prot · G60918 · 1982-12-31 00:00:00 — Att inte lämna barn och ungdomar i sficket utan se fillatt deras uppväxtvillkor förbättras är mycket angeläget. Barn- ochungdomskultur behöver stödjas. Jag välkomnar därför löfte iregeringsdeklarationen att en särskild barn- och ungdomsdelegation skalltillsättas och vara direkt underställd statsministern. Jämställdhet är en poUtisk fråga som spänneröver samhälls-Uvets alla områden. Arbetet är grunden. Arbetet är den bas påvilken jämställdheten skall byggas. Sviker den basen, kommer vi inte långt i deövriga delarna heller. Med arbete och egen försörjning kan varje vuxen människastå självständig, och det är utifrån detta som jämställdheten skall erövras påolika områden. Syftet med jämställdhetsarbetet är att nå ett samhälle därkvinnor och män lever under likvärdiga villkor. Ett jämställt samhälle är ettbättre samhälle. Det är bättre också för barnen. Och ett barnvänligt samhälleger möjUgheter att fostra växande människor fill jämlika och jämställdamänniskor. Men vi har ännu en lång väg att gå. Vårt samhälle är fortfarande starkt könsuppdelat.Undersökningar har visat att vi har världens mest könsuppdelade arbetsmarknad.Det finns kvinnovärldar och det finns mansvärldar. Det är inte bra. För att viskall få ett mänskligare samhälle skall kvinnor och män kunna arbeta sida vidsida på lika villkor. Det måste också vara praktiskt möjligt för både kvinnoroch män att kombinera arbete och ansvar för barn. Dessutom skall alla kunnadelta i det politiska och fackliga arbetet som är en i demokratin. Jämställdhetsfrågor har blivit kvinnofrågor. Förändringar för en grupp påverkar alltid den andra. Både kvinnoroch män skulle vinna på ett mera jämställt samhälle. Men det är lätt att förståatt det är kvinnorna som främst protesterat mot bristen på jämställdhet.Fortfarande är det så att kvinnorna är mest diskriminerade - de har snävarearbetsmarknad än männen, de har lägre löner och en lösare förankring påarbetsmarknaden. De dubbelarbetar och de återfinns sällan på arbetsuppgiftersom ger stort inflytande i samhället. Men i det moderna samhället är ävenmännen diskriminerade. Några exempel: männen har orimligt långa arbetstider,deras vUja att ta ansvar för barnen motarbetas och deras ekonomiska och socialasituation efter en skilsmässa blir ofta mycket problematisk. Om detta talar vialltför sällan. TydUgen är det också så att männen har utomordentligt svårt attformulera sina behov och sina krav på dessa områden. Männen har intefunnit former för att tillvarata sina rättigheter utanför de traditionellaramar som manssamhället har ställt upp. Som jag sade tidigare spänner jämställdhetsfrågorna översamhällslivets alla områden. Det är viktigt att vi ser helheten och inte låterjämställdhet bli enfråga som lever sitt eget liv. Men det är självklart så, att vissa polifiskaverksamhetsområden är viktigare än andra. Som jag ser det måste vi läggatyngdpunkten i jämställdhetsarbetet på följande områden. Fördet första: Rätten till arbete. Både kvinnor och män måste ha rätt till arbete.Den drasfiska ökningen av arbetslösheten som inträffat under de borgerliga regeringsårenär mycket allvarlig för jämställdheten. Det är kvinnornas arbetslöshet som harökat mest. Den öppna arbetslösheten bland kvinnor uppgick vid regeringsskiftetfill . Ännu allvarligare är ökningen av den dolda arbetslösheten. Det ärju så att kvinnorna ofta sänker sin arbetstid eUer tvingas lämna sitt arbeteutan att låta samhället få veta något. Man tycker inte det är någon idé att gåtiU arbetsförmedlingen när det inte finns några jobb att få. Enekonomisk politik och en arbetsmarknadspolitik som ger arbete åt de öppet ochdolt arbetslösa är den vikfigaste jämställdhetsfrågan. Ett eget arbete och enegen inkomst är en förutsättning för jämställdhet, en förutsättning försjälvständighet och oberoende. Fördet andra: Förkortning av arbetsfiden. Bristen på jämställdhet i samhälletvisar sig bl. a. i en ojämn fördelning av arbetstiden. En stor andel avkvinnorna, , arbetar deltid medan männen arbetar heltid och oftaöverfid. Småbarnspappornas genomsnittliga arbetstid är pervecka. Ytterstfå män använder sig av möjligheten att förkorta sin arbetstid när barnen är småens som föräldrapenning utgår. Det är uppenbarligen så att heltidför båda föräldrarna är svårt eller omöjligt i en familj. De flesta löser dettaproblem så, att mannen arbetar helfid eller mera medan kvinnan arbetar deltid inågon form. Det är vikfigt att bedriva ett opinionsarbete så att arbetstidenfördelas jämnare meUan människor, mellan kvinnor och män. Det är också viktigtatt vi intensifierar arbetet för att nå det långsiktiga mål som vi harinskrivet i det socialdemokratiska partiprogrammet - sex timmars arbetsdag föraUa, både kvinnor och män. Fördet tredje: Familjepolifik. Föräldraförsäkringen är en av de viktigastejämställdhetsreformer som genomförts. Småbarnstiden är mycket betydelsefullför utvecklingen av mäns och kvinnors roll gentemot barnen. Det avgör ocksåbarnens uppfattning om manligt och kvinnligt, dvs. attityder i nästageneration. Det är viktigt att männen får stöd från samhället när de försökerbryta det traditionella könsrollstänkandet. Barnomsorgenär en central jämställdhetsfråga. Det är absolut nödvändigt för ett jämställtfamiljeliv att barnomsorgen byggs ut, så att alla barn som har behov avbarnomsorg också får plats. Det borde vara lika självklart som att alla barnfår gå i . Under de borgerliga regeringsåren har utbyggnaden avbarnomsorgen minskat kraftigt. Det är ett av de många sveken mot jämställdhetensom den borgerliga regeringen står bakom. Ett av våra löften inför valet varatt återställa statsbidragen till barnomsorgen tUl sitt tidigare värde. Fördet fjärde: Invandrarkvinnorna. Invandrarkvinnornas situafion måste särskiltuppmärksammas i jämställdhetsarbetet. mångainvandrarkvinnor har en särskilt utsatt situafion i arbetslivet. De har långa arbetstideroch arbetar ofta på obekväm arbetstid. a. på grund av attsvenskundervisningen inte har fungerat som den skall i förhållande tillinvandrarkvinnorna, finns de ofta i arbeten där det inte krävs språkkunskaper.De hamnar i tunga och monotona arbeten inom industrin. har de i mångafaU varit de första kvinnorna i typiskt mansdominerade arbeten, och de hardärmed varit med och brutit könsbarriärer i arbetslivet. Det är viktigt attderas erfarenheter tas till vara. För det femte: Utbildning. Utbildningsområdet är ett annatområde som är viktigt för jämställdheten. Utbildnings- och yrkesvalet bestämmervar på arbetsmarknaden man kommer att finnas. Kvinnor finns inom en betydligtsnävare arbetsmarknad än männen. Männen väljer bland ca 300 olika yrken, medankvinnornas traditionella arbetsmarknad omfattar ca 25-30 yrken. Kvinnorna harockså generellt en lägre utbildning än männen, vilket gör att de inte fårinträde till de mera kvalificerade arbetsuppgifterna. Kvinnorna har sällanarbetsledande befattningar och fungerar därför inte som förebilder på de merkvalificerade jobben. Men även männen kan bli diskriminerade av detkönsuppdelade yrkesvalet. Den sektor som kommer att expandera mest när detgäller arbetstillfällen torde vara den offentliga sektorn, och detär i hög grad kvinnornas arbetsmarknad . En jämnare fördelning av män ochkvinnor på arbetsmarknaden kommer således att gynna även männen. För det sjätte: Boendemiljön. I ett samhälle där både mänoch kvinnor skall kunna kombinera ett arbete med ansvaret för barn och ettaktivt samhällsengagemang måste närmiljö och kommunikationer fungera. Dåligtutformade boendemiljöer, dåliga kommunikationer och långa avstånd tillarbetsplatser och service motverkar jämställdhetssträvandena. Vi måste formulera konkreta jämställdhetsmål isamhällsplaneringen och få till stånd en bättre styrning från samhällets sida.Jag ser detta som en central fråga för att åstadkomma jämställdhet i samhället. För det sjunde: Samlevnad. Det yttersta och mestdramatiska utslaget av bristen på jämställdhet i samhället är misshandel ochvåld gentemot kvinnor. Tusentals kvinnor utsätts för misshandel . Dekvinnohusgrupper som bildats har riktat uppmärksamhetenpå ett allvarligt samhällsproblem som inte uppmärksammats tidigare. Kvinnorskall inte behöva utsättas för övergrepp av detta slag. Men det räcker inte attskydda kvinnorna och bestraffa männen - vi måste också se vad det är som görmännen fill misshandlare. Så här skriver i den nyutkomna bokenFrån förförare till förtryckare: "Grunden för vårt samhälles tuffamansroll är - hur motsägelsefullt det än kan låta - bristande självfillit ochmindervärdeskänslor. Skrapa lite på ytan hos alla de 'starka' och 'trygga' mändu känner, och du skall finna att bakom varje grå kostym, eller bakom varjeannan klädsel, så finns en otrygg och rädd liten kille som frågar sighur han skall kunna dölja sin känsla av att inte räcka till för alla krav. Och hurdöljer han då sina känslor av att inte vara tillräckligt bra? svara mot de högt ställda förväntningarna och kraven. Jo,han gör det genom att kompensera den bristande självkänslan med att domineraeller förtrycka. Överallt där han kommer åt. Dolt eller öppet, och omedveteteller medvetet. Det gäller att slå innan man blir slagen. Förekomma innanman blir förekommen. Det gäller att alltid vara först, bäst, duktigast, alltidförst i mål." För det åttonde: Jämställdhetsforskning. I denforskningsproposition som tog ställning till har forskningrörande jämställdhet mellan kvinnor och män prioriterats. Jag anser att jämställdhetsforskning är mycket väsentligt.Genom forskning kan vi belysa och analysera verkligheten.Jämställdhetsforskningen kan hjälpa oss att finna förklaringar fill varför detfinns så stora skillnader mellan kvinnors och mäns beteenden. Det är också viktigt att vi uppmärksammar bristen påjämställdhet i forskarsamhället. Endast var fjärde forskningsstuderande ärkvinna, trots att kvinnorna utgör hälften av de studerande pågrundutbildningen. Om fler kvinnor blir forskare kommer det att bidra fill attkvinnosynpunkter kommer in i all slags forskning. Jag kommer så fill sist till frågan om hurjämställdhetsarbetet skall organiseras i . För att vi skall kunna arbeta målmedvetet och effekfivtmed jämställdhetsfrågorna måste det skapas en fastare organisation inomarbetsmarknadsdepartementet. Jag sade här i kammaren att vi hållerpå att se över organisationen. Enligt min mening bör det skapas bättremöjligheter för att driva på och samordnajämställdhetsarbetet så att det får större genomslagskraft. verksamhet kommer att övervägas.Jag är dock inte beredd att redovisa något förslag till en nyorganisafion. Det skall utformas i samråd med dem som berörs av förändringarna.Jag återkommer till i denna fråga. Kammaren beslöt att förhandlingarna skulle fortsättas . 11 § Meddelande om interpellationer Meddelades att följandeinterpellafioner framstäUts 1982/83:22av () till industriministern om statliga företagsställning inför konkurshot: Industriministern har i enTT-intervju förklarat att enskilda företag som befinner sig på fallrepet iframtiden får räkna med att reda ut bekymren på egenhand utan statligt industristöd. däremot kan inte tillåtas attgå i konkurs. Riksdagenhar med anledning av en motion 1980/81:388 behandlat frågan om statens ansvarsom, aktieägare. Ett enigt näringsutskott, i vilket industriministern ingicksom ledamot, förklarade då bl. a. att "Klart är att konsekvenser på kortoch lång sikt uppkommer för statliga företag om man på grund av ett särskiltuttalande från sida skulle kunna räkna med att stadigt ägande inteinnebär garanfi för betalning av ett bolags skulder. Om långivare, anställdaoch andra kan räkna med att staten inte kommer att tillåta statligt ägdaföretag att gå i konkurs får å andra sidan dessa företag en särställning. mening är det inte möjligt att ange generella kriterier för när ettav staten hel- eller delägt företag bör kunna försättas i konkurs. Avgörandetmåste i varje enskilt fall grundas på lämpUghetsskäl och innebära ensammanvägning av skilda omständigheter av juridisk, ekonomisk och polifisknatur. Med hänsyn härfill anser utskottet att det inte framstår sommeningsfullt att låta göra en sådan utredning som begärs i mofion 1980/81:388.Denna avstyrks därför av utskottet." Motbakgrund av detta viU jag till industriminister ställa följandefrågor: På vilket sätt har industriministern ändratinställning sedan ställningstagande i frågan? Vilka åtgärder avser industriministern föreslåriksdagen i syfte att ge de statliga bolagen sådan särställning attkonkursalternativet blir otänkbart? 1982/83:23 av () till utrikes- och handelsministern om en kärnvapenfri zon i : I ett tidningsuttalande i den 25oktober, vars sakUga innehåll icke dementerats, har ordföranden i regeringensnedrustningsdelegation förordat en förändring av den svenska inställningentill utformningen och omfattningen av en kärnvapenfri zon i . Dethar alltid varit den svenska inställningen, att en kärnvapenfri zon i praktikenmåste omfatta ett område som är större än de deltagande nordiska staternas egnaterritorier. Endast då är det möjligt att uppnå en verklig minskning av antaletkärnvapen i . Dennaståndpunkt har företrätts av samfiiga de svenska regeringar som haft att taställning till frågan, och den har dessutom vid upprepade fillfällen kommittill uttryck i av bifallna betänkanden från utrikesutskottet.Kontinuiteten i den svenska inställningen har varit mycket klar. Iförsta hand är det två olika typer av områden utanför de nordiska staternasegna territorier som avsetts. Denförsta typen rör delar av främst sovjefiskt territorium, från vUka det ansettsnödvändigt att som en omedelbar beståndsdel i en överenskommelse om enkärnvapenfri zon dra bort sådana kärnvapensystem som genom sin räckvidd ochutplacering främst bedöms vara avsedda för insats mot mål i Enligt ett uttalande av dåvarandeutrikesministern finns det enbart inom militärområde mer än150 kärnvapensystem som är av denna typ. Det andra område som har ansetts måste ingå i ett avtal omen kärnvapenfri zon har fidigare varit . På denna punkt har kravenkommit att sträcka sig längre genom att såväl regering som riksdag formuleratett krav om ett kärnvapenfritt . Denna ståndpunkt har dessutom fåttökad tyngd efter det att vi fått klarhet i att även relativt omodernasovjetiska enheter i medför kärnvapen som rutinbe-väpning. Dentillförsel av kärnvapenrobotförsedda ubåtar av typerna Golf och somskett fill den sovjefiska Östersjöflottan tillhör också denna bild. I sin intervju i ställer nunedrustningsdelegationens ordförande alla dessa etablerade ståndpunkter påhuvudet. Hon hävdar, för det första, att inte kan ingå ien nordisk kärnvapenfri zon. Oavsett hur detta rent folkrättsligt skulleutformas, har detta varit en klar och entydig svensk ståndpunkt tidigare. Hon hävdar, för det andra, att de nordiska länderna självaskall förklara sina territorier kärnvapenfria och att det först därefter skallkomma till någon form av förhandling med supermakterna om åtgärder från derassida i form av garantier. Några åtgärder från supermakternas sida vad gällerreduktion av faktiskt förekommande kärnladdningar i det nordeuropeiska områdetnämns icke i intervjun. I flera avgörande hänseenden ställs nu således den sedanåtskilliga regeringar etablerade svenska polifiken i fråga om en kärnvapenfrizon på. Det är naturligt att det inträffade väcker förvåning iutländska huvudstäder och bland dem som har att följa den svenska utrikespolifiken. Mot denna bakgrund ber jag att till utrikesministern fåframställa följande frågor: Stårutrikesministern, och därmed den , bakom de uttalanden somordföranden i nedrustningsdelegationen gjort i en intervju i Svenska Dagbladetden ? Anserutrikesministern att ett kärnvapenfritt och sådana uttunningar avkärnvapen i kringliggande territorier som tidigare beskrivits fortfarande skallvara en förutsättning för etablerandet av en kärnvapenfri zon i ? Anserutrikesministern att det är möjligt att bilda en kärnvapenfri zon av denomfattning och inriktning som bl. a. vid upprepade fillfällen lagtfast utan att detta också inkluderar en direkt förhandling med de berördasupermakterna? 1982/83:24av () till utrikes- och handelsministern om åtgärder för attförbättra situationen i : Förföljelsenoch övergreppen mot den palestinska befolkningen i fortsätter trots att det finns en internationellsäkerhetsstyrka där från , och . Någon FN-undersökning av massakrerna i västra ochav andra förbrytelser begångna under miUtära intervention i harännu inte kommit fill stånd. Det finns risk för att planerna på en sådanundersökning kommer att skrinläggas. En fredlig lösning av konflikten i kaninte komma till stånd utan att PLO erkänns som likaberättigad förhandlingspartoch att såväl palesfinierna som israelerna tillförsäkras nafionellarättigheter. gör betydande hjälpinsatser för de krigsdrabbadeoch de palestinska flyktingarna i . Hjälpen går bl. a. via svenskaorganisationer och FN:s hjälporganisafion för Palestinaflyktingar, UNRWA. Inuvarande katastrofläge finns stora behov av ytterligare hjälpinsatser. PLO har en omfattande verksamhet i fråga om utbildning,hälsovård och socialvård. De humanitära insatserna görs bl. a. genomhjälporganisationen . Av stor betydelse är att PLO:s representafioner i olikadelar av världen ges goda arbetsmöjUgheter för att bedriva sin kontakt- ochinformafionsverk-samhet. PLO har ett informationskontor i . Ianledning härav får jag ställa följande frågor till utrikesministern: Är regeringenberedd att verka för en utökning av den internafioneUa säkerhetsstyrkan iLibanon framför allt från alliansfria länder och att den ställs under FN:sledning? Hur bedömerregeringen möjligheterna att i första hand inom FN:s ram få till stånd eninternafionell undersökning av begångna förbrytelser i ? Vilka åtgärderär regeringen beredd att vidta för att medverka till att PLO bUr likaberättigadförhandlingspart? Är regeringenberedd att utöka katastrofbiståndet fill de krigsdrabbade i ? Avserregeringen att vidta åtgärder för att förbättra PLO:s möjligheter att görahumanitära insatser bland de palesfinska flykfingarna och att bedriva kontakt-och informationsverksamhet i ? 1982/83:25av () fill utrikes- och handelsministern omprinciperna för utrikeshandelspoUfiken: Under senare delen av novemberavhålls på länge ett ministermöte inom . Detta möte ägerrum i ett skede som präglas av en tilltagande protektionism och en minskanderespekt för innebörden i olika stadganden i det handelspolitiska regelverk somGATT utgör. För ett litet land med ett stort beroende av utrikeshandelär det internationeUa handelspolitiska samarbetet av stor betydelse.Protektionism genomförd av oss och andra minskar utrymmet för devälståndsbildande krafter som fört vårt land till en hög levnadsstandard.Regellöshet innebär att den starkes rätt får vidgat utrymme på de mindresbekostnad. leda fiU - och har lett till - enmera konfliktfylld värid. Ministermötet i sker därför mot en för ossallvarlig bakgrund. Tyvärr ärriskerna avsevärda att mötet kommer att resultera i mera ord än framgång.Detta vore olyckligt och bör förhindras genom ansträngningar där även kan göra en viktiginsats. Med hänvisning härtill vill jag ställa följande fråga tillutrikesministern: vid de förestående GATT-förhandlingarna atthävda den friautrikeshandelns och det internafionella samarbetets principer så som de hittillskännetecknat vår utrikeshandelspolifik? 1982/83:26av () fill statsrådet om en landsomfattandeblodgivarkampanj: är fortfarande i mycket höggrad beroende av utlandet för sin försörjning med blodplasma. Enligt uppgifttäcktes ungefär hälften av behovet med import. Vissa förbättringarförväntas kunna uppnås och genom förbättrad teknik. Ett betydandeutlandsberoende kommer ändå av allt att döma att kvarstå. Det stora utlandsberoendet när det gällerblodförsörjningen är allvarligt ur ett par synpunkter. Ett påtagligt problem ärnaturligtvis beredskapsaspekten. Vid en avspärrning skulle mycket storasvårigheter kunna uppstå. En annan aspekt är den stora roll spelarför blodförsörjningen till världsmarknaden. Visserligen sker enligt uppgiftingen svensk import från , men den svenska importen innebär ändå enökad efterfrågan på världsmarknaden och påverkar därmed indirekt importen från u-länder.Med hänsyn till de förhållanden som råder i dessa länder måste denna handelbetraktas som mycket negafiv. Sammantaget är det angeläget att vi i nårupp fill en självförsörjning med blod och blodplasma på samma sätt som ärfallet t. ex. i . Inom flera landstingsområden har blodgivarkampanjer gettett positivt resultat. Ansvaret för blodförsörjningen måste dock också ses somen gemensam uppgift. Det borde därför finnas anledning för regeringen att tainitiativ till en gemensam kampanj över hela landet för en bättre blodförsörjning. Med hänvisning till det anförda hemställer jag om att fårikta följande fråga till hälso- och sjukvårdsministern: Är statsrådet beredd att vidta åtgärder för enlandsomfattande kampanj för uppnående av en självförsörjning med blod iSverige? 12 § Meddelande om frågor Meddelades att följande frågor framställts 1982/83:59 av () till industriministern omsysselsättningen för anställda vid sulfatfabriken i : har inlett förhandlingarmed de anställda om en nedläggning av sulfatfabriken i . Totalt berörs250 anställda av nedläggningen. har en hög arbetslöshet,och en nedläggning av ortens dominerande industri kommer att förvärrasituationen ytterligare. Vilka åtgärder är industriministern beredd att vidta föratt trygga sysselsättningen för de anställda vid sulfatfabriken i ? 1982/83:60 av () till justitieministernom ett nytt polishus i : Regeringen uppdrog genom beslut den20 åt att projektera ny förvaltningsbyggnad förpolis- och kronofogdemyndigheterna i . Projektet skulle ingå ibyggnadsstyrelsens projektreserv och kunna igångsättas när läget på den lokalaarbetsmarknaden motiverar detta. Läget på byggarbetsmarknaden i länet mofiverar en snarigångsättning av nämnda projekt. Ytterligare motiv för byggnation av nyttpolishus i är att de lokaler som polisen nu arbetar i är ytterstbristfälliga. Allvarliga anmärkningar mot lokalerna har framförts avyrkesinspektionen i länet. Mot denna bakgrund vill jag fråga jusfitieministern närman från regeringens sida har för avsikt att ge klarteckenför igångsättning av projektet? 1982/83:61 av () till jordbruksministernom vattenregleringen i : Sjön drabbas ofta avoregelbundna växlingar i vattennivån. Denna sommar har vattenståndet varitmycket lågt. beslutade om utredningar och åtgärder förvattenregleringen. Jag vill därför fråga jordbruksministern: När beräknas regleringsåtgärderna för kunnagenomföras? 1982/83:62 av () fill kommunikationsministern om Arnös trafikförbindelse med fastlandet: Regeringen beslöt den 21 oktober1982 att fastställa i län arbetsplan för anläggningav ny färjeled . Därmed gick regeringen emot ochkommunens avstyrkan av nämnda plan. Regeringens beslut innebär att amöbornakommer att sakna direkt förbindelse med fasfiandeti sitt eget län och sin egen kommun. Detta är Nr 18 Mot denna bakgrund villjag fråga kommunikationsministern vilka åtgärder han är bereddvidta för att amöborna också fortsättningsvis skall ha endirekt förbindelse tUl fasfiandet i det egna länet. frågor 13 § Kammaren åtskildes .