prot · G609146 · 1982-12-31 00:00:00 — Manskall kanske undvika att sia om framtiden, men jag har en känsla av att om manverkligen vill stävja denna utveckling så måste åtgärder sättas in tämligensnabbt. Här har jag en lista över landstingsanställda läkare iVästerbotten som har privatpraktik vid sidan om. Det är mycket märkligasjukvårdsinrättningar dessa mottagningar utgör. En mottagning i länet bedriver-.förutom ögonläkar- och allmänläkarpraktik - arkitektverksamhet,byggnadskonsul-tering samt förvaltning av och handel med fastigheter. En annanmottagning bedriver hästuppfödning, travsportverksamhet. ekonomisk konsultationsamt läkarpraktik. Den lista jag här har omfattar samtliga landstingsanställdaläkare i som är anslutna till i äroch som bedriver fritidspraktik vid sidan om det ordinarie arbetet på lasarettoch vårdcentraler. Ärligt talat, statsrådet , så tror jag inte deträcker med förhoppningar om solidaritet och om att problemet skall lösa sig.Skall den här sneda läkarfördelningen ändras, skall människorna även i våraglesbygder få en bra sjukvård, då måste nog andra åtgärder till. Det skullevara glädjande om statsrådet kunde antyda något om eventuella åtgärder på dettaområde. 55GUNNAR i (m): Jag brukar med intresse lyssna till vadstatsrådet har att anföra i sjukvårdsfrågor, och så även . Förnågra veckor sedan bedyrade statsrådet att hon inte hade några tankar pä attföreslå förbud mot privat yrkesverksamhet för läkare. delar hon SvenHenricssons farhågor för ökad privatisering av sjukvården. meddelarstatsrådet att det visserligen fanns 790 vakanser på 10 000 inrättadetjänster, men att man beräknar få ett nettotillskott av 800 nya läkare.Detta borde innebära att bristen skulle kunna hävas, bortsett från vakanser isamband med att tjänster blir lediga genom pensionering, befordran eller död. När jag har lyssnat på den här debatten skulle jag gärnavilja veta vad man har för förslag - tvångskommendering till inlandresp. förbud mot privat läkarverksamhet för kommande generationer av läkare sominte kan få några tjänster? talar behjärtat om antingen tvångeller höjtmeritvärde i glesbygden. Det senare är ju något som vi hade tidigare inomprovinsialläkarväsendet. Jag förstår bekymren hos företrädarna för de områden ilandet där det är långt mellan lada och hus, men det är nödvändigt att mandirekt klargör vilka slag av tvång och förbud man anser sig böra föreslå. Inteminst de inemot 10 000 medicine studerande som funderar över sin framtid - avvilka ett tusental kommer att utexamineras , då kanske alla tjänster redanär fyllda - är naturligtvis intresserade av att fä höra hur man tänker sig den. Om läkarförsörjningen i inland, m. m. ställde i sitt inlägg endirekt fråga, om jag närmare kunde precisera om man avser att sänka andelen utbildningsplatsernär det gäller läkare. Låt mig erinra om vad utbildningsministern sade ibudgetpropositionen - det här är en fråga som i första hand diskuteras mellanutbildningsdepartementet och . Hon avsåg att inför nästabudgetproposition, alltså , återkomma med en samlad prövning avläkarutbildningens dimensionering. Det är alltså inget som jag kan ge ettdirekt svar på här . Jag förstår mycket väl den oro som politiker ochmedborgare i de här landsändarna känner inför den sneda fördelningen i fråga omtillgången till läkare. har jag själv pä ort ochställe fått ta del av dessa bekymmer när jag har besökt . Jag harockså i brev fått redovisat den situation som hon redogjorde för beträffandeläkarstationen i . Det måste vara högst otillfredsställande attmänniskorna där har haft 40 olika läkare. Jag kan gott säga att den andra paragrafen i hälso- ochsjukvårdslagen, som lyder: "Målet för hälso- och sjukvärden är en godhälsa och en vård pä lika villkor för hela befolkningen", inte stämmer.Hela befolkningen har inte tillgång till vård i enlighet med denna paragraf. Vimåste naturligtvis på olika sätt försöka verka för det. säger att det inte behövs att man sättersig och utreder detta. Låt mig först hänvisa till vad jag sade i mittinterpellationssvar, där jag ändå kunde visa på att vakansläget hadeförbättrats något. Den nya hälso-och sjukvårdsberedningen, som hartillsatts, har sitt första sammanträde . Jag är självordförande, och sitter med. Vi skall bl. a. diskuteraläkarförsörjningen. På dagordningen står också fritidspraktikerfrågan. Vitycker att detta är några av de allra viktigaste frågorna att lösa för att viskall kunna leva upp till den lag som en enig riksdag har stått bakom. Det visar sig av erfarenhet att det är mycket svårt attplanera så att det blir jämvikt i tillgång och efterfrågan på läkararbetskraft.Vi har förbättrat läget något med hjälp av de styrmetoder som vi har - ellersnarare trots den brist på styrmetoder som råder. Jag tror att det var SvenHenricsson som sade att vi behöver en fastare styrning. Det är ingen som har några förslag om hur vi skall kommatill rätta med detta problem. Ni kan med fog säga att det är regeringen somskall lägga fram Om läkarförsörjningen i inland, m. m. sådanaförslag, och vi är alla medvetna om problemet. framförde docknågra förslag som man borde kunna pröva, t. ex. att tjänstgöring i glesbygdenskulle kunna ge förhöjda poäng i merithänseende. Det är sädana här reella, seriösa diskussioner som viskall starta , när , ochsocialstyrelsen i hälso-och sjukvårdsberedningen sätter sig ner för att se vadvi kan göra för att komma fill rätta med nuvarande situation och för att allamänniskor i detta land skall få den vård som hälso- och sjukvårdslagenföreskriver. Därför är jag inte beredd att säga vilka åtgärder som viskall vidta. Jag har dock i mitt interpellationssvar angett att vi håller påmed visst utredningsarbete när det gäller fritidspraktikerna och de frågor somi det sammanhanget har aktualiserats inte minst genom öppnandet av City Akuten,den utbredning som sådana här läkarmottagningar har fått och de proportionersom verksamheten väntas fä. Man förväntar sig att det kommer att göras 600000 besök hos fritidspraktiker. har sagt att den återigen villdiskutera reglerna för fritidspraktikernas verksamhet om antalet besököverstiger 300 000. Vi arbetar snabbt med denna utredning. Avsikten när detgäller läkarfrågorna är att kunna komma med en proposition tillriksdagen. 57SVEN (vpk): Jag har här ett tidningsurklipp frän 1977 urden socialdemokratiska provinstidningen . Man skrivermed stora, mörka bokstäver följande rubriker: "Läkarbristen borta 1982 -Allmänläkare ökar mest". Det var på grundval av LÄTT 77 som man kunde draden slutsatsen att vi alla skulle vara nöjda och att läkarbristen dåskulle vara avvärjd genom de åtgärder - ny utbildning, förstärkt utbildningosv. -som föreslogs. Vi får samma svar . Som jag sade syssladejag 1970 med denna fråga vid län. Också där hadevi då förespeglingar om att dessa problem skulle vara lösta . Menfortfarande kvarstår bristen pä läkare. Jag kan nämna att det pä en sådan plats som t. ex. Norsjöi finns fyra tjänster inrättade, men bara en tjänst uppehålls. IÅre finns det två tjänster-en uppehålls. har en läkartjänst, men därfinns ingen läkare. har elva läkartjänster, sex uppehålls. harfem tjänster, två uppehålls. har tre tjänster, en uppehålls. Allt dettaär bara en liten illustration. Jag kan också nämna att det i finnsfyra tjänster, varav två uppehålls. Detta är exempel på en situation där läkarna pressasmycket hårt. De är ofta vikarier och har ambitioner. De är unga och vill jobbaför att hjälpa människorna. De pressas så hårt att de snart ser sig om efternågot annat ställe att jobba på. Denna underbemanning av läkarstationer lederockså till ytterligare problem. sägerGertrud att hon är positiv och förstår våra problem. och detnoterar jag med tillfredsställelse. Det var verkligen roligt att höra att manskall sätta sig ner - , om jag hörde rätt - och diskutera bådeläkarförsörjningen och fritidspraktikerna. frågade också om vi har några goda rådeller tips om hur vi skall lösa dessa problem. Det är klart att det ankommer pådem som sitter inne med hela sakmaterialet att komma med förslag tilllösningar. Men man kommer inte ifrån att det måste fill någon form avkraftigare styrning. Man kan inte godta en låt-gå-politik. Jag besökte - men jag vill intealls att vi skall härma efter i alla avseenden. Jag erinrar mig att mandär när det gällde landsbygden - detta är nämligen ett internafionellt problem- faktiskt hade måst göra så att man i kvalifikationskraven för utbildningentill läkare lade in tjänst i glesbygden. Läkarvärdsministern sade atterfarenheterna av detta var goda. Dessa läkare, som hade kontakt medverkligheten ute i landet, fick indikeringar på hur människorna upplevde sinsituation. De tillfördes en god mängd erfarenhet och kunnande, som de sedanhade nytta av, oavsett om de skulle bli specialister eller vanligaallmänläkare. Om läkarförsörjningen i inland, m. m. 58JOHN (vpk): Det är väl inte underligt, ,om man ställer sig tvivlande till det lugnande besked som man gång efter annanfår om att detta problem kommer att lösas snabbt och att det är av övergåendenatur. Ett sådant svar fick jag även 1980 - det var bara en fidsfråga närproblemet skulle vara löst. Det är därför som jag tycker att jag har fullt fogför att sätta vissa frågetecken för uppgiften att man återigen kanske skallgöra stora utredningar. Vi vet ganska väl vilka problemen är och vad de beståri. Vad det gäller är ju att åstadkomma denna fördelning, så att även i förstahand dessa människor i glesbygderna kan få tillgång till läkare. Det är också vad man nu kräver ute i de olikasjukvårdsdistrikten. Personalchefen i säger att krafttag nu måstetas. Där har man tydligen sökt dispens för läkare att tjänstgöra påläkarstationer, därför att alternafivet hade varit att stänga läkarstationernai glesbygden. Statsrådet efterlyser förslag. Jag försökte attge ett förslag till . Jag sade att det kunde vara tänkbart attAT-tjänstgöringen kunde dels förlängas, dels förläggas till glesbygdsdistrikt.Det är också på det sättet, som nämnde, att om man lyckasfå en läkare till en läkarstation i glesbygden, t. ex. en treläkarstation,innebär den tjänstgöringen i de flesta fall en sådan arbetsbörda för läkarenatt han tar det första tillfället han får att flytta därifrån. SkulleAT-tjänstgöringen förläggas i ett sådant här distrikt, där det finns en läkare,kanske det fanns möjligheter att behålla alla de tre läkarna på dennaläkarstation. Det som börjar hända är att man går till enprivatpraktik efter det att man gjort sitt arbetspass på lasarett ellervårdcentral; den utvecklingen går fram som en lavin. För den verksamheten står,som jag nämnde, alla möjliga slags bolag, som även ägnar sig åt travsport,hästuppfödning och mycket annat. Man öppnar också rena privatpraktiker. Om läkarförsörjningen i inland, m. m. Man kan av detta inte dra någon annan slutsats än attarbetsuppgifterna på de större lasaretten i tätorterna inte räckertill och därför känner sig manad att hälla på med extraknäck. Det kommer att bliännu svårare att få läkare ut till glesbygdsdistrikten dä möjlighet finns attöppna dels rena privatpraktiker i tätortscentra, dels fritidspraktik. Det äralltså två möjligheter man har att ta till. Jag har för tredje gången upplevt att jag fått ettlugnande besked när det gäller de här problemen. Jag skall vara ärlig och sägaatt jag inte har några stora förhoppningar om att problemen skall lösas, om maninte tar till extraordinära åtgärder på det här området. 59MARGARETA (): Jag är glad att förstår dehär problemen. Det känns också bra att hon tar med sig intrycken från dendebatt vi för här fill det sammanträde som tydligen skall äga rum ; den här debatten kom ju mycket lägligt i tiden. Skall man leva upp till stadgandéna i den nya hälso- ochsjukvårdslagen måste man, som också sade, vara mycket aktiv.I dag stämmer den inte riktigt överens med verkligheten. Jag är glad över att exempelvis meritvärdering skalldiskuteras. Jag har i mina mörka stunder trott att det var helt begravt. Detkänns som ett fall framåt att så ändå inte är förhållandet. Jag önskar också att statsrådet skall ta till sig det somdiskuteras och föreslås för den nya läkarutbildningen. Man betonar där viktenav de sociala och samhällsvetenskapliga delarna av utbildningen. Det är väluppenbart att man mer och mer måste - det sägs också i den nya hälso- ochsjukvårdslagen -se människan som en helhet, och där är de sociala aspekternamycket viktiga. Får man in det i läkarutbildningen omvärderar man ocksålitet grand kompetensen. Därmed kanske förhoppningsvis statusen på den typ avtjänster vi diskuterar höjs - där ser man verkligen människan som enhelhet, människan i hennes närmiljö och i helhetsperspektiv. Kampen mot de stora folksjukdomarna, som sä många sägersig vilja föra, för man inte på regionsjukhusen eller universitetssjukhusen.Det är inte den typen av insatser som skall lösa våra problem . Detär, som sades i en annan debatt här, fråga om att lösa exempelvis reumatismensgåta, cancerns gåta och hjärt- och kärlsjukdomarnas gåta. De sjukdomarna finnsväl representerade inte bara i glesbygden utan utanför universitets- ochregionsjukhusen över huvud taget. Statsrådet bad om goda råd. Jag skulle vilja säga någraord när det gäller fritidspraktikerna, som - jag måste betona det än en gång -har upprört mänga människor utanför storstädernas områden. Är det sä attläkarna inte behöver den tid för vila som kompensationsledigheten är avsedd attutgöra tycker jag att regeringen och andra centrala myndigheter skall uppmuntraoch stötta en förändring i läkarnas avtal, så att de inte får denna längaledighet. Ledigheten är ju till för vila och återhämtning, inte för att knäcka Jagvet att försökte att förhindra att läkarnafår en sådan långledighet, men man misslyckades. Jag hoppas att man lyckas i ett nytt försök. Man kanske trampar på någon öm tå i den här debatten. Mendet skulle vara intressant att höra vad en moderat läkare har för tankar omsolidariteten med glesbygdens människor - med deras väldigt stora problem, somvi diskuterar här - och vilka goda råd och förslag han har. 60 i (m): Medan jag lyssnade till den här debatten,plockade jag fram litet statistik som jag tror har ett visst intresse. Om mantittar på antalet invånare per läkare, finner man att det är lägst i Uppsalasjukvårdsområde, 280 invånare per läkare. Antalet är högst i Älvsborgssjukvårdsområde, där det är 645. Det finns väldigt stora skillnader. Antaletinvånare per läkare är, som sagt, högst i sjukvårdsområde. Därnästkommer sjukvårdsområde, och därefter kommer, såvitt jag kan se,. Förutom, som sagt, i är antalet lägst i , ochVästerbotten. Det är regionsjukhusen som spelar in. Om vi alltså betraktar problemet ur synpunkten invånareper läkare, eller läkare per invånare, finns det således betydande skillnader,som inte enbart hänför sig till . När jag lyssnat på den här debatten har jag frågat mig omman skall räkna läkare per invånare eller läkare per kvadratkilometer, därföratt jag har en känsla av att glesbygdsproblematiken består i att det är såstora geografiska områden som läkarna där skall täcka. Detta är faktiskt enreflexion som man gör när man ser siffrorna över fördelningen. Jag delar uppfattning att detta är ettinternationellt problem och inte enbart ett svenskt problem. Det finns stater iFörenta staterna som har samma typ av problem. ber mig att komma med en lösning. Jaghar inte någon lösning att komma med. men jag har ställt några frågor här: Ärstatsmakterna, hälso- och sjukvårdsberedningen, statsrådet ochriksdagens ledamöter beredda att införa något slags tvång för läkare atttjänstgöra på viss plats? Är statsmakterna beredda att införa vad som iTyskland kallas för Berufsverbot - yrkesförbud - som innebär att man inte fårtjänstgöra, generellt eller på sin fritid, inom en viss verksamhet? Slutligen tog upp frågan om läkarnaskompensationsledighet. hade vi ingen reglerad arbetstid, och jagtror att det var bättre pä . Men detta förutsätter ett annat system,som vi inte kan diskutera . Om läkarförsörjningen i inland, m. m. Med statistik kan man bevisa det mesta. Mendet är väl ändå så, i , när det gäller tillgängen tillläkare att det är väldigt många landsting som avstår från att inrättaläkartjänster, därför att svårigheterna att rekrytera läkare finns. Om läkarförsörjningen i inland, m. m. Det varierar starkt mellan olika län. Man har siffror somvisar på från en läkare per 300 invånare i regionlandsting till en läkare permer än 700 invånare i glesbygdslandsting. Jag har här några siffror som visar på utvecklingen närdet gäller läkartätheten fill 1980. 1880 var antalet invånare perläkare 7 200. 1920 var det 3 400 invånare per läkare. 1970 var siffran 765, och1980 var den 425. Men samfidigt har vi den geografiska ojämlikheten. Låt migockså säga att vi i vissa sammanhang har fel läkare. Det största vakanstalenfinns nämligen inom längvårdsmedicin, psykiatri och medicinsk rehabilitering.Där har vi också ett område där det är en sned fördelning. Det är precis som sagt, med instämmande avGunnar , att detta inte är något speciellt svenskt problem - det är ettinternafionellt problem. Jag har talat med en professor frånEgypten, som talade om att situationen där var precis likadan. Vi kan nämnamånga andra länder för att verifiera det. Nej, , nu säger jag för att detinte skall till några stora utredningar. Regeringen har inte tillsatt ochkommer inte att tillsätta någon utredning på detta område. Vi har allt materialsom behövs. Hälso- och sjukvårdsberedningen skall diskutera olika aktuellafrågor på detta område. Det är för att försöka finna konkreta lösningar för attkomma till rätta med detta som hälso- och sjukvårdsberedningen tillsatts. Somjag sade står på dagordningen bl. a. frågan om läkarförsörjningen. Ochdär är det så, , att jag och de andra som sysslar med dessafrågor lyssnar till alla förslag som kommer. När jag är i , iVästerbotten eller någon annanstans, får jag väldigt ofta verkligheten tilllivs, och det är mycket nyttigt för ett statsråd. Dessutom kommer man med olikaförslag, såsom ni gjort här , om hur vi skall komma till rätta med dettaproblem. Vi tar till oss alla de förslag vi får. Dessa förslag kommer också attvara med i diskussionerna om hur vi skall kunna få en förändring till stånd föratt pä ett bättre sätt kunna leva upp till den lagstiftning vi har. När det gäller fritidspraktikerna behöver jag väl intesäga mer än att vi har bett och att iförsta hand titta på den kraftiga ökningen. Vi måste där komma med förslag tillåtgärder för att komma till rätta med detta. Som jag sagt i en tidigare debatt här i kammaren får jagväldigt många brev från heltidsarbetande prakfiker som säger att det måste varanågot fel i ersättningssystemet när den här utvecklingen kan ske. Det finnshelfidsprak-tiker som varit fritidspraktiker och som anser att det ärorimliga ersättningsvillkor som gäller. För den skull är det aldrig tal om något yrkesförbud,. Jag upprepar vad jag sagt i den här talarstolen:Regeringen har inte för avsikt att förbjuda privatpraktiserande läkare. Dessabehövs som ett komplement till den offentliga hälso- och sjukvården. Men det ärockså så att det mycket klart och tydligt i den nya hälso- och sjukvårdslagenstår att det är landstingen som har ansvaret för planeringen och samordningennär det gällersamhällets hälso-och sjukvård. Då tyckerjag inte att det är orimligt om Nr146 landstingen också med det planeringsansvaret direkt skall kunna planerain Måndatjpn den också de privatpraktiserande läkarna. 62MARGARETA (): i tar upp diskussionenom antalet invånare per läkare. Den är ganska ointressant. Det kan finnas hurmånga läkartjänster som helst inrättade, men den dag man blir sjuk och det intefinns någon läkare på stolen, är man inte betjänt av att det finns en inrättadtjänst där. Det som är intressant är hur värdefterfrågan ser ut. Den ser alltsåut så som jag redovisade i mitt första inlägg: låg utbildning, långa avståndoch låg läkartäthet. Det är någonting som åtminstone vi socialdemokraterverkligen vill förändra. Vi vill att människor skall ha tillgång fill läkareefter det reella behov man har och inte så som det är . Om läkarförsörjningen i inland, m. m. 63 (vpk): Socialdemokraterna har höga ambitioner, sägerMargareta . Ja, det kan man se av deras partiprogram, men gäller detför den socialdemokratiska regeringen att också ge kött på benen så attmänniskorna upplever att det finns substans i dessa fina programmatiskaförklaringar. Det är allvarliga problem vi diskuterar. Jag tycker att viganska litet har berört en sak som jag vill framhålla. Det är frågan om dealldeles särskilda bekymmer vi har i dessa regioner när det gäller jobb förmänniskorna. Till följd av arbetslösheten har många människor fått dåligekonomi, stor oro och stor ångest för framtiden. Detta leder till att många tänkersom så: det här är mitt personliga misslyckande. Problemen ger symtom i derasmagar eller var som helst; de blir sjuka av det här. Det måste finnas någonförklaring till att drogmissbruket ständigt ökar i vår region. Det måste finnasen förklaring till varför det skrivs ut fler och fler doser lugnandemedel. Vi kan inte se något annat än att de sociala problemen leder till svårapåfrestningar pä vårdsidan. Därför skulle jag vilja ställa frågan: Hur mycket avansvaret för den situafion som vi har i inlandet hänger då samman med bristernanär det gäller läkarvården? Låt oss inte bara se detta som ettmatemafiskt problem, låt oss se det som ett stort socialt problem där detgäller att se utöver gränserna för bara vårdsektorn och se vilken roll olikainsatser kan spela för att motverka vad vi nu tycks skönja, nämligen vissatendenser fill ökade sociala problem. Jag skulle vilja föra in detta i debattenför att vi skall få också den aspekten belyst på ett bättre sätt. 64 JOHNANDERSSON (vpk): Jag får väl nöja mig med det besked som gavs,nämligen att allt material som behövs finns och att det är de konkretaförslagen som skall utarbetas. Jag får kanske anledning att återkomma. Jag skullevilja ställa en fråga till , en fråga som borde 11 protokoll 1982/83:145-147 Om läkarförsörjningen i inland, m. m. vara lättatt besvara, men som säger väldigt mycket. Vi kan tänka oss följandesituation. I ett glesbygdsdistrikt saknas läkare. I ett tätortsdistrikt ärläkarstationen fullbesatt, och öppnas en privatpraktik. Jag skullevilja fråga om den privatpraktiserande läkaren fortfarandeanses som ett komplement i en sådan situation. Ett glesbygdsdistrikt som heltsaknar läkare och ett tätortsdistrikt där läkare finns, men där man får se enprivatpraktik öppnas, därför att denne läkare inte vill flytta ut tillglesbygdsdistriktet. Kan man då säga att denna privatpraktiserande läkare ärett komplement? Sedan skulle jag vilja säga till i ,som funderar över om man skall räkna läkare per innevånare eller per kvadratkilometer,att man inte behöver göra det så svårt som att grubbla över dessa två olikaräknesätt. Jag skall göra det betydligt enklare, nämligen att ta detre kommuner som ligger närmast den plats där jag bor. med 4 000innevånare har en tvåläkarstation, med 5 000 innevånare har entreläkarstation och med 8 000 innevånare har en femläkarstation. Nuhar det, mig veterligt, aldrig funnits tillräckligt med läkare pä dessastationer. Det verkligt prekära läget uppstod då det fanns två läkarepå som skulle sköta denna femläkarstation samtupprätthålla jourtjänst på och läkarstation. Tvåläkare skulle sköta tio läkartjänster, genom bl. a. denna jourtjänstgöring. Den situafionen dyker upp dä och dä. Man behöver intetrassla till det och fundera över om man skall räkna per innevånare eller perkvadratkilometer, det är enkelt att räkna per läkarstation. Låt mig säga till att det iden nya hälso- och sjukvårdslagens 7 § står: "Landstingskommunen skall planera hälso- ochsjukvården med utgångspunkt i befolkningens behov av hälso- och sjukvård. Planeringen skall avse även den hälso- och sjukvård somerbjuds av annan än landsfingskommunen."