prot · G609157 · 1982-12-31 00:00:00 — "Dels bryter det mot principen att all ersättningför utfört arbete skall beskattas och dels kommer svåra lagtolkningsproblem attuppstå innan ny praxishunnit utbildas på området. Till detta kommer att lagförslaget med allsannolikhet kommer att kunna tillgodogöras av långt fler grupper än vad somförutskickas i motiveringen." Vad säger då skatteutskottets socialdemokratiska majoritetmed anledning av denna härda kritik? Jo, i en känsla av att man ändå bordereagera i någon form föreslår nu den socialdemokratiska utskottsmajoriteten attförslaget visserligen skall genomföras redan i är, men bara gälla ochdärefter på nytt prövas. Alltså: Förslaget är otillfredsställande (ich bördärför genomföras men utvärderas om tvä är. Nog är detta bakvänt!Nog vore det naturligare att man hade tagit denna teknik till intäkt för att sägaatt vi mäste skjuta på genomförandet av förslaget, sä att vi hinner Följdlagstiftn ing till inkomstskattereformen, m. m. Följdlagstiftning till inkomstskattereformen, m. m. Jag tycker att detta är en ovanlig uppvisning i servilföljsamhet mot regeringen. några ord om ett gammaltfolkpartikrav. Det gäller yrkandet i reservation 20 om avdragsrätt för gåvortill internationellt biståndsarbete. Den rika världens stöd till de fattigafolken och de fattiga länderna kan och bör ges på olika sätt. Ett sätt är attstimulera enskilda människor att skänka pengar till de ideella organisationersom bedriver internationell hjälpverksamhet. Jag tänker på t. ex. Röda korset.Rädda barnen och vissa av de kristna samfundens missionsarbete, men även på t.ex. . Dessa frivilligorganisationer med stor nationell ochinternationell goodwill kompletterar på ett värdefullt sätt den statligabiståndsverksamheten och förtjänar därför allt stöd. Jag yrkar bifall till reservationerna 4, 9,10, 11, 13, 18, 19, 20 och 21. 4TOMMY (vpk): Dagens skattepolitiska debatt har kommit atthamna litet i skymundan av diskussionerna och uppgörelserna med anledning avregeringens förslag om höjda energiskatter. Den linje som socialdemokraternaoch de bägge mittenpartierna är överens om vad gäller inkomstbeskattningen ärenligt vår mening en arbetarfientlig linje. Att sänka skatterna för höginkomsttagarnaoch övervältra kostnaderna för detta pä den arbetande delen av befolkningen haren fördelningspolitisk effekt som är att betrakta som reaktionär. Dettasker dessutom i ett läge dä merparten av de arbetande - de med inkomster under80 . för heltidsarbete - erhållit väsentliga reallöneförsämringar.Vänsterpartiet kommunisternas skattepolitik är riktad åt helt motsatt håll. Vpk har i dagens betänkande frän skatteutskottet en helrad förslag som på såväl kort som läng sikt syftar till att underlätta fördessa utsatta grupper på bekostnad av dem som inte har drabbats ekonomiskt påsamma sätt, dvs. vår skattepolitik, såsom den framställs i våra motioner, ärradikal. Den omfördelningspolitiska linje som framförs i motionerna tjänarflertalet som arbetar för sin inkomst och är ogynnsam för spekulations- ochkapitalinkomster liksom förmögenhetsöverföringar frän de fattiga till de redanrika. Skattepolitik är klasspolitik, och lönarbetarnas kamp fören bättre framtid tar sig mänga uttryck. Ett är att påverka statsapparaten ochdess handlande så att skattepolitiken kan bli ett led i dennafördelningspolitik för utjämning av inkomst- och förmögenhetsskillnader. Därförmåste också grundlinjerna i en skattepolitik för arbetarrörelsen vara attminska bördorna för lönearbetarna, barnfamiljerna och pensionärerna samt ökaskatteuttaget beträffande stora inkomster och förmögenheter, bolags- ochspekulationsvinster. Den hittillsvarande utvecklingen, f. n. administrerad aven socialdemokratisk regering, går tyvärr ät motsatt häll. Möjligen börjardockregeringen att förändra sin syn pä skattepolitiken, om man nu får ta de senastedagarnas händelse som tecken på en ny linje härvidlag. I varje fall, frutalman, kan man tillåtasframställa dessa förhoppningar. Därför är det desto mer beklagligt när man läser vadutskottet skrivit i betänkandet med anledning av våra förslag i skattefrågorna.Det bör betonas att utskottsskrivningen är en produkt från såvälsocialdemokrater och moderater som de mellanliggande partierna. I betänkandetbemöts huvudparten av förslagen - alltså de mer långtgående progressivaförslagen till ändringar i det nuvarande, orättvisa skattesystemet - avutskottet med att dessa, dvs. vpk:s förslag, "strider i betydande delarmot de målsättningar som gäller" för det omfattande utredningsarbete sompåstås föreligga. Detta innebär med andra ord: En begränsning av avdragssystemet som innebär en verkligförändring av möjligheten till dess utnyttjande - inte den skrapning på ytansom den s. k. skattereformen innebär - strider mot målsättningarna. Kravet päett slopande av det automatiskt verkande inflationsskyddet strider likaså motdessa målsättningar. Förslaget om ett utjämnande av de kommunala ekonomiskaojämlikheterna strider även det mot dessa uttalade målsättningar. En utredningom en verklig och effektiv produktionsbeskattning skulle också, enligtutskottsbetänkandet, strida mot målsättningarna, lika väl som arbetet för attfå bort momsen på maten. Att dessa förslag strider mot målsättningar som satts uppav -dvs. den politiska högern - är förståeligt, men att ett partimed sina rötter i arbetarrörelsen också anser detta är anmärkningsvärt. Även omen del - det får man möjligen förlåta socialdemokraterna - tagits i arv efterde borgerliga borde dock tiden, nära , ha varit tillräcklig för attändra dessa mål om viljan funnits. Förslag som kommunisterna framför om skärptbeskattning av förmögenheter och kapitalinkomster avfärdas med att dessanyligen ändrats. Att ändringarna inte tillnärmelsevis motsvarar den väldigaförmögenhetsöverföringen från fattiga till rika, bara under de senaste åren.berörs inte. Det finns beräkningar som visar att det skett enförmögenhetsöverföring under är 1982, pä grund av inflationen, på ca 50miljarder kronor - och detta till förmån för dem som redan har storaförmögenheter. Det förslag till skärpningar som vänsterpartietkommunisterna fört fram motverkar en sådan förmögenhetsöverföring och bordedärför ha tillstyrkts av den socialdemokratiska majoriteten i utskottet, ochinte negligerats genom ett avstyrkande i några få stavelser. I de motioner som behandlas iutskottsbetänkandet återfinns, förutom de jag redan nämnt, följande krav; Skärpning av kapitalbeskattningen innebärande höjning avarvs- och gåvoskatterna, framför allt i de högre skikten, slopande avbegränsningsregeln - den s. k. 80/85-procentsregeln - skärpning avrealisationsvinstbeskattningen vad gäller fastigheter, men framför allt vadgäller aktier, lösöre m. m. Införandeav en omsättningsskatt på handeln med aktier. Översyn avavdragssystemet vid inkomstbeskattningen. Slopande av det skattesubventionerade skattefonds- ochskattesparandet. Följdlagstiftning till inkomstskattereformen, m. m. Följdlagstiftning till inkomstskattereformen, m. tn. Återinförandeav de första . i rätten till avdrag för arbetsresor. Slopande av rätten till avdrag för förindividuella pensionsförsäkringar. Låt mig något beröra dessa krav frän vänsterpartietkommunisterna, och varför vi anser dem så angelägna. Men först vill jag slåfast vilka grunder och principer som i stort bör gälla för en radikalskattepolitik. Kamp mot de höga indirekta skatterna, särskiltmomsen. I första hand måste matmomsen bort. Staten måsteetappvis överta kostnaderna för viktiga delar av kommunernas och landstingensverksamhet. Det kan lämpligen göras genom införandet av en progressivstatskommunal enhetsskatt, inte en progressiv enhetsskatt, som detstår i utskottsbetänkandet. Progressionen iskattesystemet måste skärpas genom åtgärder som innebär att höga inkomster,kapitalvinster och stora förmögenheter till fullo underkastas beskattning.Avdragssystemet måste begränsas, och de flesta avdragen slopas. Ett tak förränte- och underskottsavdragen måste införas. Det s. k. inflationsskyddet böravskaffas och en återgång ske till årliga justeringar på politiska grunder. Kapital ochkapitalvinster måste beskattas hårdare. Beskattningen av realisationsvinstermäste gälla hela vinsten, även vinsten på s. k. lösöre. Den direktabeskattningen av bolagsvinster mäste skärpas. Ett system avproduktionsbeskattning bör införas som kan avlösa större delen avskatten på arbetsinkomster. Skatteflykt ochskattefusk mäste bekämpas hårt. En rättvis fördelningspolitik innefattar både utjämning avinkomstskillnaderna genom beskattning och utjämning av konsumtion genom olikasociala och kulturella samhällsinsatser. Låg- och mellaninkomstgrupperna måstetillförsäkras reallöneförbättringar. Den socialistiska arbetarrörelsens jämlikhetsidealoch rättvisekrav mäste äter bli ledstjärnor för den praktiska politiken. Så över till detaljer i motionerna. När det gälleravdragssystemet i beskattningen har, som jag redan nämnt, den ursprungligatanken med progressiviteten i beskattningen väsentligt urholkats genom justutbredningen av avdragen. En av orsakerna är givetvis det höga ränteläge somvarit , men framför allt beror det pä att allt fler lånar alltmerför konsumtion och medges avdrag för dessa kostnader i beskattningen. Den s. k.skattereformen har i viss mån beskurit denna avdragsrätt men inte i denutsträckning som borde ha kommit till stånd, ur både samhällsekonomisk synpunktoch rättvisesynpunkt. Underskottsavdragen har starkt ökat.År 1955 uppgick dessa underskottsavdrag till 180 milj. kr. Till 1982, alltså knappt30 år senare, hade dessa avdrag ökat till inte mindre än närmare 30 000 milj.kr. Den kraftigaste ökningen har skett . Det kan inte vara riktigt att en del, med framför allthöga bruttoinkomster, skall kunna leva och konsumera på länta fjädrar, som tillstörsta delen betalas av dem som inte lånar eller inte har möjlighet till ensådan form av konsumtion.För det är faktiskt sä det förhäller sig med det utbredda avdragssystemet. Vpkvill därför komplettera den införda begränsningen med en form av tak,som innebär att en stor del av denna konsumtion farstå för sina egna kostnader.Ett införande av ett avdragstak skulle ligga på en sådan nivå att ett normaltegnahem skulle ligga inom ramen men att egnahemsunderskott därutöver skullefråntas rätt till avdrag. Detsamma gäller annan konsumtion på kredit såsomkreditkort, avbetalningsköp av olika slag såväl som vissa inkomsttagares låntill lyxkonsumtion. Det gäller även rätten till avdrag för privataindividuella pensionsförsäkringar. I utskottsbetänkandet hävdas att det nufinns begränsningar i denna rätt och att något obehörigt utnyttjande knappastförekommer. Men det är inte i första hand detta eventuella obehöriga utnyttjandesom är upphov till min motion om slopande av denna avdragsrätt. Det är heltenkelt så att denna utnyttjas av höginkomsttagare för att nedbringa den totalaskatten. Inte för ett i lagens mening obehörigt utnyttjande. De ekonomiskafördelarna med pensionsförsäkringarna är mänga. Höginkomsttagare tillgodogörsig fullt avdrag, dvs. fullt marginalskatteutnyttjande, då dessa intebehandlas som underskottsavdrag med den värdebegränsning till somskattereformen innebär. Dessutom är den förmögenhetsuppbyggnad som sker genompensionsförsäkringar inte beskattad som förmögenhet liksom de ränteinkomstersom kommer försäkringstagarna till del. 1981 beslutade den borgerliga majoriteten att ta borträtten till avdrag för arbetsresor vad gäller de första . Attdetta enbart, eller huvudsakligen, var riktat mot vanliga arbetare står heltklart. F. ö. var detta det enda ingrepp, eller den enda inskränkning, som jagkan erinra mig, som de borgerliga föreslog eller genomförde vad beträffar avdragssystemet.De genomförde andra lättnader, men dessa gynnade enbart aktiespekulanteroch/eller höginkomsttagare. Därför borde den socialdemokratiska majoriteten iutskottet inte ha gått emot förslaget att frågan om återinförande av den härrätten skall ses över. Socialdemokraterna, liksom vi frän vänsterpartietkommunisterna, var ju emot denna inskränkning i rätten till avdrag förarbetsresor, när borgerligheten införde den. Konsekvensen borde ha bjudit stått fast vid ståndpunkten att denna rätt skall återinföras. En av de förmåner som de borgerliga införde och som skulletjäna spekulanter och högre inkomsttagare var det s. k. skattesparandet. Skattefördelarnainom detta system har sedan valet också minskats, men kvarstår likafullt.Vänsterpartiet kommunisterna anser denna form av sparande vara osolidarisk, dåden innebär att samhället avstår skattemedel för att subventionera sådant härsparande. Därför föreslär kommunisterna att denna rätt skallslopas fr. o. m. . Vad gäller vårt förslag att omsättningsskatten på handelmed aktier skall slopas kan det konstateras att detta inte har rönt sammagensvar i det nu föreliggande betänkandet som i ett kommande betänkande frånskatteutskottet, nämligen det som skall behandlas ochsom upptar energiskatterna som den stora frågan. Idet föreliggande betänkandetavfärdas vårt förslag mycket kort och koncist, medan man redovisar en Följdlagstiftn ing till inkomstskattereformen, m. m. 2 protokoll 1982/83:157 Följdlagstiftning tid inkomstskattereformen, m. m. annoriundaoch något mera positiv syn i det kommande betänkandet. Orsaken till att vi anser att man bör införaomsättningsskatt på handeln med aktier är bl. a. att det varit en mycketkraftig ökning av börshandeln. i Stockholmsbörsens historia haraktier köpts och sålts i sådana mängder oeh till så höga kurser som ,enligt . Sammanlagt uppgick omsättningen till ungefär 29000 milj. kr., jämfört med 18 580 milj. kr. 1981 - en ökning . Ävendetta innebär ett rekord. Det är sådana här rekordsiffror på börsen som man kannotera som arbetslösheten starkt ökat i . Därför menar vi frånvänsterpartiet kommunisternas sida att en omsättningsskatt på på handelnmed aktier borde införas, för att även kunna läggas till grund för enarbetslöshetsbe-kämpande politik. I dagens debatt har de tre borgeriiga partierna samfälltgjort kraftiga attacker i framför allt en eller, rättare sagt, tvä frågor. Detgäller de frågor som har att göra med rätten till fackligt medlemskap. Man harförst och främst attackerat avdragsrätten för fackliga medlemsavgifter och fördet andra den skattebefrielse för fackliga stipendier som föreslås ibetänkandet. De här attackerna från borgerligheten ligger självfallet helt ilinje med dessa partiers ideologiska grundsyn: Inga rättigheter, eller i vartfall så få som möjligt, för fackligt medlemskap, men väl alla tänkbararättigheter när det gäller aktieägare o. d. samt, för att ta ett konkretexempel, i fråga om avgifter för medlemskap i arbetsgivarorganisationer. Härgår utan tvivel - och det är i och för sig skönt att kunna konstatera detta -en klar skiljelinje mellan borgerligheten och dess mer eller mindresofistikerade högerideologi å ena sidan och arbetarrörelsens båda partier ochderas uppfattning å den andra. Att de borgerliga partierna sedan anför formaliasom argument för att de här förslagen, de här rättigheterna när det gällerfackligt medlemskap, inte skall godkännas är ju bara ett bevis på att ni ärfega. Ni vägar inte säga rent ut vad det gäller- att det är de här rättigheternaför dem som är medlemmar i facket som ni inte vill gå med på. Det är alltsådessa rättigheter som ni är motståndare till, men ni anför formalia. Det hadevarit ärligare i en debatt som denna om ni sagt rent ut, men en sådan ärlighetoch öppenhet är kanske inte vad man kan förvänta. Slutligen skall jag citera . Iveckans nummer av Ny Dag finns en artikel om som skattedebattör.Den 22 april 1893, dvs. , publicerade ett kåseri,där han bl. a. sade att "beskattningssystemet väsentligt förändrats tillförmän för de besittande klasserna, vilka utgöra samhällsordningens bästa ochegentligaste värn och till nackdel för de icke besittande klasserna, vilkastädse utgöra en fara för nämnda samhällsordning". Dessa ord av för 90 år sedankan även gälla för dagens skattedebatt. Anf.5 (): I det betänkande från skatteutskottet som föreliggerbehandlas dels förslaget i proposition 1982/83:157 och därmed sammanhängandemotioner om följdlagstiftning till inkomstskattereformen, m. m., dels motionerfrån den allmänna motionstiden i näraliggande frågor. och kommunisterna har frånolika utgångspunkter aldrig accepterat de båda huvudkomponenterna iskatteomläggningen 1982. Dessa komponenter är dels sänkningar avmarginalskatterna, dels en begränsning av underskottsavdragens värde. Dessabåda komponenter skulle knappast ha kunnat genomföras var för sig, utan måstegenomföras tillsammans. Historien bakom marginalskattereformen ochunderskottsavdragsbe-gränsningen var ju att vi fick en mycketstark stegring av marginalskatterna, främst på grund avkommunalskattehöjningar. Man kan räkna med att skatteprogressionen steg med irunda tal inte bara för höginkomsttagare utan även förmellaninkomsttagare. Detta var man enligt vår uppfattning tvungen att göranågonting åt. En sådan marginalskattestegring kunde inte få fortsätta.Höginkomsttagarna men även mellanin-komsttagarna kompenserade sig i mycket höggrad just för dessa marginalskattestegringar genom att de dels skaffade sigunderskottsavdrag, dels fick ökade underskottsavdrag genom räntenivånsstegring. Dessa två problem tillsammans gick att lösa på en gång. Genom enkombination av åtgärder begränsade vi underskottsavdragens värde och tog bortde värsta utslagen av marginalskattehöjningarna. Detta mäste vi ha klart föross beträffande skattereformen. angriper den ena komponenten,medan vpk angriper den andra. När nu i reservation 1 vill återinföraavdragens fulla värde, betyder det att de egentligen vill riva sönder helaskatteomläggningen. Det vill dock inte en stor majoritet av . Det endasom står öppet i överenskommelsen mellan , ochsocialdemokraterna är frågan om löneutrymmet i årets lönerörelse läggs på rättplats - om inte kan skalorna justeras. Med det sagda, fru talman, ber jag att få yrka avslag påreservationerna 1 och 2. Frågan om ytterligare insatser bör göras mot otillbörligaunderskottsavdrag har hänskjutits till företagsskattekommittén, som ocksåkommer att ta upp frågan. I reservation 3 behandlas de tillägg som skall påföras deföretagare som har tillgångar i rörelsen, vilka används för privat bruk menvilkas räntor påförts rörelsen och i sin helhet blivit avdragsgilla oberoendeav underskottsavdrags-begränsningen. Det gäller i första hand bilen. För attinte de som ordnat det för sig på det sättet skall komma i bättre läge än desom har bokfört dessa skulder såsom privata eller de som är löntagare - och somalltid mäste fä fillägg- måste tillägg göras för de företagare som harinkomster över den s. k. brytpunkten och som har fört sådana här räntor pårörelsen. Sammaprincipiella resonemang kan föras i fråga om bostäderna vid Följdlagstiftning till inkomstskattereformen, m. m. Följdlagstiftning till inkomstskattereformen, m. m. lantbruket,där lånen bokförs såsom skuld i rörelsen och räntan dras av som omkostnad fulltut. Likaså är det orimligt att subventionerade lån i övrigt, som ju egentligenär en löneförmån, inte skulle påverka underskottsavdragen. Självklart kan invändningar resas mot de tekniskaberäkningssätt som skall komma till användning när det gäller att få framtilläggsbeloppets storlek oberoende av det sätt som valts. I propositionenföreslås ett schabloniserat förfarande, som inte tar hänsyn till vare sigbilens tillstånd eller belåningsgrad. Vid valet mellan en enkel metod, som ärlätt tillämplig men som inte ger millimeterrättvisa, och en svårare metod medrisk för tvister men med större möjlighet till individuell anpassning harpropositionen liksom utskottsmajoriteten valt den förstnämnda metoden. Det rörsig heller inte om några jättelika belopp, och möjligheten finns ju dessutomatt ta ut bilen ur företaget om den privata användningen är sä stor. Det finns ju egentligen ingen rimlig anledning till att enbil skall stå såsom ett företagsinventarium, om den i första hand används förprivat bruk. Tycker man att tilläggsbeloppet blir galet, har man möjlighetenatt ta bilen ur rörelsen och bokföra den såsom privat tillgäng. Dä drabbas manju inte av detta tillägg, om man nu tycker att det är otillbörligt. För att förenkla också förfarandet med tilläggsbelopp försubventionerade räntor föreslår utskottsmajoriteten att småbelopp under 100 kr.plockas bort ur hanteringen. Vi anser att det är en kraftig förenkling av helahanteringen. Vi motsätter oss dock att man skall ta bort mera avsevärda belopp,vilket har motionerat om. Vi motsätter oss också ettkvittningsförfa-rande mellan makar, vilket ytterligare skulle krångla tillreglerna och ibland också gynna dem som för att komma undan skatt har delat uppförmåner och ränteutgifter mellan sig på visst sätt. Jag ber att få yrka avslag på reservationerna 3-7. En särskild fråga gäller hur reglerna om ackumuleradinkomst skall tillämpas, när man får skatten uppdelad i ettgrundbelopp och ett tilläggsbelopp. Det förslag som framläggs om attskatteberäkningen skall göras pä ett genomsnitt av de tre senaste årensinkomster och tilläggsbelopp tycker utskottet är en enkel regel, som är lättatt tillämpa, varför utskottet tillstyrker den och följaktligen också avstyrkerreservation 8. Inte heller det som föreslås i den reservationen germillimeterrättvisa. De frågor som tas upp i reservationerna 9, 10, 11 och 13och som rör skattereduktion för fackföreningsavgifter och skattefrihet förstipendier kommer att behandlas av i ett senare anförande. I fråga om nya grunder för fastighetstaxeringen menarutskottet att man bör avvakta fastighetstaxeringskommitténs översyn av bl. a.rullande fastighetstaxeringar, innan man begär en ny översyn och nya regler.Med detta yrkar jag avslag på reservation 12. I reservation 15 begär frihet för makar attdela upp den gemensamma inkomsten i en rörelse helt valfritt. Reservanternatalar om att sambeskattningsker av arbetsinkomster, vilket ju ingalunda ärfallet om man arbetar per är. Kommer man över den gränsen,utgår ju marknadsmässiglön till den medhjälpande maken. Om alla begränsningsregler upphävs, skapas förutsättningarför en uppdelning som leder till skatteflykt. Redan upphävandet av den s. k.1/3-regeln skapade stora kontrollproblem i fråga om uppdelningen, men att gå sälångt som vill är att öppna dörrarna för skatteflykt på vid gavel. Skattemyndigheterna har framställt önskemål omett schablonavdrag för löntagare för att slippa det tidsödande arbete som engranskning av småavdrag innebär. Det är också mot denna bakgrund man skall sedet schablonavdrag på . som nu genomförts. Ett slopande av dettaavdrag, eller en nedskärning till . som vill, skulle vara ettsteg tillbaka. Motiveringen att en del blir överkompenserade måste vägaganska lätt när man betänker beloppets ringa storlek och de förenkladetaxeringsmtiner som det här blir fråga om. Jag yrkaralltså avslag också på reservation 16. krav på återinförande av rätten till avdragför första tusenlappen vad gäller resekostnader kan utskottet heller inte gåmed pä, främst av statsfinansiella skäl. Av fördelningspolitiska skäl voreutskottsmajoriteten naturligtvis beredd att gå med på det. Om man dessutom jämför med vissa andra inkomster som underborgerlig . tid gjorts skattefria, blir talet om överkompensation kanske litetmärkligt. Den vägrade avdragsrätten för första tusenlappen av kostnaderna förarbetsresor måste väl också vara ett avsteg från den rätta kompensationsgraden. Utskottet ser positivt på sparstimulerande åtgärder, mendå skall det vara fråga om ett verkligt nysparande. Detta gäller också detbostadssparande som föreslås i motion 1734, men utskottet vill ändå intetillstyrka motionen. Anledningen härtill är att man inom finansdepartementethäller på att utarbeta ett omfattande program för att stimulera hushällenssparande, och det programmet bör avvaktas. Likaså har bostadskommittén iuppdrag att se över vilka sparstimulanser som kan vara behövliga påbostadssektorn.