prot · G609141 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:141 Förhandlingarna leddes till en början av'andre vicetalmannen. 1 § Justeradesprotokollen för . 2 § vicetalmannen meddelade att () denna dag återtagit sin plats iriksdagen, varigenom uppdrag som ersättare upphört. 3 § Anslag till kulturverksamhet, m. m. Föredrogs kulturutskottetsbetänkande /83:24 om anslag till kulturverksamhet, m. m. (prop.1982/83:100 delvis och prop. 1982/83:108). Jag vill påpeka att i fråga om detta betänkande hållsgemensam överläggning för samtliga punkter. Under den gemensamma överläggningenfår yrkanden framställas beträffande samtliga punkter i betänkandet. 2 (): Enligt kulturpropositionen 1974 skullekulturpolitiken syfta till att skapa ett samhälle som präglas av jämlikhet ochsom ger människor möjlighet till ett rikare liv. Kulturupplevelser skulle görastillgängliga för alla, och alla skulle också få möjlighet att använda sininneboende skaparförmåga. Mycket har också hänt med avseende på uppföljningen av deriktlinjer som då angavs. har tillkommit, och nya stödformerhar utvecklats. Det vore då naturligt att ställa frågan; Hur har kulturlivetutvecklats i vårt land - har de kulturpolitiska målen uppfyllts? Ett svar på den frågan ges indirekt i rapporten Ej tillsalu, som utarbetats av en arbetsgrupp från . Rapporten utgören utmärkt sammanställning av barns och ungdoms tillvaro, åsikter, drömmar och Anslag till kulturverksamhet, m. m. Anslag till kulturverksamhet, m. m. förhoppningar.Samtidigt ger den en skrämmande bild av hur verkligheten för en stor del avdagens ungdom ser ut. Den bilden ärinte vacker. Den visar på svårigheterna intebara att nå alla utan även att nå många. Tillvarons tristess och den totalaavsaknaden av värdefulla kulturupplevelser går som en tråd genom boken. I rapporten dras också den riktiga slutsatsen att andraintressen i samhället motverkar ungdomars engagemang i mer värdefullasysselsättningar. Att kulturaktiviteter har svårt att hävda sig gentemot video,diskotek och alkoholbruk känner vi alla till. Rapporten utmynnar så i krav påbekämpning av kommersialismen med olika konkreta medel och fortsatt ökat stödåt samhällets insatser på kulturområdet. Om detvore så enkelt! Vi har redan infört skatt på kassetter - har det haft tillföljd ett ökat intresse för levande musik? Vi ökar stödet tillkulturorganisationer av olika slag -men vågar vi ställa oss frågan om detta harfört med sig att fler ungdomar ägnar sig åt föreningsliv och kulturcirklar? I ett fritt och demokratiskt samhälle är det inte i förstahand förbud och statliga stöd som styr människors inriktning mot en visskonsumtion. Kulturen själv har en inneboende livskraft. Så har detvarit och i alla länder. Och det är genom att stärka denlivskraften som andra, mindre ' önskvärda aktiviteter minskar sinattraktionskraft. Då når kulturen också ut i alla läger. För det behövs detingen kulturlag. kommunisterna har krävt att regeringen skallutarbeta ett förslag till kulturlag att förelägga . Detta motionskravföljs upp i reservation 1 till kulturutskottets betänkande. En sådan lag skullekunna reglera den kommunala verksamheten inom kultursektorn. ansåg inte 1974 att någon sådan lag skullebehövas, och utskottet vill inte heller nu förorda någon sådan reglering.Utskottet hänvisar till utredningsarbete om kommunerna, staten ochkulturen, där vissa sympatier för en kulturlag av någon form kan skönjas. har inte diskuterat detta utredningsmaterial. Från moderat sidaställer vi oss helt främmande för denna typ av lag. Likafullt är det viktigtatt vi får en tillfredsställande geografisk spridning av kulturaktiviteterna. Från moderat håll tror vi alltså inte att det i förstahand är fråga om pengar. Det är fråga om att från generation till generationöverföra möjligheter för människor att uppleva glädjen i musik, bild, läsningoch lek. Det finns mycket som har medverkat till att demöjligheterna har minskat. Självfallet har TV-n gett minskat utrymme förbokläsning, levande charader och hemmamusicerande. Gamla tiders folkskollärare fick en gedigen utbildning imusik och teckning. Man kunde om man inte hanterade något instrument över huvudtaget inte bli folkskollärare utan dispens. Det aktiva musicerandet ingick iskolans vardag på ett helt annat sätt än . lyssnar elevernapå musik. På område efter område är det aktiva agerandet utbytt mot passivttittande eller lyssnande. Kreativiteten är all kulturs upprinnelse, men i densvenska skolan har jämlikhetssträvandena begränsat möjligheterna till kreativproduktion. har isitt betänkande till stor del behandlat budgetfrågor. Detta ger ett tydligtuttryck för att kultur i i första hand är en fråga om stöd. Ökat stödeller minskat stöd har yrkats i motioner från olika partier allteftersom manansett sig ha möjlighet till olika prioriteringar. Den hårdaste nedskärningen föreslås från moderat håll.Självfallet är det den rådande budgetsituationen och vårt ansvar för att ihögre grad än regeringen vilja minska budgetunderskottet som är främsta skälettill att vi inte anser oss ha möjlighet till önskad anslagsgenerositet. Vi anser emellertid, vilket vi också slår fast i enreservation, att myndigheter och organ som får statsbidrag bör prioritera barn-och ungdomsverksamhet. Det är genom att satsa på barnen och ungdomarna som viger dem möjlighet till framtida kulturkonsumtion. De är också framtidenskulturkonsumenter. Det är dock, som jag sade, inte bara pengar som avgörkulturens framtid. Tvärtom finns det risk för-och bevis för-att ett alltförgeneröst stöd i sig kan ha en passiverande effekt. Ordet frivillig får inte bliett fult ord. Insatser som inte avlönas får inte anses vara mindre värda. Man kan kanske se ett exempel på detta när det gällerstödet till ungdomsorganisationerna. Dessa växte en gång fram genomtidskrävande och entusiastiska insatser från enskilda personer, ochorganisationerna blev bara större och större. , när stöd utgår förpraktiskt taget varje aktivitet, är det en sämre tillväxt, och aktiviteternaminskar i motsvarande grad. Vi moderater vill i reservation 5 begränsa statenskulturråds verksamhet. självt har insett att administrationen harvuxit kulturen över huvudet och kommer att fortsätta sitt arbete på attrationalisera administrationen. Det är bra. Vi anser emellertid att denrationaliseringen skall direkt syfta till en begränsning av kulturrådetsverksamhet. sker ett onödigt dubbelarbete när det gälleranslagstilldelningen, som makten i realiteten har glidit över fråndet anslagsgivande organet till det rådgivande. Kanske skulle vi, herr talman, ha ett helt annat kulturråd- ett kulturråd som inte behövde befatta sig med frågor om hiteller dit utan som i stället kunde råda regering och riksdag om hur vi skallstärka kulturaktiviteterna och kulturens genomslagskraft till nya grupper ivårt samhälle och ge råd om hur vardagskulturen och närkulturen skall kunnaåterupplivas och bli en naturlig del av vår tillvaro i hem, i skola och påarbetsplatser. Vi moderater vill med våra förslag om minskat stöd inteskära ner kulturverksamheten i något avseende. Men vi anser inte att den står idirekt relation till storleken på ett visst anslag. Det finns skäl att understryka behovet av att människorsom har kultur som yrke får rimliga ekonomiska arbetsvillkor. Ett landskulturliv bärs först och främst upp av aktivt arbetande konstnärer, författare,musiker, konsthantverkare och andra, som genom sin produktion ger ossmöjligheter till stimulerande och nya kulturupplevelser. Anslag ull kulturverksamhet, m. m. Anslag tiU kulturverksamhet, m. m. av det totala kulturstödet i vårt land skulle säkert visapå den obalans som råder mellan utdelandet av stöd till organisationermed mycket ringa kulturverksamhet och till dem som är aktivt utövandekulturproducenter. Från moderat håll hade vi också i vår motion 1330föreslagit en höjning av biblioteksersättningen genom omfördelning avlitteraturstödet. Vi hade föreslagit en höjning med - mer änregeringen föreslår. Vi ansåg att denna kostnad, som uppgår fill drygt 1 miljonför varje öres höjning av biblioteksstödet, skulle kunna finansieras genomborttagandet av stödet till En bok för alla, i vad denna utgivning avservuxenlitteratur. Vi har förstått att vi inte får gehör av för dennafinansiering, något som vi djupt beklagar. Varför skall samhället betalamiljoner till ett litteraturstöd som bevisligen går till bokköpare som ändåköper böcker till normalpris? - medan utvecklingen av den s. k. författarpengenpå intet sätt har följt kostnadsut-veckhngen. Vi kan nu bara konstatera att vi med de hårda krav som vimoderater ställer på budgetbehandlingen inte fått gehör för omfördelningen avmedlen. Till utskottsbetänkandet finns fogade två reservationer, i vilka yrkaspå en höjning av biblioteksersättningens grundbelopp. Någon särskildfinansiering av ersättningen redovisas inte där, vilket medför en ökadbelastning på statsbudgeten. Därmed kan vi moderater med den inställning vi hartill nödvändigheten av att med alla medel begränsa budgetunderskottet inte stödjadessa reservationer utan kommer att avstå vid voteringen. Ärendet återkommeremellerfid senare vid behandlingen av stödet till En bok för alla. Dååterkommer vi med vårt yrkande om en överföring av medlen, såsom här fidigarehar redogjorts för. Vi har i vår motion 1330 gett uttryck för vårsyn på riktlinjerna för kulturpolitiken. Vi har i denna motion, som utskottethar behandlat, velat uttrycka att frihet, mångsidighet och kvalitet skallutgöra 1 JIlllilJ\,.l LSl motsatstill hård statlig styrning. De moderata ledamöterna har därtill i reservation nr 3uttryckt avvikande uppfattningar i vad gäller synen på avgiftsfinansiering ochsponsorverksamhet. Vi tror inte att en ökad avgiftsfinansiering kan ge någranämnvärda fillskott men dock ge vissa värdefulla marginella effekter. Det är dåviktigt att de effekterna inte äts upp av en ökning av de administrativakostnaderna. Vi har dock inte velat gå så långt som centerpartietsledamöter, som i reservationerna 6 och 36 anser att man med en ökadavgiftsfinansiering av de centrala organisationerna, dvs. Operan och ,skall finansiera en utökad regional verksamhet. Utskottet har inte heller velatstödja dessa krav. Verksamheten vid Operan och är av vital betydelseför att sfimulera utvecklingen inom kulturlivet. Som nationalscener är de ocksåålagda speciella krav, vilket omöjliggör en jämförelse med privata teatrareller institutioner. Utskottet har i övrigt vid sin bedömning av medelsanvisningentill Operan och utgått från det material som presenteras i Det utredningsarbete som pågår närdet gäller Operans verksamhet och ekonomi måste färdigställas, innan utskottetkan ta ställning till någon förändring av intäktskraven. När det gällerDramatens verksamhet har utskottet erfarit att man arbetar med stora ekonomiskasvårigheter, med direkta produktionsnedskärningar som följd. Utskottet har dockerfarit att inte skall behöva drabbas fullt ut av de inkomstbortfallsom förorsakas av ändrade regler för utbetalning av statsbidrag. Åtskilliga reservationer är fogade tillkulturutskottets betänkande. Jag har här berört några av dem och vidareredogjort för huvuddragen i den moderata inställningen till kulturpolitiken ivårt land. Andra ledamöter från moderata samlingspartiet kommer att meringående behandla de reservationer som framlagts från moderat håll, och jagvill med detta endast yrka bifall till samtliga moderata reservationer. Anslag till kulturverksamhet, m. m. 3 (); Knapphetens kalla stjärna lyser över åretsstatliga kulturbudget. De som sysslar med kultur har naturligtvis liksom andragrupper i samhället vant sig vid att deras önskemål om medelstilldelning intealltid har kunnat helt tillgodoses. har de dock, trotsdet ekonomiska läget, kunnat påräkna ganska kraffiga förstärkningar. Med åretsbudget har emellertid detta upphört. På flera punkter säger kulturministern attmedelsberäkningen innefattar viss kompensation för prishöjningarna. Låt migkonstatera att man inom kultursektorn redan har etablerat det tak som frånregeringshåll aviserats skall utsträckas till flera av samhällsekonominsområden. Från sida har vi lagt betydande viktvid de decentraliseringsmål som innefattas kulturpolitiskariksdagsbeslut. Det är vår uppfattning att den samhällsstöddakulturverksamheten skall nå ut till alla delar av landet. Vi kan konstatera atten betydande utbyggnad har skett. I många län utgör numera regionalakulturinstitutioner en värdefull kulturell basresurs, och positiva effekter kanredovisas på många områden. Tillkomsten av regionala kulturinstitutioner harinneburit att nya grupper har fått kontakt med kulturella värden på ett sättsom inte var möjligt. Det är viktigt att vi nu kan bygga vidare pådetta. Kanske är det särskilt viktigt att vi når ut tillungdomen. Utskottets ordförande refererade till ungdomsrådets utredning Ej tillsalu. Jag vet inte riktigt vad avsikten var med denna redovisning, men jag villsäga att för mig blev läsningen av detta betänkande en väckarklocka som gjordedet uppenbart för mig att vi måste öka insatserna för att nå ut till ungdomen idess närmiljö. kommer senare att få föra den diskussion som dettautredningsbetänkade kan föranleda. Vi kan konstatera att det fortfarande råder en betydandestorstadsdominans och geografisk koncentration i fråga om kulturlivets fästaresurser. Vi har gått i riktning mot en decentralisering, men vi har inteuppnått målet i fråga om resursfördelningen, och därför är det också långt .kvar till Anslag tiU kulturverksamhet, m. m. Enligt mening innebär kulturpolitikensdecentraliseringsmål att satsningarna på de stora kulturinstitutionerna iStockholm - Operan och Dramatiska teatern - måste vägas mot de satsningar somkan göras regionalt och lokalt. Låt mig också understryka att det är angelägetatt de produktioner som sätts upp på de centrala institutionerna kan komma enbred publik i hela riket till del. TV- och radiosändningar, turnéer ochbiljettdistribution över hela landet är några medel för att uppnå detta. Jagtror att de kan användas i ökad utsträckning. Från centerhåll har vi också tagit upp frågan ommedelstilldelningen för det kommande budgetåret till Operan och ochvägt den mot behovet av förstärkningar av anslagen till regionala och lokalateater-, dans-och musikinstitutioner samt bidragen till fria teater-, dans- ochmusikgrupper. Vi har vid vår bedömning av detta kommit till resultatet att detredan nu bör vara möjligt att ställa högre krav på publikintäkterna vid decentrala institutionerna än som är fallet. Sjävfallet utgör detta inte någonnedvärdering av den verksamhet som bedrivs där. Tvärtom, det är ju ett bevisför den publikuppskattning som institutionerna kan få del av och somnaturligtvis ytterligare kan bidra till verksamhetens finansiering. Jag trorockså att det blir fråga om ganska måttliga höjningar och att publiken är bereddatt betala dessa. Det visar väl om inte annat publiktillströmningen tillföreställningarna om . Där kostar parkettbiljetterna , menföreställningarna går ändå för fulla hus. Exempelvis har biljettpriser som ligger på av den nivå jag angav som jämförelse. Utskottet har också inhämtat att Operanhar betydande reserver. Det stärker riktigheten i vår bedömning att möjligheternaatt bedriva verksamheten även med ett reducerat bidrag kommer att vara mycketgoda. institutionerna, blir det möjligt att tillföra deregionala teater-, dans- och musikinstitutionerna utanför storstädernaförstärkta resurser. Den av oss föreslagna omfördelningen skulle möjliggöra attäven stödet till fria grupper kan stärkas, vilket vi anser mycket angeläget. kommer senare att utveckla värdet avdessa förstärkningar till regional och lokal kulturverksamhet. Jag vill också kort kommentera reservation nr 3, som tarupp finansieringen av kulturutbudet. I den reservationen konstateras att höjdaavgifter generellt inte kan medföra någon väsentlig ökning avkulturinstitutionernas finansiering. Framför allt är det angeläget, som ocksåutskottets ordförande underströk, att se till att intäkterna inte äts upp avökade administrativa kostnader. Då får man ju bara negativa effekter. Vi slår också fast i reservationen att gåvor, donationeroch depositioner vilka ej är belastade med villkor samt en riktigt utformad s.k. sponsorverksamhet som inte står i strid med de uppsatta kulturpolitiskamålen är välkomna finansieringskällor. Ireservation nr 8 tas frågan upp om den 2-procentiga årliga nedskärningen och hur den verkar inom kultursektorn. I stort kan man välsäga när det gäller en sådan rationaliseringsnormgivning att ju fler år mananvänder denna osthyvelsmetod desto svårare blir det. Att kulturinstitutionernadrabbas särskilt hårt av en sådan årlig nedskärning beror på att dessainstitutioner ofta är mycket små. Deras fasta kostnader är ofta stora iförhållande till de rörliga kostnaderna. Därav de speciella svårigheterna. Om man vill bevara och förstärka ett decentraliserat,kvalitetsförbättrat och brett kulturutbud till de många människorna, är det somjag nu något berört i mitt anförande viktiga principer. De konkretaställningstagandena måste självfallet anpassas till de uppställda målen ochprinciperna. Jag vill, herr talman, med det anförda yrka bifall tillsamtliga reservationer som och jag undertecknat samt i övrigttill utskottets hemställan. Anslag kulturverksamhet, m. m. 4 (): Herr talman! "Diktkommer till i den fria marginalen Det är därdu väljer ditt liv Trängdända ut i kanten svarar dutillbaka med en dikt Med en dikt i dig har du vidgat marginalen Med den fria marginalen under dina fötter tar du sedansteget in i livet" Konstnärligt och kulturellt arbeteär en lika viktig förutsättning för ett öppet, demokratiskt samhälle sompolitisk yttrandefrihet. Ett fritt och vitalt kulturliv är nödvändigt för attge stimulans och motverka de krafter som vill förleda människan till passivitetoch rädsla. Delaktighet i kulturlivet stärker fantasi, känsla, tolerans,förståelse och glädje. Den konstnärliga verksamheten hjälper oss att ställafrågor, ger bättre insikter och starkare motståndskraft. Vi behöver ettkulturliv som gläder och oroar, gör analyser och gestaltar problem, arbetar medoväntade lösningar, bär fram visioner och fördjupar perspektiven. Ett samhälleutan ett rikt kulturliv blir andefattigt, trist och i längden förstelnat,försvagat och förstummat. Frihet, mångfald och kvalitet är viktiga element i enliberal kulturpolitik. Frihet innebär att varje enskild människa skall ha rättatt själv välja den form av kulturupplevelser eller kulturskapande hon vill tadel av och ägna sig åt. Det innebär också att var och en måste få rimligaförutsättningar att träffa ett fritt val, inte hindras av geografiska ellerekonomiska svårigheter eller förutfattade meningar och ingroddavanföreställningar. För att man i praktiken skall ha verklig valfrihet krävssamhälleliga insatser på en rad punkter; garantier för rimliga priser ochavgifter på kulturområdet, åtgärder Anslag till kulturverksamhet, m. m. för geografisk spridning av kulturlivet, stöd tillkulturellt skapande. Barn och ungdom måste bli förtrogna med olikauttrycksformer, deras nyfikenhet stimuleras och deras intresse väckas också fördet som inte ligger mitt på allfarvägen. Mångfald är en konsekvens av frihet. Där frihet råderuppstår med nödvändighet många olika arter och former, som kompletterar,ifrågasätter och berikar varandra. Mångfald kännetecknar ett kulturliv somengagerar många människor. För en liberal kulturpolitik är det självklart attdet måste finnas plats för både det professionella och det amatörmässiga, bådedet inåtvända och det samhällskritiska, både det vackra och det omskakande. vill värna om ett rikt och mångfasetteratkulturliv, men inte genom att uppställa förbud mot sådant som inte hållermåttet. Att förbjuda avarter kan i vissa fall vara nödvändigt. Men förbud gerinte något tillförlitligt skydd. Det enda varaktiga skyddet motgottköpslitteratur, undermålig underhållning, skräpkonst, spekulativt våld ochkommersialismens andra negativa verkningar är i stället att låta människornalära känna den verkliga konsten och ställa krav på den och på sig själva. Engagemanget för mångfalden i princip innebär inte att vianser att samhället och dess organ skall avstå från att främja kvalitet. Alltär inte lika bra. Det som ges stöd och stimulans måste fylla vissa kvalitativakrav. Här spelar den pågående, fria, kritiska kulturdebatten en viktig roll somvägledare. Ett kvalitativt högtstående kulturliv kan inte fungera utan enprofessionell konstnärskår. Det är en utmaning mot samhället att mångavälkvalificerade kulturarbetare av försörjningsskäl inte kan ägna sig åt sittkonstnärliga arbete. Dessa principer och detta synsätt utgjorde grunden förfolkpartiets handlande som vi i regeringsställning hadeansvaret för kulturfrågorna. Vi strävade under dessa år efter att inte baraange mål och principer för den statliga kulturverksamheten utan också attställa riil förfogande ekonomiska resurser som kan bidra till att förverkligadem. Ca 210 milj. kr. i löpande priser satsades på kulturreformer . Till detta kom reformer som genomfördes genom omprioriteringarinom kultursektorn. Genom dessa reformramar blev det möjligt att förverkligabl. a. dessa åtgärder; Bidraget till regionala institutioner inom musik ochteater ökade kraftigt, och ett särskilt regionalt museistöd infördes. Stödet till fria teater-, dans-och musikgrupper ökade från5,1 milj. kr. 1976 till 22,4 milj. kr. En byggnadsvårdsreform genomfördes, som gör det möjligtatt ge bidrag till vård av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Visningsersättning för bildkonstnärer infördes samtidigtsom biblioteksersättningen till författare ökade fill 1982. Kulturinsatserna för handikappade ökade från 10 milj. kr.1976 till 40 milj. kr. Ökade insatser gjordes på musikområdet för att bl. a. skapa fler arbetsmöjligheter för musiker. Ett stöd till produktion avkonstnärligt högtstående och kulturellt värdefulla fonogram infördes. Ettsärskilt bidrag fill insatser för samernas kultur tillkom. Flera centrala museer fick en välbehövlig upprustning iform av nya lokaler. Litteraturstödet kompletterades med åtgärder för att ökaspridningen av bl. a. sådan litteratur som får produktionsstöd. Filmen fick kraftigt ökade resurser genom det nya film-och videoavtalet. Förutsättningarna för fortsatta ökade statliga ochkommunala kulturinsatser har givetvis försämrats genom de ekonomiska problemsom brottas med. Årets kulturbudget utgör en påminnelse om detta. Förförsta gången sänks nivån på de statliga kulturinsatserna, även omman bortser från den otillräckliga inflationskompensation som myndigheter ochorganisationer får. Det är möjligt - och det hoppas jag - att det rör sig om entillfällig minskning. Men den illustrerar ändå påtagligt de ändrade förutsättningarnaför den kulturella reformverksamheten. Denna socialdemokratiska kulturbudget har av företrädareför karakteriserats som "en besvikelse" och medorden "någon offensiv kulturpolitik ser man inte spåren av". I det strama budgetläge som råder är det naturligt attställa frågan om reformbehovet inte kan tillgodoses genom omprioriteringar inomkultursektorn. Enligt min mening är det ytterst osäkert om detta är möjligt.Kultursektorn måste visserligen - liksom alla andra sektorer - prioriterautomordentligt hårt mellan olika utgiftsändamål . Det ärdärför självklart att nuvarande utnyttjande av resurserna måste granskasförutsättningslöst. Men även om det sker, förefaller det svårt att enbart genomomprioriteringar skapa tillräckligt utrymme för nya reformer. Ett par exempelkan klargöra detta. För att genom omprioriteringar åstadkomma ett reformutrymmepå 50 milj. kr. fordras en halvering av verksamheteller i stort sett nedläggning av eller nedläggning av Rikskonsertersverksamhet samt indragning av fonogramstö-det eller nedläggning av två ä trestörre museer. Exemplen visar att det reformutrymme som kan åstadkommasgenom omprioriteringar är mycket mer begränsat än vad man föreställer sig idebatten. Slutsatsen blir därför för del att en fortsatt reformverksamhetinte kan bygga bara på omprioriteringar.