prot · G609137 · 1982-12-31 00:00:00 — Vi skall fortsätta attfölja arbetsförhållandena med uppmärksamhet, men jag kan konstatera att detfram fill nu inte finns belägg för att anklagelserna om tvångsarbete skullevara riktiga. menar också att socialdemokraterna inte närman avväger biståndet skulle vara beredda att ta hänsyn till om mänskligarättigheter respekteras. Jag vill tillbakavisa det påståendet. Det ärsjälvklart att respekten för mänskliga rättigheter är ett av de kriterier somskall vägas in både när man väljer nya samarbetsländer och när man bestämmersig för att avveckla ett redan inlett samarbete. Vi har exempel på detta somjag här inte behöver utveckla. grundinställning i fråga om mänskliga rättigheterär säkert också väl känd i våra samarbetsländer. Vi har den uppfattningen attlångvariga och allvarliga kränkningar av mänskliga rätfigheter måste få påverkaomfattningen av biståndet och vår beredvillighet att fortsätta samarbetet. Det har också förekommit en diskussion om hur avvägningenskall göras mellan det som lämnas till programländerna i bistånd och det somlämnas till mer övergripande projekt. Flera talare har tydligen fått ettintryck att man i de ohka länder som vi lämnar bistånd till inte förmår insesitt eget bästa och att man därför inte mellan den ochregeringarna i dessa länder böröverlägga om vilka problem som är mest akuta och bör få sin lösning. Jag anseremellertid att det är nödvändigt att låta en betydande del av biståndet utgåtill resp. land efter överläggningar med dessa länders befolkningar och derasrepresentanter. Jag vill särskilt fill och , somhar tagit upp frågan om mark- och miljövård, säga att det är områden inombiståndet som inte alls är avvecklade och för vilka regeringen inte alls ärointresserad. I stället kommer mark- och miljövården att i fortsättningen upptaen större post inom ramen för anslagsposten Särskilda program. Dessutom kommer,i de olika landramar som dras upp, mark- och miljövård att spela en stor roll,just med sådana motiv som flera av de föregående talarna har framfört, denenorma torkan och den jorderosion som är en följd av den. Därför ser vi inte någon anledning att som ett särskiltfemte biståndsmål ta upp frågan om mark- och miljövård, utan vi håller oss tillde fyra ursprungliga målen, och i de länder där mark- och miljövård är särskiltoundgänglig kommer vi att lägga stor vikt vid detta område. Slutligen vill jag beträffande frågan om handel ochbistånd helt kort säga att vi självfallet syftar till att våra ekonomiskaförbindelser med biståndsländerna i längden inte uteslutande skall bestå i attvi lämnar bistånd till ett mottagande annat land, utan att det också, i hägn avdetta bistånd, bör växa fram normala kommersiella relationer, där vi köperdessa länders produkter och de köper vårt lands produkter. Svensk industri har också mycket att ge därvidlag. Ochdärför har som bekant gemensamt av SIDA och utarbetats en skriftmed på pärmarna. Där finns mycket ingående beskrivningar av svenskaföretag som på olika områden fillverkar produkter av vilka biståndsländerna kanha ett särskilt behov. InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. 19MARGARETHA AF () replik: Utrikesministern inledde med att tala om denenighet som skulle råda kring regeringens biståndspolitik. Men 67 reservationerär ändå fogade till utrikesutskottets betänkande, så det föreligger trots allten viss oenighet, åtminstone på några punkter. Och jag tycker nog att detföreligger en ganska grundläggande oenighet när det gäller det som jag tyckteSture uttryckte så väl när han talade om det regiminriktade biståndetkontra det problemorienterade. I den frågan finns det faktiskt en gemensamborgerhg reservation fogad fill utrikesutskottets betänkande. Jag tycker det är mycket viktigt att kammaren noterar attdet finns en grundläggande skillnad i synsätt. Jag tror också det har att göramed effektiviteten och nyttan av det svenska biståndet, som jag gärna hadeönskat att utrikesministern berört något mera. Att gradera skandaler är inte lätt. Vi fördömde emellertidVietnamkriget -hela folk var upprört över det kriget - men vi harfortsatt med ett stort bistånd på hundratals miljoner till , trotsbåtflyktingar, trots Amnestyrapporter om fångar i omskolningsläger och trotsVietnams invasion av och fortsatta ockupation. Här finns det en storoch InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. En lång rad andra västländer- det gäller , och mångaandra - har avbrutit sitt bistånd till som en reaktion på händelserefter krigsslutet. Ett krig kan aldrig rättfärdiga ett annat, en invasion avett visst land och krig och förtryck kan inte rättfärdiga annat förtryck. Jag välkomnar utrikesministerns klarläggande vad gällertvångsarbete. Vi har haft en diskussion om detta i den här kammaren tidigare,och jag tyckte då att utrikesministern inte lika klart kunde redogöra för sinsyn på vad som verkligen skedde och sker i . Jag välkomnar detta klarläggandeockså därför att ett svenskt statsråd på besök i inte ansåg att fråganom tvångsarbete angick . Jag tror att också det uttalandet har upprörten stor svensk opinion. Jag hoppas nu att utrikesministern har rätt, att detförhåller sig som han säger. Vad vi önskade var ett klart uttalande i att om tvångsarbete förekom i samband med ett svenskt biståndsprojekt,skulle stödet fill detta projekt avbrytas. 20 () replik: Jag vill först uttrycka min uppskattning avatt utrikesministern är närvarande under debatten. Jag tror att det är viktigtför den fortsatta poUfiken. Jag beklagar att utrikesministern inte använder sinfriska, nya situation till att också komma med litet friskt i regeringspolitiken.Han har fastnat i de gamla spår som politiker och administratörer i hansomgivning har gått upp . Att vi inte har fått majoritet för de förslag somvi har lagt noterade utrikesministern. Men jag hoppas att han kan fundera på omdet också innebär att förslagen är felakfiga; de kan ju vara riktiga ändå.Detta tål att tänka på. Jag tror också att förändringen av regeringspolitiken påsenare tid mot landsbygdsutveckling, skogsplanteringar o. d. är konsekvenser avdet arbete som vi har utfört. Vi har alltså tvingat in den nuvarande regeringenpå de spåren. Det noterar jag. Att socialdemokraterna säger att vi har fel görinte så mycket, så länge man fortsätter att göra vårt program till sitt, även omdet beklagligtvis tar med den använda metoden. Beträffande anslaget till markvård, miljö och energi ärdet gott och väl att utrikesministern säger att anslaget kommer att vara kvarunder . Det är bra, men det var inte så lätt att vetadetta, för samfidigt som anslaget ströks minskades beloppet avsevärt försärskilda program. Men jag noterar uttalandet. 21 () replik: Utrikesministern sade i sitt senasteanförande att vi i inte borde tala om för vad deras främstabehov är och inte heller tala om för dem på vilka projekt som det svenskabiståndet skall satsas. Utrikesministern sade det i anslutning till att jaghade kritiserat att anslaget för miljö-och markvård hade försvunnit från budgeten. Om det sambandet tolkas rätt av mig, vill jag somkommentar säga att behoven av miljö- och markvård iu-länderna är omätliga, och det finns också klart framförda önskemål att dessabehov skall tillgodoses av som bidragarland. Utrikesministern har getten förklaring fill att detta har tagits bort som särskild punkt i budgeten. Mendet kan, när detta gjorts, vara svårare för oss att veta hur mycket pengar somverkligen kommer att satsas på just den här typen av projekt. Jag vill ställa en fråga till utrikesministern: någon uträkning som visar, i reella tal, hur mycket som kommeratt satsas just på avdelningen miljö- och markvård? Internationellt utvecklingssamarbete m. m. 22BERTIL MÅBRINK (vpk) replik: Jag är helt överens med utrikesministern omdet han säger beträffande . Vad utrikesministern glömde att sägavar att det var fyra partier som fördömde detta krig medan det femte talade omatt bombningarna av Hai Phong var bombningar för fred. Detta bör sägas. Det är bra att har gjort denna -enligt min mening -grundläggande utredning av beskyllningarna vad gällertvångsarbete. Jag vill faktiskt tacka för den utredningen, som också kom vidrätt tidpunkt. Jag hoppas att man också i fortsättningen, när sådana härbeskyllningar dyker upp i olika sammanhang, - oavsett vem som framställerbeskyllningarna -kan göra sådana utredningar. Det rensar debatten på ett brasätt. Jag har i och för sig ingen anledning att söka sak medutrikesministern. Det är inte mitt huvudintresse. Men jag måste tyvärr blilitet tjatig och igen ta upp u-landskrediterna. Jag är överens medutrikesministern om att vi visst skall handla med . Jag är ocksåöverens med honom om att vårt bistånd skall kunna medverka till det. För detbehövs förmånliga u-krediter. Det är jag också helt ense med utrikesministernom. Men varför räkna det som bistånd? Jag är allvarligt oroad för denna urholkning av biståndetsom nu har inletts. Man börjar kommersialisera! Ni talade själva för ett årsedan- visserligen var inte utrikesministern då utrikesminister- om urholkningar,om kvalitetsförsämring och om att anslag till denna typ av exportkreditertydligt borde skiljas från biståndsanslaget. Vi var överens om detta i vårhårda kritik av den borgerliga regeringen . Vad är det som har hänt?Vad är motivet till att den socialdemokratiska regeringen nu har anammat dettasynsätt och plussat på de s. k. u-krediterna alldeles enormt? Kommerdetta att bli bestående i fortsättningen? Jag citerade på denna punkt den reviderade finansplanen imitt första inlägg, och jag kan notera att detta med u-krediter ocksååterkommer ständigt och jämt i deklarationer. Skall detta bliett bestående inslag? Hur högt skall i så fall u-krediterna sättas och hurmycket skall de ta av biståndsanslaget i fortsättningen? Jag tror att det inte bara är jag som är intresserad avatt få dessa frågor klart besvarade av utrikesministern. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. I det svenska biståndet förekom till för 6-7år sedan statskrediter på mycket gynnsamma villkor. De krediterna räknades isin helhet som bistånd, men sedan avskaffades dessa krediter som ett led i uppmjukningenav villkoren för vårt stöd till de fattigaste länderna. De u-krediter som ingår i vårt samarbete med u-ländernaräknas bara som bistånd till den del som de utgör subventionering avkommersiella exportkrediter. övervägs av den pågående u-kreditutredningen -som inte är färdig - införande av en typ av kreditgivning som har en sådankonstruktion och förmånlighetsgrad att krediterna enligt internationelltantagna normer skall kunna räknas helt och hållet som bistånd. Det är ett system som tillämpas av en del andrabiståndsgivare. Det är också en metod som godkänner. Jag vill i fråga om mark- och miljövård säga, att detråder enighet mellan oss om betydelsen av denna verksamhet. Det är bara frågaom vad som är det lämpUgaste sättet att administrera dessa pengar. Regeringenförordar att man går fram land för land, att man för diskussioner med varjesärskilt land, i stället för att ha det som en särskild post i budgeten. Menvårt intresse för själva sakfrågan är inte mindre än det som har getts uttryckför av andra talare här i debatten. 24STURE () replik: Jag vill bara notera det allra senastanförda. Jag vill nu tro att vi har samma intresse för miljövård, markvård ochfrågor som hänger ihop därmed. Men vi menar alltså att dessa problem ärallomfattande. De är regionala eller rent av globala. Därför går det inte attfå plats med den i våra landramar. Det är, menar vi, problemet med denuppläggning utrikesministern skisserat. 25 () replik: Regeringens förslag och det förslag som finnsframlagt i en gemensam borgerlig reservafion är ändå inte samma sak. Till att börja med är det skillnad i fråga omanslagsnivån. Det finns hos de borgerliga partierna en önskan om ett särskiltmiljövårdsanslag. Det innebär att de särskilda program- och miljövårdsanslagendärmed totalt blir större än enligt regeringens förslag. Sedan är det en grundläggande skillnad att vi frånborgerlig sida har velat möjliggöra ett samarbete med en vidare krets länder änden som innefattas i våra programländer. Vi vill att man skall kunna samarbetaäven med andra länder, utanför programlandskretsen, på dessa vikfiga områden -miljövård, markvård och energi. Det är, som sagt, en grundläggande skillnad. 26BERTIL MÅBRINK (vpk) replik: Jag var faktiskt inte nöjd med det svar jagfick av utrikesministern om u-krediter. Jag skallcitera den reviderade finansplanen igen. Där står följande; "På ett antal områden pågår överväganden att föra utstatlig långivning från statsbudgeten till kreditmarknaden. Ett exempel härpå är möjligheten att till kreditmarknadenföra vissa delar av det svenska biståndet till . Den pågåendeutredningen av u-landskrediterna väntas anvisa möjligheter därtill.Kreditbeloppen skall kunna ingå i biståndsramen." Jag skall alltså i fortsättningen tolka detta så att detinte är någon tillfällighet att u-landskrediterna tas in i biståndsbudgeten ochatt så skall bli fallet i fortsättningen. Det kommer att bli ett beståendeinslag. Är det så det skall uppfattas? Då vill jag få en förklaring och motivering:Varför var detta förkastligt för socialdemokraterna iopposifion och upphöjt till lag för den socialdemokratiska regeringen? Detta är inte en ovikfig fråga. Nog borde man kunna gebättre svar än utrikesministern nu har gjort. Det är mycket viktigt för denfortsatta debatten när det gäller biståndssamarbetet, för samarbetet medu-länderna och för den allmänna opinionen. InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. Det gäller, som förstår, att fåfram pengar till de här uppgifterna. Ett av de alternativ som föreligger är attundersöka om man kan göra en omläggning av krediterna. Därför utreds den sakenav förre riksbankschefen . Jag kan inte försvara ett förslag som ännu inte ärframlagt, utan vi måste avvakta utredningen. Sedan får regeringen ta ställning. Jag kan emellertid lugna herrMåbrink så till vida att de överenskommelser som vi har anslutit oss till iOECD innebär att man ändå sätter en gräns för i vilken utsträckning krediterkan användas som u-hjälp. 28STEN (); Svensk statlig biståndsverksamhet tillutvecklingsländerna har en mer än tretfioårig erfarenhetsgrund att stå på.Biståndets utformning har präglats av projekttänkande medsärskiljande av tekniskt och finansiellt bistånd samt av 1970-taletsmottagar-centrerade tänkande, i vilket mottagarländernas planer och behov utgörbasen för biståndsplaneringen. En viktig roll i denna utveckling spelade FN:sbeslut om att förklara som internationellt utvecklingsårtionde ochatt introducera det första enprocentsmålet. Kring detta skeende har den svenska biståndspolitiskadebatten rört sig. Central betydelse har givits åt val av programländer, efterdetta systems genomförande tidigt , samt uppnåendet avenprocentsmålet. Denna diskussion präglas mera av politisering utifrån skildaideologiska 5 protokoll 1982/83:136-138 Internationellt utveckhngssamarbete m. m. aspekterän av en realistisk grundsyn på problemen. Ävenså kan iakttas en förskjutning iuppfattning från en från början stark utvecklingsoptimism, präglad av tron påsnabba resultat, främst genom industrialisering, till en mera resignerad känslaav uppgiftens tidskrävande natur. Situationen pekar på att vi är inne i en nybrytningsperiod i såväl bilateral som mulfilateral biståndsverksamhet.Utvecklingen har klarlagt allt flera problemområden vilkas lösningar ärberoende av ett nära, samordnat och konsekvent internationellt samarbete.Bevisen för detta är många. I sin anslagsframställning /84 citerar SIDAuppgifter hämtade från Internationella naturvårdsunionens (lUCN) världsstrategiför naturvård. Enligt denna kommer, om nuvarande utveckling består, entredjedel av världens matjord att vara borta . Öknarna växer med 60 000km . återstår endast hälften av jordens nuvaranderegnskogar. Situationens allvar förstärks av att regnskogen redandecimerats med mer än en tredjedel av sin ursprungliga areal, av att av desommargröna lövskogarna endast hälften återstår och av hårdbladskog , medanjordens barrskogar minskat med och savannen med ett par procent.Vinnare är stäpp och öken. Följdverkan härav är bortfall av stora mängdertranspirationsfuktighet ur luftcirkulationen, minskad nederbörd, ytavrinningoch grundvattenspåfyllnad, ändrat temperaturklimat genom minskad kapacitet itransporten av värme mot högre breddgrader samt ändring av luftens innehåll avkoldioxid och syre. Balansen i den hygriska cykeln måste återställas.Förändring av vegetationstäcket och frigörande av i fossila bränslen bundenkoldioxid ökar luftens koldioxidhalt. En globalt pågående utveckling mot ökadkolanvändning för att lösa energifrågan kommer att med accelererad farttillföra luften nya koldioxidmängder. Koldioxidcykeln måste komma undermänsklig kontroll, så att balans skapas mellan de levande växternas konsumtion,världshavens absorption och mänsklig verksamhets frigörande av koldioxid. Nedsmutsningen av hav, sjöar, vattendrag och grundvattenär ytterligare ett globalt problem. Sötvattnets ojämna geografiska fördelningär ett annat. En lokal bristsituation löses nu vanligen genom borrning ochuppumpning av grundvattentillgångar, utan vetskap om huruvida återfyllning avgrundvattenreserven sker i samma takt som uttaget. För framtiden kan dettainnebära en än värre katastrof än vad dagens situation uppvisar. De gemensamma globala problemen är många, och deraslösning kräver snara, samordnade insatser på internationell grund. Det ärutifrån denna bakgrund som ;s beslut får ses. Dåfastställde dess medlemsstater ett sexårsprogram, , betitlatMänniskans miljö och terrestra och resurser. Programmet är uppdelat pånio punkter med underavdelningar. Dess analys av problemen samt klarläggandeav nödvändiga forskningsinsatser understryker nödvändigheten av samladeinternationella insatser. Programmet kan därtill utgöra bas för ett bilateraltutvecklingsarbete vilket är anpassat till den globala målsättning- I anslutning till här redovisade generella synpunkter pägränsöverskridande problem i biståndsverksamheten övergår jag , herr talman,till att behandla de delar av utrikesutskottets betänkande 1982/83:20 som berörlandsbygdsutveckling, miljö- och markvård samt energi och särskilda program,såväl bilateralt som multilateralt. Moderata samlingspartiet ifrågasätter i reservation nr 5om den nuvarande biståndspolitiken har den för ett effektivtutvecklingssamarbete nödvändiga flexibiliteten. Som främsta hinder framstår denkraftiga satsningen på landramarna. Kritiken stöds av den faktaredovisning förde övergripande, globala problem jag inledningsvis givit. Samordnade internationellaansträngningar försvåras av ett brett upplagt landramssystem. Ett sådant systemger inte heller tillräcklig frihet för koncentrerade insatser grundade påspecifikt svenskt kunnande. Fördelarna av ett bättre utnyttjande av dettasenare understryker vi även i reservation nr 9. Filosofin bakom denna reservation är att det föga lönarsig att sia om framtiden. Framtiden grundas på vad vi verkar för i dag.Följaktligen hävdar vi att u-hjälpen bör "inordnas i ett målmedvetetarbete på att återställa och bygga upp förödda naturkapital och att återskapaden ekologiska balans som gått förlorad". I detta regenereringsarbete ingår skogs- ochträdplantering som en självklar uppgift av första prioritet ide flestau-länderna. Arbetet härmed har ännu ett alltför ringa omfång. Exempel härpå geren rapport från UNDP. Enligt denna planterades 1982 i FN:s regi 32 miljonerträd jorden runt, en siffra som mångdubbelt överträffas enbart i svensktskogsbruk. påtalar rapporten att mer än skogförstörs . I alla världens länder måste högsta prioritet ges åt attskydda och ersätta skogarna, understryker UNDP. Till stöd för skogsplanering krävs tillgång till ettutbyggt meteorologiskt observationsnät, kunskap om mätvärdenas bearbetning ochrätta uttolkning samt tillgång till ett lämpligt kartmaterial. Svensk kompetenspå dessa områden är god. Livsmedelsproduktionen per capita har i sjunkitmed . Regionalt är denna nedgång mera dramatisk: iAfrika och i . Följden har blivit ett växande importberoende.Ännu var de flesta länderna i , och Latinamerikanärmast självförsörjande. Det importbehov av livsmedel, främst vete och ris,som uppgick till hade vid slutet av1970-talet stigit till . Denna negativa trend fortsätter. Regeringen uttalar i proposition 1982/83:100 sin oro överdenna alarmerande utveckling. Flera orsaker anges som vållande: torka,ekologisk sårbarhet, politiska åtgärder och bristande infrastruktur. Propositionens förklaring lider här av en påtaglig bristpå analytisk skärpa. Något vetenskapligt underbyggt bevis finns ej för att enradikal förändring inträffat vad avser nederbördsklimat i berörda länder under1970-talet. Torrperioder är ständigt återkommande och har tidigare kunnat mötasmed InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. traditionelltutvecklade jordbruks- och lagringsmetoder. Den ekologiska sårbarheten finns förvisso där och ökar meden gradvis förändring av främst nederbördsklimatet. Detta är emellertid en förändringsom kan mätas inom ett sekulärt tidsmått och inte . Ettsnabbare iakttagbart skeende måste söka sin orsak i mänsklig verksamhet såsomförändring av odlingsform och teknik. Bristande infrastruktur kan inte primärt åstadkomma torka.Däremot kan hävandet av följderna av torka försvåras och rent av omöjliggörasom de infrastrukturella förutsättningarna, exempelvis i form av vägar och transportmedel,ej föreligger. Politiska åtgärder kvarstår som orsak till en sjunkandelivsmedelsproduktion. Till denna slutsats kommer även SIDA, som i sin petitaframhåller att livsmedelsbrist i vissa "har sin grundmindre i tillfälliga motgångar av väderleks- eller annan art än i de drabbadeländernas egen politik". Denna politik skapar problem av institutionelloch organisatorisk art. Exempel härpå kan hämtas bl. a. från ,och . för en prispolitik som gynnar enstadsbefolkning i minoritet på majoritetens, småbrukarnas, bekostnad. Därtillkommer den tvångsmässigt genomförda sammandragningen av bönderna till byar,vilket i påtaglig grad inneburit ett ökat avstånd till den brukade jorden medproduktionsnedsättning som konsekvens. Motsvarande följder kan utläsas urAngolas och Mogambiques satsning på kollektivjordbruk av marxistisk modell. Den sjunkande livsmedelsproduktionen är grunden tillregeringens uttalade vilja att "en växande andel av såväl bilateralt sommultilateralt bistånd bör inriktas på landsbygdsutveckling". Denna allmänna viljeinriktning delas av moderatasamlingspartiet. I den moderata motionen 1982/83:903 påtalas det hinder för enpositiv landsbygdsutveckling som kan föreligga om en härmed samordnadutvecklingspolitik ej förs av mottagarlandet. Vidare föreslås en vidgning avbegreppet landsbygdsutveckling till att omfatta jordbruksföretagetsorganisation, kooperation, skogsbruk, transporter, vattenförsörjning m. m.Därmed skulle möjligheterna att utnyttja svensk kompetens vidgas.Utskottsmajoriteten delar inte motionens bedömning i dessa avsnitt utanavstyrker yrkande 5 i motionen. Så som det redan tillämpas ärlandsbygdsutveckling ett mångfasetterat begrepp, som innefattar områden medpåverkan på jordbrukets avkastningsförmåga. Hinder borde därför ej föreliggaatt tillföra ytterligare områden med samma effekt. Skäl finns, fru talman, att närmare uppehålla sig vidnågra för en positiv landsbygdsutveckling särskilt betydelsefulla områden. Tillgången till rent vatten är ur hälsosynpunkt nödvändig.Därtill innebär den en avsevärt minskad arbetsbelastning för kvinnorna, vilketframhålls i motion 1982/83:379 av och har gjort betydande insatser på området. Utvärderingar visar emellertidatt misslyckandena i form av havererade anläggningar varit omfattande. Orsaken ligger i användandet av en alltför avancerad teknologi med skötselkravsom ej kan uppfyllas av den lokala befolkningen.