatt på 70 %kommer det att kosta företaget nästan exakt . för att aktieägaren efterskatt skall få behålla . Kostnaden för en utdelning blir på detta visungefär dubbelt så hög för företagen i som i , ellerDanmark. Även reavinstreglerna är betydligt hårdare hos oss än i andra länder,och detta är naturligtvis också ägnat att göra de investeringar i svenskaföretag som vi är så rörande eniga om behövs, betydligt dyrare än i vårakonkurrentländer. Även hyreshusskatten och vattenfallsskatten driver uppnäringslivets kostnader, minskar dess konkurrenskraft och bör därför avskaffas. Ju högre skattetrycket är, desto viktigare ärdet att det är utformat så att det tillgodoser grundläggande krav pålikformighet och rättvisa. Det är nödvändigt också för skattemoralen. ex. det produktiva sparandet alltför hårt, leder det bara till att sparandetförskjuts mot improduktiva investeringar. Skatt efter bärkraft är ett mål som alla partier säger sigverka för. Ändå vill jag hävda att skattesystemet i centrala avseenden ärutformat stick i stäv med ens blygsamma krav pä likformighet och rättvisa.Detta gäller inte minst familjebeskattningen. Den s. k. individuellabeskattningen har utformats så att den i stort sett bara tar hänsyn till hurmänga som tjänar in inkomsten, inte till hur många som skall leva på den. Genom att ingen hänsyn tas till ekonomisk bärkraft drabbashushållen allra hårdast de år då barntillsynskostnaderna kan vara dryga ochförsörjningsbördan för växande barn är som störst. Först när barnen har vuxitupp får föräldrarna den ekonomiska rörelsefrihet som de skulle ha behövt undertidigare år. Skattesystemet är gynnsammast för de hushåll därmakarna tjänar lika mycket var. Men ju ojämnare familjeinkomsten är fördeladmellan hushållets medlemmar, desto hårdare slår skatten. Allra hårdast drabbasde tvåföräldersfamiljer som är hänvisade till att leva på en enda inkomst. Dithör inte minst de familjer som bor på sådana platser där det är svårt att fåarbete för båda makarna. Dit hör också familjer med många barn och familjer medsmå barn, eftersom dessa mer än andra hushåll är hänvisade till att leva på enenda inkomst. Den förment jämlika inkomst- och skattepolitiken har på så sättblivit djupt orättfärdig. - Stora svårigheter har också de familjer somsjälva utan stöd frän det allmänna måste betala sina barntillsynskostnader. Det harlett till en omfattande "svart" barnomsorg, ett missförhållande somman stillatigande åser. Gjorde man någonting åt det skulle nämligen stora delarav samhället rasa samman.