prot · G60923 · 1982-12-31 00:00:00 — Jag tror att vi inte behöver vara oroliga på denna punkt. Förste vice talmannen anmälde attJörn anhållit att fill protokollet få antecknat att han inte ägderätt till ytterligare replik. AnL 17GUNNAR i (m): Förutom att ha lyssnat fill debattenmellan och har jag medspänt intresse lyssnat till kammardebatterna mellan och med anledning av konstitufionsutskottets betänkanden rörandejustitieombudsmännens ämbetsberättelse. har jag använt den riksdagsfriaveckan fi" att gå igenom, så gott det sig göra låter, de senaste sjuämbetsberättelserna och protokollen från de tidigare kammardebatterna liksom endel motioner, promemorior och anteckningar kring frågan om fortsatt utredningrörande kontrollmakt. Jag kan inte neka till att överläggningarna ikonstitutionsutskottet och i kammaren gjort mig mer och merfundersam. Mot varandra har stått två skilda betraktelsesätt: ett där man velatdriva en sakdebatt om vissa av JO:s ställningstaganden i kammaren, ett annatdär man velat avstå från en överprövning av sådana ställningstaganden, så längevederbörande JO icke förverkat förtroende. Själv har jag mer och mer kommit till den uppfattningenatt JO:s ämbetsberättelse både kan och bör bli föremål för reflexioner i bådeutskott och kammare. Om jag vore JO, skulle jag anse min uppgift delvisförfelad om så inte skedde. Vad berättelsen innehåller är ju en serie sfickprovpå den aktuella rättskipningen och myndighetsutövningen i vårt land. Det är jufakfiskt uppgift enligt regeringsformen 1:4 att granska riketsstyrelse och förvaltning, och jusfifieombudsmannen skall som verktygenligt regeringsformen 12:6 "i enlighet med instruktion som riksdagenbeslutar utöva tillsyn över tillämpningen i offenfiig verksamhet av lagar ochandra författningar". Detta är en. låt vara något utslätad, modernareversion av uttryck "tillsyn över lagarnas efterlevnad".Annan lagstiftning - som jag för min del önskar att sa snart som möjligt återfå uppskärpt - har tyvärr också uttunnat JO:s möjligheter att, som det hette1809, "filltala dem som af våld, mannamån eller annan orsak någonolaglighet begå eller underiåta att sina ämbetsplikter behörigenfullgöra". Det har gjorts gällande att det ärriksdagens "praxis" att inte diskutera JO:s ämbetsberättelse. Det harsamtidigt sagts att det står varje ledamot av denna kammare fritt att reagerapå berättelsen genom motioner eller interpellationer. Jag kan inte se att detena utesluter det andra. Kanske har motsättningarna emellanåt tillspetsatsgenom framställ- ningar,som i sak burits upp av ett känsligt sinne för de i samhället förorättade, mendär argumentationen understundom fört tankarna på medeltida skolastik ochdärigenom riskerat att vända åhörarnas intresse från saken till formen. Men detär heller knappast riktigt att det inte tidigare förekommit debatter medanledning av JO:s ämbetsberättelse och enskilda fall däri. Riksdagsprotokollfrån visar att debatter ägt rum med deltagande av bl.a. herrar , i , , , , ,. är det nog klart av dessa debatter, och av desenaste årens, exempelvis den intressanta debatten här 1978, att enskildaärenden inte lämpar sig för en debatt, som drivs fill votering. Den vpk-motion,som behandlas i årets betänkande, mynnar ut i att skallge till känna att JO:s berättelse skall sakdiskuteras i utskott ochkammare och att med anledning härav bör uttala att LTO bör ersättasmed en stramare lagstiftning samt att den inte delar ombudsmannens slutsatser iabortfrågan. Vidare bör riksdag och regering granska socialförvaltningarnasverksamhet inom barna- och ungdomsvården liksom villkoren kring den politiskamötesfriheten. Erfarenheten har gjort mig skeptisk till värdet av sådanaallmänna uttalanden. Förmodligen är det närmast till förfång för saken omkammaren tvingas avslå välmenande men illa preciserade yrkanden. Myndigheternakan då känna sig styrkta att fortsätta som om ingenting hade hänt. Personligentror jag det skulle vara till fördel om justitieombudsmännen själva i fortsättningenville utforma sin berättelse på ett sådant sätt att den dels innehöll enredogörelsedel av ungefär nuvarande slag, dels en allmän och principiell del,på basis av gjorda iakttagelser, och med förslag till generella åtgärder avlagstiftnings- eller förvaltningsmässig karaktär för att komma till rätta mediakttagna missförhållanden. Förslag ur den senare delen skulle då bådekonstitutionsutskottet och enskilda ledamöter kunna föra vidare till riksdagenför beslut. Redogörelserna för fall ur justitieombudsmännensverksamhet har i genomsnitt omfattat 440 sidor.Konstitutionsutskottet har -som det nu varit - på sig att taställning till innehållet, den enskilde riksdagsmannen har två veckorsmotionstid och före kammardebatten. Jag har intekunnat undgå att fråga mig: Vem läser egentligen JO-berättelsen? Gör man detalls ute bland myndigheterna? Från högt kvalificerad juridisk expertis har jagerfarit att det inte föreligger någon skyldighet för myndigheter att "läsariksdagstryck". Själv har JO Per framhållit att pressen"är eller kan bli den som verkställer ombudsmannens beslut eller i varje fall starkt bidrar till att de blir verkställda.--- Vihar inget effektivare och billigare vapen till vårt förfogandeän den press som sprider vad vi anser om myndigheterna och deras sätt attfullgöra sina uppgifter." Om denna verklighetsbeskrivning är sann - ochdet är den rimligtvis - kan vi då här i riksdag vara till freds medett sådant sakernas tillstånd? Jag kan omöjligen anse det. I ettanförande vid JQ-debatt tog , liksom . a. uppden nonchalans och det godtycke som JO då funnit inom taxeringsväsendet. Jaghar roat mig med att beräkna hur stor del av JO:s redogörelser , som gällt "taxering, uppbörd och exekution". I medeltal hardet tidigare rört sig om av texten, men i årets redogörelse upptardetta avsnitt , dvs. dubbelt så mycket. Det är det område därklagomålen mer än eljest visar sig berättigade enligt JO:s egen uppfattning.Genom vilka mekanismer återförs JO:s synpunkter till de enskildadeklarationsgranskarna i landets otaliga taxeringsnämnder? Det får viförmodligen aldrig veta, ty det framgår också av ett uttalande av JO Per ErikNilsson inför att ämbetets arbetsbelastning inte medgeratt man där följer upp de verkliga effekterna av sina uttalanden. Det är enligtmitt sätt att se en absolut icke godtagbar sakernas ordning. Jag kan haförståelse för att taxeringsarbetet genom vår djungelbetonadeskattelagstiftning kan vara mycket besvärligt, men i landet med världens högstaskatter har alla medborgare rätt att kräva att bli behandlade på ett anständigtoch i sak såväl som i form korrekt sätt av myndigheterna. Det måste finnas ensymmetri mellan vad myndigheterna kan begära av medborgarna och vad medborgarnahar rätt att begära av myndigheterna. och jag har emellertidförgäves försökt intressera för detta. I bok om vår första JO kan man läsa:"I dagens samhälle är JO:s huvuduppgift inte längre i första hand attbeivra ämbetsbrott utan att verka för en god lagskipning bl. a. genom att hjälpamyndigheterna att lära av begångna fel." Men i vilken utsträckning fåroffren för felen upprättelse och gottgörelse? Det är minst lika viktigt! BådeJO och har enligt min mening skyldighet att verksamtförsvara medborgarna mot myndigheterna. Regeringsformen föreskriver att riksdagenskall granska rikets styrelse och förvaltning. granskarårligen regeringens fögderi, men myndigheternas göranden och låtanden granskasi första hand av ombudsmän, som väljs av utanför dess egenkrets, och av revisorer, som hämtas ur egna led. I bådadessa hänseenden har det under de senaste riksmötena väckts motioner som avserförstärkning av kontrollmakt, exempelvis motionerna 1980/ 81:363,364, 404 samt 1981/82:1147, 1154, 2018 och 2022. Såvitt jag förstår finns detingen rimlig proportion mellan å ena sidan den möda som läggs ner på attgranska regeringens handlande i form av granskningsbetänkandeoch å den andra den distansering från uppgiften att verkUgen också hålla ettöga på myndigheterna som fortfarande kännetecknar relafionen mellan dessa ochriksdagen trots den senares nya egenskap av första statsmakt. Det finns i dagminst 300 statliga - och därjämte otaliga kommunala - myndigheter, vilkasfillämpning av lagar och författningar och vilkas utövande av dennormgivningsmakt som de med rätt eller orätt (se Ds Ju 1982:11) tillägnar sig,vållar många enskilda människor bekymmer. Mängden av sådana bekymmer ochvanskligheten att - bl. a. i "ramlagstiftningens" tidsålder -tillgodose dem har trängt in justitieombudsmännen i en alltmerkuratorsbetonad roll, som en ovis lagstiftning till över-såtarnasskydd betagit ombudsmännen möjligheten att kraftfullt beivra myndighetsmissbrukoch statuera handgripliga exempel. I avvaktan på en utredning omtjänsteansvaret - och förhoppningsvis ett återställande av ordningen på denkanten - har JO-funktionen emellertid försvagats, och "chefs-JQ:s"aktningsvärda ambitioner att bli en "fighter" för medborgarnas rättparalyseras i ökande utsträckning av en verklighet, där motståndaren inte är enperson utan en nyckfull och förrädisk datamaskin.. ställde iutsikt att under innevarande år presentera förslag till direkfiv fören utredning om verksamhet och vissa andra hithörande frågor, somgäller kontrollmakt. Det har suttit hårt åt, och vi har intestort mer än en månad kvar för att infria detta löfte. Enligt min mening ärfiden inte bara mogen, utan snarare övermogen, i vad det gäller att.utrustariksdagen med ändamålsenliga instrument, till sak och form, för utövandet avuppgiften att granska rikets styrelse och förvaltning. På väg mot det tjugondeseklet bör måhända fortfarande vara "fast och stark tillmotstånd", men det börjar bli att lägga av med hörsamheten mot1809 års uppmaning att också "vara visligt trög till verkning". Jag har velat ge uttryck för dessa synpunktervid dagens överläggning för att markera att när jag biträder yrkandet om bifalltill konstitufionsutskottets hemställan, så sker det i förhoppningen att vi iframtiden skall få en förstärkning av kontrollmakt överlag och ettökat intresse för denna uppgift inom . AnL 18JÖRN (vpk): Jag skall ta mig friheten att göra ensammanfattande kommentar, som i möjligen kommer att ta somen bekräftelse på att jag spelar just den blandade roll av skolastiker ochvälment pajas som han lätt lät antyda att jag brukar göra i de här frågorna. JO:s uttalanden är alltså avsedda som åsiktsyttringar somskall tjäna-till myndigheternas vägledning. Om då JO i en vikfig politisk frågagör ett bestämt uttalande som, om det tjänar till vägledning, måste leda förändring av rättspraxis på ett väsentligt omstritt område, så är det väländå en rätt kvalificerad politisk handling reellt sett och någonting som mansvårligen kan förhålla sig passiv till från sida. Jag vill nämligenuppmärksamma dem som hävdar att man inte skall överpröva JO på två saker. Förstoch främst har vpk aldrig hävdat att man skall överpröva JO:s beslut. Det haraldrig varit tal om det. Hela den diskussionen kan vi föra åt sidan. Men det är ju en helt annan sak när vi hävdar attriksdagen bör förbehålla sig rätten till en åsiktsyttring. Man kanske skallutnyttja den rätten sparsamt och reservera den för kvalificerade och omstriddafall av just den här typen -det är möjligt, och det kan vi hålla med om. Menatt rent allmänt skulle acceptera att inte ha några åsiktsyttringaröver huvud taget om ombudsmännens verksamhet i samband med behandlingen avJO-berättel- sen är väl ändå en orimlig ståndpunkt. Vore det så, skulleju behandlingen av JO-berättelsen försiggå i helt andra former än . Då skulledet helt enkelt bara vara fråga om en form av anmälan som skulle läggas tillhandlingarna utan någon debatt. Men i och med att man släpper fram en debattoch friheten att framställa yrkanden - dvs. att behandla JO-berättelsen somvilket annat beslutsärende som helst - ligger ju i själva formen både rättenoch möjligheten att framställa, som i uttrycker det, mereller mindre välmenta yrkanden och förslag. Däri ligger också ett erkännande att har bådemöjlighet och rätt att i fall där det anses motiverat uttrycka en annanuppfattning än vad någon av ombudsmännen i en aktuell omstridd politisk frågahar givit uttryck för. Det som aktualiserar den här rätten i detta fall är justdet faktum att frågan fill hela sin natur och sin praktiska verkan ju är denatt säger inte någonting, blir JO:s uttalande så att säga t. v.gällande för myndigheternas praxis. Den andra parten i sammanhanget - nämligenlagstiftaren, som har stiftat den lag vars praxis JO har uttalat sig om -avstår så att säga från sin roll, från möjligheten att ha en annan uppfattningoch accepterar därmed den eventuella förändring i praxis som kan följa av attvederbörande myndigheter hörsammar JO:s kritik. Det menar vi är oacceptabelt. En sådan grad av passivitet kan bara leda till attriksdagen så att säga överlämnar ytterligare en del av sin makt åtjustitieombudsmännen, att avstår från att i egenskap av lagstiftareha åsikter om vad avsikten har varit med dess lagstiftning. AnL 19GUNNAR i (m): Först vill jag säga att även om jag iblandanar drag av 1300-tal hos , har jag aldrig någonsin yttrat att hanär en pajas. Det omdömet får stå för honom själv. I sakfrågan är det ju ändå på det viset att vi har ensittande abortutredning under ledning av en av ledamöter. Att gå ini en sakdiskussion om abortfrågan från sida när vi haratt emotse - jag förmodar - förslag i ärendet,förefaller mig en smula orimligt. Det finns ingen kompetens hoskonstitutionsutskottet när det gäller att värdera de här frågorna i sak. Det ärenligt min mening inte möjligt att fatta ett beslut av det slag som föreslås ireservationen. där yrkandet är att skall lägga ämbetsberättelsen tillhandlingarna med gillande av vad som anförs i den ifrågavarande motionen. Detanförs ganska mycket där, och det finns mycket där som vi inte kan gilla. AnL 20 (vpk): Beträffande det senare vill jag bara anmälaatt naturligtvis både ledamöter och riksdagensledamöter över Nr 23 huvud taget har kompetens att tolka avsikterna bakomde lagar som de själva Onsdagenden har stiftat. Överläggningen var härmed avslutad. välfärdsanalys Utskottets hemställan bifölls med297 röster mot 16 för reservationen av 1982/83:1Lägre detaljeringsgrad i beslut om myndigheters organisation1982/83:2 Förmögenhetsöverföringar genom inflationen 1982/83:3 Lönebildningensroll i ekonomin Kammaren biföll vad utskottet i dessa betänkandenhemställt. 7 § Utveckling av en välfärdsanalys Föredrogs finansutskottets, betänkande 1982/83:4 omutveckling av en välfärdsanalys. AnL 21 PERISRAELSSON (vpk): De politiska meningsskiljaktigheterna, ocksåsom de kommer till uttryck här i kammare, förutsätts kunna inordnasi två block: ett socialistiskt och ett borgerligt. Denna blockuppdelning gälleremellertid inte hela det politiska fältet. Ett betydande antal beslut fattasenhälligt eller har stöd över blockgränsen. Vad gäller vänsterpartietkommunisterna är det för vår del betydligt ovanligare att vi stöder borgerligaförslag än socialdemokratiska. Men det kan ändå hända. Det har hänt tidigareatt vi yrkat bifall till centermotioner som tagit upp frågor som vi driviteller fortfarande driver, men där vi för tillfället inte haft ett egetmotionsförslag. Ett sådant fall har vi också . Vpk-representanten ifinansutskottet har reserverat sig för bifall till yrkandet i en centermotion.Då reservanten är förhindrad att försvara sin reservation och vad som liggerbakom den, har det fallit pä min lott att plädera för den. Det är f. ö. inteförsta gången. För pläderade jag för en motion av OlofJohansson, som ju också är centerpartist, i vilken han tog upp en fråga som vpktidigare hade drivit. Det motionsyrkande som reservationen bygger på gällermotionen 1981/82:2081. som i sin tur bygger på motionen 1981/82:2080. Densistnämnda motionen är omfattande vad gäller motivtexten, som löper över 22trycksidor. På dessa sidor har "skrivit av sig" hela singrundläggande samhällssyn. Man har angett de ekologiska utgångspunkterna ochpåvisat industrisamhällets avigsidor, och man har framhållit vikten av att det kan ordnas arbete åt alla - allt i störstasmåborgerliga välmening. Många av de uppfattningar som framförs i motionen kanvi från vpk dela. Vi har tidigare själva tagit upp liknande tankegångar i egnamiljöpolitiska och resurspolitiska motioner. Det som skiljer oss gäller hur devackra tankarna skall kunna överföras till den praktiska och hårdaverkligheten. När vi kommer in på hur det skall gå till, ja, då passerar vigenast den parfiskiljande blockgränsen, gränsen mellan borgerlig ochsocialistisk politik. Jag skall kortfattat söka något redogöra för vad somligger bakom den mycket kortfattade reservationen, som ju mynnar ut i krav påen fördjupning av analysen av välfärdsutvecklingen i samhället. Jag gör detgenom att rada upp ett antal punkter. Hur och till vad skall vi använda den teknik som alltmerhöjer den mänskliga produktiviteten? Det är en grundläggande huvudfråga. Ekologisk utgångspunkt, hushållning och återanvändning,stopp för slit-och släng-mentaliteten är andra viktiga huvudfrågor. När allt färre människor klarar den materiellaproduktionen, måste det ges utrymme för att sysselsätta allt fler med service,vård och omsorg. Hur alla människor skall kunna beredas ett meningsfullt arbeteär åter en sådan viktig fråga. Bevekelsegrunden för både produktion och service måstevara att viktiga mänskliga behov tillgodoses för alla människor, inte att skapahöga vinster för ett fåtal. Välmenande småborgare, som de som står bakom den häraktuella centermotionen, ställer sig på förnuftsmässig grund bakom sådana kravsom jag nämnt. Men den marknadsekonomi som kapitalismen står för läggerhinder i vägen för kravens förverkligande. I stället för arbete åt alla, som man pläderar för i centermotionen,har vi fått massarbetslöshet, som viktiga mänskliga behov förblirotillfredsställda. Marknadssystemet har så att säga gått i baklås, kapitalismenhar råkat in i en svår och långvarig kris, som ingen ännu tycks se slutet på.Tidigare kriser har lösts, för en period framåt i tiden, genom världskrig. sådan krislösning ter sig så skrämmande att knappast någon ens villumgås med tanken. Jag kan i det sammanhanget påminna om gruvarbetaren frånKiruna som intervjuades i TV-jag tror att det var i går-och påpekade denlösning jag nämnde. Han var skrämd av den. Vi vill för vår del förorda en demokratiskt förankradplanhushållning med kontrollmekanismer nära de vanliga människorna. Steg i denriktningen måste påbörjas redan nu om vi skall kunna ta oss ur krisen. En styrd och planerad hushållning med utgångspunkt imänniskornas behov kräver kunskap. Den kunskapen måste tas fram genomfördjupade analyser med andra utgångspunkter än de som ligger bakom tänkandet ibruttonationalprodukt. Att få fram sådan kunskap är en viktig övergripandefråga. En del har gjorts och görs, som framgår av utskottets skrivning. Menfrågan påkallar, enligt vår mening, avsevärt ökad uppmärksamhet ochfördjupning. Detta har vi velat markera genom reservafionen fill utskottetsbetänkande. Reservationen bygger på de många riktiga och välmenande Utveckling av en välfärdsanalys Utveckling av en välfärdsanalys formuleringar som finns i motionen 1981/82:2080, tillvilkens förverkligande vi vill anvisa framkomliga vägar. Med det anförda yrkar jag bifall tillreservationen av i . AnL 22 BO (); Mofionen 2080 är en omfattande, för att intesäga yvig, motion som handlar om många ting, bl. a. lokalsamhälle,landsbygdsutveckling, arbete åt alla och andra stora saker. Vad vi har att taställning till här är ett begränsat inslag i motionen, nämligen tanken påatt BNP-måttet bör ersättas eller åtminstone kompletteras med något annat mått.Den tankegången har motionärerna själva inte drivit här i kammaren, utankravet har i stället övertagits av vpk. Majoriteten i finansutskottet har ställt sig skeptisk tillmotionärernas resonemang av främst följande två skäl: Vi menar att BNP-måttet fyller en viktig funktion när detgäller att mäta viktiga aspekter av ekonomisk aktivitet och utveckling. Vianser att det här fyller en oundgänglig funktion som inte kan ersättas.Samtidigt är det sant att det inte är något välfärdsmått i ordets egentligamening. Var och en som förstår hur BNP-måttet är konstruerat vet också detta.BNP mäter helt enkelt enbart värdet av de varor och tjänster som produceratsunder . Enligt min mening är det viktigt att vi har ettsammanfattande mått på detta. Vi vill med en viss skärpa framhålla att vi intetror vare sig att måttet bör skrotas eller ersättas med något annat mått. Sedan är det i och för sig rikfigt att det är önskvärt medundersökningar av vidare slag av levnadsnivå och levnadsvillkor. Försök attutveckla en metodik för sådana undersökningar och även empiriska studier hargjorts bäde utomlands och i vårt land. De som främst har arbetat med dessaproblem är SCB och socialforskningsinstitutet. Det är möjligt att man kan vara besviken över de resultatsom har uppnåtts, men det ligger i sakens natur att man inte kan fåprecisa svar på andra frågor än dem för vilka man har utvecklat en ordentligvetenskaplig metodik. Att utveckla en sådan metodik förlevnadsnivåundersökningar är både tidsödande och svårt. Det är heltorealistiskt att tro att man kan lösa problemen genom något enkelt riksdags-eller regeringsbeslut. Det märkliga är kanske att det är just vpk som har tagitsig an de här litet grönfärgade kraven. Är det inte längre så, Per ,att er ideologi vilar på materialismens grund? Ser vi på marxismen, finner viatt den har ett betydligt trängre mått. Här mäter man enbart den s. k.materiella produkfionen. I det avseendet är vårt BNP-mått betydligt vidare. Mot bakgrund av vad jag här har anfört ber jag att få yrkabifall fill utskottets hemställan i finansutskottets betänkande 1982/83:4. AnL 23 PERISRAELSSON (vpk) replik: Jag begärde ordet närmast för att svara på BoSöderstens fråga. sade också att vi hadetagit upp frågor som inte driver i det här sammanhanget. Jag tror attjag i mitt första anförande förklarade rätt bra varför vi gjort så här och tillvilka delar vi anknöt. Vidare sade jag att vi tidigare tagit upp mycketnäraliggande frågor från egna utgångspunkter. Så till svaret på frågan om vpk inte längre står på enmaterialistisk grund. Man kan göra två tolkningar. Vi står kvar på enfilosofisk-materialistisk grund som jag föreställer mig att vi inte skalldiskutera . Jag tror emellerfid att frågade om vi står kvarpå industrisamhällets grund. Svaret på den frågan är ett klart ja. Vi villdiskutera hur detta industrisamhälle skall se ut. Hur, frågar vi oss, skaU vikunna ta oss ur den kris som det kapitalistiska industrisamhället har råkat ini? Bara sade borgarna att de skymtade ett ljus längstfram i tunneln. säger man att man inte ser något ljus. Hur skall detkapitalistiska industrisamhället ta sig ur den här krisen? Det är det vi villdiskutera. Vi vill diskutera människornas framtid i industrisamhället, hur detskall se ut och hur alla människor skall kunna beredas ettmeningsfullt arbete. Detta är vad som ligger bakom vår syn på välfärden, ochdet är den här fördjupade kunskapen som behövs för att vi skall komma framåt ide här frågorna. Utveckling av en välfärdsanalys AnL 24 BO () replik; Jag skall inte ge mig in på någon längrediskussion om industrisamhällets kris, eftersom den diskussionen inte skallföras . Vi diskuterar ju en mycket mer begränsad fråga, och jag har baravelat redogöra för utskottets väsentliga motivering för ett avvisande av vpk:sresonemang. Men tillåt mig ändå att helt kort säga att den linje som vpk driverhär i kammaren av dem som konstruerar nationalräkenskaper i och Pragskulle uppfattas som ett mycket dåligt skämt. AnL 25 PER (vpk) replik: kommer jag inte exakt ihåg formuleringen,men jag vill minnas att det finns ett talessätt om att det som uppfattas på ettsätt i en viss stad uppfattas som ett dåligt skämt i en annan. Jag tror att BoSödersten själv kommer på vad jag menar.