prot · G609165 · 1982-12-31 00:00:00 — Mom. 1 (utredning om skatteutjämningssystemet) den Utskottetshemställan bifölls med 264 röster mot 51 för reservation 16 av Mom. 2 (utredning om omvandling av statsbidrag tillkommuner och landsting) Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 17 avNils Åsling och , bifölls med acklamation. Utskottets hemställan bifölls. Mom. 4 (ökning av ramarna för det kommunalaskatteutjämningsbidraget m. Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 18 avCarl-Henrik , bifölls med acklamation. Mom. 5 (utformningen av ett avgiftssystem för finansieringav det kommunala skatteutjämningsbidraget) Efterställda propositioner på bifall till delsutskottets hemställan med godkännande av utskottets motivering, dels utskottets hemställan med den ändring i motiveringensom föreslagits i reservation 20 av m. dels utskottets hemställan med godkännande av den ireservation 21 av och anförda motiveringen samt dels reservation 19 av bifölls med acklamationutskottets hemställan med godkännande av utskottets motivering. Mom. 6 (anslag) I kontrapropositionsvoteringen biträddes reservation 22 Bav m. fl. med 81 röster mot 51 för reservafion 23 av . 181 ledamöter avstod från att rösta. I huvudvoteringen bifölls utskottets hemställan med 176röster mot 78 för reservation 22 B av m.fl. 58 ledamöter avstodfrän att rösta. Mom. 1 och2 (automatiken i statsbidragen m. m. till kommunerna och avgiftsfinansiering avkommunal verksamhet) Utskottets hemställan bifölls med 295 röster mot 17 förreservation 25 av . 2 ledamöter avstod frän att rösta. 2 protokoll 1982/83:165-167 Mom. 3 (inkomstrelaterade, differentierade avgifter förkommunal och statlig service) Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 26 avLars m. fl., bifölls med acklamation. Mom. 4 och 5 Utskottets hemställanbifölls. Mom. 6 (utredning om komplettering avupphandlingskungörelsen m. Utskottets hemställan, som ställdes motreservation 27 av m. fl., bifölls med acklamation: 3 § Konsumentpolitiska frågor Föredrogs näringsutskottets betänkande 1982/83:45 omkonsumentpolitiska frågor (prop. 1982/83:100 delvis). 7STEN (): I näringsutskottets betänkande nr 45behandlas budgetpropositionens förslag på det konsumentpolitiska området.Samtidigt behandlas nio motioner, varav en kommittémotion från moderatasamlingspartiet som utskottets moderata ledamöter följt upp i ett antalreservationer, som fogats till betänkandet. En aktiv konsumentpolitik, där den enskilde sätts icentrum, är en väsentlig del av vårt marknadsekonomiska system. Näringsfrihetoch fri konkurrens är hörnpelare i en sådan politik och utgör viktigaförutsättningar för ett fortsatt utvecklat välstånd i vårt land. Såväl konsumenter som producenter är bäst betjänta av attvaror och tjänster är anpassade fill de krav som konsumenterna kan ställa.Dessa krav kan variera från person till person, men också på grund av att denenskildes livssituation ständigt förändras. En utveckling mot alltmer lagstiftning och reglering avkonsumenternas och producenternas situation kan inte godtas. Inom vårmarknadsekonomi och med gällande lagstiftning har konsumenterna ett rimligtskydd. Det viktiga är inte att få ett land med flera lagar utan en ekonomi medmera resurser. Allt som går under rubriken "konsumentpolitik"är inte nödvändigtvis bra för konsumenterna. Vissa ingrepp kan leda till attkostnaderna och priserna stiger mer än rimligt. Andra åtgärder kan medföra attkonsumentverket får ett ansvar för produkfionen som gör att verket inte stårfritt gentemot producenterna när varorna introduceras på marknaden. En fungerande marknadshushållning förutsätter friprisbildning i alla led. Prisstopp, prisreglering och subventioner försvagardrivkrafterna till rationalisering, snedvrider efterfrågan, bidrar tillorättvisa konkurrensförhållanden oeh skapar en dyr och tynganderegleringsbyråkrati. Våra samlade produktionsresurser utnyttjas därmed sämre. Prisövervakningen och desubventioner som utgår till konsumtionen bör därför avvecklas. Dettakan ske utan att levnadsstandarden generellt påverkas, om skatter och avgifteri motsvarande mån sänks eller andra fördyrande åtgärder underlåts. I en fungerande marknadsekonomi har konsumenten en starkställning. Från denna utgångspunkt borde begreppet konsumentpolitik vara avutomordentligt stor betydelse. Dess värre nödgas vi konstatera att konsumentpolitikeninte har denna ställning i vårt land. En väsentlig orsak härtill är attkonsumentpolitiken definierats alltför snävt. Många uppfattar t. o. m.begreppet konsumentpolitik som liktydigt med myndighetsutövning. För oss moderater har begreppet konsumentpolitik en långtviktigare betydelse. Det är i själva verket ett viktigt medel för att stärkamarknadsekonomin. Det gäller att stärka konsumenternas ställning genom enskattepolitik som skapar ökat utrymme för personlig valfrihet. Det gäller attminska myndighetsutövningen i samhället för att frigöra den enskildeskreativitet och ansvarstagande. Och det gäller att alla myndigheter päkonsumentpolitikens område mera inriktar sin verksamhet på att vara ett stöd åtden enskilde än tvärtom. Med socialdemokraterna i regeringsställning finns detbetydande risker för att den "nya konsumentpolitiken" kan leda tillökad samhällskontroll. Skall man tolka uppföljningen från visst myndighetshåll,inte minst från den snart tillträdande konsumentombudsmannen ,är tendenserna uppenbara. I en intervju i tidningen , nr 17/1983 säger hon:"Vi skall jaga varenda handlare." Hennes inställning är tydligen attkonsumentverket har bättre kontakt med de mänga konsumenterna än de flestaenskilda handlare. Det här, herr talman, är illavarslande. Det för tankarnatill det militanta program som antogs pä det socialdemokratiskakvinnoförbundets kongress 1981. Redan detta programs rubrik ger en klar fingervisning om vad det är fråga om. Iprogrammet talas det om, att när rörelsen fått inflytande över besluten genomlöntagarfonder, är det viktigt att den använder sitt inflytande till att ocksåstyra produktionens inriktning. Man säger att organisationerna kan påverkakonsumentpolitiken. Hela programförslaget andas stort misstroende motnäringslivet. Jag skall ge ett litet exempel. Pä s. 23 kan vi läsa följande:"När det gäller frukt och rotfrukter kan det betyda att varorna heltenkelt genmanipuleras och att konsumenten t. ex. får ett päron med tjockt skaloch mycket litet smak." Naturligtvis kan man finna sådana här hugskott så bisarraatt det inte bör finnas nägon risk för att de genomförs. Men man kan intebortse från det faktum att det är regeringspartiets kvinnoförbund som för framsådana här tankar. Jag måste fråga socialdemokraternas talesman hur han ställer sig till sådana här idéer. Frågan är pä sin plats,dä jag också noterat att en företrädare för samma kvinnoförbund, ,i en konferens krävde lagstiftning som gör det möjligt attpåverka såväl produktionens inriktning som sortimenturvalet i handeln. att olika organisationer, förmodligen vad man kallarfolkrörelser, skall tillsätta s. k. branschråd som väljer ut butikenssortiment. Det framgick inte vid tillfället i fråga om andra varor skall varatillåtna att sälja. Har verkligen de socialdemokratiska kvinnorna så litentilltro till de vanliga människorna och deras förmåga att själva besluta om sinkonsumtion att de är beredda att sätta konsumenterna under förmyndare?Naturligtvis är det ingen som förmenar socialister rätten att kräva socialism,men varför skall det kallas konsumentpolitik? Konsumentpolitiken bör vidareutvecklas, men inte pä detsätt som socialdemokraterna tänker sig. Framför allt måste man underlätta förkonsumenterna att träffa välgrundade och fria egna val. Den grundläggandeförutsättningen härför är att vidmakthålla en konsumentstyrd ekonomi och inteen som är dirigerad av myndigheter eller producentstyrd genom attfackföreningarna tar över näringslivet genom löntagarfonder och sätterkonkurrens och initiativ ur spel. Moderat konsumentpolitik kan i korthet sammanfattas iföljande punkter: Lägre skattetryck som gör att konsumenterna har mer pengaratt själva bestämma över. Valfriheti konsumtionen i stället för mera myndighetsstyrning. Respektför konsumenternas förmåga att träffa egna val. Konkurrens i produktionen så att företagen får ansträngasig att tillverka vad konsumenterna vill ha och till lägsta möjliga priser. Förbättrad information och goda kunskaper stärkerkonsumenternas möjligheter att påverka utbudet av varor och tjänster. Större inslag av konsumentutbildning i den grundläggandeundervisningen. Främjande av hushållsekonomisk och hushållstekniskforskning för hemarbetets rationalisering. Skydd motvilseledande reklam och osunda försäljningsmetoder. Bibehållandeav fria affärstider. bör i första handinriktas på information och konkurrensövervakning. Det får inte vara sä attden statliga myndigheten, , ses som konsumenternasställföreträdare med rätt att tala om för företagen hurmänniskorna/konsumenterna egentligen vill ha det. Ofta uppfattaskonsumentverket mera som en kontrollmyndighet, som en fiskal myndighet,än som ett serviceorgan. I då köpkraften minskar och kraven på kunskap,noggrannhet och ekonomisering i hushållens inköp och konsumtion ökar harkonsumentverket till största delen frångått politiken att tillgodose kravet päinformation om varuutbud, priser, kvaliteter m. m. för att i stället alltmersatsa på att styra företagen genom detaljerade riktlinjer. Det föreligger iförlängningen av denna utveckling risk för att vi får ett byråkratstyrt nätverkav detaljerade lagparagrafer och andra bestämmelser. Denna utveckling, herr talman,måste brytas. Politiker och ämbetsverk skall ha mindre att säga till om - deenskilda konsumenterna mer. Den enskildes ansvarstagande är mera utvecklandeför samhället än offentliga bruksanvisningar i form av myndighetsutövning ochpolitisk styrning. Enligt vår uppfattning bör KO-funktionen brytas ut urkonsumentverket och återstående del av verket renodlas till en renservicefunktion. Av principiella skäl bör man organisatoriskt skilja mellanförhandlande och normgivande uppgifter å ena sidan och åklagarfunktionen å denandra. bör göra sina bedömningar enbart på grundval avlagen oeh fristående från förhandlingsöverenskommelser och annan verksamhet somkonsumentverket bedriver. och statens pris- och kartellnämnd bör, såsom vi föreslår i den moderata motionen, slås samman till ett organ. I dettasammanhang bör nuvarande provningsverksamhet överflyttas tillstatens provningsanstalt. Detta skulle kunna möjliggöra ytterligare samordningav den konsumentinformation som båda verken producerar, varvid ytterligarerationaliseringsvinster borde kunna inhämtas. Nägon verksamhetsutvidgning, som regeringen tänker sig,och som framför allt det socialdemokratiska kvinnoförbundet vill ha, bör ickeifrägakomma - i synnerhet inte i nuvarande samhällsekonomiska läge - det fårsnarare bli fråga om att söka vägar att åstadkomma ett bättre resursutnyttjandeinom de ramar som f. n. gäller, och som det samhällsekonomiska läget kräver iframtiden. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill samtliga moderata reservationer i betänkandet. 8PER-OLA (): Konsumentpolitikens uppgift är ju att stödjakonsumenterna oeh stärka deras ställning. Eftersom alla samhällsmedborgare ärkonsumenter i den bemärkelsen att vi förbrukar varor och tjänster i denprivata hushållningen, berörs vi alla på ett eller annat sätt avkonsumentpolitiken. Det är därför viktigt att konsumentpolitiken formas så attden omfattar alla konsumenter - ung som gammal, tätortsbo som glesbygdsbo osv. Men det är också viktigt att den utgår ifrån den situationsom bl. a. svagare konsumentgrupper befinner sig i. Det är inte utifrånmyndigheternas roll och position vi skall forma konsumentpolitiken. Liksom i såmånga andra sammanhang är det viktigt att samhällets insatser - även inom detkonsumentpolitiska området - slår vakt om utsatta grupper. Det är också vikfigtatt konsumentpolitiken sätts in i ett näringspolitiskt sammanhang i mångaavseenden. En aktiv konsumentpolitik skall ge information, kunskapoch vägledning för konsumenterna. Det blir allt viktigare. Med goda kunskaper om de varor som produceras och bjuds utär det lättare att bedöma värdet, priset och inte minst behovet. En konsumentpolitiksom inte gör konsumenterna medvetna och kritiska kan leda till konsumtion avvaror och tjänster som mer är till skada än till nytta både för konsumenterna och för samhället i dess helhet. Konsumentpolitiken måste göra klart att konsumtionen måsteske inom ramen för de resurser vi har. Att konsumera av de resurser som ärägnade till andra, t. ex. nästa generation, kan inte få accepteras.Detställerisin tur krav på hushållning och en anpassning av vår produktion tillmiljöns krav. Och för att lyckas med detta mål - som bör omfatta alla - krävsdet att vi är beredda att styra utvecklingen mot vettig konsumtion. Kunskaper om konsumentpolitiken kan ges och förvärvas päolika sätt. Inte minst viktigt är det att konsumentkunskapen blir ett viktigtinslag i , och då redan på lågstadienivå. En utgångspunkt för denundervisningen är det praktiska arbetet. Men konsumentkunskapen måste också få vara en viktig del iden gymnasiala utbildningen. Från sida menar vi därför att konsumentkunskapbehövs som ett obligatoriskt inslag på samtliga linjer i gymnasieskolan. Kunskaper kan förvärvas på olika sätt. Utöver skolorna kanstudieförbund, föreningar och inte minst folkrörelser bidra med kurser medkonsumentpolitiskt innehåll. Därmed bidrar man också till att öka kunskapen omkonsumentfrågorna. Det sägs att kunskap är den lättaste bördan, och kunskapom konsumentpolitik orkar säkert alla bära. Den regionala och kommunala verksamheten inom detkonsumentpolitiska området är ett viktigt inslag, och den är viktig att slåvakt om. Här vill jag peka pä det utomordentliga arbete som hemkonsulenterna ilänen utför. Vi har pekat på detta i centermofionen om konsumentpolitiken. skall konsumentpolitiken bli föremål för en översyninom ramen för den särskilda kommitté som regeringen tillsatt. Vi har därföranledning att i vissa avseenden avvakta det utredningsresultatet. Det finnsändå skäl att markera viktiga inslag i samhällets konsumentpolitik som bör bliföremål för prövning under utredningens gång. Det gäller information,utbildning och konsumenternas ställning i förhällande till olika myndigheter. Utredningen har fått god tid på sig. Uppdraget skall varaslutredovisat . Det är - väsentligtlängre än andra nytillsatta utredningar, såsom den regionalpolitiska. förändrades i stor utsträckningstrukturen inom handeln och bufiksnätet. Det är viktigt att notera det ochvidta åtgärder. Detta är en viktig del av konsumentpolitiken. De små butikernaförsvann då nästan på löpande band, medan stormarknaderna växte upp i de störretätorterna. Jämfört med har närservicen för många människor försämratsde . Tillgången till affärer-jag tänker då i första hand pädagligvamaffärerna - har minskat kraftigt i framför allt glesbygdsregionerna,skogslänen osv. Och avsaknaden av närservice drabbar konsumenterna hårtekonomiskt. Långa avstånd fill affärerna, ofta i regioner med undermåligakollektiva kommunikationer, skapar problem och ökade kostnader förkonsumenterna, de enskilda människorna. Särskilt utsatta blir exempelvispensionärer, handikappade och barnfamiljer. Därför är det viktigt att i detkonsumentpolitiska reformarbetet vidta åtgärder för att trygga närservicen förmänniskorna. I glesbygden spelar lanthandeln en central roll förservicebehovet. Deras utbud av varor begränsas ju inte heller alltid tillmatvaror, utan man har mänga andra varor och produkter. Dessa butiker kan ocksåsvara för andra viktiga servicefunktioner. Därför anser vi från sidaatt det är mycket viktigt att samhället bidrar på olika sätt till att slå vaktom dessa butiker. För människorna i glesbygden är stormarknader i tätorternainget bra alternativ. Vi måste ha service i närheten av människorna. För litet drog dåvarande regeringentillsammans med handelns representanter och organisationer i gång en kampanjför landsbygdshandeln. Kampanjen går under namnet Bygden behöver bufiken. Jagtycker att den har visat vikten av ett decentraliserat butiksnät och värdet aven fungerande närservice för konsumenterna. Det är min förhoppning att, sedankampanjen nu avslutats , man kommer att bedriva fortsatta aktiviteter avskilda slag för att slå vakt om butiksnätet ute i bygderna. Inte minst hängerdet på konsumenterna själva. Det är ju vi som måste handla i och gynna den egnabygdens butik. Som jag ser det är det en mycket viktig konsumentpolitisk frågaatt skapa information och kunskap om värdet av att slå vakt om den egnabutiken. Konsumentpolitiken måste också lära oss attge akt på reklamen, som ofta kan vara vilseledande och kan förledakonsumenter till att göra dåliga inköp. Även om man lagstiftningsvägen försökerstärka konsumenternas ställning är det angeläget att vi pä olika sätt också ärobservanta på de ibland aggressiva marknadsföringsmetodernas påverkan. Dessvärre träffar man ofta på osunda marknadsföringsinslag. I dä vi , och i ökad utsträckning, utsättsför påverkan genom olika reklamätgärder och intensiva marknadsföringskampanjer,utformade av skickliga och målmedvetna reklammakare, är det viktigt att vikonsumenter har kunskap att kritiskt granska och värdera. Alla påverkas på ett eller annat sätt av reklam - genomannonser om varor, prylar och kläder. Vi kan inte undgå att i dagstidningar ochveckofidningar se annonser om nya kläder, det nya modet - hur viktigt det äratt bära just de kläder som modeskaparna bestämt. Det här påverkar oss alla,inte minst ungdomar, och det påverkar även riksdagsledamöter. och spelar viktigaroller i konsumentpolitiken. blev fristående myndighet, när den bröts ut ur . Jag tycker attdet var en riktig åtgärd, som ur principiell synpunkt varit försvarbar. Dessvärre vill nu utskottsmajoriteten åter pröva nämndens organisatoriskaställning, med anledning av ett motionskrav från socialdemokraterna. Att eftersä här kort fid pröva nämndens organisatoriska ställning tycker vi från centerninte är bra. Det skapar onödig oro och irritation. Det hade behövts lugn och roännu , eftersom sä förflutit sedan nämnden fick en friståendeställning. Det hade varit bra att vänta och se om inte effekterna ändå är deman eftersträvar. principiella skälen för en fristående nämnd håller medandra ord alltjämt enligt vårt att se. Därför borde motionskravet inte haföranlett någon åtgärd från utskottets sida. Med detta, herr talman, ber jag att fä yrka bifall tillreservationerna 4 och 7 i utskottsbetänkandet. 9 ():' Att föra en aktiv och målmedveten konsumentpolitik harvarit och är en angelägen fråga för . Marknadsekonomin bygger på ett samspel mellan konsumenteroch producenter. För att konsumenterna skall kunna göra ett verkligt val mellande olika varor som producenterna fillhandahåller krävs en effektiv konsumentupplysning.Konsumentverket, som är en statlig myndighet med uppgift att stödjakonsumenterna och förbättra deras ställning på marknaden, har i detta avseendeen viktig funktion. I vårt land saknas egentliga konsumentorganisationer. Barapå några speciella områden finns konsumentorganisationer av större omfattning,närmast bilist- oeh hyresgästorganisationer. Men inte heller dessa har denuppbyggnad som behövs för att fungera som renodlade konsumentföreträdare. Dennaavsaknad av konsumentrörelse är anmärkningsvärd i ett land med i övrigt såstarka organisationer, inom t. ex. näringslivet och fackföreningsrörelsen.Detta ger dess särskilda betydelse. Fri handel och fri konkurrens är viktiga förutsättningarför att marknadsekonomin skall kunna fungera och därmed ge konsumenterna ennyckelställning på marknaden. Genom frihandeln förs varor in i landet, ochkonsumenterna får möjlighet att välja mellan importerade och svensktillverkadevaror. Frihandeln är också av avgörande betydelse för att inget företag skallkunna missbruka sin ställning. Konkurrensen mellan olika företag ochföretagsformer bidrar till effektivitet i produktionen och till förbättring avkonsumenternas möjligheter att välja mellan olika produkter. Den nyakonkurrenslagen, som trätt i kraft , är ett bra redskap att hållauppe konkurrensen och förhindra skadliga monopolbildningar. En så långt sommöjligt fri prisbildning krävs för att priset skall kunna fungera som signaltill konsumenter och producenter. I en marknadsekonomi präglad av konkurrens får vi såledesvalfrihet, prispress och produktutveckling. Det ligger i producenternas egetintresse att försöka tillgodose köparnas önskemål. För att marknadsekonomin skall kunna fungera på avsettsätt krävs att konsumenterna har god tillgång fill en korrekt information. Enökad konsumentupplysning är därför av stort värde, speciellt för grupper somannars har en svag ställning på marknaden. En korrekt utformad reklam har i dettasammanhang också stor betydelse, t. ex. för att informera konsumenterna omexistensen av nya produkter och tjänster. är det uppenbart att detmåste ställas krav pä att reklamen liksom annan säljinformation är informativoch inte spekulativ. Prisuppgifter och jämförelsepriser, hemkonsulenter ochkonsumentrådgivning, datummärkning och ångervecka är alltihop åtgärder som verkar för ökadinformation och ökat skydd mot impulsköp. Ett viktigt inslag i en konsumentvänligpolitik är att bibehålla de fria affärstiderna. Socialdemokraterna har tidigarei föreslagit att affärsfiderna skall regleras. Det är, enligt våruppfattning, inte i första hand en facklig arbetstidsfräga utan enkonsumentpolitisk fråga. De personer som arbetar pä och kvällar vill avolika anledningar i stor utsträckning ha sina arbetstider förlagda till dessatidpunkter. Och för de flesta konsumenter är det av avgörande betydelse attkunna förlägga sina inköp till en tidpunkt de själva kan välja. Socialdemokraterna har börjat inse attderas politik på allt fler områden av samhället resulterar i en allt snävareinsnärjning i byråkrati och minskad frihet för medborgarna. Detta har föranlettledande socialdemokrater att börja tala om ökad frihet för medborgarna.Hittills har denna aviserade sinnesförändring inte lett till några som helstkonkreta besked. Tvärtom pågår t. ex. en prövning inom regeringen, en prövningav frågan om regeringen genom en ny affärstidslag skall förbjuda friaaffärstider. Det är ökade förbud man funderar pä i kanslihuset, inte ökadfrihet. Med det anförda, herr talman, yrkar jag bifall tillreservationerna 4, 6, 8 och 9. 10PER (vpk): Det är inte läge tidsmässigt för någon längreargumentering i anslutning till de två reservationer som harfogat till det betänkande från näringsutskottet som vi nu behandlar, även omdet vid en längre utläggning kring de här frågorna kanske skulle gå att hittanågot kraftkorn - om jag får uttrycka mig i de termer som tvättmedelsreklamenanvände , och som också var ett inslag i bemötandet avkonsumenter. Jag vill bara påminna om att väldigt många människor här ilandet befinner sig i ett mycket pressat läge i vad gäller deras ekonomi. Dettaläge kan lättas från två håll, antingen genom att inkomsterna ökar eller genomatt utgifterna minskar. Här handlar det om att söka minska utgifterna genom attgöra så fördelaktiga inköp som möjligt. För att människor skall kunna görasådana inköp behövs det i vårt genomkommersialiserade samhälle en utbyggdpåverkan frän konsumentintresset - från tillverkning av varor fram tillkonsumenternas inköp av varor. Vi tror att man i detta läge inte skall minska anslagettill statens pris- och kartellnämnd med den vanliga osthyvelsprincipen utanlåta anslaget slippa denna nedskärning. Vi tror också att det är till fördelför konsumenterna, om det kommer till stånd konsumentpolitisk verksamhet isamtliga kommuner i landet. Därför menar vi att till regeringen skalluttala att den sittande utredningen skall lägga fram förslag i den riktningen.Dess direktiv torde medge att den gör det. Jag skall till slut bara kommentera ett uttalande som StenSvensson gjorde i sitt anförande. Han sade; "Vi förmenar inte socialisteratt kräva socialism. Nr 165 men varför kalla detkonsumentpolitik."