prot · G609105 · 1982-12-31 00:00:00 — Trotsförekomsten av de dunkla formuleringarna "huruvida och i vilka Anslag till kungl. Anslag till kungl. former", trodde vi att de här tvivelaktiga pengarnaskulle försvinna i årets budgetförslag. Så gjorde de också, men bara formellt.Likt den gamle härföraren får vi motionärer utropa: En sådan seger tilloch vi är förlorade! Den konstruktion som statsrådet föreslår medför attkungahuset ändå framgent får behålla det årliga extra tillskottet till kassan,som de tidigare av Guadelopemedel utgjorde. Ja, inte bara det,för det är riktigt som sade, att nu kommer antalet kronor attstiga i takt med inflationen, vilket ju dessa medel när de var destineradeunder särskild titel icke gjorde. Om förslaget bifalles av , innebärdet att kungahusets rätt till de här pengarna fastslås och att all den välunderbyggda kritik över det sätt och de tvivelaktiga metoder som dåvarandekronprins begagrtade sig av vid rärttarts fillkomst avfärdasoch lämnas utan avseende. Det enda som vunnits är att den för rättsmedvetandetobehagliga rubriceringen "Guadelopemedlen" försvinner ur riksdagenshandlingar. I av rekordhög arbetslöshet och storaekonomiska problem, när vi av alla artdra kräver solidariska uppoffringar föratt kunna få landet på fötter igen, när vi har upplevt en avtalsrörelsesom inneburit reallönesänkningar för landets löntagare, får Hans Maj:t Konungen,om förslaget bifalles, nästan 1 milj. kr. i påslag för nästkommande budgetår,Guadeloupemedlen på . Detta anser vi vara orimligt.Konurtgahuset borde åtminstone kunna avstå från de rättsligt tvivelaktigaextrapengar som Guadeloupemedlen utgör och som enligt propositionens förslag ifortsättningen skall bakas in i Hans Maj:t Konungens årliga apanage. Med anledning av vad jag anfört ber jag attfå yrka bifall till motion nr 532. 101ARNE GADD (s): Egentligen handlar det om olika saker. Denena är frågan om Guadeloupemedlen och dess historiska bakgrund. Utan att engång till gå in på dessa ting kan jag säga att bl. a. den senaste talaren kännertill att jag har motionerat i frågan och bidragit till att vi har fått i gången diskussion kring den här saken. Låt oss anta att det som framkommit ianalyserna om den monarkiska svindeln är helt riktigt. Då skulle vi alltsåställa till ansvar! har det gått , ochdet har blivit många riksdagsbeslut. Man får antaga att som bl.a. den senaste talaren varit ledamot av har det gjorts ensammanvägning av vilka sammanlagda resurser som ställs till hovets förfogande.I varje fall har vi som följt frågan i utskottet fullt klart för oss att såskett. lägger man bara ihop de samlade resurserna. Man gör dessutom precissom med statsförvaltningen i övrigt: drar ner anslaget . I annat sammanhang har tagit ställning tillfrågan om besparingar i statsförvaltningen. Där finns det två olikauppfattningar. Den ena innebär att man fortsätter med osthyvelsmetodén, denandra att man skall ta politisk ståndpunkt till vart man vill komma. Gör det AxelAnderson! Då får vi en intressant diskussion - inte en budgetteknisk diskussionsom vi nu fått. 102 AXEL (): Utskottets talesman tycker att man här hartagit hänsyn till de allmänna besparingssträvandena och sänkt ökningen avapanaget . I propositionen anges att det utgår 9,7milj. För det kommartde budgetåretföreslås drygt 10,6 milj. kr. Enligt mitt sätt att räkna inrtebar det en10-procentig förhöjning. Om man har räknat bort , var det kanske från börjanmeningert att det skulle vara 12. Mert detta är en diskussion som inte ledernågonvart. Låt mig, herr talman, klargöra vad som varit det bärandeskälet för mig sedan jag började motionera i detta ärende. Jag och andra sommotionerat har inte gjort det för skojs skull, utan vi har gjort det heltenkelt därför att vi är övertygade om att dessa pengar till kungahuset, utanförapanaget, utgått till följd av ett beslut som en gång i världen fattades påoriktiga grunder. Och det anser vi vara besvärartde för riksdag. Deutredningar som gjorts och de kunniga människor som alltsedan1800-talets mitt och till nu studerat ämnet har funnit att vissa manipulationerföregick ständernas beslut. Vår uppfattning är fortfarande att kan avveckladessa medel på de grunder som finns. Om ett beslut är fattat på oriktigrättslig grund, skall man också kunna upphäva det. Vad man nu gjort är att manfört dessa pengar in i apanaget, så att de är skyddade . Det vardetta jag menade med Pyrrhussegern. Anslag till kungl. 103ARNE GADD (s): De är inte skyddade . finns väl kvar i kammaren i fortsättningen. 104 AXEL (): Jag sade inte detta i någon förhoppning attkunna omvända finansutskottets värderade ledamöter i den kommande omröstningen.Jag gav den här historiebeskrivningen i akt och mening att försöka övertyganågra ytterligare av kammarens ledamöter om att de skall ta ställning för vårsak. Jag tycker att vårt krav om en sänkning är berättigat. 105 (vpk): Det har konstaterats av finansutskottetstalesman att har gått ur tiden för länge sedan, men det må varatillåtet att konstatera att när det gäller förmågan att hitta på fiffigaekonomiska Lönsparande, m. m. konstruktioner svävar hans artde fortfarande på något sättöver finansutskottets arbete. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren övergår rtu till att debattera finansutskottetsbetänkande 31 om vissa anslag för /84 inom finansdepartementetsverksamhetsområde. Lönsparande, m. m. I fråga om detta betänkartde hålls gemensam överläggningför samtliga punkter. Under den gemensamma överläggningert får yrkandenframställas beträffande samthga punkter i betänkandet. 108 (): När jag säger äradekammarledamöter inräknar jag det fåtal som är närvarande och det flertal somär frånvarande men som ändå lyssnar till våra inlägg. Jag begärde ordet för attyrka bifall till den borgerhga reservation som är fogad till finansutskottetsbetänkande nr 31 mom. 9, där vi föreslår en betydligt mera positiv skrivningnär det gäller åtgärder som syftar till att få till stånd ett ökat sparande. Vi tycker att utskottets majoritet har en påfallande njugginställning till strävandena att gemensamt öka det frivilliga sparandet. Vi hari reservationen enats om att yrka på att den lönespardelegation som finnsskall utvidgas till en parlamentarisk delegation. Om detta säger utskottet visserligen håller med om att det bör göras någonting för att öka sparandetoch att det bör främst ske genom att minska budgetunderskottet, men också genomatt öka hushållens sparande. Utskottet säger också att det är ett väsentligtinslag i den ekortomiska politiken. Men så fortsätter man och säger att det är enuppgift som främst åvilar regeringen att utforma. Uppgifter av detta centralaslag bör enligt utskottets mening inte brytas ut från regeringens ansvarsområdeoch läggas på en parlamentarisk delegation. Men, herr talman, det är inte allsfråga om att lägga ansvaret för dessa åtgärder på en parlamentarisk delegation.Det är för att få en bred samling kring åtgärderna som vi vill ha detta. Närdet gäller att lägga fram slutliga förslag vilar ansvaret givetvis fortfarandepå regeringen. Det är väldigt viktigt att vi fåren positiv inställning till ett ökat sparande hos hela folket. Att vårtsparande är alldeles för litet är ett stort problem. *Voteringen redovisas efter debatten om FiU 31 (prot. kan inte underlåta att erinra om ett uttalande som GustafCassel riktade till . Då sade han så här: "Kom ihåg, unge man, att allt vad Keynes har sagt omfaran av ett alltför stort sparande är fel. En gårtg kommersparandet återigen att sättas i högsätet." Där är vi verkligen , varför blev långtmer sannspådd än vad han kunde drömma om. Även socialdemokraterna har dock insett att vi behöver ökasparandet. I ert motion, nr 1067, framlagd till 1979/, säger manmycket riktigt; "Att åstadkomma ett ökat sparande och överföra detta tillproduktiva investeringar måste bli en.av den ekonomiska politikens huvuduppgifter." Vi tycker därför det är underligt att socialdemokraternainte håller fast vid denna inställning. De var också inne på samma sak i enannan socialdemokratisk motion i samband med diskussionen omskatteomläggningen. I den påpekades att man ville vidga sparavdraget och göraom det till en skattereduktion lika mycket värd för alla. Det lät ju positivt,men har man plötsligt svängt om, i varje fall om vi skall tro vadstatssekreteraren i sade . Delsansåg han att vi inte ens skall tala om skatter i sådana här sammanhartg, delsmenade han att sparandet främst skall kanaliseras till statsobligationer ochriskvilligt kapital. För att kunna göra det måste man enligt nämndastatssekreterare revidera det nuvarande skattesparandet i banker och i aktier,eller också måste det komma något helt nytt. Det vore, herr talman, en mycketstor risk om man med sådana åtgärder skulle minska förtroendet för dessaskatteformer, som verkhgen har vunnit genklang hos den svenska allmänheten. uppgår det skattefondsparande som aktiemarknaden tillförs till över 2miljarder kronor , och mer än en.halv miljon människor är aktiva sparare.Det innebär naturligtvis en påtaglig förbättring av tillgången på riskvilligtkapital. Det intressanta är att detta skattefondsparande ochskattesparande har lett till en större spridning av aktieägandet än någon gångtidigare . Därför finner vi det angeläget med en breduppslutning kring nya former av sparande. Det gäller inte bara att omforma detsparande som f. n. sker, utan vi måste ytterligare öka sparandet. Jag hoppasverkligen att regeringen lägger sig till med en positiv inställning till dettaskattefondsparande, som ju är den stora nyheten på aktiemarknaden. Jag kannämna att nyemissionerna uppgick till inte mindre än 2 miljarderkronor och . beräknas skattefondernage ca . Problemet i är att vi dels har haft enotillräcklig avkastning på aktier, dels har ett perverst skattesystem, ochdessa två omständigheter hämmar ett ökat sparande. har ett ökat sparandekommit i gång, och man kan, herr talman, säga att skattefondsparandet verkligenhar blivit något av en folkrörelse. Låt mig än en gång, herr talman, yrka bifall till denreservation som är knuten till finansutskottets betänkande nr 31 avseende mom. 9. Lönsparande, m. m. Lönsparande, m. m. förhoppning är att reservafionert kommer att vinnariksdagens bifall, så att vi alla kan säga att varje ny sparad slant blir enlyckoslant. 109 (); Den fråga som behandlats i finansutskottetsbetänkande nr 31 - om lönsparande och i samband därmed motionerna 697 och 1633från samt motion 1645 från om ett breddat sparande -är väl en av 1980-talets viktigaste frågor. Den socialdemokratiska utskottsmajoritetenhar, enligt vår mening, en alltför negativ inställning till en bred politiskuppslutning för en ökning av sparandet i det svenska samhället. Ett omfattande sparartde inom den privata sektorn är avavgörande betydelse för samhällets kapitalbildning och därmed för denekonomiska tillväxten. Genom att spara avstår vi från att konsumera ochåstadkommer därigenom en ökning av konsumtionsutrymmet, . Frånsamhällets utgångspunkt är det fråga om att genom sparande skapa ett utrymmeför investerirtgar, som leder till ökade inkomster och ökad konsumtion iframtiden. Vi har alla ett intresse av att den totalakapitalbildningen i samhället inte blir för låg, vilket skulle kunna äventyraden framtida standardutvecklingen. En ökning av det privata sparandet ärsärskilt viktigt med tanke på ansträngda ekonomi. Den negativa ekonomiska utvecklingen för spararen måstebrytas. Med den nuvarande irtflationsnivån och de gällande skattereglernainnebär det i många fall ert rert förlust att spara i stället för att kousumeraomedelbart. Det finns många olika sparformer. Den enskildespararen ställs inför en svår uppgift när hart skall välja mellan alla de olikasparformerna. Det är ofta svårt att avgöra vilken form som är bäst i detenskilda fallet. Ett av problemen i detta avseende är att det firtrts fleramodeller för skattestimulerat sparande. F. n. finns det följande sparformer somhar inslag av skattestimulans i sina villkor: lönsparande, sparande i statenssparobliga-tioner, sparande i statens premieobligationer och skattesparandet.Dessutom gäller att den som har erhållit inkomst av kapital, exempelvis ränta,äger rätt till ett särskilt sparavdrag; . för ogift och . Fram gällde även att det fick göras ensärskild reduktion på aktieutdelnirtgar. Dét s. k. skattesparandet har blivit en framgång. Ettstort antal människor har anslutit sig till någort av de tre sparformernaskattesparkonton, skattefondskonton eller företagsanknutna aktiesparfonder. Enkraftig ökning har noterats , såväl när det gäller antalet spararesom sparat belopp. Antalet skattesparkonton har ökat med nästan 100000 och är ungefär en kvarts miljon. Antalet skattefondskonton har undersamma tid ökat med nästan 150 000 och närmar sig en halv miljon. Totaltfinns det tillsammans en och en kvarts miljon skattesparkonton,skattefondskonton och företagsanknutna aktiesparkonton. Det inneståendesparbeloppet har ökat med nästan 4 miljarder och uppgår nu tilltotalt ca 12 miljarder. en har minskat har det skett ettavsevärt sparande i denna form, och bakom sparandet står många människor. publicerades en undersökning, utförd avstatistiska centralbyrån, om skattesparares resp. icke-skattespararessocio-ekonomiska profil. Denna undersökning visade att skattespararhushållenhar en högre inkomst än andra hushåll och att de har störreförmögenhetstillgångar än icke-skattesparare. Detta är inte särskilt märkligt.Benägenheten att öka konsumtionen avtar med stigande inkomst, och därav följeratt sparandet stiger. Det måste också vara angeläget för samhället att de somhar en högre inkomst inte använder hela inkomsten till konsumtion utan avsätteren del till samhällsnyttigt sparande. Den del av hushållerts totala inkomster som sparas, ochsåledes inte används för konsumtion, brukar kallas sparkvot. Urtder åren1971-1981 har sparkvoten genomsnittligt varit . uppnåddes enjämförelsevis hög sparkvot, nämligen 5,. minskade den till 4,8%.1982 skedde en helt katastrofal minskning. Sparandet minskade från 15,2miljarder kronor till , och sparkvoten sjönk i sin tur till1,. Denna minskning kan förmodas bero på den uppgång i försäljningen avkapitalvaror som framkallats bl. a. av devalveringen och momshöjningen. Ävenhushållens bedömnirtg av inflationsutvecklingen torde ha inverkat menligt påsparbenägenheten. beräknas i nationalbudgeten att sparandet kommer attfortsätta att minska kraftigt. Möjligheterna att finartsiera budgetunderskottet på detför samhällsekonomin minst skadliga sättet är bl. a. beroende av sparandetsutveckling i ekonomin. Om det negativa sparandet inom den offentliga sektornkompenseras med positivt sparande inom övriga sektorer behövs ingenutlandsupplåning. har en rad åtgärder vidtagits föratt öka den statliga upplåningen utanför bank- och försäkringsbolagssektorrt.Förra året inrättades en ny upplåningsform - statsskuldsväxlar - vilken blivitmycket framgångsrik. För att klara de påfrestningar på samhällsekonomin som detstora budgetunderskottet medför krävs ett omfattande sparande även inom hushållssektorn.Det borde vara möjligt att hitta former för en bred samverkan kring målet attöka sparandet. En parlamentarisk utredning bör därför tillsättas med direktivatt skyndsamt lägga fram förslag till stimulansåtgärder för att öka deenskilda hushållens sparande. En åtgärd som utredningen bör överväga är ensuccessiv höjning av det s. k. sparavdraget, som har varit oförändrat underlång tid. En annan möjlighet är att de principer som ligger till grund för dens. k. utgiftsskatten, nämligen att sparande inte skall beskattas, bör kunnaanvändas i begränsad form redan innan utgiftsskattekommittén presenterar ettfärdigt utgiftsskat-teförslag. Ett sådant provisoriskt förslag skulle kunnautformas så att den ökning av sparande i bank, aktier, obligationer ellerstatspapper som sker utöver vad som redan finns sparat berättigar tillskattereduktion med uppåt av sparat belopp. Skatt betalas sedan vidupplösningen av sparandet Lönsparande, m. m. Nr 105 med samma procentsats som denerhållna skattereduktionen. Onsdaeenden hanget kan noteras attSparbanksförenirtgen har presenterat ett förslag som 23 mars1983 1'gger äl i linje med dessa tankar. När det gäller att få fram kapital till bostadsinvesteringarnas finansiering Lönsparande "' allmänna och den enskilde sammanfallande intressen. fYi f obligationer hos bostadsinstitutenär från många synpunkter lika viktigt som Att kunna spara till en bostad är en viktig samhällsekonomiskfaktor. Detta syfte bör därför komma med i de sparändamål som statenstimulerar. Formerna bör vara sådana att alla kategorier boende har intresse avatt delta i sparandet. Med det anförda berjag att få yrka bifall till reservationen till finansutskottets betänkande nr31. 110ROLF WIRTEN (fp): Att få hushållen att spara är vår viktigasteuppgift . - Så uttryckte sig riksgäldsdirektören i enintervju för sedan. Och den som skall ombesörja upplåningert för attfinansiera vårt rekordstora budgetunderskott känner naturligtvis en stor oronär hushållssparandet sjunker så kraftigt som har skett under de senaste året.Sparkvoten har, som redovisat, sjunkit på ett allvarligt sättfrårt 1980, då den var , ned till . Dess värre väntas densjunka ytterligare till följd av den kraftiga reallönesänkningen på4-5%. Det är framför allt två saker, herr talman, som vi måsteklara. Dels gäller det att avstå konsumtion för att spara till investeringar ivårt näringsliv, så att vi höjer vår produktionskapacitet och förbättrarkonkurrenskraften. Dels måste vi klara finansieringen av vårt budgetunderskott. De regeringar som har varit med i har lagtfram flera förslag som vänt sparintresset till industrins och näringslivetsriskkapital. Genom skattefondsparandet och en viss reduktion avdubbelbeskattningen på aktier har kapitalbasen för näringslivet förbättratsväsentligt. Det kan man avläsa i en flerdubblad emissionsverksamhet och också ien förbättrad soliditet. Detta gör att vår industri står mycket starkare påvärldsmarknaden än tidigare och kan se fram mot en eventuellkonjunkturförbättring med större optimism. Men det finrts tyvärr ett allvarligtom. Och det är den socialdemokratiska regeringen. Många industriledare frågarsig ängsligt: Vilken sparpolitik skall regeringen hitta på? Redan har allvarligaförsämringar vidtagits för att risksparandet skall kunna upprätthållas.Skattereduktionen av dubbelbeskattningen av aktier har upphört ochskatteförmånerna har minskat. Och vad värre är - regeringen har med jämnamellanrum hotat att avbryta de nu gällande sparsystemen helt. De skall däersättas med något annat, säger man, men vi vet inget om hur denna ersättningskall vara utformad. Och detta skapar stor osäkerhet på marknaden. Många frågarsig : Vågar jag satsa vidare på den sparform som tidigare föreföllintressant? Eller skall jag avbryta sparandet och använda pengarna tillkonsumtion? Osäkerheten accentueras av att såolika uttalanden görs av ledande socialdemokrater i den här frågan. Ja, dethart. o. m. hänt att en och samma person har gjort motstridiga uttalanden iexempelvis skattefondsparandet ! menar att erfarenheterna av skattesparandetvisar att det går att få till stånd ett mångmiljardsparande på frivillighetensgrund med den inriktning som är viktig för näringslivets utbyggnad. Då gällerdet att hålla fast vid den sparformen. Naturligtvis måste den anpassas tilldert ekortomiska utvecklingen och hållas aktuell. Men vår grundsyn är attskattesparandet skall bibehållas. Jag sade tidigare att det andra huvudproblemet är hur viskall klara finansieringen av budgetunderskottet. Tack vara den förhållandevisgoda likviditet som f. n. råder har riksgälden klarat uppgiften utan alltförstora ansträngningar. Detta är en konsekvens av den låga aktivitet som rådersåväl i den svenska som i den internationella ekonomin. Men med en förhoppningsvisnågot förbättrad konjunktur och dess värre ett snabbt växande budgetunderskott-det talas nu i om - blirupplåningsproblemet alltmer svårbemästrat. Det är helt nödvärtdigt att i ökandeomfattning finna finansieringsvägar direkt från hushållen. Detta kräver storuppfinningsförmåga om det skall lyckas utan att man behöver sockra medallehanda förmåner, så att räntan pressas upp och lägger broms på en nödvändigindustriell utbyggnad. Uppgiften blir inte mindre svår genom att detta sparandemåste, i varje fall till sina huvuddelar, bli bundet ganska lårtg tid och ha engod kontinuitet i flödet. Vi reservanter i firtansutskottet har föjt upp en deluppslag från våra motioner om hur man kart stimulera sparandet. Vi menar attdessa jämte andra tillkommartde förslag måste prövas skyndsamt och att dettabör ske i en parlamentarisk kommitté. Det är som sagt bråttom, och det gälleratt finna sparformer som har bredast möjliga acceptans. Skall vi få fram sådanabör alla intressenter vara med från början i arbetet; därför har vi föreslagiten parlamentarisk utredning. En fråga som denna utredning skall pröva är förslaget atthöja det s. k. sparavdraget. Det har legat oförändrat på . förensamstående och , för makar under . Tiden är inne att gedet vanliga banksparartdet en stimulanspuff. Säkert kan den totala sparkvotendärigenom höjas. Marginalskattereformen tar sikte på att göra det merlönsamt att arbeta och spara och mindre lönsamt att låna och spekulera. Detligger i linje med detta tänkande att motivera människor att före ettkapitalvaruköp ha en sparad insats och inte låna till köpet eller göra det påavbetalning. Med hänvisning till det anförda yrkar jagbifall till reservationen i finansutskottets betänkande nr 31. Lönsparande, m. m. 111BO (): som vi hade borgerligaregeringar har sparandet i dert svenska ekonomin utvecklats oförmånligt. Lönsparande, m. m. 1970-taletlåg bruttosparandet på . hade det sjunkit till . Men detär brutto. Räkrtar vi ut nettosparandet blir bilden ännu mycket meradeprimerande. hade vi ett nettosparande på avBNP. har vi ett nettosparartde på av BNP. Vi sparar irealiteten 25-30 miljarder netto. Det är vad vi sätter av för framfiden. Viborde i stället sätta av ungefär 75-80 miljarder. Detta är resultatet av sex årav borgerlig polifik. sade att om vi får upp hushållssparaudetbehöver vi inte ha någon utlandsupplåning. Det är fullständigt fel.Hushållssparandet klarar aldrig den biffen - det måste ske med generellapolitiska medel. Vi kan redan nu se att socialdemokratins politik med denkraftiga devalveringen börjar vända utvecklirtgen. Vi har prognostiserat ettbytesbalansunderskott på 20-22 miljarder . Sannolikt blir detbetydligt lägre. Det minskar med kanske . Det beror på lagt om den generella ekonomiska politiken. Det är också den som gör att vikan få upp det totala sparandet i samhället. sade att vi behöver ha upp soliditeten inäringslivet och trodde att det kan ske genom olika skatterabatter tillhushållssparartdet. tar också totalt fel. Soliditeten kommer med allsäkerhet att öka kraftigt, men det beror på att vinstuppgången i det svenskanäringslivet kommer att bli mycket kraftig, och det i sin tur beror på ett avgörandesätt på den ekonomiska politik som socialdemokratin bedriver. När man nu hör borgerliga politiker oja sig över det lågasparandet kan man därför säga att de i och för sig har fog för sina klagomål.Samtidigt är det just den borgerliga politiken som i stor utsträckning skapatvåra problem runt sparandet. Man har därför anledning att inta en mycketskeptisk hållrting till alla de sparförslag som kommer från den borgerligasidan. Jag skall inte gå vidare och ta upp frågan ur det störresamhällsekonomiska perspektivet utan nöja mig med att behandla den något merprecisa frågan om hushållssparandet med anledning av och folkpartietsmotioner och den reservation som finns fogad till finansutskottets betänkande31. Frågan om sparstimulanser är kontroversiell. Visocialdemokrater har varit skeptiska till det skattesparande som de borgerligainförde 1978 och som sedan byggts ut. Det finns flera viktiga skäl till vårskepsis. Ett är att vi helt enkelt inte vet hur mycket nysparande som egentligenskett till följd av skattestimulanserna.