prot · G60988 · 1982-12-31 00:00:00 — allmänpolitiska debatten för en månad sedan erinrade om detuttalande som gjordes av de tre partier som står bakom skatteuppgörelsen idess ursprungliga form. Låt mig, herr talman, tillägga att självfallet har bådecenterpartiet och velat korrigera verkningarna av den högainflationen, som är en följd av devalveringen. Det är ju den stora effekten närdet gäller skatteskärpningarna, både och nästkommande år. Jagciterar här vad i sin tur citerade: "Genomförandet av skattereformen måste mednödvändighet påverka löneutvecklingen under de år då sänkningen avmarginalskatten sker. Kravet på återhållsamhet riktas med särskild styrka mothöginkomsttagarna. Tillgängligt utrymme för löneförbättringar bör i huvudsaktillfalla de inkomsttagare, som i begränsad utsträckning får fördelar av desänkta marginalskatterna. I överenskommelsen förutsätts att arbetsmarknadens partervisar sig beredda att verka för en sådan inriktning av lönepolitiken. Omlöneutvecklingen i prakfiken avviker från denna inriktning kan stegen imarginalskattesänkningen bli föremål föromprövning." sade i anslutning till detta attarbetsmarknadens parter skulle ta hänsyn till vad sagt, trots att hanär medveten om de problem som avtalsbegränsningen för med sig. Det är alltsåmöjligt att regeringen kommer att ta utfallet av avtalsrörelsen till intäkt föratt ompröva den enda del av skatteomläggningen som i sig kan leda till sänktskatt - marginalskatteändringarna. Från LO-borgen har det också hörts muller över attregeringen, av vissa uttalanden att döma, inte kommer att införa den s. k.promsen 1984. Blir det ingen proms skall det inte heller bli någramarginalskattesänkningar, säger . Skall man döma av det inflytande LOhitfills haft på den nya regeringen -ta t. ex. fackföreningsavdragen - bördetta också oroa, såväl när det gäller risken att få en proms som möjlighetenatt marginalskattesänkningarna omprövas. Låt oss därför få besked. Jag kan rikta frågan till EgonJacobsson, som sitter som socialdemokrafisk ledamot i skatteutskottet. Kommermarginalskattesänkningarna som beslöts av att stå fast? Ochhur blir det med promsen? Kommer denna nya skatt, som ytterligare belastararbete och investeringar - och alltså motverkar det säger sigvilja uppnå - att införas? Det höga skattetrycket, särskilt i form avhöga marginalskatter och höga arbetsgivaravgifter, motverkar ökadearbetsinsatser, minskar intresset för sparande och gör det mindre intressantatt satsa på företagande. Ett högt skattetryck motverkar alltså just det vi behöverstimulera för att få fart på den svenska ekonomin och själva klara våraproblem. Det höga skattetrycket leder också till större risk förskattefusk och skatteflykt. Det leder i sin tur, tillsammans med de krångligaskatteregler som vi har, fill ökad kontroll av skattskyldiga. En generalklausul, som tar hänsyn till statens intressenmen inte den enskildes, drevs igenom i med stor snabbhet. Den s. k.lagen om uppgiftsskyldighet genomfördes, vilket innebär att enskilda villaägarekan komma att tvingas betala andras skatteskulder. Det kommer fler och fler krav på samköming av dataregisterför att öka möjligheterna till skattekontroll. Vart och ett för sig verkarkraven på samköming kanske inte orimliga. Men lägger man ihop alla de krav somställts växer bilden av Storebrors kontrollsamhälle fram. Där drabbas inte baraden som försöker fly undan sin skyldighet att betala sin skatt - och han ellerhon skall naturligtvis drabbas - utan alla medborgare. De krångliga skatteregler som också blir en följd av etthögt skattetryck leder fill många taxeringsprocesser. Processerna tar lång tidoch leder ofta till förluster för enskilda människor, även om de slutligenvinner målet. Det höga skattetrycket är följden av stora offentligautgifter. En stor del av de offentliga utgifterna går tillbaka fill dem sombetalt skatten i form av generella subventioner. Det gäller inte minst påbostadsområdet. Det blir en ineffektiv rundgång i ekonomin. Subventionernasnedvrider prisbildningen och därmed också efterfrågan. Resurserna fördelas påett sätt som inte är det mest effektiva ur samhällsekonomisk synvinkel. De somdrabbas av detta är naturligtvis de som skulle ha vunnit mest på en ökadeffektivitet, dvs. Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. mellaninkomsttagarna,de som enligt kommer att få betala också det höjda skattetrycket. Den statliga byggprisutredningen har i ett betänkande fråni fjol också pekat på att bostadssubventionerna bidrar till ökadeproduktionskostnader för bostäderna. De ökade kostnaderna leder till störresubventioner och högre skatter och till ännu högre produktionskostnader. Ochvem förlorar på den utvecklingen? Igen den enskilda människan. Det behövs en skattepolitik i som utgår ifrån attbeskattningen skall ta till vara och inte motverka drivkrafterna i samhället.Skattesystemet skall alltså stimulera till ökat arbete och ökat företagande,kort sagt ökad produktion. Skattesystemet skall motverka snedvridning avprisbildningen. Skattesystemet skall stimulera till sparande och motverkaskatteflykt och skattefusk. Det förutsätter en varaktig skattereform med rejält sänktamarginalskatter. Löftet om att flertalet heltidsarbetande inte skall ha mer än50 % i marginalskatt måste uppfyllas. För att en sådan reform inte skall urholkas måste, som vimoderater allfid framhållit, ett fullt inflafionsskydd finnas för den statligainkomstskatteskalan. Verkligheten ger oss rätt, när vi ser hur inflationen nuåter tillåts höja skatterna. Reformen får dessutom inte finansieras genom höjdaarbetsgivaravgifter eller genom införande av någon form av proms. Genom besparingar i statsbudgeten kan skattesänkningarnafinansieras, och därmed ökar också valfriheten för människorna. Krångliga regler bör så långt möjligt rensas bort urskattesystemet. Det är ytterligare ett argument för att undanröja denavdragsbegränsning som är en del av skatteomläggningen. Genom lägre skattetryck och enklare skatteregler minskarbehovet av en omfattande kontrollapparat och en utbyggd skatteadministration.En sådan politik stärker de enskilda människorna - inte staten. Den är också enförutsättning för samhällsekonomisk återhämtning. 52EGON () replik: Låt mig på en gång ge erkännandetatt han är en värdig representant för det moderata samlingspartiet, med andraord han är ganska fräck. Jag hade inte, när jag gick upp i den här debatten, räknatmed en skattedebatt. Men efter den här kanonaden mot den socialdemokratiskaskattepolitiken får man väl ändå säga några ord. Jag tycker att det moderata samlingspartiet presterarnästan är på gränsen till det oanständiga. vet mycket väl varför.Men låt mig påminna om det. val kröp ni in i en regering och höjdeskatter och införde nya skatter, låt vara att profilen på de skatteökningarnainte var sådana att de accepterades av arbetarrörelsen. När det sedan börjadebli besvärligt hoppade ni av och ställde er vid sidan om, i opposition, ochskällde på era Så kom valet . Då gick ni in i regeringenigen. Men när det började bli alltför besvärligt, ekonomin var alltför raserad,då gick ni ur igen och försökte på nytt profilera er genom att tala om sänktskattetryck och sänkta skatter. upprepar sig historien igen. Det är bara attkonstatera, : Ni är inte trovärdiga. Under de år som ni satt i dehär regeringarna medverkade ni till att skattetrycket ökade. Samfidigt är ni ihög grad ansvariga för att ha raserat statsfinanserna. Låt mig sedan beröra även de kommentarer Bo Lundgrengjorde om mitt inlägg. Jag vet inte hur han lyssnade när han fick det till attgälla en passiv inställning. Det är tvärtom ett krav på ett aktivt handlandefrån svensk sida för att få andra länder att häva åtstramningspolitiken. Vaddenna har inneburit har vi sett, och det har dokumenterats på ett alldelesutmärkt sätt av företrädare för finansutskottet. Därför tycker jag attdet var rimligt och logiskt att ställa frågan: Hur hög skall egentligenarbetslösheten behöva bli innan inser att den politik som de för ärfelaktig? är slut beräknas arbetslösheten i västvärlden omfatta 35miljoner människor. Får jag också, herr talman, med hänsyn fill kammarensfidsmässiga situation, redan nu upplysa om att jag inte tänker gåupp i någon mer replik i den här debatten. Den ekonomiska politiken, m. m. 53 BOLUNDGREN (m) replik: Det var ett enkelt sätt att slippa kommenteraoch svara på frågor i fortsättningen som använde sig av. Låt mig först säga att han talar om att jag var fräck, som- om jag förstod honom rätt - de flesta moderater var. Han talade också om attvi höjde skatter, att vi gjorde det ena och underlät det andra vihade majoritet här i kammaren. Men inte med ett enda ord sade han emot mig närdet gällde min beskrivning av den socialdemokratiska skattepolitiken. Med riskför att trots allt går upp ytterligare en gång i talarstolenmåste jag säga att det indirekt innebär ett erkännande av att min beskrivningvar korrekt. Det kan man i så fall ta till kammarens protokoll. Det är faktiskt så, för att se på historien, att 1970 varskattetrycket i , mätt i procent av bruttonationalprodukten, . 1976 var det inte riktigt, men näst intill, , en nivå som det låg kvarpå i stort sett oförändrat . En kraftig höjning av skattetrycketåren 1970-1976 med socialdemokratisk majoritet i ochsocialdemokratisk regering; ett oförändrat skattetryck i enlighet med demoderata kraven och löftena i valrörelserna 1976 och 1979 medborgerlig majoritet i kammaren. Där trorjag inte att lyckades speciellt väl. Det jag menade med en passiv insats var helt enkelt attEgon säger att bara om vi får en internationell samverkanekonomisk-politiskt kan vi klara vår situation. Vi moderater har inte dennauppfattning, vilket har framgått tidigare här . Vi menar att vi kan ochmåste lösa våra problem Den ekonomiska pohuken, m. m. själva,oavsett vad andra länder gör. Vi har också anvisat en politik för detta. Under detta anförande övertogtalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 54 INGA (vpk): Om man inte satsar på den offentliga sektorn,händer framför aUt två saker: människors rätt till bra vård och service kaninte tillgodoses, och människor blir arbetslösa. Det första kostar resurser sominte går att räkna. Det går inte att räkna på människors behov. Det andra-arbetslösheten - kostar både sådana resurser som inte går att räkna och sådanaresurser som går att räkna. Vi har visserligen en väl utbyggd sjuk- och hälsovård ivårt land, med en hög läkartäthet. Men ändå behöver vården byggas ut för attminska kötider till olika slags sjukvård. Jag får ofta brev och andrapåstötningar från människor som väntar på vård. Inom olika områden inom hälso-och sjukvården måste stora resurser satsas, om människors berättigade krav påhjälp skaU kunna tiUgodoses. Vart fjärde hushåll kommer 1985 att bestå av enensamstående pensionär eller två makar som är pensionärer. Detta ställer storaoch berättigade krav på en bra äldreomsorg och också på speciell sjukvård. Omtanken, som för fiden samfiiga partier bekänner sig till, att gamlamänniskor i största möjliga utsträckning skall få bo kvar hemma i en invand ochtrygg miljö skall kunna förverkligas, krävs stora resurser, bl. a. i form avhemhjälp och hemsjukvård. får bara av förskolebarnen platsi daghem, trots att de flesta barn skulle behöva det. I krisfider är detspeciellt viktigt att satsa på barnen och deras behov. Femårsplanen kommer attbli en tioårsplan om inget görs. Och det finns inga garanfier för attfemårsplanen ens blir en tioårsplan, eftersom inga andra styrmedel finns än attlita tiU kommunernas goda vilja. Det har ju inte gått under bra tider, och detkommer än mindre att gå under de svåra ekonomiska förhållanden som mångakommuner nu befinner sig i. Om man tar barns behov på allvar, så måste denkommunala barnomsorgen byggas ut kraftigt - både kvantitafivt och kvalitativt. Dessa tre områden - hälso- och sjukvården, äldreomsorgenoch barnomsorgen - måste byggas ut och göras bättre, för dessa verksamheterhar brister. Om man inte avhjälper dessa brister får människor en dåligomvårdnad. Men inte bara det. Om man inte bygger ut dessaverksamheter, bidrar det fill en ökande arbetslöshet, som vården blirsämre. Det är framför allt kvinnors arbeten som hotas. Jag skaU ta tre exempel. Det första är från en närståendesläkting. Hon arbetade inom den kommunala i en kommun i Sverige.Kommunen skulle spara pengar, och hon sades upp. Vad hände då? Tre saker hände.Hon blev arbetslös, barnen fick ingen musikundervisning, men samma pengar måstebetalas ut. Jag talade tidigare om resurser sominte kunde mätas. Det handlar det om i detta fall också. Kvinnan som blevarbetslös mådde dåligt av det. Det kan inte mätas i pengar, om det inte går sålångt att hon behöver psykvård, men det gjorde det inte i detta fall. Barnensresursförlust går inte heller att mäta. Det enda som går att mäta ärarbetslösunderstödet, som ju måste betalas ut i detta fall precis som i allaandra fall. Resultatet blev alltså bara en försämring: hon blev arbetslös,barnen blev av med sin musikundervisning, men samma pengar måste betalas utfast från andra konton. Detta är vansinne. Ett andra exempel. Det handlar om en nära vän fill mig,också en kvinna, som arbetar inom långvården; hon är undersköterska. Där skallman också spara, som det heter. Det fick till följd att min vän fick gå nedfill halvfid. Vad hände då? Samma sak: Hon blev halvfidsarbetslös, de gamlafick sämre vård, men samma pengar måste betalas ut. Vissa saker går också här att mäta och andra inte. Henneslön räckte inte till utan måste naturligtvis kompletteras från andra konton isamhället. Jag tror det i detta fall blev socialhjälpen som fick skjuta fill.Hon ville arbeta men fick inte, men det kostade lika mycket för samhället.Detta är också vansinne. Ett tredje exempel. En annan vän till mig arbetar påfritids. Där skulle man också spara- personal skulle dras in. Det gälldevisserligen bara en fjärdedels tjänst, men utnyttjar man redan marginalenkänner man av också en indragning av en kvarts tjänst. Dessutom skulle, som detnu heter inom barnomsorgen, befintliga resurser utnyttjas bättre; barnantaletutökades -inte mycket, men det blev också kännbart, eftersom barngruppen varstor redan från början. Vad hände då? Också här kan vissa saker mätas i pengar ochandra inte. Det blev förstås en besparing för kommunen på en kvarts tjänst. Hurungarna och personalen mår går inte att mäta i pengar, men det kostar likafullt. Det är också ett slags vansinne. Alla dessa tre exempel visar på trångsynthet och dåligframförhållning när det gäller människors hälsa och hur människor mår. Detvisar på nonchalans mot barn och äldre och emot arbetskraft - i detta fallgällde det kvinnors arbetsinsatser. Arbetslösheten är dyr. En miljard kostar densvenska arbetslösheten. Då har man inte räknat med - för det kan man inte göra- hur de arbetslösa människorna mår, hur deras familjer mår, att barnen farilla, osv. Lägger man fill produktionsbortfallet kommer man upp i ytterligareen miljard . Det betyder att den svenska arbetslösheten kostar tvåmiljarder kronor . Arbetslöshetskostnaden är alltså lika med entredjedel av vårt budgetunderskott eller lika stor som räntekostnaderna påstatsskulden! Från borgerligt håll finns ett stortförakt för den offentliga sektorn. Man angriper den offentliga sektorn ochpläderar för mer individualism och privatisering med frihetsidealet somtäckmantel. Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska pohuken, m. m. frihet ochvilken valfrihet kände dessa tre kvinnor när den offentliga sektorn angrepsdirekt i deras arbeten? Den offentliga sektorn måste byggas ut och försvaras.Krisen beror inte på denna sektor. Tvärtom har den offentliga sektorns tillväxtfördröjt och väsenfiigt mildrat krisen. Den offentUga sektorn tillgodoser mångaviktiga behov, och den kommer att få allt större betydelse. Såsom ett förstaled i en planmässig utbyggnad av denna sektor och såsom ett led i kampen förrätten till meningsfullt arbete måste, menar vi i vpk, 100 000 nya arbetenkomma till inom denna sektor . Dessa arbeten behövs ochkan skapas inom flera olika delar av den offentliga sektorn: inom byggnadsverksamhet,sjukvård, äldreomsorg, barnomsorg, kollektivtrafik, skolans område osv. Men en utbyggnad av den offentliga sektorns verksamhetfordrar förstås en helt annorlunda statlig polifik gentemot kommuner ochlandsting än den som de borgerliga regeringarna har inlett i sin strävan attförsvaga och avveckla delar av den offentliga sektorn. Den åderlåtning av denkommunala sektorn med som den borgerliga regeringengenomförde måste betalas tillbaka. En ökad satsning på kommuner och landstingär nödvändig både för att bekämpa arbetslösheten och för att tillgodoseangelägna sociala behov. Kommunerna måste få utrymme för en expansion på . En annan fråga som bUr allt viktigare ärkravet på en förkortning av arbetstiden. Införande av sextimmarsdag utan sänktalöner skulle vara en stor vinst för de arbetande. Det finns många starka motivför dessa krav: den ökade stressen i arbetslivet, koncentrationen av arbetsplatser,som inte minst i storstäderna medför långa och dryga arbetsresor, samt denkönsuppdelade arbetsmarknaden och arbetstiden. En arbetstidsförkortning bidrarockså till en rättvisare fördelning av produktivitetsvinsterna. Den gerförutsättningar för ett bättre socialt liv. Den understöder kampen förjämlikhet mellan kvinnor och män. Den bidrar också till att fler människor kanfå arbete. Det är vikfigt att driva debatten om och kravet på sextimmars arbetsdag. Dessa krav får inte glömmas bort. Sextimmarsdagen medbibehållen lönestandard bör genomföras under resten av 1980-talet. , herr talman! Vpk ställer fyra krav såsomutgångspunkt för samhällsutvecklingen i vårt land. Rätt till ettmeningsfullt arbete. Rätt fill braoch billig mat samt en bra och bilUg bostad. Rätt till engod och giftfri miljö. Rätt tillutbildning och kultur. Dessa fyra grundläggande folkliga rätfigheter måste varamålen för den samlade ekonomiska politiken i vårt land. Dessa mål skall nåsgenom politisk, facklig och ideologisk kamp. Denna kamp måste föras motborgerUga intressen. 55 (vpk): Regeringen föreslår i budgetpropositionen att anslaget tillregionalpolitiska stödåtgärder höjs med 64,5 milj. kr. Det framgår myckettydligt att de satsningar som kan komma att ske med tillgängliga resurserförväntas inom ramarna för det privata ägandet och med profiten som drivkraft.Något initiativ för en ny nationell industripoUfik eller regionalpolitikinnehåller inte propositionen. För föreligger en alldeles speciell situafion. Statenär dominerande ägare av , mark och energi. Genom statUga bolag och verkhar en omfattande verksamhet bedrivits i vårt län. ,domänverket, NJA, , , , Regioninvest i är några av deföretag som drivit dessa verksamheter. Vänsterpartietkommunisterna har i flera motioner tagit upp de insatser som skulle behövas föratt på ett avgörande sätt förändra läget i vårt län. Jag skall här ta upp defrågor som föranlett motionerna. Malmfältsgruvornas framtid måste tryggas. Föratt detta skall bli möjligt krävs en rad åtgärder: Ett stadigt handels- ochbytesbolag måste bildas, som effekfivt kan utnyttja marknadsförutsättningarnaframför allt i . Det behövs en ny strategi för malmfälten och ,Delar av denna offensiva plan är nya huvudnivåer i och ,avfosforisering och avalkalisering av malmerna, tillvaratagande av de sällsyntajordartsmetaliema, järnsvampverk och en handelsgödselfabrik till malmfälten. Verkstadsindustrini området måste ges ett stöd som syftar till en långsiktig utbyggnad avmarknadsföring och produktutveckling. Vpk vill också trycka på behovet av enberedskapsproduktion av stål och ammoniak samt järnsvamp i . Kraftfulla och offensiva åtgärder inom träförädlingens område behövsockså i . Vi har aktualiserat frågan om en virkesfördelningsplanför länet. Frågan om tonträtillverkning i har lyfts fram i ensärskild motion. Energiskogsodling är ett område där man kan göra posifivainsatser för . I en rapport från en arbetsgmpp. Skogen ochskogsindustrin i , sammanfattas förutsättningarna så här: "Skogsnäringensförädlingsled är storleksmässigt väl utbyggt i . Skogstillgångarnaianspråktas huvudsakligen inom länets gränser av en industri som på kort siktinte kan utvecklas genom volymexpansion. De traditionella råvarusortimenten räckerinte fill för detta. Mer långtgående förädling än till bräder, plank och massasamt marknadsföring i vid bemärkelse inrymmer dock fortfarande avsevärda 'vitafläckar' av stort intresse. utnyttjas bara halva den biomassa som skogen producerar. Inom givnabegränsningar finns möjlighet till ett förbättrat utnyttjande av skogsresursen.I första hand kan ett förändrat utnyttjande av industrivirket komma till stånd.Vidare är det möjligt att ta ut mera industriråvara samt energisortiment ur denbiomassa som inte fillvaratas. Denekonomiska pohuken, m. m. 9 protokoU 1982/83:88 Av det nuvarande industrivirket förädlas avbarrvirket vid sågverken och resterande del samt nästan allt lövvirke vidmassaindustrin. I massaveden ingår kvanfiteter som tekniskt sett skulle kunnasågas. Med förbättrad kunskap om dessa kvantiteter bör det vara möjligt attgöra ekonomiskt opfimala 'koka-' 'såga' -avvägningar. En breddad råvarubas kan på få påtagligaposifiva direkta sysselsättningseffekter. Förutsättningar för detta kan skapasbåde via de resurser ett rationellare råvaruutnyttjande genererar och vialångsikfiga samhällsåtaganden. Åtgärderna i länets skogar är av stor betydelse för helalandet. Detta värde skulle vara ännu större om värdeuppbyggnaden grundad påvirkesproduktionen i länet vore lika hög som i landet i övrigt. I dagtredubblas skogsråvarans värde i genom förädling, medan det igenomsnitt nästan femdubblas i hela . En värdeuppbyggnad i nivå medlandet i övrigt skulle fillsammans med ett fullskaUgt tillvaratagande avskogsenergi kunna öka intäkterna från länets skogsnäring från 1,5 till 3miljarder kronor ." roll som exportlän skulle kunnaförstärkas. Möjligheterna att erhålla jobb i hemorten skulle väsentligtförbättras. Men då krävs satsningar som vägleds av människornas behov,satsningar som siktar på en långtgående förädling, inte en ytterligarerovdrift. kan göra en betydande insats för länom den under det fortsatta riksdagsarbetet stöder våra inledningsvis omnämndaförslag. Genomförda skulle de också betyda stora tiUskott till Sverigesekonomiska styrka. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren övergår nu fill att debattera finansutskottetsbetänkande 26 om besparingsåtgärder i statsförvaltningen. Anf.57 HANS i (vpk): Herr talman! Vi har ett betänkandefrån finansutskottet som är ett resultat av revisorers förslag sedande har granskat besparingsåtgärderna inom statsförvaltningen. När vi från vpkstrax fick revisorers förslag i vår hand lusläste vi detnaturligtvis, för besparingsåtgärderna är ju en känslig och mycket omdebatteradfråga. Vi tyckte då att revisorernas förslag var förståndiga, så vi avstod frånatt lämna någon motion. 'Voteringenredovisas efter debatten om FiU:s bet. Vihar varit väldigt krifiska mot att man har använt den s. k. osthyvels-metoden,dvs. att man har ålagt olika förvaltningar att spara en viss procent över helalinjen. Genom den metoden har man inte kunnat göra de politiska prioriteringarsom har varit nödvändiga, anser vi. Det var också så revisorerna motiveradesitt ställningstagande när de kritiserade den här osthyvelsmetoden. De säger såhär i texten: "Granskningenhar vidare visat att det är svårt för myndigheterna att i fortsättningen mötagenerella nedskärningar med rafionaUseringar och omprioriteringar.Statsmakterna måste i ökad utsträckning ta ställning fill de avvägningsfrågor sombesparingskraven aktualiserar. verksamheter kan i vissafall ge sådana effekter att de ej är samhällsekonomiskt lönsamma, vilketenligt revisorernas mening är något som man hitfiUs försummat att tillräckligtbeakta." Såsäger man som sin första punkt av elva att nuvarande generella besparingsmetodbör ersättas av ett system med selektiva besparingsåtgärder i kombinafion medklara politiska ställningstaganden i prioriteringsfrågorna.