prot · G609144 · 1982-12-31 00:00:00 — Svårigheterna att sälja på världsmarknaden har inneburitatt länets basindustrier - gruvindustrin, stålindustrin och skogsindustrin-tvingats till både nedläggning och krympning av den befintliga produktionen.Ljuspunkter kan dock noteras. Enligt en artikel i ökade iNorrbotten antalet sysselsatta medan landet i övrigt ökade med 4,3 %under de senaste sex åren. Vi riskerar att iNorrland, och i i synnerhet, hamna ännu mer på efterkälken med deväxande ekonomiska problem och med den lägre tillväxt sorri finns i dagenssamhälle trots regeringsskiftet. All erfarenhet visar att när tillväxten avtarökar konflikter mellan olika landsändar och mellan olika befolkningsgrupper. Vii vill inte bli ett folk med tiggarstav. Vad vi behöver är hjälp tillsjälvhjälp. I Norrlandsdebatter framträder oftast de negativa inslagenalltför starkt. Vi får inte glömma och förneka de positiva, den styrka somligger i människornas egna kvalifikationer, det uthålliga och sega sinnelaget. Tyvärr visar inte Norrbottenspropositionen på specielltnya grepp för att förändra och förbättra livsvillkoren. Framtidstron ochtilltron till den socialdemokratiska förmågan i detta avseende kanske bästavspeglas i de uteblivna förstamajdemonstrationerna i och iArjeplog. Medvetenheten hos människorna i är större nu än pä1960-talet, då under socialdemokratisk regim en stark utflyttning skedde frånlänet med inte mindre än 30 000 människor. värderar man den egnakulturen, språket och fritidsmiljön högre än de eventuella ekonomiska vinstersom följer av att flytta. Men arbete måste finnas, näringslivet och framför alltsmåföretagandet måste stimuleras. Vi är alla över partigränserna överens om målsättningen -att människor i alla delar av landet skall ha tillgång till arbete, service ochgod miljö. Beträffande medlen har vi olika lösningar. Ett av medlen kan vara att genom sänktaarbetsgivaravgifter stimulera småföretag att etablera sig i inlandskommunernaoch att underiätta för redan etablerade att överleva. Det beslut som togs omnedsättning av socialförsäkringsavgifterna i de fyra NorrbottenskommunernaPajala, , och var ett steg i rätt riktning. Men denav regeringen nu föreslagna sänkningen av socialförsäkringsavgifterna med i hela medför enrelativ försämring av konkurrensläget för näringslivet i de kommuner som redani dag har lägre avgifter. Deras relativa fördel, jämfört med situationen för t.ex. kustorterna, försvinner om hela länet får samma avgiftsnedsättning.Konkurrensförhållandet mellan norra och södra får genomförslaget en icke önskvärd effekt. Skellefteåområdet, som utgör ett utpräglatsmåindustriområde, får om detta förslag genomförs konkurrera med Piteåområdetunder sämre ekonomiska förutsättningar och över huvud taget på mycket hårdarevillkor. Det kan väl inte vara den socialdemokratiska regeringens avsikt attflytta arbetslöshet och nedläggningar till . Den samladearbetarrörelsen har under valrörelsen och vid första maj-firandet krävtfrihet och rättvisa och ställt krav på arbete åt alla. Men detta förslaginnebär att konkurrens på lika villkor mellan företagen i ochNorrbotten ej blir möjlig och att inlandskommunerna i sätts påundantag. En fråga som folket i säkert ställer sig är denna: Hur skallvi kunna konkurrera med kommunerna på andra sidan Norrbottensgränsen när detgäller etablering av företag? Eller vad säger man i om tröskeleffektennär det gäller Piteåregionen? 11 protokoll1982/83:143-144 har därför i motion1982/83:120 föreslagit att den nu gällande nedsättningen i de fyra kommunernamed ytterligare byggs på för näringslivet i dekommuner som huvudsakligen är inlandskommuner. Vi anser inte att någonnedsättning i kustkommunerna bör tillkomma i detta läge. Det utomordentligt svåra arbetsmarknadsläge som råder iSvappavaara måste emellertid föranleda speciella åtgärder. Ett radioprogram ihöstas, som jag av en händelse kom att lyssna på, rörde mig särskilt mycket.Där rapporterades att det var skolbarnen som tagit initiativ till studiecirklaroch debatt, över alla åldersgränser, för att diskutera det förändradelivsmönster som stod för dörren, för att förhindra apati och håglöshet, föratt ingjuta framtidstro. Den avgiftsbefrielse som föreslås i propositionenför nytillkommande verksamhet i anser vara otillräcklig.Vår inriktning är att de som drabbas mest skall få ett solidariskt stöd frånsamhällets sida. Avsikten är att vi på detta sätt skall kunna initiera ochuppmuntra till nyföretagande. Vi föreslår därför att befrielsen frånarbetsgivaravgifter skall gälla för all icke offentlig verksamhet, bådeexisterande och nytillkommande, i . Det behövs en frizon försvappavaaraborna! Situationen i är oföränderligt svär trotslöften under valrörelsen om nya grepp. och mänga med mig, ställer frågan:Var finns dessa nya grepp? Alla patentlösningar som föreföll så enkla och mestberodde på den förra regeringens ovilja - nu har ni socialdemokraterinstrumenten i er hand! Den förebådande kraftsamlingen känns emellertid blek.De arbetslösa människorna drabbas fortfarande hårt, trots socialdemokratiskregim. Regionalpolitiska insatser är nödvändiga för människornasöverlevnad. Från sida vill vi ställa upp på insatser av skildaslag för att vi skall kunna få det differentierade näringsliv som är enförutsättning för att människor skall kunna leva och arbeta i vårt nordligastelän. Men det behövs både kort- och långsiktiga åtgärder. Påkort sikt vill vi nu ge möjlighet att arbeta vidare för olikaglesbygdsinsatser. Därför föreslår vi 25 milj. kr. utöver den ram somregeringen föreslagit. Vi vill arbeta vidare på den decentralisering sommittenregeringen initierade. Utbildningens och högskolans insatser bör ses somen långsiktig satsning för näringslivet och ytterst för sysselsättningen iNorrbotten. Det saknas i den socialdemokratiska propositionen en merlångsiktig framtidssatsning på . Många har från denna talarstolfrågat: Var finns den långsiktiga strategin för att föra ur krisen?Jag frågar mig också: Var finns t. ex. frågor om samarbete över gränserna? Jagsaknar ett radikalt synsätt på det tvärnordiska samarbetet, dess utveckling ochkonsekvenser. De som följt den socialdemokratiska löftespolitiken undervalrörelsen och som i propositionen ser vad som föll ut upplever en starkbesvikelse. Vad är det som är nytt? Vi väntade oss stordåd för ochNorrbotten. Den borgerliga regeringen fick uppbära kritik för brist påengagemang för . Av propositionen framgår klart att under de fem årenfram t. o. m. 1980 satsades 15 miljarder i statligt stöd tillNorrbotten. Inget annat län har fått mer än de . per invånare somNorrbotten fick -riksgenomsnittet låg på . I övrigt vill än en gång slå fast att deorörda älvarna skall skyddas. Vi vill ha förbud för kraftverksexploatörer menfrihet för miljövänner i deras kamp för de oersättliga naturvärden som deorörda älvarna utgör. Jag blev förvånad över uttalande tidigare i dagom utbyggnad av . Vi säger nej till dén utbyggnaden, tröts det svårasysselsättningsläget. Inget sysselsättningsskäl kan eller får anföras för ettsådant ingrepp i naturen. , herr talman, vill jag yrkar bifall tillarbetsmarknadsutskottets hemställan i betänkandet med undantag för de delar därfolkpartiet i utskottet reserverat sig. När det gäller dem yrkar jag bifalltill reservationerna. 140SÖREN HÄGGROTH (s): Även om timmen är sen och mycket har sagts omNorrbottens län hoppas jag att kammarens ledamöter har förståelse för attytterligare inlägg kommer att göras av bl. a. några av oss som har fått varamed om att arbeta fram den utvecklingsplan som ligger till grund förregeringens proposition. Det finns mycket att reflektera över efter en sådan härlång debatt, men jag skall inledningsvis begränsa mig till några saker. Jag minns hur de borgerliga ledamöterna i talarstolefter talarstol i vårt län sade ungefär så här: Lät oss få regera , såkommer det att bli ett bättre . Men ett obestridligt faktum är att för avslutadesen positiv utveckling . Vi kan konstatera attutvecklingen i vårt län återigen vändes i negativ riktning. rasar dessaborgerliga partier över regeringens otillräckliga insatser, utan att ta hänsyntill att regeringen har suttit vid makten under . är mittenpartierna beredda att ösa miljarder över vårt län. Jagär ganska övertygad om att hade norrbottningarna haft möjligheter att följa denhär debatten, då hade deras konstaterande blivit att detta är ett indignationsnummerav sällan skådat slag. Jag skall i mitt anförande inte ägna mig åt detaljerna ibetänkandena från de olika utskottet. Jag skall mer ägna mig åt frågan omNorrbottensproblemet i stort och om länets framtida förutsättningar utifrånden proposition som regeringen har lagt fram. Därför vill jag börja med attyrka bifall till utskottens förslag i alla delar. Jag vill dessutom i min inledning säga att den propositionom som regeringen lagt fram och som kompletterats med utskottensbetänkanden är en stor insats för yärt län som skapar nya förutsättningar fören positiv framtid. Jag vill kraftfullt understryka att detta är något som vikänner en stor tillfredsställelse över. Vi är heltpå det klara med att de instrument .som detta förslag skapar måste användas offensivt av länets invånare själva. Det ärvi själva som måste göra-det stora jobbet - bara då finns det en ny framtid.Tyvärr har denna debatt återigen återspeglat gnällighet och uppgivenhet, främstfrån de borgerliga ledamöterna. Norrbottningarna är inte egoistiskt funtade. Vi vet att detider är förbi då vi i vårt län ensamma kunde tala om storasysselsättningssvårigheter, eftersom de finns på många håll i landet, ochvi vet vad arbetslöshet vill säga. Därför känns det nu när regionalpolitiken diskuteras extraangeläget att få säga att det för alla krislänens framtid i slutändan är frågaom hur det går för i dess helhet. Det är bara ett starkt somkan klara att föra en akfiv regionalpolitik och utjämna regionala skillnader. Men det krävs också en politisk ledning i landet som harsolidariteten som en ledstjärna i sitt arbete, annars blir krisbygdensmänniskor utlämnade. Det kan vi konstatera efter att ha genomlevt sexborgerliga år. Det har varit förlorade år, inte minst för skogslänen. i regeringsställning harsocialdemokratin anledning att få gehör för sin politik ifrån befolkningen iNorrbotten. När man blickar framåt är kalla och cyniskainställning till regionalpolitiken och hjälpinsatserna det mest oroande. Dennacynism kommer i dagern i deras motion i samband med propositionen omNorrbotten. I denna säger att krisen i beror påför höga löner och på att marknadsekonomin inte fått fungera fritt. Det här kan ju inte gälla enbart ,utan måste enligt gälla alla krislän, alla krisbranscher.Innebörden i detta resonemang är att de som bor i , ,eller varhelst krisen slagit fill skall acceptera sämre levnadsvillkorän människor i andra delar av . Det är så högern vill lösa krisen ibygder som har det svårt. Därför skulle det bli 380 miljoner mindre för övertaligpersonal i , om fick bestämma. Därför skulle det bli mindre arbetsmarknadspolitiskainsatser till värt län. Om fick bestämma skulle det också anslås 100miljoner mindre för att sänka kostriader för . Med i ledningen skulle det inte bli någonarbetsmiljölinje vid högskolan i . Staten skulle inte anslå pengar för att bygga en nyflygplats i , om högern fick regera. Detta ärbara några axplock ur den moderata motionen. sade att flygplatsen i bara är enbagatell. Vi i menar att den är helt avgörande för att vi skall kunna fåfungerande kommunikationer. Människor som behöver en aktiv regionalpolitik byggd påsolidaritet var de än bor i tjänar på att analysera vad som döljer sigbakom Adelsohns käcka formuleringar, inte minst när han talar omfrihet för människorna. Låg mig härefter gå över till att tala om . Jagvill börja med ett citat : "Det var någon under middagen i går,jag tror att det var en jordbrukare, som sade, att vi norrbottningar behöverhjälp till självhjälp och han vädjade till det närvarande statsrådet. Jagtycker att vi skulle sluta upp med det talesättet. Det finns storanaturrikedomar, och att de är hela det svenska samhällets egendom skall vi varaklara över. Det brukar talas om att fjällkorna har fet mjölk. Jag skulle viljasäga på det här sättet; Staten och samhället skall ha sitt, men de skall inteta grädden ända ner på blåmjölken utan lämna kvar ett litet tunt gräddlager,och låta norrbottningarna använda det för egna investeringar, då behövde intenorrbottningen av det övriga landet tigga om hjälp till självhjälp. Om bara vihär uppe i finge behålla en liten del av vad fraktavtalet gerStatens järnvägar i merinkomster, sä behövde vi inte be om hjälp och skulleändå ge vår tribut till landet och till folket." Det här citatet om och förutsättningarna förlänet kunde ha sin aktualitet närhelst vi under de olika decennierna hardiskuterat "Norrbottensproblemet". Citatet är hämtat från en stornäringspolitisk konferens i , . På ett enkelt sätt samlar dendåvarande ordföranden i . , den historiska och klassiska kärnan om utsatta läge.Konferensen, som gick under temat , slogfast att den dagen det går dåligt för malmen eller skogen är illaute. har utredare och experter hemsökt länet. Regionalpolitiskautredningar har lagts på hög. Slutdokumenten har med samma eftertryck slagitfast: har ett ensidigt näringsliv och behöver bredda det för attklara framtiden. Det enda som förändrats under decenniernas gång ärvokabulären. talas om strukturkriser och behov av differentiering. Menfaktum har kvarstått: har överlevt tack vare sina naturresurser, menändå alltid befunnit sig vid krisens rand. De rikedomar som historien alltidtalat om har däremot aldrig använts till den utveckling som alla anmält behovav för att länet skall överleva pä sikt. kan vi konstatera att dettafortfarande är kärnan till det som kallas för "Krisen i " -bristen på tidig handling, bristen på eget kapital för nyinvesteringar. Mendessutom kan vi konstatera att t. ex. motverkat satsningar på nyaindustrier, vilka skulle ha konkurrerat om arbetskraften, som var en bristvarai malmfälten . En annan viktig faktor, om vi koncentrerar oss tillmalmfälten av , är att ingen trodde pä eller planerade med tanke pågruvjätten "tidiga" problem. Den som i början av 1970-taletskulle ha påstått att skulle leverera malm 1983 skulle habetraktats som mindre klok. var symbolen för orubblighet, symbolen förtrygghet i malmfälten. , efter gruvkrisens begynnelse, ärgruvföretagets svaga ställning symbolen för en hotad framfid för människor ochbygder. 12 protokoll 1982/83:143-144 Det är inte enbart fråga omekonomisk kris. Stora förändringar inom tekniken, användande av nya materialoch nya järnmalmsproducenter ryckte undan marknader för . Så även närkonjunkturerna vänder och efterfrågan ökar, kvarstår faktum: ochmalmfälten blir sig aldrig lika igen. Det är här, bortom den klassiska bildenav , som den nya historien skall skrivas - en historia som handlar omhur blev en del av , med dess problem och förutsättningar.Historien om är ingen belastning för dess invånare, utan enbelastning för det svenska samhällssystemet i sin helhet. Men framför allt ärdet en förklaring till att det nu "behövs hjälp till självhjälp" -"grädden togs ända ner till blåmjölken". Detta är utgångspunkten när vi nu med raska kliv stegar ini och det mer än någonsin krävs långsiktighet och hållbarafundament för en utveckling av . Utan dessa fundament kommerNorrbotten att gå in i hopplöshetens decennium. För det första: Det behövs en bred politisk uppslutningkring huvudlinjerna för att klara framtiden i länet. Denna huvudlinje får inteäventyras av politiska förändringar i parlamentet. Detta gäller även somförutsättning för att lyckas med regionalpolitiken i dess helhet för Sverige.Det bör ligga i socialdemokratins och ideologiska intresse attta ansvar för en sådan huvudlinje. En god grund för denna linje ligger iarbetarrörelsens utvecklingsplan för . Den tar fasta på att saneraoch omstrukturera basindustrin till vad marknaden medger. I utvecklingsplanenläggs grunden för att utjämna produktionsvillkoren mellan och övrigaSverige. Detta skulle främst ske genom sänkta arbetsgivaravgifter och ettframtida nytt transportstödssystem. I planen stärks förutsättningarna för attbredda näringslivet i . Det ligger i linje med det arbete som ocksåbedrevs av Fälldinregeringarna. För det andra: När produktionsvillkoren mellan Norrbottenoch övriga landet är mer jämställda, behövs en uppslutning från det privatanäringslivet. Alternativet till detta är att privata näringslivet måsteacceptera ett större mått av statliga regleringar än vad som annars ärnödvändigt. Om hela ansvaret för en utveckling av det norrbottniskanäringslivet läggs på statsmakterna, är följden dels att stora ekonomiskaresurser ställs på sidan om, dels att staten måste åta sig att mycket aktivtstyra företagsetableringar i landet. Ingen regionalpolitik, som saknar kraftiga statligaregleringar och styrmedel, kan åstadkomma regional balans i utannäringslivets medverkan. Detta faktum borde utgöra grunden för en samverkanmellan politikernas mål, regional utjämning, och näringslivets krav påbibehållande av vårt biandekonomiska system. Jag menar inte att Norrbottenskall särbehandlas av näringslivet, utan att inte skall ställasoffside i utvecklingsstrategin. Dessa två fundament anser jag måste ligga tillgrund för en positiv utveckling av . I dessa betingelser ligger också det som kan samlas understatens och näringslivets ansvar för . av människorna själva. De ständigt återkommande statligaanslagen av beredskapskaraktär till löser inte de grundläggandeproblemen. I stället har de skapat en passiv mentalitet bland länets invånare.De ständiga Norrbottenspaketen har aldrig i en avgörande bemärkelse skapat nyaförutsättningar för norrbottningarna att bygga ett mångskiftande näringsliv.Därför är det en avgörande skillnad som inträtt i synen på framtidi arbetarrörelsens utvecklingsplan, en plan som till stora delar byggts upp avlänets invånare själva. Det är olikheterna i produktionsvillkoren med övrigaSverige som är Norrbottensproblemet och som hotar att ställa Norrbottenpä sidan om i de nya utvecklingsmöjligheterna som finns i landet. Lät mig slutligen beröra framtiden ochutvecklingen i vårt län. Den Smålandsanda som på många håll i övriga landeteferlyses i skapas inte över . Om man inte har klart för sigvilka förutsättningar som gäller för att bredda näringslivet och skapa flersmåföretag i , kan dessa efterlysningar i stället formeras tillSmålandskomplex för norrbottningen. Vad det handlar om är att utifrån de historiskabelastningar som ett ensidigt näringsliv skapat bygga en Norrbottensanda. Närstatsmakterna gjort sitt och gett norrbottningarna rättvisa utvecklingsvillkorgäller det för norrbottningarna själva att bygga upp denna nya självkänsla somtill slut avgör om skall leda till en mer stabil tillvaroeller bli decennier av resignation och hopplöshet. Det finns inga skäl att betvivla attnorrbottningarna valt den positiva utmaningen inför kommande år och dessutomhar kraft att genomföra de nödvändiga förändringarna. Vi antar denna utmaningmed öppna ögon. Vi vet vilka villkor som kommer att gälla när stora delar avlandet behöver hjälp till självhjälp. Ur den djupa kris som gastkramat länetunder senare delen av och växer trots allt enny insikt. Den grundas pä två faktorer. Det ena är kravet på statliga åtgärderför rättvisa utvecklingsvillkor. Det andra är den växande insikten attutvecklingsarbetet och nyföretagandet skall genomföras av länet självt. I länet har en gemensam marknadsundersöknings- ochmarknadsföringsorganisation mellan kommunerna byggts upp. Även om verksamhetenhar mött problem i inledningen är den ett steg i rätt riktning. I ett flertalkommuner utbildas människor till egna företagare. Utbildningen är ett avgörandesteg för att bryta med negativa uppfattningar till företagande ochsmåindustrier. har över 1 000 företag startats.Malmfältskommunerna ligger väl framme inom den expanderande dataindustrin.Databehandlingen är ett lysande exempel på en bra och aktivlokaliseringspolitik. Branschen ger många jobb. Branschen är inte beroende av långa transporter. Inom energiområdet utvinns nya kunskaper om användande avalternativa energikällor. En strukturering och en mer effektivt fungerandeturistnäring kan skapa nya arbeten. I länet satsas stora resurser föratt utvinna nya och metaller. På det här området finns många nya arbeteni framtiden. Tekniska högskolan i har äntligen börjat inta sinursprungliga roll, att vara en motor i utvecklingen av näringslivet iNorrbotten. Samarbetet mellan , och påNordkalotten har intensifierats. På bor ca 1 miljon människor. Menav all den handel som förekommer inom området är av varornaproducerade inom . Ett tänkande i öst-västlig riktning, som alternativ tillden traditionella nord-sydliga riktningen, av handel och produktion kaninnebära att blir en hemmamarknad för företagen. öppnasden s. k. . På kort avstånd från finns en isfri hamn åretrunt. Den har ett strategiskt läge mot exportmarknaden inom EG-området. Jag vill också erinra om betydelsen av gemensam forskningpå och betydelsen av att skapa gemensamma taxor vad gäller gods-och persontransporter. Inom har många arbetsuppgifter,som också skulle gagna hela . , herr talman! Det vore utomordentligt fel attsammanfatta framtidens förutsättningar i som nattsvarta. Tvärtom!Länet står inför en stor omställningsperiod. Denna omställning är också ennationell utmaning. Säkert blir det också stora prövningar på den nationellasammanhållningen, nu när norrbottningen kräver en del tillbaka, för att tryggarättvisa utvecklingsvillkor. Men var och en skall vara klar över, att vad detär fråga om är att få del av vad det svenska folkhushållet inte tillät stanna ilänet, resurser som skulle användas i just dessa tider. Men mycket av dessaresurser finns inte tillgängliga . Resurserna i landet och i länet ärbegränsade. Därför måste nya vägar sökas både pä kort och på lång sikt. En utbyggnad av älv skapar många nyaarbetstillfällen. Men om en utbyggnad skall komma till stånd skall det skeunder två villkor. Det ena är att en älvutbyggnad skall motiveras utifrånenergipolitiska grunder för landet i dess helhet. Det andra är att de vinstersom vattenkraftsproduktionen ger från en utbyggnad skall stanna i -och utgöra resurser för att utveckla vårt näringsliv. En älvutbyggnad är meddessa förutsättningar åter en möjlighet för norrbottningen att skapa nyaresurser. Alternativet för statsmakterna är att ställanorrbottningen i kanslihusets kö för hjälpbehövande i all tid. Det var detWilhelm menade med att man "inte skall ta grädden ända ner tillblåmjölken, utan att ett tunt gräddlager skall sparas, och låtanorrbottningarna använda det för egna investeringar". ärdet 1983, och resonemang är historia. Det är en historia somdock inte kommer att upprepas, när nya rikedomar ur naturen skall tas om hand iNorrbotten. Aldrig mer ner till blåmjölkens djup, är framtidens motto. Vi tror på - vi skall gemensamt resa det ursvårigheterna. I detta jobb finns inte plats för dödgrävare och pessimister.Det är just denna viljeyttring från oss i länet, från detta parlament och frånregeringen, som till slut ändå är den främsta garanten för att vi skall få enposifiv utveckling i vårt Nr 144 län. Slutligen vill jag också yrka bifalltill utskottens förslag. 141MARIE-ANN (vpk): Jag kommer i mitt anförande att beröra ettlitet avsnitt i regeringens proposition som handlar om administrativtjänsteproduktion. I avsnittet redovisar regeringen att man planerar enutbyggnad av den s. k. SIGA-verksamheten i . står förServicecentralen i . bildades , främst i avsikt att ge sömmerskornavid det nedlagda Brasons arbete. finns numera i och ochsysselsätter ca 100 anställda. Man sysslar med dataregistrering, ordbehandling,mikrofilmning och tryckning. Det övervägande antalet anställda sysslar meddataregistrering. är en servicebyrå och tar emot beställningar framförallt från offentliga kunder, och då särskilt från den statliga förvaltningen.SIGA har en marknadsavdelning och utför också vissa snabba arbeten i .