prot · G60972 · 1982-12-31 00:00:00 — Samarbetet med arbetsmarknaden måste förstärkas så att denutbildning gymnasieskolan ger håller jämna steg med utvecklingen på olikaområden. En bättre arbetsfördelning mellan skola och näringsliv böreftersträvas. Det är angeläget att gymnasieskolans elever får bättre insikt ihur arbetslivet fungerar, men prakfikinslagen får inte bli ett självändamål.För att praktiken skall upplevas som meningsfull måste den ha anknytning tillelevernas studieinriktning och vara av god kvalitet. Gymnasieskolan måste bli mera flexibel än . Det inrearbetet behöver utvecklas. Det beslut om fri resursanvändning som riksdagenfattat innebar en möjlighet för kommunerna att införa viss självstudietid förelever på de teoretiska linjernas sista årskurs. Men erinradesamtidigt om att kommunerna i första hand borde välja andra vägar vid sinaomprioritering-ar. Efter den första terminen enligt det nya systemet har detvisat sig att många kommuner gjort de nödvändiga besparingarna utan att använda"lärarlösa lektioner". Genomsnittet i landet har varit 1-2veckotimmar. Enligt mening var detta besparingsförslag ettbomskott. Skolorna bör utnyttja den fria resursanvändningen utan att tillgripa"lärarlösa lekfioner". bör fatta beslut om detta nu undervårriksdagen. Av detta följer också att gymnasisternas specialarbeteåterinförs. När högskolereformen genomfördes utformades ocksåförändrade behörighetsregler för antagning till högskolan. Den allmännabehörigheten fastlades 1972 fill avslutad minst tvåårig linje i gymnasiet medfullständiga studiekurser samt förkunskaper i svenska och engelska som svarademot lägst två årskurser på social linje. Behörighetsreglernas utformning har lett till taktiskaval. Allt fler gymnasister väljer en kort och mindre krävande linje för att fåen högre betygspoäng. Det blir inte alltid den linje som ger den bästaförberedelsen för kommande högskoleutbildning. Enligt vår mening bör taktiska valmotverkas och ett system med viktade betyg införas. Vid antagning tillexempelvis tekniska och naturvetenskapliga utbildningar bör betyg i tekniskaoch naturvetenskapliga ämnen väga tyngre än betyg i andra ämnen. Både eleveroch föräldrar kommer att finna ett sådant system mera rättvist än detnuvarande. Det är viktigt att alla elever ges en likvärdigutbildning. Gymnasister med olika begåvningsresurser måste därför stödjas påskilda sätt. Det finns i gymnasieskolan goda möjligheter till särskildainsatser för svaga och omotiverade elever. Men även teoretiskt begåvade elevereller elever med annan specialtalang har rätt till och behöver uppmuntran ochstimulans för att kunna utvecklas. För elitidrottande ungdomar finns en sådan möjlighet. Vididrottsgymnasierna får eleven använda för sin idrottsutövning.I budgetpropositionen föreslås dessutom försöksverksamhet med kombination avspecialidrott med studier vid hemortens gymnasieskola. En ram av 150intagningsplatser avsätts för detta ändamål. Det är angeläget och rimligt att också andra talanger änidrott ges möjlighet att utvecklas i en sådan försöksverksamhet. Elever som harspeciella förutsättningar för t. ex. musik, dans, teckning, matematik ellerspråk bör på motsvarande sätt få utveckla dessa. Ett lika stort antalintagningsplatser bör därför avsättas för en försöksverksamhet med enkombination av specialintresse och studier vid hemortens gymnasieskola. På högskolans område anknyter regeringen till deriktlinjer som drogs upp hade ansvar för högreutbildning och forskning. Det är bra. I vår partimotion föreslår vid dock enrad ytterligare åtgärder: Antalet nybörjarplatser i högskolan bör ökas med 500utöver vad regeringen föreslagit. Antagningsreglerna till högskolan bör ändras så attandelen ungdomar som går direkt från gymnasiet till högskolan ökar. Studiemedlenbör höjas från av basbeloppet. Resurserna för den humanistiska och samhällsvetenskapligaforskningen bör höjas med 5 milj. kr. utöver vad regeringen föreslagit. Utbildningsbidragen till doktorander bör också ifortsättningen utgå med ett belopp som svarar mot den övre gränsen förutbildningsbidrag inom arbetsmarknadsutbildningen. Ett förslag till ny lärartjänstorganisation bör snarastläggas fram för . Byråkratin inom högskolan bör minska, bl. a genom attregionstyrelserna avskaffas och ersätts med samrådsnämnder. Kunskap ger frihet. Kvaliteten i centrum. Det är nyckelordi arbete på utbildningens område. 65GEORG (): Det finns stora förväntningar på denverksamhet som bedrivs i form av utbildning och forskning. Bättre kunskaper göross bättre rustade att kunna bemästra de problem som dagens kompliceradesamhälls- utveckling ställer oss inför. ' Det är mot den bakgrunden glädjande att konstatera attregeringen har lyckats värna undervisningens område från nedskärningar. Genornomprio-riteringar har utrymme skapats för viktiga förstärkningar. Jag tänkerhär bl. a. på de 30 milj. kr. som satsas på insatser för lågstadiets elever ochförstärkningen av insatser för ungdomsuppföljningen med 112 milj. kr. Forskningen och forskarutbildningen tillförs 125 nyamiljoner. Det ger förutsättningar för att stärka kvaliteten inom detta viktigaområde. Om man tar i beaktande de insatser som regeringen gjorde under dengångna hösten, så finner man att högskoleutbildning och forskning tillförtsdrygt 300 milj. kr. mer än det som anvisades i den borgerliga regeringens sistabudget. Det är mot den här bakgrunden inte så förvånande attoppositionen haft svårigheter att finna angreppspunkter i sin granskning avbudgetpropositionen i vad gäller utbildningens område. Efter en förstagranskning av de borgerliga partiernas motioner förefaller det sannolikt attregeringens förslag i allt väsentligt kommer att godkännas av klara majoriteteri . En sådan granskning ger anledning till en annan intressantiakttagelse. De borgerliga partierna, som ville geintryck av enighet och förmåga att tillsammans bilda regering, uppvisar nustarkt skilda uppfattningar. Man frågar sig hur en borgerlig utbildningspolitikegentligen skulle ha sett ut om de borgerliga hade vunnit valet. Svaret på denfrågan är väl i huvudsak att finna i moderata samlingspartiets motion.Moderaterna hade säkert i än högre grad än tidigare kunnat prägla en borgerligregerings politik - inte minst pä utbildningens område. På en rad punkter råder det djupa motsättningar mellan deborgerliga partierna. De kommer klarast till uttryck när man jämförmoderaternas och motioner. Det måste kännas befriande förcenterpartiet att nu inte behöva underordna sig skolpolitik. Jagvill hälsa välkommen tillbaka till ett konstruktivt samarbete medsocialdemokratin på detta område. Om vet jag inte riktigt vad jag skall säga.Profilen är inte heU tydlig. Dess värre förefaller det finnas en viss dragningmot Ståndpunkter på detta område. Jag vill kort peka på några punkter där oenigheten mellande borgerliga partierna tydligt framgår. vill avskaffa självständigheten för de mindrehögskolorna. De skall tydligen bli filialer - i bästa fall - tilluniversiteten. vill å andra sidan minska universiteten och stärka desmå högskolorna. vill spara på en rad områden, och det ärganska betydande besparingar. och vill ökainsatserna. vill återinföra en s. k. fri sektor i högskolan.Centern tar klar ställning för en totaldimensionerad högskola. vill avskaffa arbetslivserfarenhet iantagningssystemet. vill behålla arbetslivserfarenheten och talar ipositiva ordalag om att återigen pröva föreningsmeriter. I betygsfrågantycks alltfort stå isolerade, och det kan hälsas människosyn avspeglas ganska tydligt i derasutbildningspolitiska motion. De starka pch duktiga skall uppmuntras, medan desvaga inte ägnas något intresse. Några extra resurser för att hjälpa elever somav olika skäl har det svårt vill inte ställa upp med. Vi socialdemokrater har en helt annan inställning. Ävennär det ekonomiska läget är kärvt måste vi avdela särskilda resurser för atthjälpa de svaga. Ett vikfigt inslag i detta hänseende i budgetpropositionenär regeringens förslag om 30 milj. kr. för särskilda insatser för lågstadietselever. Det anges att merparten av denna resurs skall användas förpersonalförstärkningar, dock inte enbart med lågstadielärare utan även med t.ex. förskollärare eller fritidsledare. Bland tänkbara användningsområden angesen förbättring av samverkan mellan förskola och skola och mellan hem och skolaeller en utveckling av arbetssättet på lågstadiet. En utvärdering skall göras isamråd med kommittén förskola-skola. Skolväsendet fungerar tyvärr ofta så, att den som en gång"blivit efter" riskerar att komma alltmer på efterkälken efter handsom skolåren går. De barn som drabbas av utslagning torde ofta ha tappatkontakten med skolans undervisning mycket . Därför framstår det som såangeläget att man kan sätta in åtgärder . Allt fler inser att problemen med samverkan mellanförskola och skola måste lösas. Det stora intresset för dessa frågor kom bl. a.till uttryck i det symposium som förskola-skola-kommittén anordnade strax . De resurser som regeringen nu vill ställa till förfogandeför att lindra svårigheterna på lågstadiet bör alltså kunna användas för att viskall finna former för en närmare samverkan mellan förskola och skola och därmedunderlätta elevernas övergång från förskola fill lågstadium. Moderata samlingspartiet avfärdar denna viktiga insats meddet käcka påståendet att skolan redan har tillräckliga resurser. Ja, enligtmoderaterna har undervisningsväsendet alldeles för stora resurser. Derasförslag innebär att statens insatser på utbildningens område skall minska meddrygt 400 milj. kr. Det skulle komma att bli mycket kännbart. Ändå talar vitt och brett om ökad kvalitet. Dehar en uppenbar strävan att framställa sig som de enda företrädarna för godkvahtet. De nästan älskar, tycks det, att tala illa om den svenska skolan. Detär som om inte har haft något inflytande på utbildningspolitiken.Men något ansvar för vad som har skett måste väl ändåmoderata samlingspartiet ikläda sig. I den moderata partimotionen heter det: "Svenskutbildningspolitik har alltför länge kännetecknats av en vilja att genomlångtgående ingrepp anpassa utbildningen till tillfälliga politiska mål. "Denna utveckling måste brytas, säger . Det framgår inte vilka dessatillfälliga politiska mål har varit. Det kunde vara intressant att få detbelyst. Centernger en helt annan bild av svensk skola. I deras partimotion heter det: "Det måste konstateras att den skola vi nu harär av hög standard och att den förmår att i allt väsentligt bibringa kommandegenerationer de färdigheter som gör dem redo att möta utvecklingen i enständigt föränderlig värld." Min upplevelse av dagens skola stämmer bättre med centernsbeskrivning än med . Utan att bortse från problemenvill jag gärna betona att vi har en i många avseenden bra skola. Den insatslärarna gör är värd stor uppskattning, och eleverna är i stor utsträckningbesjälade av höga ambitioner. Tyvärr är det många elever som trots detta misslyckas iskolan. Vi får inte stöta ut dem. Vår uppgift är att skapa en skola för alla.Det är därför som det är så viktigt att stöd och hjälp sätts in sä tidigt sommöjligt. Jag hoppas att den av regeringen tillsatta s. k. utslagningsgruppenskall ge oss ett bra underlag för en bedömning av behovet av dessa insatser. Jag vill i detta sammanhang avslutningsvis beröra fråganom de lärarlösa lektionerna. För var och en torde den senaste tidens debatt hagjort klart att vi socialdemokrater varit och är motståndare till denförsämring av skolans kvalitet som införandet av de lärarlösa lektionernainnebar. Däremot tycks ha bytt åsikt. Jag hälsar detmed tillfredsställelse. Den som bättrar sig skall inte anklagas för det. Mendet kan ändå vara värt att påminna om att var med om att införasystemet med lärarlösa lektioner. Det skedde för att spara på statens utgifter.När nu beklagar sitt misstag - bomskott kallas det nu - och villåterinföra lärariedd undervisning pä dessa timmar, sker det utan att mantillför de pengar som behövs eller i övrigt anvisar någon väg fill lösning.Folkpartiet säger bara käckt att bör upphäva beslutet om denna s. k.reform. Det kan vara värt att notera. Tyvärr har det inte framgått av denmassmediala informationen att på detta sätt så att säga smiter frånnotan. Något stöd för ett avskaffande av lärarlösa lektioner kanman tyvärr inte finna i och motioner. Därav kan man draden slutsatsen att med en borgerlig regering hade systemet med lärarlösalektioner getts en mera permanent karaktär. 66JAN-ERIK () replik: konstaterade att det fannsskillnader mellan de tre icke-socialistiska partierna. Det är riktigt. Det varinte någon större politisk nyhet. Jag talade för min del om hur en liberalutbildningspolitik ser ut. Jag tror att profilen är helt tydlig för den somlyssnade eller för den som läser vår motion. Ja, vi erkänner att det var ett misstag attbesparingsförslaget utformades sä som det gjordes. Det var inte så att manbestämde sig för att lärarlösa lektioner skulle hållas, men tyvärr angav manockså detta som en möjlighet. Men i vår motion säger vi klart att vi anser bör återföra detta . Vi smiter inte alls från någonnota. får läsa på litet bättre. Det lönar sig alltid att läsanoggrant vad vi har skrivit. Vi står för det. 67 () replik: Jag har läst partimotionen, jag har lyssnattill , och jag har tvingats konstatera att anvisar de erforderliga resurser som krävs för att upphäva den besparingsom , och var eniga om att införa. Det var ändåpå det sättet att lärarlösa lektioner - vad man än kallar dem - infördes föratt göra en besparing av statens utgifter. Upphäver man ett sådant beslut,måste det rimligtvis kosta någonting. Det är den notan som smiterifrån. Man överlämnar till regeringen att återkomma med förslag om hur fråganskall lösas. Regeringen är beredd att utarbeta sådana förslag, men det hadevarit välgörande om , som införde detta system, också hade velatmedverka till att avskaffa detsamma. 68 () replik: Redan i den politiska pappslöjden får vi läraoss att vi inte har någon skyldighet att anvisa medel för ett budgetår somligger fram i tiden. Det vi har sagt är att bör besluta omdetta , så att skolorna i sin planering vet att besparingsverksamheten intebör omfatta detta. Vi kan inte smita från en nota, när rätten ännu inte harserverats av regeringen. 69 () replik: Det var som serverade densparsamma soppan. När den nu skall ersättas med något annat, som är merainnehållsrikt, bär naturligtvis också ansvar för att förse dennanya anrättning med något reellt innehåll. vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. 70PER (): Det finns inget viktigare för skolan än atttill den unga generationen förmedla ett tillräckligt mått av kunskaper ochfärdigheter. Den uppgiften går skolan inte till fullo i land med. GunnarMyrdal skriver följande om detta i sin bok landet: "Den ideologiska grunden för vår nyaste skolpolitikhar varit ett egendomligt jämlikhetstänkande på det intellektuellaplanet." Resultatet, säger han vidare, "har bl. a. blivit att deungdomar som slutar efter den obligatoriska och de somtillåts sluta utan fullständigt genomgången grundskola kommit att innefattaåtskilliga tusental som inte hjälpligt kan skriva, räkna eller ens läsa - ochännu fler som inte vant sig vid att läsa böcker." Så är dettyvärr. Unga människor förmenas den utbildning och den utveckling som de har rätt att kräva, och som landetbehöver. Att sackar efter i den internationella utvecklingen ärinte naturbundet utan självförvållat. Och att sä många ungdomar känneruppgivenhet och modlöshet är faktiskt i långa stycken enmissriktad skolpolitiks fel. Det är välgörande att avlägsnar några avutbildningsdebattens tabun. Än mera välgörande hade det emellertid varit om hanförenat detta med en analys av sitt eget partis ansvar för att skolan i mångahänseenden misslyckas med att leva upp till de krav vi har rätt att ställa. Fördet är socialdemokratin som bär huvudansvaret för kunskapsförfallet, även ommånga socialdemokrater nu gör sitt yttersta för att glömma och förtiga. gjorde för sin del ett sådant försök ien intervju i tidningen . Hon säger: "För osssocialdemokrater har det varit självklart att skolan skall lära ut kunskaper. "Konfronterad med betygsutrednings herostratiskt ryktbara uttalande omatt "inriktningen pä kunskaper och färdigheter riskerar att skymmaskolans övergripande mål" blir utbildningsministern emellertid enligtDagen för litet osäker. medgeratt "man ibland uttrycker sigslarvigt". Men, försäkrar hon, "vi har aldrig skrivit någonproposition där det stått något liknande". Voilä: ingen proposition! Intervjun med utbildningsministern är avslöjande iåtminstone två hänseenden. Det första handlar om bristen på förståelse för attkunskaps-fillväxt genom skolan kräver att fasta kunskaper värderas ochuppskattas i samhället utanför skolan. Den uppskattningen saknade-och saknaralltjämt - socialdemokratin. "Vi tvingas konstatera att dagens skola i högutsträckning präglas av ett klassiskt kunskapsförmedlande, som ärvts frånskolsystem till skolsystem och som utformats utifrån värderingar från ett heltannat samhällssystem än värt", som själv uttryckte sakenpå den socialdemokrafiska partikongressen 1975. Så lät socialdemokraternasfältrop. Kunskaper blev någonting fult, liksom fasta normer och värderingar omrätt och fel. Det skulle diskuteras och förhandlas. Liksom i det upplevas i stället för att läras. Fasta kunskaper blev ett utslag avett borgerligt samhälle, som det var arbetarrörelsens uppgift att bekämpa. Härtill kom så, herr talman, korporativismen. I detsamhälle socialdemokratin lade grunden tillblev frågan om vad man representerade fill sist viktigare än frågan vad manfaktiskt hade för grund för sina åsikter. Medlemmarnas krav blev tyngre änkravet att vara skapande och originell. Sanning och rätt fick successivt vikaför löst tyckande. Så underminerades själva grunden för kunskaper ochkvalitet i vårt svenska samhälle. Dagen-intervjun vittnar om attsocialdemokraterna ännu inte förstått att kunskaper inte kan gro i vilketsamhällsklimat som helst. Intervjun ger emellertid, herr talman, besked också i ettannat hänseende, nämligen att socialdemokraterna inte är beredda att inse attåtskilligt konkret i skolan - somligt en gång introducerat med de bästa avavsikter - medverkat till de kunskapsbekymmer vi möter. Några exempel ärdessa: Genom att manpålägger skolan allsköns uppgifter som inte först och främst har med kunskapsförmedlingenatt göra störs koncentrationen och . Det låter sig väl sägas attskolan skall klara av att öka elevernas kontakter med varje vrå av samhälletutanför skolan, medverka till ökad jämställdhet, träna demokratiskaarbetsformer etc. - allting viktigt i ett samhälle som vårt. Men pä ettbegränsat tidsutrymme tar dessa andra uppgifter sä mycket tid frånkunskapsförmedlingen att skolan till slut riskerar att inte klara att förberedaeleverna för någonting. Den gradvisaurholkningen av betygssystemet har gett eleverna intrycket att det inte spelarså stor roll vad de kan eller inte kan. Under den mänskligt anslående, men isjälva verket grymma, föresatsen att det gäller att så långt det är möjligtundvika att bedöma människor, minskar man skolans förutsättningar att förmedlade kunskaper eleverna faktiskt behöver. Den kravlösa skolan, där kunskaper ochprestationer inte behöver bedömas, är en falsk illusion. De stora förlorarna äreleverna, som med otillräckligt kunnande utlämnas åt allsköns godtycke. Skolan präglasalltjämt snarare av en strävan efter att uppnå ett politiskt jämlikhetsideal -minns ! - än av ambifionen att ge varje elev chansen att lära sigså mycket som möjligt. Nivågruppering får t. ex., alldeles oavsett en sådanundervisnings förtjänster för alla inblandade elever, inte användas mer änunder en strikt begränsad tid. Tillvalskurser får på högstadiet bara arrangerasinom sådana områden som inte riskerar att motverka den offentliga maktensjämställdhetsambitioner. Vad den enskilde eleven vill eller kan är avunderordnad betydelse. Socialdemokratin är teoretiskt och praktisktoförberedd för de förändringar i skolan och den högre utbildningen som vi måstegenomföra för den enskildes och för vårt lands skull. Vi moderater har förmånenav att inte ha historien emot oss. Vi har varnat för vad som höll påatt hända. Men socialdemokratin lyssnade inte. I vår motion om skola och högre utbildning lägger vi framett program för bättre kunskaper i skolan. Våra huvudpunkter är i korthetföljande: Skolor som är beredda att följa läroplanens krav skall också fåstöd. Någon skönhetstävling fristående skolor emellan med den offentliga maktensom domare accepterar vi inte. Regeringens oginhet gentemot andra skolor än deoffentliga håller just nu uppenbarligen på att kosta en rad detstöd dessa enligt uttryckligt riksdagsbeslut har rätt att få. Varje stadium iskolan måste få en chans att klara sin uppgift. Högre stadier kan aldrigkompensera vad lägre stadier brustit. Låg- och mellanstadiets arbetsmiljömåste förbättras, bl. a. genom en systematisk samverkan med förskolan och hemmen.Lärarutbildningen måste reformeras. Högstadietmåste bättre än förmå att ta till vara varje elevs anlag ochförutsättningar. Tillval skall styras av elevernas intressen. Temastudier börutnyttjas för att öka möjligheterna att klara skärpta krav i gymnasiesko- Betyg behövs i alla stadier. Betygen är inte någotnödvändigt ont utan en rättighet. Yrkesutbildningen i gymnasieskolan måste läggas närmareföretagen. Det blir både billigare och bättre än dagens alltför starkauppdelning mellan utbildningen och den verklighet där denna skall utnyttjas.Den del av gymnasieskolan som syftar till att förbereda för högre utbildningmåste också kunna attrahera de elever som tänker gå vidare. Därför är ett nyttantagningssystem till högskolan nödvändigt. De behörighets-, urvals- och antagningsreglertill högre utbildning som var ett av huvudnumren i socialdemokraternas och dessvärre s. k. högskolereform har varit en tragedi, inte bara för denhögre utbildningen utan också för gymnasieskolan. Genom behörighetsreglernainvaggas eleverna i tron att det enda som behövs för att klara högre utbildningär nödtorftiga kunskaper i engelska och svenska. Hur man klarar andra ämnen är avmindre betydelse. Allmänbildningen utmönstras steg för steg ur skolpolitiken. De nya antagningsreglerna, som elever och föräldrar enligtsamstämmiga och talrika uppgifter har all möda i världen att över huvud tagetbegripa, fullbordar sammanbrottet. De enda som vunnit något är de som finnersysselsättning i papperskvarnen. Antalet personer anställda för att skötaantagningen lokalt har mer än fördubblats - i vissa fall mer än fyrfaldigats.Antalet anställda på den centrala antagningsenheten på UHÄ uppgår till drygt 60personer. Antagningstiderna har successivt måst tidigareläggas på grund avsystemets invecklade urvalsregler och kravet på enhetlighet. Det har i sin turmedfört att antagna studerande pä grund av ändrade planer efteransökningstidens utgång inte kunnat ta i anspråk tilldelade utbildningsplatser.Antalet tomma utbildningsplatser har i vissa fall blivit förfärande stort,trots att m.ånga behöriga sökande inte kunnat beredas plats. Antagningssystemet har alltså - förutom attdet blivit komplicerat, svåröverskådligt och besvärligt att informera om,vilket är raka motsatsen fill vad som avsågs - blivit en betydandeadministrativ börda, och det har lett till resursslöseri i form av outnyttjadestudieplatser. Ändå är detta inte det värsta. Än värre är faktiskturvalsreglerna som sådana. De sökande bedöms i första hand inte efter sinameriter och förutsättningar att klara utbildningen. I stället värderas de genomkvoteringsreglerna som representanter för en grupp, som de av någon anledninganses tillhöra. Härtill kommer de meritpoäng som de sökande tilldelas efterlivserfarenhet eller de år som de inte ägnat sig åt egen utbildning. Enligtantagningsterminologin kallas detta arbetslivserfarenhet. Om erfarenheterna ifråga har något samband med sökt utbildning har i sammanhanget ingen som helstbetydelse.