prot · G609143 · 1982-12-31 00:00:00 — Socialdemokraterna accepterar nu principen, men vill sänkasocialavgifterna i hela länet och enbart för tillverkningsföretag.Centern kan inte biträda det förslaget eller den konstruktion som har antytts-socialdemokraterna är ännu inte klara med utformningen utan skall återkomma.En sänkning över hela länet skulle ge kustregionen en favör föreinlandet och malmfälten. Om samma stöd erhålls vid kusten, vad finns det då förmotiv för ett företag att lokalisera sig till malmfälten? Det är ju ändå därsom problemen är störst. finner det rimligt att göra en avgränsning så attnedsättningen omfattar stödområde A och B, dvs. alla kommuner med undantag avLuleå, och . Förslaget om en frizon i är intressant, menzonen bör i så fall omfatta ett större område, enligt det förslag som centernpresenterat. Det finns många reservationer fogade till de olikabetänkandena om . Jag skall kommentera några av dem. och vpk yrkar avslag på förslaget om enfrizon, men utifrån helt skilda utgångspunkter. Jag tycker att det mestanmärkningsvärda resonemanget förs i reservation. Moderaternahävdar att näringslivet i och kommuns glesbygder inte har enstruktur som gör det meningsfullt att helt slopa socialavgifterna. Då vill jagfråga: Om det inte är meningsfullt att ta bort socialavgifterna för attstimulera näringslivet i en utpräglad glesbygd, var någonstans vill dåmoderaterna acceptera tanken på en frizon? Är det här synsättet hos moderaternaett uttryck för att partiet blir alltmer Stockholmspräglat? I stället för att döma ut glesbygden och malmfältensnäringsliv och förutsättningar borde ställa upp för en politik somutvecklar och ger framtidstro. I en annan moderat reservation, nr. 3 iarbetsmarknadsutskottets betänkande, hävdar att har förstor andel offentlig verksamhet. Jag måste säga att det är ett intressant ochäven anmärkningsvärt resonemang. Vi har en stor andel av försvaret i länet,och försvaret utgör en betydande del av den offentliga verksamheten. Aldrigtidigare har jag hört att klagar över att vi har ett för stortförsvar. Resonemanget att får fortsätta att expanderasin verksamhet håller inte, för i vårt län har man slutat att expandera.Expansionstakten är genomsnittligt betydligt lägre . Dockfinns det en anledning till att den ökat något , och detär att fattade -beslut om att tidigareläggasjukvårds- Som en konsekvens av detta beslut har vihaft en expansion på område, men dessa expansionsmöjligheter harvi alltså fått på grund av ett riksdagsbeslut. Som jag sagt har ett för ensidigtnäringsliv. Därför behövs nu ett differentierat näringsliv. Ett sätt att nå detär en offensiv satsning på småföretagen. Basindustrierna måste kompletteras medett brett utbud av småföretag, annars kommer aldrig inlandet att kunna räddas. En näringspolifik för småföretagande är något av A och Oför framtid. förordar en sådan politik. För att stimulerasmåföretagandet har vi centerpartister föreslagit att såväl befintliga somnytillkommande företag befrias från socialavgifterna upp till en lönesumma på400 . Befrielsen skulle omfatta stödområdena A och B, och en sådan åtgärdskulle på ett avgörande sätt kunna stimulera småföretagandet och förändranäringsstrukturen i . Genom att avgränsa nedsättningen till inlandskommunernaåstadskom-mer vi också en bättre inomregional balans. Och tillsammans medförstärkt glesbygdsstöd, ökade resurser till både ochutvecklingsfonden skapas en plattform för en offensiv småföretagspolitik. Jagbeklagar att socialdemokraterna inte insett värdet av detta. Jag sade inledningsvis att vattenkraften är betydande ochatt den varit en betydande resurs i . Dess värre tillfaller intevinsterna från vattenkraften utan strömmar ut ur länet till andraregioner. Om vinsterna i stället skulle stanna i länet, skulle vi ha en heltannan näringsstruktur och en helt annan ekonomisk stabilitet. Socialdemokraterna accepterar inte detta - men deaccepterar tanken på energivinster till , om man får bygga ut Kalixälv. Då frågar jag: Varför måste man först bygga ut en av de få outbyggdaälvarna för att ni skall bli intresserade av att ge del avenergivinsterna? Och vad händer om det inte blir någon utbyggnad av älv?Är ni då inte heller intresserade av att låta få del av de miljardersom tas ut från Lule älv? Med samma envishet som vi centerpartister tidigare fåttkämpa för andra regionalpolitiska frågor skall vi driva kravet på ettenergiföretag i . Jag är övertygad om att vi kommer att fågehör även för detta krav. var det otänkbart att flyttaLKAB:s huvudkontor till . finns kontoret i . På samma sättskall vi kämpa - och försöka få förståelse - för en rättvis andel av de vinstersom vattenkraften i ger. har länge nog plågats avarbetslöshet, kriser och befolkningsutflyttning. Och bilden av harofta blivit ett län i ständig kris, med omättliga krav på statligt stöd. Imassmedia har de svarta och dystra rubrikerna dominerat. Trots de många och ibland till synes oöverkomligaproblemen finns det en vilja i att kämpa vidare. Insikten omsmåföretagens betydelse växer. Storskaligheten har haft sin tid. måste viforma en framtid byggd på småföretag, kombinationsnäringar, levande jord- ochskogsbruk, balans mellan kust och inland samt mellan tätort och glesbygd,gemensamma tag av de fackliga organisationerna och näringslivet samt enekonomisk politik som värnar om småföretagandet. Vi måste bli fler som inseratt företag, srfiåbrukare, småföretagare eller andra yrkesutövare i glesbygdenär lika värdefulla beståndsdelar i näringslivet som industrijobb i en statligindustri vid kusten. vill jag framhålla att tror påNorrbotten och vill skapa en posifiv framfid för människorna i länet. För ossär det en utmaning att försöka lösa länets problem, och vi är också övertygadeom att med rätta instrument skall det lyckas. Men då behövs det en politik förutveckling i stället för avveckling. Trots alla problem måste det finnas en positiv framtid omvi använder de rätta politiska instrumenten. Det brukar alltid vara som mörkaststrax före gryningen! Jag ber att få yrka bifall tillsamtliga de reservationer som utskottsledamöter undertecknat och somberör utskottsbetän-kandena om . I detta anförande instämde och (båda 39ELVER (): Arbetsmarknaden i är bekymmersam.Den öppna arbetslösheten är ungefär dubbelt så hög som riksgenomsnittet. Därförär också behoven av särskilda insatser i vårt nordligaste län mycket viktiga.Men inte bara det svåra läget på arbetsmarknaden bidrog till att det ställdesförhoppningar på regeringens proposition 120, som presenterades för riksdagenför . En orsak fill förväntningarna var att man påsocialdemokratiskt håll hade ställt i utsikt att det nu skulle bli något nyttoch mycket kraftfullt, och dessutom skulle insatser göras som radikalt skulleförändra och förbättra situationen i . Jag tror att man skall kännatill bakgrunden om man skall kunna förstå den stora besvikelse som befolkningeni har gett uttryck för. Jag skall också säga att även vi i medspänning såg fram mot vad regeringen skulle komma med. , som medverkatunder hela och som dessutom haft ansvaret förarbetsmarknadspolitiken, hade ju fått stöd för att en rad insatserskulle göras för att öka förutsättningarna för en positiv näringsutveckling iNorrbotten. Låt mig bara nämna den stora Norrbottenspropositionen påvåren 1979, det s. k. miljardpaketet, som i sitt innehåll tog fasta påsatsningen på både en differentiering av arbetsmarknaden och ett flertal nyagrupper. Små företag i olika branscher med möjligheter till jobb också förkvinnor borde utvecklas. Propositionen förde fram ett helt batteri av åtgärdersom låg i linje med både differentiering och decentralisering. Och förslagenstod i bjärt köntrast till det överreklamerade men havererade socialdemokrafiskaStålverk 80. 3 protokoll 1982/83:143-144 Jag tror också att de flesta i denna kammare kännertacksamhet över att de uppblåsta planerna kring det gigantiska stålverket kundepunkteras. Norrbottenspaketet 1979 blev i hög grad banbrytande ochstilbildande. finns det anledning att känna djup oro försysselsättningen i och för människornas möjligheter att bo kvar isin hembygd. Och den fråga som ställdes inför årets behandling avNorrbottensfrågorna var: Skulle regeringen kunna förverkliga sina vallöftentill med några nya idéer? ser vi resultatet. De extraordinära insatser som enligt regeringen ochutskottsmajoriteten måste sättas in letar man förgäves efter. Det extraordinäraligger möjligen i att det starkt betonas att förslagen har utarbetats inompartikansliet snarare än i . Propositionen sägs följa de femstegen i den s. k. socialdemokratiska utvecklingsplanen. Inget av stegeninnebär något väsentligt nytt. Uppdelningen tjänar nog närmast ett kosmetisktsyfte att ge intryck av nytänkande och handlingskraft. För det är ändå så attde konkreta åtgärdsförslagen ansluter sig till riktlinjer som slogs fast avriksdagen . Mot bakgrund av att svårigheterna är oerhört storaalltjämt i är vi från sida beredda att kraftigt satsapå att stötta arbetsmarknaden i detta län. Låt mig erinra om att under enfemårsperiod medverkade de regeringar somfolkpartiet ingick i till att i olika former lämnadesi statligt stöd. Det kan vara en nyttig information, med tanke på den anslåendepresentation som de som skall utgå under en treårsperiodhar fått i den socialdemokrafiska propagandan. På några punkter menar vi attregeringen borde ha gjort annorlunda, och vi har en annan uppfattning om hur deresurser som ställts fill förfogande bör utnyttjas. Låt mig begränsa det till ett par områden där vi särskiltmenar att våra förslag är bättre än regeringens. Regeringen vill sänkaarbetsgivaravgiften för hela . Här går manalltså vidare på vad mittenregeringen och bestämde sig för redan förett år sedan, då de fyra inlandskommunerna , , ochPajala fick en reducering av arbetsgivaravgifterna. Då infördes sänkningen meddet klara motivet att satsningen skulle göras där problemen var som störst. Omvi nu följer regeringens förslag detta år betyder det att dessa kommuner pånytt får ett relativt försämrat konkurrensläge. Det kan vi inte ställa upp pä.Vi vill i stället öka avgiftssänkningen för inlandskommunerna till sammanlagt . Genom att denna lättnad förarbetskraftskostnaden begränsas till de områden som har det svårast innebär detdessutom totalt en lättnad på statsbudgeten. Regeringen ger i propositioneninte besked om vilka verksamheter man avser att stödja genom denavgiftsminskning man föreslår. Från sida menar vi att allicke-offentlig verksamhet, både existerande och nytillkommande, skall ha denhär avgiftsredueeringen. Alla försök till begränsningar leder bara tillbetydande administrativa problem och byråkratisk tungroddhet. i har ett ramanslag på nära30 miljoner att använda för sysselsättningsfrämjande åtgärder. Vi tycker attdet anslaget används på ett mycket bra sätt till olika insatser förglesbygden. Det står ingenting i propositionen om huruvida det här anslagetskall finnas . Vi tycker det är till en väsentlig, för att inte sägaovärderlig nytta att ha ett sådant obundet ramanslag hos den regionalamyndigheten och föreslår därför att medlen till de särskilda regionalpolitiskainsatserna räknas upp med 25 milj. kr. till 225 milj. kr. och att det klartsägs ifrån att de här 25 miljonerna skall ges som ett ramanslag tilllänsstyrelsen för särskilda, snabba insatser. Låt mig f. ö. få påminna kammaren om att de 200 milj. kr.som socialdemokraterna har föreslagit skall jämföras med de 160 milj. kr. somfolkpartiet föreslog 1979 och som då fick stöd. Uppräkningen äralltså inte större än att den har ätits upp av inflationen. Det är därför, herrtalrhan, som jag menar att den socialdemokratiska utskottsmajoriteten nu bordevara - men framför allt i valrörelsen borde ha varit - litet ödmjukare. Enligtden socialdemokratiska propagandan har man i opposition oftaförnekat verkligheten, att det skulle ha varit en svår lågkonjunktur, att vihaft energikriser, att strukturproblemen varit svårare än någonsin.Socialdemokraterna har försökt få svenska folket att tro - och har delvislyckats - att tillväxten skulle återvända automatiskt baraSverige fick en socialdemokratisk regering. Medlet skulle vara den plan förutveckling som socialdemokraterna säger sig ha utarbetat för att räddaNorrbotten. Här står propositionen i bjärt kontrast till sådanatankar. Det är ett återtåg till verkligheten som för många av dem som trodde pådet socialdemokratiska propagandabudskapet måste kännas mycket smärtsamt. Även om jag rest invändningar mot en delinslag i propositionen, sä är den i sin kärvhet ändå klart realistisk. Vi hadeönskat en annan "mix i blandningen" men ser ändå medtillfredsställelse från sida att man sä väl följer upp en tidigarepolitik - låt vara att socialdemokraterna i opposition förnekade nyttan av vadsom då gjordes. Man påstod ofta att det var fel tänkt, att det var inget ellermycket litet som kom till godo. Men propositionen är ändå etterkännande i efterhand av att det som påbörjades var rätt tänkt. Det följs upp väldigt mycket pä åtgärdssidan,och det görs uppenbara försök att följa upp propositionen och riksdagsbeslutetfrån . Det är ett erkännande i sak som propositionen ger entidigare förd politik när det gäller att satsa på långsiktiga insatser, på enbreddning av olika näringar och företag, på en utbyggnad av forskning ochprojektering, på en satsning pä regionala instanser för att sätta i gång nyaverksamheter. Det är bra. Detta får inte skymma det faktum att propositionen iväsentliga delar ändå skulle kunnat förbättras och förstärkas underutskottsbehandlingen. Utskottsmajoriteten har inte varit beredd att frångåregeringsförslaget, inte ens på den punkt där vi föreslagit förstärkta insatserför åtgärder i glesbygden om 25 milj. kr. extra för hantering. På en annan punkt finns det anledning att vara överraskad.Det gäller socialdemokraternas underkännande av arbetsförmedlingsorganisationeni Det borde ha varit naturligt att förstärka enlokalt fungerande arbetsförmedling som skulle kunna aktiveras och förstärkasoch verka i samråd med . Men här tror jag att socialdemokraternas lidelseför extra och särskilda organ och okänsligheten för ökad byråkrati kan motverkadet syfte man är ute efter. Här har och reserverat sig tillförmån för att förstärkningen med fördel kunde ha skett inom den ordinarieorganisationens ram. Det är att beklaga att moderata samlingspartiet på den härpunkten har solidariserat sig med socialdemokraterna. Låt mig summera. anser att det ärnödvändigt med starka insatser för - de traditionelltregionalpolitiska, men också särskilda insatser. Vi menar dock att man starkare än regeringen bör satsa päde särskilt utsatta kommunerna, dvs. främst i inlandet och i norra delarna avlänet. Till skillnad från regeringen vill vi ge en extra resurs för att maninom länet skall kunna fördela medel till åtgärder i glesbygden. Vi menardessutom att de stora insatser som behövs för vårt största och nordligaste länkräver särskilda och stora insatser av både personella resurser och statligapengar. Men det är viktigt att det sker i så obyråkratiska och smidiga formersom det över huvud taget är möjligt. Därför vill jag, herr talman, yrka bifalltill arbetsmarknadsutskottets hemställan i betänkande 24 med undantag för dedelar där i utskottet reserverat sig, där jag yrkar bifall till dereservationer som jag har ställt mig bakom. 40JÖRN (vpk): befinner sig i en någotmärklig situation. Den skall godkänna att tillförs 4 miljarderi ekonomiskt stöd. När det har skett kommer att ha färre fastaarbeten . Länet kommer att ha större arbetslöshet och mer socialaproblem. Det måste finnas ett grundläggande fel i sättet attangripa problemen när man får sådana resultat. Vi skall nu bevilja 4 miljarderatt utgå . kommer arbetslösheten iNorrbotten att kosta mellan 5 och 6 miljarder i offentliga utgifter. Så kan det inte fortsätta. På något sätt måste vi söka ossfram till en ny och förutsättningslös värdering och analys avNorrbottensproblemet. Man kanske måste dra slutsatsen, att problemet aldrigkommer närmare sin lösning, såvida man inte vidtar åtgärder som bryter dehittillsvarande ramarna för ekonomins och samhällets organisation och sätt attfungera. Ännu var en utmark tillSverige, en väldig glesbygd, sluten i sig själv i ett liv av fattigdom ochköld, som bröts bara då försenade spannmålsleveranser anländesöderifrån under de återkommande svältåren. blev ett ekonomiskt genombrott.Industrialiseringen i och i krävde mer råvaror. Norrbottenhoppade över flera steg i industrialiseringen och trädde in i världsekonominsom en råvarukoloni. Denna koloniala ekonomi byggdes sedan upp utan att detövriga samhället rikfigt följde med. Den efterfrågan som skapades genområvaruutvinningen bildade aldrig grund för någon regionalt förankradtillverkning. Den flöt ut fill andra delar av landet. Konsumtionsvaror ochutrustning importerades till regionen. Samhällsapparaterna var otillräckliga och sent utvecklade.Hela samhällsstrukturen kom på sned. Råvarunäringarnas långvariga framgångar dolde alla dessaproblem . Det utvecklades en kanske oproportionerlig tro på attdessa näringar aldrig kunde rubbas, att de var pålitliga välståndsskapare. Manglömde de väldiga luckorna och svagheterna i samhällsstrukturen i stort. går råvarornas gyllene tid mot sitt slut. Basen rämnar,och man har inget att sätta i stället. Därmed hotas också underlaget för denenda del av ekonomin som hitfills kunnat modifiera den koloniala problematiken,nämligen den offentliga sektorn. Traditionellt höga födelsetal och en ungbefolkning får arbetslöshetsköerna att bli längre och alltmer kroniska.Regionen sjunker. Detta håller inte. Man måste bryta den kolonialatraditionen. Man måste upprätta det som fått sakna under nästan 100års skev och ensidig industrialisering. Man måste kraftigt förstärka desamhällsapparater som kan ge arbete och en mer allsidig struktur. Regeringens Norrbottensproposition har den bristen att deninte griper sig an med problemet. Stödet riktas i alltför hög grad som ettslags katastrofstöd inför råvarunäringarnas kris. Det är, sagt med en visstillspetsning, ett avvecklingsstöd snarare än ett utvecklingsstöd. Vi förstår från vpk:s sida att regeringen känner sigpressad av budgetläget och har svårt att föra regionalpolitik. Det är nog intesista gången vi får konstatera att regionalpolitiken sitter trångt. Vi förståratt man känt sig tvungen att hasta fram ett kortsiktigt åtgärdsprogram för varit under press från en stark opinion och ett betydelsefulltväljarunderlag i . Men för den skull får man inte drabbas av den desperationsom det visar, när man vill lägga ner driften i . Det är atttillskapa nya svåra ekonomiska och sociala problem i malmfältsområdet, innanman har någon motverkande faktor att sätta in. Och ett än mer markerat uttryck för kortsiktighet ochdesperation är sänkningarna av socialförsäkringsavgifterna. Vi vill från vpk säga att det är en farlig väg somregeringen slår in på i detta avseende. Det är ett allvarligt avsteg frånhävdvunnen arbetarrörelsepolitik. Det är att lägga sig på knä för deprivatekonomiska krafter som visat sitt ointresse och sin oförmåga attutveckla . Vpk är motståndare till en sådan politik. Vi skall intehär i landet börja dika ut och dränera socialförsäkringssystemet, denna viktigakälla fill finansiellt sparande. Vi skall inte bjuda ut förmåner som aldrigkommer att utnyttjas av några andra än en samling ekonomiska äventyrare, vilkaseventuella verksamheter inte skulle tåla en normal kostnadsstruktur och sominget har att tillföra malmfältens befolkning. Det är att falla offer för detborgerliga tänkandet. Det borgerliga ekonomiska tänkandet har ju just den egenskapen att det tror att ekonomisk utveckling är enfunktion av företags separata handlande. Det handlar enligt det borgerligatänkandet om att stimulera företag med förmåner och lättnader, att skapamarknadsmässiga förhållanden som är attraktiva. Den moderna teorin förekonomisk utveckling och underutveckling har fullständigtskjutit sönder sädana orealistiska och ovetenskapliga föreställningar. Ekonomisk utveckling är inte ett spel av marknadsmässigaförhållanden, den är en strukturellt betingad process. Privatkapitalet hållersig alltid erfarenhetsmässigt undan från regioner med den speciella, sneda,historiska struktur som råder i , och dess undanhållande görstrukturen än snedare i en självförstärkande process. Det är denna process som måste brytas, och den kan intebrytas av någon annan kraft än samhällets organisation. Samhället måste gå ispetsen för att medvetet och långsiktigt förändra strukturen. Vpk har med sina förslag till följd av propositionen velatge en annan tonvikt åt Norrbottenspolitiken även i detta första skede. Vi har i vårt förslag sökt hålla oss inom sammaungefärliga kostnadsram som regeringsförslaget. Men vi vill ha en annaninriktning. Vi vill inte lägga pengar på att försvaga socialförsäkringssystemet.Vi vill att malmfältens hotade ekonomi i stället skall ges tillskott genom en isamhällets regi uppförd, på regionala råvarutillgångar vilande storhandelsgödselfabrik. Vi vill inte lägga ner driften i . Vi vet först dels måste göra ansträngningar för att komma in på marknader, t. ex.den ungerska, som antas få underskott på malm, dels måste se vad som kan görasnär de stora europeiska stålproducenternas längtidsavtal med utomeuropeiskagruvföretag går ut. Vi inser till fullo att basnäringarna i sin gamla form iNorrbotten aldrig kommer att återfå sin tidigare ställning. Men man kanförsvara dem genom att utveckla, differentiera och förfina. Man kan hindra attarbetslöshetsköerna växer, även om storhetstiden kanske är slut. i är lade fackföreningarna inom fram ettinvesteringsprogram för regeringen, innebärande insatser på ett flertalproduktområden i . Vi vill se detta program genomfört. Det är ett bättresätt att använda pengar än att strö ut förmåner åt privatföretag, som bara ärute för att göra snabba vinster. Vpk kommenterar i en reservafion förslaget att flyttarälstillverkningen från Domnarvet till . Utskottsmajoriteten vill iprincip genomföra flyttningen men menar att det får ankomma på regeringen attåterkomma med förslag rörande tidpunkt och medel för kostnader. behöver alla arbetstillfällen det kan få, ochför vår del skulle det inte vara svårt att ställa upp när det gällerrälsverket. Men vi vill allvarligt varna för att ställa denna fråga på det sättman gjort. Här skall tänkas få några dussin fler arbeten. Mensamtidigt skall en verksamhet som sysselsätter mellan 150 och 200 i Dalarnabort. Så kan och får man inte bedriva regionalpolitik. Man fårinte sätta upp en arbetargrupp mot en annan på det sättet. Man får inte skapaen sådan motsättningmellan två drabbade bygder. Man får inte skapa splittring, när enighet ochsolidaritet behövs bättre . Därför vill viatt regeringen skall få en uppmaning avriksdagen att hantera rälsverksfrågan på ett sätt som innebär att vad enarbetargrupp vinner inte skall ske på en annans bekostnad. Flyttar manrälsverket - och det tycker vi i och för sig är en motiverbar åtgärd - måsteman ge andra i förutsatta investeringar. Låter manrälstillverkningen i löpa ytterligare , måste man ä andrasida då ge andra investeringar. Den kommande regeringspropositionen måsteutarbeta en sådan samlad lösning. Vi har inte råd att under trycket av dentilltagande ekonomiska krisen uppge någon del av arbetarsolidariteten. Vad vpk föreslagit är fortfarande modifikationer - ochinte så mycket mer - av ekonomiska struktur. måste enannorlunda ekonomi byggas upp. Detta förutsätter två ting. För det första ärdet helt orealistiskt att tro att någon annan än samhället skall kunna svaraför detta. För det andra kan den inte byggas på en ensidig exportfilosofi. Denmåste till större del än nu grundas på regionens och nationens egen marknad ochefterfrågan. Annars konserveras ensidiga struktur ytterligare. Vad vi i detta sammanhang inte tagit upp, men som någotlängre fram blir nödvändigt, är ett program för fördjupning och förstärkning avden offentliga sektorn i .