prot · G609126 · 1982-12-31 00:00:00 — Den framför allt ilandsbygdsförsamlingar sedan gammalt mycket ändamålsenliga ordningen, sominnebär att någon av skolans lärare tjänstgör som kantor, har ju förrfungerat på ett tillfredsställande sätt. Men i modern tid har det blivit alltsvårare. Kunskaper och färdigheter i musik tillmäts inte längre lika storbetydelse vid antagningen till lärarutbildning. Att kunna kombinera enlärartjänst med en ^skolkantorstjänst är alltså numera ovanligare. Men framförallt är det så, att människor inte är beredda att ha en och en halvtjänst - det är ett minimum, om man arbetar ^helfid som lärare och därutöverskall upprätthålla en kantorstjänst. Problemen i skolan har enligt uppgiftmedfört att musiker i allt mindre utsträckning är benägna att tjänstgöra somlärare, om de kan slippa nämnda kombination och i stället helt försörja sig påsitt musikaliska kunnande på annat sätt. Svårigheterna att rekryteramusiklärare till framför allt högstadierna är mycket stora. Jag hördehäromdagen att i av högstadiets musiklärartjänster är besattamed icke kompetenta innehavare. Detta är naturligtvis till men förskolan. I fallet med landsbygdsförsamlingarna är det till men för hela bygden.Många små församlingar har berövats sin egen präst. Så länge skolan finns kvarär det en värdefull länk mellan skola, kyrka och församling att ha en^skolkantor, som ofta får en betydande roll i de aktiviteter för vuxna och barnsom ordnas inom församlingens eller bygemenskapens ram. ^Kyrkomusikerutredningen arbetar sedanett parar med de här problemen, bl. a. med arbetstidsproblemen för^skolkantorer och med frågan om hur ^kyrkomusikertjänst skall kunna samordnasmed tjänst som t. ex. ämneslärare vid högstadiet - inte nödvändigtvis i musik. Anser utbildningsministern att det ärrimligt att ^skolkantorstjänster i praktiken på de flesta håll äruppdelade genom provisoriska lösningar? I min egen hemkommun är av 14^skolkantorstjänster endast 3 besatta med ordinarie kompetenta innehavare. Jag får väl begränsa mina frågor till det som rör just skolans område,eftersom det är statsrådet som svarar. Kan statsrådet tänka sig från skolans sida skulle kunna visa sitt intresse för de här problemengenom att i speciell ordning reglera arbetstiden för lärare på ett sådant sättatt den totala arbetsbördan inte framstår som omodern - i det fall det är dettasom hindrar kompetenta sökande att ta en sådan här tjänst - eller att redan nukombinera kantorstjänster med t. ex. lärartjänster vid högstadieskolorna, föratt på det sättet få ökad kompetens på båda håll? Om tillsättningen av ^skolkantors^tjänster Musiklärartjänsterna vidvåra skolor är ^svårrekryterade. Den redovisning som ^Bråkenhielm gergäller naturligtvis inte bara ^skolkantorstjänsterna. I mitt svar underströk jag att huvuddelenav tjänsterna är lärartjänsterna -de måste under alla omständighetertillsättas, så att barnen får undervisning. Man kan alltså inte rimligen låtadet förhållandet att musiklärartjänsterna är ^svårrekryterade innebära att manavstår från att rekrytera lärare för undervisningen i andra ämnen än musik. Den kyrkomusikaliskaorganisationen i stort är föremål för utredning, och därför har jag i mitt svarinte anvisat några särskilda åtgärder för att lösa den kyrkomusikaliska frågani det här sammanhanget. Om tillsättningen av ^skolkantors^tjänster 19 ^BRÅKENHIELM ^(m): Jag ärinte bara intresserad av skolans problem utan även av de kyrkomusikaliska.^Kyrkomusikerdelen är oftast ganska lätt att klara av -det är kombinationen somär svår att klara av. Att musiklärartjänster är^svårrekryterade är ^visseriigen sant, men det avhjälps inte med den härmodellen, eftersom ^skolkantorstjänster kan kombineras endast med^mellanstadie- och lågstadielärartjänster. Det är på högstadiet som man har deproblemen. Här ser jag enmöjlighet till en god kombination på bägge håll, om man skyndar på med attförsöka utnyttja en kombination med ämneslärartjänster på högstadiet, därarbetstiden lättare än för mellanstadielärartjänster ute på landsbygden kanregleras med den kyrkomusikaliska delen. Jag vill återigen frågaom inte statsrådet kan tänka sig en sådan lösning som någonting att strävaefter, i stället för att man skall behöva ordna de här två olika tjänsterna påhelt separata sätt. En kombination är ju - framför allt när det rör sig om ettlitet arbetstidsunderlag, som ute på landsbygden - mycket mer ändamålsenlig.Det är väl smidighet från skolans sida som kan lösa de härproblemen, eftersom den ^arbetstidsmässigt största delen av tjänsten liggerdär. Jag villåterigen hänvisa till den utredningsom behandlar den kyrkomusikaliska ^organisafionen^.^ Jag ser knappast någotskäl att vid sidan av den införa en lärartjänstordning som skulle kunnakomplicera de kyrkomusikaliska organisationslösningarna. 21 ^BRÅKENHIELM ^(m): Jag förstårmycket väl att statsrådet inte kan föregripa utredningen, men skulle det ändåinte kunna tänkas att man, för att undvika det gamla problemet "medangräset gror, dör kon", skulle kunna tillåtaenskilda skolstyrelser - eventuellt med stöd av ^länsskolnämnden - attarbeta för individuella lösningar, om det finns personer som kan tänka sigställa upp, utan att alltså vara så hårt bunden till ^kyrkomusikerförordningen och andra förordningar? Denna fråga öppnar, såvitt jag förstår,mycket obyråkratiska infallsvinklar. Jag vågar inte här i kammaren säga att detär rimligt att välja vilka lösningar som helst, därför att de kan vara trevligapå en viss plats. Jag tycker att frågan är så oerhört generell och öppnar såmånga utgångar att jag faktiskt inte vågar svara på den. 23 ^BRÅKENHIELM ^(m): Jag beklagar detta.^Kyrkomusikerförordningen är nämligen alldeles kolossalt byråkratisk ochinvecklad. Eftersom inte utredningen har aviserat någon lösning, eller någotsvar över huvud taget, , tror jag att problemen kan hinna bli ännu mycket större påmånga håll ute i landet. Litet större frihet för de lokala skolstyrelserna ochlitet mera makt och myndighet för de människor som är nära problemen ochlösningarna skulle kunna vara trevligt. Kanske vore det bra med litet mindre avbyråkrati. Kan jag och regeringenmedverka till att kor överlever, därför att gräset får växa lagom fort, skalljag gärna medverka. Jag känner mig bara förhindrad att göra något slagsgenerellt uttalande om i vilka former korna skall förmås att äta det gräs somväxer. Om färjetrafiken mellan ^Hampetorp och Vinön i Överläggningenvar härmed avslutad. 7 § Svar på fråga 1982/83:409 om färjetrafiken mellan^Hampetorp och Vinön i Lars^Ernestam har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att vinöbornaslegitima krav på kommunikationer med fastlandet skall kunna tryggas. i Örebrolän behandlar ^f. ett förslag ^fill ny turlista för färjeleden^Vinön-Hampetorp. Förslaget innebär ett färre antal färjeturer genom övergångfrån två till ett skift. Något beslut har ännu inte fattats. Beslut om turlistor för allmänna färjor fattas avlänsstyrelserna. Först om beslut överklagas är det en fråga förregeringen. Jag är därför inte beredd att nu kommentera frågan. 26 ^ERNESTAM (fp): Jag tackarkommunikationsministern för svaret, men jag är inte helt nöjd med det. Före valet talades det mycket i denpolitiska debatten om byggande av broar till utsatta öar. På det sättet skullekommunikationerna förbättras. I något sammanhang berördes också enbroförbindelse med Vinön. Därför är det mycket intressant att få vetakommunikationsministerns principiella syn. Jag vill som bakgrund säga något om Vinön. Vinön är största ^ö. Sedanurminnes tider finns där en bofast befolkning. De nutida näringarna ärjordbruk, trädgårdsnäring och fiske. Livet på förändrades i mycket höggrad , när de första färjeförbindelserna inrättades. Färjan ärallmän och ingår i trafiknätet. , alltså efter det att manfick regelbundna färjeturer, lever vinöborna under akuta hot om nedskärningarsom, om de genomförs, innebär att många familjer får svårt att bo kvar på ^ön.Många ^pendlare är nämligen bosatta på , och den sista ^färjturen går såtidigt att det uppstår 2 protokoll 1982/83:126-129 Om färjetrafiken mellan ^Hampetorp och Vinön i orimliga svårigheter för berörda personer. Dessutomförsvåras transporterna av färskvaruprodukter från ^ön. När det gällerjordgubbar, andra trädgårdsprodukter och framför allt den i hela länvälkända ^Vinöpotatisen blir det en längre distributionstid. För fisket - manfiskar gös och gädda - finns på ^ön. Vet herr talmannen ochkommunikationsministern att gäddorna som fångas på är en storexportartikel, som sedan via sänds vidare till ochpresenteras som en stor läckerhet på restauranger? ^Ön har tack varefärjan kunnat hållas levande. Unga familjer har flyttat in, och den en gång itiden hotade skolan finns kvar. Det är riktigt att nu måste seöver sin verksamhet, men man kan ställa frågan om det behöver gå ut över denyttersta länken i vägtrafiken i länet. Finns det inte sådant som kan ses överpå central nivå? Ofta då det skall göras besparingar med vissa procent ansesdet enklast att titta på någon konkretpunkt - gärna någon som är utsatt på det här sättet. Jag vill ställa ytterligare ett parföljdfrågor till kommunikationsministern: Hur ser kommunikationsministern på fråganom bro eller ^vägbank till ? Hur serkommunikationsministern principiellt på frågan hur kommunikationerna förutsatta befolkningsgrupper på öar skall kunna tryggas i nedskärningstider? Jag tycker naturligtvisockså, ^Ernestam, att det är rimligt att människor även på öar skall hamöjlighet att ha fina kommunikationer. Jag har samma uppfattning när detgäller gäddor som skall kunna exporteras till . På dessa punkter harvi nog inte skilda uppfattningar. Vad jag svarade på var en fråga gällandevägverkets förslag till ändring av turlistan. Det är helt enkelt så attförslaget prövas av , och jag har ingen anledning att^kommentera.den prövningen förrän om och när den frågan kommer på regeringensbord. När det sedan gäller ^vägbanken kan jagsäga att det ^f. pågår en revidering av ^flerårsplanen avseende vägar. Detär här fråga om en ^länsväg, och kommunen måste se till att förslaget till^vägbank - som skulle ersätta färjeförbindelsen - kommer med i de planer somvägverket nu arbetar med och som kommer att fastställas av underdetta år. Det är naturligtvis angeläget att en^vägbank - om den kommer med i planerna - får en sådan prioritering att det ärmöjligt att ersätta färjan med den. Såvitt jag förstår är det fråga om enkostnad i storleksordningen 40 milj. kr. för att bygga den ^vägbank som Lars^Ernestam talat om. 28 ^ERNESTAM (fp): Det är naturligtvis riktigtatt man lokalt fastställer den lokala turlistan, men det jag frågade om var denprincipiella synen på turernas antal. Det är klart att det finns en praktisksida, men förändringarna är så stora att de också måste ha en politiskbetydelse - inte minst mot bakgrund av vad som har sagts tidigare, ivalrörelsen. När det gäller kostnader för ^vägbankenvill jag framhålla, kommunikationsministern, att det finns kostnader även isamband med färjan i ett långt perspektiv. Också en färja måste förnyas, ochdet finns olika uträkningar som säger att det hela går ungefär på ett ut. Jag tycker också att det är litetegendomligt att kommunikationsministern säger att det är kommunernas sak att taupp frågan om det skall vara en ^vägbank eller inte. Under valrörelsen gjordesett stort politiskt utspel, som innebar att det skulle byggas broar och^vägbankar ^fill exempelvis olika öar. Går det inte att få en litet klarare precisering i denhär frågan? Om färjetrafiken mellan ^Hampetorp och Vinön i När det gäller turtäthetenkan jag inte uttala mig om rimligheten i det förslag som harframlagt, ^Ernestam. Det här prövas nu regionalt av länet, som har, tyckerjag, den bästa möjligheten att göra det. Skulle det vara så att någon avparterna inte är nöjd med resultatet föreställer jag mig att ärendet kommertill regeringen. Då har vi anledning att närmare studera den här frågan. Det är också riktigt att vi har sagt så långt möjligt skall ersätta färjor med broar. Men ordningen när detgäller upprättande av ^vägplan är sådan att detta sker i första hand inom länet- kommunerna lämnar förslag, upprättar planerna, ^länsvägnämnden tarställning och förbereder ärendet för slutlig behandling i . har regeringen i sitt regleringsbrev sagt att man bör undersökaförutsättningarna att ersätta färjor med broar, men är det så att detär länen själva som avgör i vilken ordning man vill ha sina vägar byggda. 30 ^ERNESTAM (fp): Jag vill bara säga tillkommunikationsministern att jag tycker att det är bra att vi fått föra endiskussion om den här förbindelsen. Jag vill slutligen uttrycka förhoppningenatt kommunikationsministern, om den här frågan kommer på regeringens bord -vilket jag tror att den behöver göra -positivt skall beakta ortsbefolkningens^legifima krav. Överläggningenvar härmed avslutad. Om bevarande av industrispåret mellan ^Kumla ochKvarntorp 8 § Svar på fråga 1982/83:411 ombevarande av industrispåret mellan ^Kumia och 31 Kommunikationsminister ; Herrtalman! har ställt följande frågor till mig. 1, Är kommunikationsministern beredd medverka till attindustrispåret mellan ^Kumla och bevaras så att förutsättningarna bevaras att förlänga detsamma ^fill ^SAKAB:s anläggning enligt regeringens beslut? Är kommunikationsministern också beredd att medverkatill att kostnaderna för detta inte till någon del övervältras på ^Kumla kommun? åberopar ett regeringsbeslutför att placera ^SAKAB:s centrala behandlingsavdelning förmiljöfarligt avfall i , nära . Änders säger attdet vid den lokaliseringsprövning som föregick regeringsbeslutet talades omvikten av att kunna transportera avfallet på järnväg, av säkerhetsskäl. Denbefintliga järnvägen i området, som är privatägd, har blivit .alltmer^förlustbringande och är ^nedläggningshotad. Till svar vill jag meddela attöverenskommelse träffats med järnvägsbolaget om att staten tar över driften avindustrispåret på sträckan ^Kumla-Kvarntorp. SJ svarar fr. o. ^m. iår för trafikeringen. Detta har bekräftats i ett regeringsbeslut i . Spårbundna transporter till och från är därmed tryggade bådeför befintliga godskunder och ^SAKAB. Någon ^övervältring avkostnader på ^Kumla kommun är inte förutsatt i sammanhanget. 32 (); Låt migförst tacka statsrådet för svaret på min fråga. Min tacksamhet blirgivetvis extra underbyggd av det faktum att statsrådet givit så positiva beskedtill svar. När det gäller ^S^ AKAB ^:s anläggning i i ^Kumla är det viktigt att de av ansvarskänslapräglade säkerhetsbestämmelser som jordbruksminister toginitiativ till i anslutning till lokaliseringsbeslutet följs upp. Det ärgivetvis lika viktigt, vilken regering vi än råkar ha för ^fillfället. Den oro lokalbefolkningen känner inför ^SAKAB;sverksamhet kan endast mötas med att alla ansträngningar görs för att uppnåoptimal säkerhet. ^Kumla-Yxhults järnväg spelar en viktig roll i dettasammanhang, eftersom transportfrågan är central när det gäller säkerheten.Därför är det bra att kommunikationsministern givit dessa klara besked, som innebäratt järnvägen kommer att finnas kvar, och detta utan ekonomiska insatser från^Kumla kommun. ^SAKAB:s anläggning är en riksanläggning, och kostnadersammanhängande med anläggningen och dess verksamhet skall givetvis inte betalasav en enskild kommun. Överläggningen var härmedavslutad. 9 § Svar på fråga 1982/83:428 om utbildningen av högrechefer inom den statliga sektorn ^Wennerfors har frågatmig om jag anser att chefsförsörjningen och den pågående utbildningen av högrechefer inom den statliga sektorn är tillfredsställande och tillräcklig. Beträffande frågans första del omchefsförsörjningen inom statsförvaltningen vill jag svara att den ärtillfredsställande i den meningen att det oftast inte föreligger någrasvårigheter att rekrytera befattningshavare, i varje fall de chefstjänsterregeringen har att tillsätta. Redan i årets budgetproposition anmälde jagmin avsikt att föreslå en utredning om styrelsefunktionen i statligamyndigheter. Jag har bl. a. under intryck av händelserna i domänverketföranstaltat om att direktiven till en sådan översyn också skall innefattafrågor som rör ledningen av de statliga förvaltningsmyndigheterna samt vilkenordning som bör tillämpas när verkschefer utses och åtgärder för att åstadkommaen önskvärd högre personalrörlighet i dessa befattningar. Härutöver vill jag hänvisa till de nyabestämmelser angående intresseannonsering av de högre chefstjänsterna somträdde i kraft . Syftet härvidlag är att genom ett mera öppetrekryteringsförfarande bredda rekryteringsunderlaget till de högrechefstjänsterna. I fråga om utbildningen avstatsförvaltningens högre chefer vill jag hänvisa till att detta spörsmålutreddes av en särskild kommitté 1979. Utredningens förslag om ettutbildningsprogram för ca 2 500 av statsförvaltningens högre chefer fullföljsnu efter att ha godtagits av . I och med kursprogrammet harhuvuddelen av gruppen verkschefer och deras ställföreträdare samt drygt hälftenav byråchefer och högre deltagit i utbildningen. Sedan detta program fullföljtsär avsikten att inbjuda verkscheferna till återkommande ^aktualiseringskonferenser. Vidare vill jag nämna att en särskildutbildning för verkens personalchefer anordnas och att en utbildning förregeringskansliets högre chefer också har inletts. Av min redovisningframgår att betydande insatser görs i fråga om utbildningen av statsförvaltningenshögre chefer. Det är, mitt allmänna intryck att resultaten av utbildningen ärtillfredsställande. En utvärdering av hela utbildningen är planerad attgenomföras i anslutning till att kursprogrammet till sin huvuddel ärgenomfört. När resultatet härifrån föreligger, har jag bättre underlag för attmera konkret kunna besvara den ställda frågan. Om utbildningen av högre chefer inom den statligasektorn 34 ^WENNERFORS ^(m): Jag ber först att få tacka för svaret. Att jag ställdedenna fråga har följande mycket enkla förklaring. Det var mycket lättare att vara chefförr. I den ^fidens ledarskapsklimat bestämde chefen ganska oinskränkt. Idagens mera demokratiska ^ledar- Om utbildningen av högre chefer inom den statligasektorn ^skapsklimat är det svårare att varachef. Om det är svårare att vara chef i ett demokratiskt ledarskapsklimat, blirdet ännu svårare när den offentliga sektorn måste bantas. Chefen skall leda etthårdhänt rationaliseringsarbete. Han skall komma med besparingsförslag. Hanskall tåla kritik från alla möjliga håll. Han skall kunna befinna sig litetobekymrat i ^blåsvädér. Går det bra för , är det lätt att vara statsrådoch politiker. Går det bra för ett företag, är det lätt att vara VD. Går detbra för ett statligt verk, är det lätt att vara generaldirektör. Men lever vi i enbesvärlig tid, och därför måste vi satsa på utbildning. Det gjorde denborgerliga regeringen. Min enkla fråga var bara; Hur prioriterar statsrådetdetta? Av svaret att döma, somjag tycker är bra, förstår jag att statsrådet ser ^posifivt på problemet. Jagskulle ytterligare kunna fråga: Skall jag också uppfatta det som att statsrådetär beredd att fortsätta att satsa på denna utbildning, som verkligen behövs? När det sedan gällerchefsförsörjningen är jag kanske inte riktigt lika nöjd. Visserligen sägerstatsrådet att det inte föreligger några svårigheter att rekryterabefattningshavare, i varje fall till de chefstjänster som regeringen har atttillsätta. Men med min fråga när det gäller chefsförsörjningen, ett uttryck somjag har fått från departementspromemorian "Statliga chefsfrågor" -det kan också kallas för chefsutbildning eller chefsplanering - menar Är det rätt chefer vi får? Är chefsrekryteringen rätt genomförd? Tillsätter vi cheferna på rätt sätt? Hur är det under den chefsnivå som regeringen arbetarmed? Går man igenom chefsförsörjningen? Ser man till att det finris på lång sikt chefer som kanta vid? Vi har ju sett exempelpå att det finns problem i statsförvaltningen. är ett sådantexempel. Det finns också exempel på att tjänstemän lämnar oss och går över tillden enskilda sektorn. Det kan vara en lönefråga, men det kan också ha att göramed den typ av frågor som jag har räknat upp. Jag skulle vilja hadetta litet mera belyst av statsrådet. upplever jag att det inte görssärskilt mycket åt chefsförsörjningen inom den offentliga sektorn, och jag villfråga statsrådet ytterligare: Vad kan statsrådet tänka sig att göra för att detskall komma i gång? Först frågorna vad gällerutbildningen. Jag delar den uppfattning som här har framförts att det gälleratt se till de nya förutsättningar som råder för chefsrollen framöver. I detutbildningsprogram som snart har genomförts med ^tvåveckorsutbildning förverkschefer, ställföreträdare och byråchefer har man just tagit uppfrågeställningen om chefens delvis nya förutsättningar i det förändringsarbete somman kan se En alldeles konkret fråga, som vi där hartagit upp och som jag har haft med mig när jag har inlett vid de här kurserna,har varit att vi bör mera fokusera utbildning och intresse på hur myndighetenskall fullfölja sin uppgift gentemot allmänheten. Hitintills har mycket handlat omutbildning i förhållande till MBL och sådana saker, helt naturligt eftersom vi har haft en lagstiftning att gåigenom. skall vi utvärdera vilken volym den utbildningen behöver ha, men frågeställningarna kvarstår och behandlingen av dem måste ^påett eller annat sätt fortsätta. Den andra frågan, chefsförsörjningen, harockså tagits upp i den här utbildningen. Vi har en arbetsgrupp inomcivildepartementet som följer dessa frågor. Jag kan också nämna att ett parmyndigheter, och , bedriver en försöksverksamhet som vi följer meduppmärksamhet. Om utbildningen av högre chefer inom den statligasektorn 36 ^WENNERFORS ^(m): Herr talman!Då skall jag bara be att få tillägga någraord om chefsförsörjningen - för övrigt är jag nöjd. Det svar som jag nu fick måste jag tolkapå det sättet att inom den offentliga sektorn, för vilken både jag ochstatsrådet har ansvar, ligger vi långt långt efter den enskilda sektorn. som går bra-ja, ävenandra, om man där ser progressivt på de här sakerna - satsar oerhört mycketjust på chefsförsörjningen och . Det finns många exempel påföretag som gör det på ett ^sättsom vi har anledning att studera. Av svaret får jag uppfattningen att inomden o^f^fentliga verksamheten sker ingenting sådant , utom litetförsöksverksamhet. Då måste väl ändå statsrådet medge att litet kraftfullarebesked skulle kunna vara på sin plats, så att ^chefsförsörjningsfrågan väcksoch tas upp runtom i hela statsförvaltningen. Jag delar inte ^Wennerforsuppfattning att vi på den statliga sidan skulle vara så väldigt efter denprivata sidan när det gäller utbildning. Jag har inga si^f^fror för att kunnadirekt jämföra någon speciell statsförvaltning med något speciellt företag ochse huruvida det skiljer mellan dem eller inte. Jag tycker dock att det finns enrätt god framförhållning vad gäller vår chefsförsörjning. Dessa frågor harverkligen satts i fokus för den chefsutbildning som jag, sedan jag tillträddesom civilminister, haft anledning följa. Det förs också överläggningar med^GD-föreningen på den här punkten. Inget är så bra att det inte kan blibättre, men det finns en hygglig ambition från vår sida att ha en offensivprägel på dessa frågor. Nr 126 ^Anf. 38 ^WENNERFORS ^(m): den Herr talman! Jag är glad över att statsrådet säger attvi har en hygglig 21 ^a^oril 1983 ambition. Det kan lova gott, men jag vill ändå anmälalitet skepsis. Vi kommer kanske inte längre beträffande dennafråga, men jag Stöd till ^barnfa- kommer att följa den med intresse, och medtillfredsställelse notera de ^milier ^m^ ^m^ initiativ som kommer att tas, efter vadjag förstår av svaret. Överläggningenvar härmed avslutad. 10 § Föredrogs och hänvisades Motionerna 1982/83:2368 till socialförsäkringsutskottet1982/83:2369 till /83:2370 till näringsutskottet1982/83:2371 till ^konstitufionsutskottet /83:2372 ^fill kulturutskottet1982/83:2373 till näringsutskottet /83:2374-2379 till skatteutskottet1982/83:2380-2397 till ^jusfitieutskottet /83:2398 och 2399 tilljordbruksutskottet 11§ Stöd till barnfamiljer ^m.