prot · G609151 · 1982-12-31 00:00:00 — Med proposifionens förslag får nu kommuner ochlandstingskommuner rätten att själva besluta om ersättning för förloradarbetsförtjänst. Det kan naturligtvis behövas en kombination av åtgärderför att fä till stånd en allsidig rekrytering, sä att alla grupper i samhälletpå sä lika villkor som möjligt kan fullgöra kommunala förtroendeuppdrag.Förslagen om rätt till ersättning för förlorad arbetsförtjänst samt politiskasekreterare är viktiga led i att nå detta mål. Utskottsmajoritetenyrkar bifall till propositionernas förslag. Centerparfisterna i utskottet yrkar i en reservation, somär fogad till betänkandet, bifall till motion 2293, som innebär avslag påförslaget att ge kommuner, landstingskommuner, församlingar och kyrkligasamfälligheter rätten att själva besluta om ersättning för förlorad arbetsförtjänst. vill alltså inte decentralisera beslutanderätten idessa frågor till kommuner och landsting. Det är naturligtvis viktigt för kvinnorna attsammanträdena förläggs pä , som sade, och att barnomsorgför förtroendevalda ordnas. Men detta har kommuner och landsting rätt attsjälva besluta om. Men när vi har ett förslag om att kommuner ochlandsting skall ges rätt att själva besluta om förlorad arbetsförtjänst, dåsäger nej. Har inte tilltro till att de förtroendevalda ikommuner och landsting själva kan besluta i de här frågorna? Visocialdemokrater anser att det beslut tar är ett viktigt ledi den kommunaldemokratiska processen. Utskottsmajoriteten yrkar avslag pä motion 2293, och jagvill, herr talman, yrka bifall till utskottets hemställan på samtliga punkter. 136BENGT KINDBOM (c): sade att kommunernaskall ges möjlighet att själva besluta och att inte vill ge dem denrätten. Det var en grov förvrängning av verkligheten. Denna rätt har jukommunerna . I 3 kap. 16 § och 2 kap. 29 § kommunallagen stadgas attfullmäktige får besluta om att utge "ersättning för resekostnader ochandra utgifter som föranledes av uppdraget samt arvode, pension och andraekonomiska förmåner". Frågan gäller alltså inte om kommunerna skall ha rätt attbesluta i arvodes-och ersättningsfrågor eller inte, utan frågan är om vad ettsystem med ersättning för inkomstbortfall kommer att leda till. Vi menar attett sådant system,att ge ersättning för förlorad arbetsförtjänst i kombination medsammanträdesarvoden, leder till en ordning där arbetsprestationen ersätts tvågånger, dvs. en form av dubbelbetalning som gäller för de statligtoch kommunalt anställda och som kritiseras. Kombinationen av ersättning förförlorad arbetsförtjänst och sammanträdesarvoden kommer förmodligen att upplevaslika orättvis som man upplever systemet för de statligt och kommunaltanställda. Vidare sägs i propositionen att när kommunerna införersättning för förlorad arbetsförtjänst skall arvodesnivån sänkas - annars ökarkostnaderna för mycket för kommunerna. Det är intressant att konstatera, att deflesta grupper som räknade upp och som ärunderrepresenterade riskerar att få en ytterligare sänkning av arvodet - om manskall följa förarbetena till den lagstiftning vi skall anta. Det finns risk för att en vidareutveckling av systemet medersättning för förlorad arbetsförtjänst i kombination med sammanträdesarvodene. d. leder till ett sämre intresse för att ge en skälig arvodering. Vi haralltså inte föreslagit något annat, , än att kommunernaskall kunna arbeta vidare i enlighet med vad vi var eniga om när vi beslutadeom den nya kommunallagen vid 1976/, då förslaget om ersättningför förlorad arbetsförtjänst avvisades. Utskottet sade då, sammanfattningsvis,att den nuvarande utformningen av ersättningsreglerna ger kommunerna ochlandstingskommunerna en långtgående frihet att ersätta sina förtroendevaldamed hänsyn till uppdragets omfattning och art. Vi har också i vår reservation,liksom i motionen, redovisat på vilket sätt detta kan ske. Förtroendevaldas arbetsförutsättningar i kommuner ochlandstingskommuner, m. m. 137 (): Propositionens förslag, som utskottetsmajoritet har ställt sig bakom, innebär ett steg mot en ökad kommunaldemokrati. Det ger kommuner och landstingskommuner rätten att själva besluta omatt ge ersättning för förlorad arbetsförtjänst till förtroendevalda. Den rättenhar inte kommunerna , och det är därför vi vill göra en ändring av femtekapitlet i kommunallagen. Vi vill lägga till att fullmäktigefår besluta om ersättning för förlorad arbetsförtjänst och vill tillfoga enmening: Om fullmäktige beslutar att arvode skall utgå, skall arvodet bestämmastill lika belopp för lika uppdrag. -Det är det som önskar, oehdetta förs in i kommunallagen om vi fattar beslut i enlighet medutskottsmajoritetens förslag. 138BENGT KINDBOM (c): Jag skall i ett sista inlägg i den härdebatten göra ett par konstateranden. I propositionen följer man intekonsekvent den linje som skall leda till bättre demokratiska förutsättningar.Det är ju kravet på ersättning för förlorad arbetsförtjänst som är det viktiga,ett krav som med skärpa länge har framförts både från höglönegrupper och andragrupper. Ett avsteg görs när det gäller heltidsarvoderade. Därskall inte principerna om ersättning för förlorad arbetsförtjänst gälla. Förtroendevaldas arbetsförutsättningar i kommuner ochlandstingskommuner, m. m. Det andra som jag vill peka på är det som Wivi-AnneCederqvist över huvud taget vägrar att kommentera, nämligen attersättningsnivån skall dras ned. Om en kommun inför ersättning för förloradarbetsförtjänst skall, om principerna skall följas, arvodesnivån sänkas. Detskall alltså inte utgå lika ersättning till alla. Då är man ganska långt bortafrån en ersättning som är lika för den prestation en människa gör i detkommunala arbetet. Det tredje som jag vill peka på är att de nya principernainte skall gälla för alla grupper av förtroendevalda. De grupper som redan i daginte får avdrag på sin lön när de skall gå på ett sammanträde skall inteomfattas av systemet, därför att det då sker en övervältring på kommunerna.Varför, frågar jag, har man dessa inkonsekvenser i ett system som skulle ledatill en bättre demokrati? Jag betvivlar att det kommer att göra det. Vi går påarvodesprincipen för att få en större rättvisa. 139 (): Jag förstår inte resonemang omatt detta krav kommer från högavlönade grupper. Jag själv kommer från en kommundär vi har skiftgående i stålindustrin. Det innebär stora svårigheter att hakommunala fullmäktigesammanträden pä kvällarna. Det tar nämligen fördessa grupper att komma från jobbet. De måste tvätta sig och byta kläder, ochde förlorar arbetsförtjänst. Detta är ett krav för att få jämlikhet mellanolika grupper i samhället. Jag trodde att vi var överens om att alla grupperskall kunna delta i den politiska processen. säger att deltidsarbetande och andra gruppersom han räknar upp inte kan få ersättning. Men det är ju det som är det finamed detta förslag att kommunerna själva får bestämma. Vill kommunen besluta omatt hemarbetande, studerande och lantbrukare skall få ersättning, är kommunenfri att besluta om detta. Men vill ha en statlig reglering. Vivill decentralisera besluten. 140 (): Låt mig konstatera attWivi-Anne har kvar sin felakfiga uppfattning om vad vi harföreslagit. Vi är överens om att vi skall förbättra villkoren för deförtroendevalda även när det gäller ersättningen. Vi anvisar bara olika vägar.Men propositionen är ju ändå skriven, och det som gäller är vad som står i den.Ger vi ut ersättning för förlorad arbetsförtjänst, är det den styrktaarbetsförtjänsten som man får ersättning för. Den som inte har någon styrktarbetsförtjänst får ett arvode. Detta arvode föreslås bli lägre än det är , om man har infört även andra ersättningsformer. Detta är inkonsekvent ipropositionen, och det är detta vi vänder oss emot. Det finns andra vägar attklara ersättningen. Därför har vi avvisat propositionen. 141WIVI-ANNE (): Jag är väl medveten om - och det har jag sagttidigare - att vi måste ha många förslag till lösningar för att kunna lösadessa problem sä att allagrupper i vårt samhälle har möjlighet att delta i de politiska församlingarna.Genom kommunallag har kommunerna rätt att själva besluta om kommunalbarnomsorg för fullgörande av förtroendeuppdrag. De har även rätt att självabesluta om tiderna för sammanträdena. I och med detta beslut får kommunernarätt att även besluta om förlorad arbetsförtjänst för de förtroendevalda samtdessutom bestämma arvodet. Men det önskar inte . Överläggningen var härmed avslutad. 142 TREDJE VICE TALMANNEN: Kammaren övergår nu till att debatterakonstitutionsutskottets betänkande 32 om ersättning för kyrkobyggnadsvirke. 143 (): Det blir de små och ekonomiskt svagaförsamlingarna som drabbas, om kammaren bifaller regeringens ochutskottsmajoritetens förslag att slopa det nuvarande systemet med ersättningför kyrkobyggnadsvirke. För oss reservanter är det däremot naturligt att slåvakt om de svagas rättigheter också i denna till synes perifera fråga. Det finns en rad goda skäl att låta församlingarna behållasina rättigheter, åtminstone t. v. Historiskt gäller att vissa församlingar fickskogstillgångar till eget bruk och disposition för att kunna bygga ochvidmakthålla löneboställe, prästgård och kyrkobyggnader. Det varskogstillgångar som man i många fall fick genom donationer eller genomtillskott från sockenbornas mark. Dispositionsrätten till den egna skogen har man successivtförlorat. Vad det nu är fråga om är att symboliskt talat ta ifrånförsamlingarna deras sista skärv, deras sista rätt på skogsområdet. Ett regeringsförslag om en ändrad eller upphävd lagföregås ofta av en utredning. Så har varit fallet också i den här frågan. I denutredning som föregick proposifionen om skatteutjämning har anförts att denhittillsvarande rätten till kontant ersättning från kyrkofonden förkyrkobyggnadsvirke är krånglig i sin tillämpning, att den har ringa betydelseoch att de aktuella bidragsbeloppen är små och försumbara. Så kan man se saken från de ekonomiskt starkaförsamlingarnas sida. Men även om beloppen understiger , kan detbetyda just den marginal som avgör om utdebiteringen i församlingen måste höjaseller inte. Den som gör sig besväret att ringarunt till några församlingar och stift finner att reaktionen är entydig. Deönskar behålla nuvarande rätt. "Voteringen redovisas efter debatten om KL) 32. också värt att notera att kyrkomöte - det förstai verklig mening demokratiskt valda kyrkomötet - enhälligt avstyrkte det nuaktuella regeringsförslaget. Vi reservanter anser att man måste fästa mycketstor vikt vid vad ett kyrkomöte anser i lagstiftningsfrågor. Denna hänsyn tillkyrkomötet ligger ju inbyggd i den nya lagstiftning som reglerar förhällandetmellan riksdag och kyrkomöte. Det ärförvånande att socialdemokraterna trots kyrkomötets klara besked ändå kör överdetsamma. Är det något som den socialdemokratiska utskottsgruppen tänker ha somriktmärke också i andra frågor? Det här är det första tillfälle då enregeringsproposition går pä remiss till ett kyrkomöte före ett riksdagsbeslut.En testfråga är det onekligen fråga om här. Slutligen kan man fråga sig om det verkligen är sä bråttmed att göra rent hus i ersättningsfrågan. I förra beslut har juförutsatts att en utvärdering skall ske av det nya ekonomiska utjämningssystemetinom . 1985 har angetts som riktpunkt för ett mera långsiktigtbeslut. Det kan inte sägas att det finns några praktiska hinder att låta detnuvarande systemet bestå . Jag ber att få yrka bifall till reservationenav Hans Nyhage m. fl. vid betänkande nr 32. Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. 144WIVI-ANNE (): Vid förra årets beslutades reformenom kyrkofonden och ekonomisk utjämning inom . Som en del ireformen ingick upphävande av systemet med ersättning för kyrkobyggnadsvirke. Den dåvarande, centerpartistiske kommunministern förordadei proposition 1981/82:158, som låg fill grund för beslut, att man isamband med utjämningsreformen skulle slopa systemen med boställskapital ochboställsränta samt ersättning för kyrkobyggnadsvirke. Enligt hans mening vardet angeläget att komma bort från både föråldrade och svårtillämpbararegelsystem och ett detaljrättvisetänkande, som kostar mera i form avadministrativt arbete än det ger i form av ekonomiskt utbyte. I propositionenföreslogs inte några författningsåtgärder med anledning av förslaget. Den borgerliga utskotts- och riksdagsmajoriteten ställdesig bakom och biföll propositionen. Som en följd av detta beslut föreslås i proposition1982/83:152, att lagbestämmelserna nu bringas i överensstämmelse med den redantidigare beslutade reformen. I propositionen föreslås vissa ändringar i lagen(1970:940) om kyrkliga kostnader och lagen (1970:939) om förvaltning av kyrkligjord. Dessa ändringar är en följd av de beslutade reformerna om kyrkofonden ochekonomisk utjämning inom samt om formerna för den kyrkligalagstiftningen. Medanledning av propositionen har väckts två motioner, en centermotion nr 2359 och en moderatmotion nr 2371. I båda motionernayrkas avslag pä förslaget att lagbestämmelserna bringas i överensstämmelse medden redan' beslutade reformen. Jag måste säga, herr talman, att jag inte förstår deborgeriiga ledamöterna i utskottet. godkände de reformen, men vetde inte vilket ben de skall stå på och står på det andra benet. Utskottsmajoriteten har inte funnit anledning att , ettär efter den beslutade reformen, inta annan ståndpunkt i frågan och avstyrkerdärför motionerna och biträder propositionen. I propositionen föreslås även en ändring av 2 § lagen(1963:633) om biskopsval. Ändringen innebär att valkorporationen vid biskopsvali stift utökas med garnisonspastorn i och kyrkoherden för samer. Utskotteti sin helhet biträder även i denna del propositionens förslag. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottetshemställan i betänkande nr 32. 145 (): ägnade sin replik åt attskotta den snö som föll och glömmer bort det faktum att vi inte skulleha någon debatt här om beslutat upphäva dennaövergångsbestämmelse. Men det gjorde inte . glider förbi kärnfrågorna. Den förstakärnfrågan, som jag tog upp i inledningsanförandet, är de små församlingarnasom drabbas. Vill förneka detta faktum? Vad finns det förintresse i att lägga ytterligare sten pä de smås börda? Den andra kärnfrågan är att ett enigt kyrkomöte har sagtnej till detta regeringens förslag. sade kyrkomötet ja tillkyrklagsut-skottets hemställan att avstyrka regeringens skrivelse angående p. 6i övergångsbestämmelserna till lag om kyrkliga kostnader. Detta är den färskaste meningsyttringen frän de kyrkligakommunerna, från representanterna för , det högsta beslutandeorganet som kyrkomötet är. Varför inte lyssna till denna meningsyttring? Jag skall ge att fundera över en samvetsfråga. Nog är det märkligt att ikyrkomötet, som är sammansatt av representanter för både rika och fattigaförsamlingar i hela och där det fanns många socialdemokratiska ombud,just där fanns det en utpräglad känsla för de svagas rätt. Varför har intekonsfitutionsutskottets socialdemokratiska ledamöter samma känsla för de svagai samhället? 146WIVI-ANNE (): Jag kan hålla med om att detär märkligt att årets kyrkomöte inte godkände det här förslaget. Men förraårets kyrkomöte godkände förslaget, och förra årets godkände ocksåförslaget. Jag ser den här lagändringen endast som ett sätt att rättatill begångna misstag - f. d. kommunministerns misstag och f. d.utskottsmajoritetens i konstitufionsutskottetmisstag, och även om vi socialdemokrater dä reserverade oss mot helaförslaget, får väl också vi ta pä oss vår andel i misstaget. 147 (): Vad som har hänt är väl att opinionen harvaknat landet runt. Även andra har fått en känsla för de små församlingarnasrättigheter. Det kan vara en förklaring. En annan förklaring kan ligga i den omständigheten attdenna detalj var en ytterst liten del i en mycket omfattandeproposifion, som gällde frågan om utjämning av de ekonomiska kostnaderna mellanolika församlingar. var ju ärlig nog att erkänna attsocialdemokraterna sade blankt nej till alltihop. Även detta kanWivi-Anne ta ät sig som en kvällsfundering. 148WIVI-ANNE (): har erkänt att han harändrat ståndpunkt . Han har fått en känsla för de småförsamlingarna som han inte hade då. Trots allt var det ett riksdagsbeslut vi fattade, och vifår nu ta konsekvenserna av det. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 149 (): Vad ligger det för fel i att ändra ståndpunkt- bara man ändrar ståndpunkt till det bättre? Det är det som vi har gjort. Vadhar ni gjort? Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1 (rätten till ersättning för förloradarbetsförtjänst) Utskottets hemställan bifölls med 266 röster mot 50 förreservationen av och . Mom. 2 och 3 Utskottets hemställanbifölls. Mom. 1 (ersättning för kyrkobyggnadsvirke) Utskottets hemställan bifölls med 171 röster mot 144 förreservationen av Hans Nyhage m. fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 2 Utskottets hemställan bifölls. socialförsäkringsutskottetsbetänkanden 19,82/83:21 om delpensionsförsäkringen och 1982/83:23 om ersättningför sjukresor. betänkanden 21 och 23 kommeratt debatteras i tur och ordning, och voteringarna äger rum i ett sammanhangefter avslutad debatt. Först upptas alltså socialförsäkringsutskottets betänkande21 om delpensionsförsäkringen. 151TOMMY (vpk); Delpensionsförsäkringen infördes att gällafrån . En förutsättning för att man skulle ha möjlighet attutnyttja försäkringen var att man kunde få en deltidssysselsättning.Självfallet var inte det den grundläggande förutsättningen, utan delpensionenskulle också ligga på en sådan ekonomisk nivå att människor hade råd attutnyttja den. När frågan 1975 hade behandlats avsocialförsäkringsutskottet sedan den socialdemokratiska regeringen hade lagtfram sitt förslag om delpensionsförsäkringen skrev utskottet följande i sittbetänkande: "I syfte att göra den nya pensionsformen till ett braalternativ till förtidspensionering föreslås att pensionsnivän skall utgöra av det inkomstbortfall som uppstår vid övergång till deltidsarbete. Enligtuttalande i propositionen kommer härigenom den disponibla inkomsten vidövergång till delpension i förening med deltidsarbete att motsvara mellan 85och av den inkomst den försäkrade hade då han arbetade heltid." Jag citerar ytterligare en mening litet längre fram ibetänkandet, där utskottet sade beträffande delpensionsförsäkringen: "Den finansieras genom en särskildsocialförsäkringsavgift från arbetsgivarna." I dessa uttalanden instämde västerpartiet kommunisterna,och vi gav också reformen vårt fulla gillande. Vi hade en del synpunkter närdet gällde möjligheten att utnyttja försäkringen, men vi var helt överens medregeringen om den utformning som bl. innebar att pensionsnivän sattes till65%. 1980, ett av de är då de borgerliga regeringarna sparkadevilt omkring sig i besparingsiver, sänkte man ersättningsnivån idelpensionsförsäkringen frän . Det innebär att en person fårungefär av den inkomst han hade dä han arbetade heltid. En låginkomsttagare har genom denna sänkning fåttytterligt svårt att utnyttja delpensionsreformen. Man kan tänka sig hursituationen blir för en låginkomsttagare med . Han fåralltså vid delpensione- , vilket är hart när omöjligt att leva på. För låginkomsttagarnahar delpensionsreformen blivit någonting som de inte kan utnyttja. När den borgerliga regeringen sänktedelpensionsersättningen från var både kommunisternaoch socialdemokraterna emot detta. gör socialdemokraterna gemensam sak medde borgerliga partierna, med de partier som socialdemokraterna dä kallade försociala nedrustare. använder socialdemokraterna i utskottsbetänkandet istort sett samma motiveringar som den borgerliga regeringen använde när densänkte delpensionsnivån. I utskottsbetänkandet anförs det statsfinansiella läget.Det är med tanke på vad jag tidigare citerat ur betänkandet om attreformen skulle finansieras genom en särskild socialförsäkringsavgift ytterstanmärkningsvärt att man i en sådan här situation över huvud taget diskuterardet statsfinansiella läget. Den delpensionsfond som finns har ett underskott på 774milj. Det beror helt enkelt på att man tar ut för låga arbetsgivaravgifter.Om man nu menar någonting med den här reformen och med vad man skrev iutskottsbetänkandet om att den skulle finansieras genom en särskildarbetsgivaravgift, borde fonden ha stått pä ungefär plus minus noll. Dåborde nämligen den särskilda arbetsgivaravgiften ha varit i paritet med vad sombetalas ut i delpension, dvs. den borde rimligen ha varit högre än ,vilket den är. I dagens läge tvingas därför många som uppnått attfortsätta helfidsarbete fast de skulle vilja utnyttja reformen. De har ingenmöjlighet av ekonomiska skäl. tvingas många som skulle behöva tadeltidspension i stället att ta s. k. förtidspension. Förtidspension kan manfå av arbetsmarknadspolitiska skäl eller av hälsoskäl. Jag är övertygad om attmänga av dem som har fyllt och erhåller förtidspension hade varitfullt till freds med att utnyttja delpensionsreformen, om de hade haft råd. Mankan säga att det blir fler förtidspensionärer på bekostnad av ett minskat antaldeltidspensionärer. För kommunisterna är frågan omdeltidspension fortfarande aktuell. Vi anser att det statsfinansiella lägetinte får användas som argument mot att människor som uppnått också skallha rätt att utnyttja delpensionsreformen. Vi anser att i ett sådant läge måstesjälvfallet arbetsgivaravgiften för delpensionsreformen höjas. Vi ansersjälvfallet också att ersättningsnivån måste återföras till vad som tidigaregällde, till . Vi föreslår att det skall gälla fr. o. m. i är. Med den politik som de borgerliga regeringarna förde ochmed den politik som den socialdemokratiska regeringen nu för, trots detsärskilda yttrande som finns fogat till betänkandet frän socialdemokraterna isocialförsäkringsutskottet, bedriver dessa partier en nedrustningspolitik. Manvill inte ge människor ekonomiska möjligheter att utnyttja reformen. Jag villyrka bifall till reservationen. 152 (): Jag kan i länga stycken instämma i det somTommy säger. Jag tror knappast att vi behöver ha någon debatt omdelpensionsreformen som sådan. På den punkten är vi överens. Delpensioneringenär en bra reform, som har fungerat väl. Den har erbjudit många ett bra sätt atttrappa ner sin yrkesverksamhet. Inte heller vi är till freds med den sänkning avpensionsnivån från till som den borgerliga riksdagsmajoriteten drevigenom. Vi har faktiskt också vid ett flertal tillfällen markerat att det ärvår bestämda vilja att successivt återställa kompensationsnivän för deanställda till ursprungliga . Men vi inser också att det f. n. inte ärmöjligt med de statsfinanser vi har att klara denna kostnad. säger att en återgång till den tidigarekompensationsnivån inte skulle belasta statsbudgeten, eftersomdelpensionsförsäkringen är avgiftsfinansierad. Det är riktigt att reformenskall vara avgiftsfinansierad, men delpensionsfonden har, som nämnde, betydande underskott, nämligen en ackumulerad skuld tillstatskassan på 774 miljoner. Det gör att delpensionsförsäkringen redan nu del måste finansieras över statsbudgeten. En höjning av kompensationsnivånsom medför ökade pensionsutbetalningar måste därför finansieras överstatsbudgeten. Det är skälet till att vi inte nu anser oss kunna höjakompensationsnivån. säger att vi gör gemensam sak med borgarna,och det är i och för sig så när det gäller skrivningen i utskottsbetänkandet.Men vi har ändå, som jag tidigare sade, velat markera vår bestämda vilja attnär statsfinanserna så medger återställa denna kompensation till dess ursprungliganivå. Med detta ber jag, herr talman, att få yrka bifall tillutskottets hemställan. 153TOMMY (vpk) replik: Jag måste ställa en fråga tillsocialdemokraternas företrädare i detta sammanhang. Det är faktiskt inte bara i fråga om utskottsskrivningenutan också i sättet att bedriva politiken och att argumentera som ni är lika.Detta gäller även om man tar hänsyn till ert särskilda yttrande. Det stod nämligen både i propositionen och i socialföisäkringsutskottets betänkande 1975, när beslutet om reformen fattades, attdenna skall finansieras genom en särskild socialförsäkringsavgift.