prot · G60931 · 1982-12-31 00:00:00 — Vad kanregeringen kräva av detta företag för att det i möjligaste mån skall kunnalätta bekymren för berörda småkommuner, exempelvis , som jag talat om iden här debatten? Man måste kunna utkräva något av företagen, för de har integjort några förluster på dessa platser - tvärtom. Regeringen får inte bara slåvakt om företagen och se till att svenska företag blir konkurrenskraftiga ochkan strukturera om, utan regeringen får också se till aft alla dessa små ochofta fattiga kommuner får del av de vinster som kommunerna hjälpt till attskapa . Jag hade i mitt föregående inlägg infe tidatt gå in på den del av debatten som mer berör sysselsättningen eller snarareden befarade arbetslösheten. Jag vill därför kortfattat göra def . Def behöver inte ifrågasättas att den socialdemokrafiskaregeringen med utomordentligt stor oro och också med stort allvar ser på denökning av arbetslösheten som vi har att vänta det närmaste året. allvarUgt på den förlust av indusfriarbetsplatser som vihar att vänta. Trots att yi infe suttit i har vilagt fram många och omfattande förslag som syftar fill aft motverkaarbetslösheten och i viss utsträckning även komma åt dess orsaker.Devalveringen var det första beslutet för att stärka den svenska industrinskonkurrenskraft, för att ge svensk indusfri möjligheter att konkurrera bättre påutlandsmarknaderna och göra def förmånligt för svenska företag att köpa svenskti konkurrens med importörerna. Vi har på bord lagt etfförslag fill investeringsprogram för aft öka den svenska industrins möjligheteratt utvecklas. Det är klart att det är allvarligt när man sedan befraktarenskilda orter med ökad arbetslöshet. I den här debatten har gjorts inläggangående fyra platser, som är berörda av det förslag som företagsledningen nuförhandlar med de anställda om. Jag möter ju näsfan i min verksamhethur nedskärningar och arbetslöshet berör enskilda människor och deras familjer,orter och regioner. Naturligtvis är jag medveten om allt defta. Jag är ocksåmedveten om de problem som varje förändring i en människas fillvaro för medsig. får jag ytterligare information av uppvaktningarfrån norra , från och från . Det är fleradelegafioner från de här platserna inbokade inom . De människor somkommer att ingå i dessa delegafioner kommer, liksom vpk-riksdagsledamöferna häri dag, att framhålla sina orters problem och svårigheter. Def blir säkert etthelt sanningsenligt återgivande av fakta om hur def är på de enskilda platsernaoch om hur kommunledningar och fack känner sig. Jag behöver inte befara någraÖverdrifter i de uppvaktningarna eller i den informationen, lika litet som jagvill säga att det har förekommit några överdrifter i de inlägg som har gjortshär . Snarare är def tvärtom - def har varit lågmälda inlägg om hur man uppleversituationen på de enskilda orterna. Men jag vill aft ni skall komma ihåg en sak, nämligen attdet finns många delegafioner och uppvaktningar som för fram lika starkafakta för andra orter. Detta återspeglar ju läget i . Under någraår har vi förlorat 160 000 jobb i industrin, och detta har satt sina spär runtom i landet. Ni har beskrivit några av dessa spår här i . Mendef finns alltså mängder av orter runt om i där spåren nu är djupa,fill följd av de gångna årens politik och de förlorade industriarbefsplafserna. Det är också sanningsenligt att göra följande tillägg.Konjunkturnedgången och den internationella konjunkturen med dålig efterfråganhar ju också gjort sina hål i enskilda företag. Där finns hålen i form avminskade order och maskiner som står sfilla till följd av att orderböckernainte fylls. Till slut är def ändå som avgör vad som är möjligtaft producera. Någon måste ju köpa företagens produkter, var de än fillverkas -i eller i något annat land. öppnade nu dörren fill en ökad sfålhandel medöst. Jag hoppas också att den svenska stålindustrin kan nå nya marknader genomökade aktiviteter i sfafshandelsländerna och i tredje världens länder. 6 protokoll 1982/83:31-32 I denna del av vår debatt kvarstårändå faktum att exportberoendet inte blir mindre därför att man ökar exporten iöst eller förflyttar exporten från väst till öst. Vi är överens om att densvenska stålindustrin genom nya exporfansfrängningar blir lika, eller t. o. m:ännu mer, exportberoende, och att förändringar i marknaderna, vare sig de finnsi öst eller i väst, sätter sina spår i den svenska stålindustrin, där viproducerar de varor som kunderna världen över skall köpa. Jag förde fram i en debatt i , i samband med ettfrågesvar , önskemålet aft vi skall kunna få ökade andelar på densvenska hemmamarknaden för svenska stålprodukter. Svensk stålindustri - detgäller både handelsstålsindusfrin och specialstålsindustrin - har förloratmarknadsandelar i . Det är bara att hoppas attspecialstålsindustrin genom den politik som regeringen har fört - jag avser dådevalveringen och åtgärder för aft öka forskning och teknisk utveckling -skallkunna konkurrera i fråga om priser och kvalitet med utländska producenter, såaft de svenska stålverken kan nä ökade marknadsandelar på hemmamarknaden iSverige. Det är också viktigt, ty det återknyter ju till den fråga som ändå ärhuvudfrågan i denna diskussion och i flera andra industripolifiskadiskussioner, nämligen att svensk indusfri måste tillverka def som kunderna ärberedda att köpa. Vi kan ju inte hur länge som helst hålla på och tillverka ilager. Fabriker och industrier som gör def måste gå en dyster framtid tillmötes. Vi måste kunna tillverka de produkter som våra kunder vill köpa. förhandlar företagsledningen och deanställda enligt MBL om företagsledningens förslag. Vad som blir följden avdessa förhandlingar vet vi ju infe. De eventuella sysselsättningsproblem somuppkommer måste lösas med hjälp av de medel för arbetsmarknads- ochregionalpolitiken som har anvisat. Man har sagt till mig i.den härdebatten: Men företaget då, skall inte det ta sitt sociala ansvar och ersättade här orterna och platserna för de jobb som går förlorade genom struktureringeni specialstålsindustrin? Jag delar uppfattningen aft företagen så långt som möjligtmåste fa etf socialt ansvar - framför allt om de har pengar så att de kan göradef. I egenskap av industriminister vill jag emellertid inte stå i kammarens talarstoloch hyckla och hänvisa till företagens sociala ansvar när jag vet att jag somindustriminister infe har lagliga möjligheter aft säga till etf svensktföretag: Var god och ta ert sociala ansvar! Jag har inga möjHgheter när detgäller att utmäta påföljder i defta avseende. har många allmänt just framhållitföretagens sociala ansvar utan att äga några formella eller lagliga möjligheteratt följa upp def. Därför vet jag i-dag aft sysselsättningsproblem, om sådanauppkommer, måste lösas med hjälp av medel för arbetsmarknads- ochregionalpoHfiken. Sedan vill jag fillägga att utvecklingsfond, kommuner,länsstyrelser och företag på orten med gemensamma ansträngningar måste medverkatill att nya sysselsättningstillfällen så snabbt som möjligt skapas på orten.Men naturligtvis skall vi resa krav på företagen, i synnerhetom de har ekonomiska möjligheter härtill, att delta i arbetet för att ordnafram nya jobb. AnL 56 (vpk): Jag avundas inte industriministern def jobbsom han har, med alla som står och knackar på dörren från olika delar avlandet. Vi har varit lågmälda - det är väl bra om man också är det.Industriministern har inte sutfit så ännu, och vi måste först ge honommöjligheter aft visa vad han går för i den här svåra uppgiften. Jag menar naturligtvis måste ha förståelse för att def inte går att åstadkommanågonting på en månad. Vi har tagit upp vissa problem. Kapitalexporten är ettproblem - och det är vi överens om. Frågan gäller då åtgärderna. Jag menar kanske kan gå fram snabbare, vidta vissa åtgärder, sätta press på företagenosv. Jag upplever situationen som oerhört allvarlig, och jag tror atttidsmarginalen är liten för aft kunna bromsa upp den här utvecklingen. Jag tycker att de åtgärder som regeringen nu har vidtagit- att ge länen ytterligare pengar för att sätta i gång byggen av vägar ochbroar och att ge SJ medel - är bra. Och de kommer naturligtvis också att betydaen del för stålindustrin i det här landet. Det är nödvändiga men kortsiktiga åtgärder. Och vad jaghar diskuterat är åtgärderna på lång sikt, att öka förädlingsgraden inom svenskstålindustri, bl. a. också specialstålsindustrin. i Hallstahammartalade om aft av maskinerna fill den svenska industrin importeras.Där kan en utbyggnad av verkstadsindustrin i det här landet åstadkomma väldigtmycket. Och det kan i sin fur betyda möjligheter aft bredda handeln.Självfallet kommer vi också-om vi börjar faen handel med , ochländer i tredje världen - att få ett exportberoende, och def har jag aldrigifrågasatt. Vi har ju talat om export, och det måste vi också i fortsättningenha. Men om man breddar handelspolitiken till aft omfatta hela världen blir viinte så sårbara som vi är , med den här ensidiga inriktningen pä väst, därman har precis samma problem som vi. AnL 57SVEN (vpk): Jag skulle vilja kommentera aft par sakerytterligare innan jag slutar. Industriministern säger att vi måste fillverka produktersom folk vill köpa. Då förtjänar det att nämnas att man vid Sandvikssågbladsfabrik i fillverkar så mycket man hinner. Och fortfarande - trotsatt alla vet att man har ett nedläggningshot över sig - noterar man en vinstriktillverkning. Folk vill köpa produkterna, och det är full rulle. I det lägetmåste vi finna något sätt att förklara för de anställda och de som är ansvarigaför produkfionen varför man skall lägga ned en enhet som ger bra resultat ochhar bra åtgång på sina produkter. Det måste, herr industriminister, göras särskildaansträngningar för aft reda ut varför det går till på detta sätt. Om statliga företags ställning inför konkurshot Jag vill slufa med detta: i har fått mellan 4och 6 milj. kr. i def penningvärde som var , och det var defäven då rika som fick dessa medel för att sätta i gång den härfabriken. Aft är etf rikt bolag bekräftas t. ex. av att företaget harvaftenkrafftillgångar vilkas marknadsvärde enligt Affärsvärlden lågt räknat ärca 540 milj. kr. - och det var . Det handlar alltså infe omnågon fattiglapp, utan företaget skulle ha möjligheter att göra särskildaansträngningar för orter som blir totalt raserade, kan man säga, i sinindustristruktur genom defta företags åtgärder. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 1982/83:22 om statligaföretags ställning inför konkurshot AnL 58 Industriministern : Herr talman!Margaretha har frågat mig 1. på vilket sättjag ändrat inställning sedan ställningstagande i frågan om statligaföretags ställning inför konkurshot och 2. vilka åtgärderjag avser föreslå i syfte att ge de statliga bolagen sådansärställning att konkursalternativet blir otänkbart. Bakgrunden till frågorna är dels ett uttalande av mig i enintervju, dels att med anledning av en motion, 1980/81:388, behandlatfrågan om statens ansvar som akfieägare. Näringsutskoftet (NU 1980/81:64)uttalade därvid bl. a. följande: "Klarf är att konsekvenser på kort och lång siktuppkommer för statliga företag om man på grund av ett särskilt uttalande frånriksdagens sida skulle kunna räkna med att stadigt ägande inte innebär garanfiför betalning av etf bolags skulder. Om långivare, anställda och andra kanräkna med att staten infe kommer att tillåta statligt ägda företag aft gå ikonkurs fåra andra sidan dessa företag en särställning." För de statsägda företagen gäller samma regler som förövriga svenska aktiebolag. Detta innebär bl. a. att ett statsägt aktiebolag somär på obestånd kan försättas i konkurs. Av industripolifiska och regionalpolifiska skäl harägaren/staten i flera fall fillskjufit betydande belopp för att förhindra enkonkurs. Beslut om kapitaltillskott och garantier till av statenägda aktiebolag bör fatfas från fall fill fall mot bakgrund av de skäl somgäller vid varje fiUfälle. Det uttalande som gjordes avriksdagen år 1981.1 fråga om statens ansvar som aktieägare bör enligt minmening ligga fast. AnL 59MARGARETHA AF (): Mot slutet av en lång debatfdag här ikammaren har jag fått ett intressant interpellationssvar av industriministern,för vilket jag tackar. Def är utmärkt att industriministern nu återtar sittuttalande i en TT-intervju om aft statliga företag infe kan tillåtas gå ikonkurs. Uttalandet -av massmedia snabbt döpt fill "Petersondokfrinen"- var desto mera anmärkningsvärt som det gjordes somindustriministern signalerade s. k. tuffare tag mot det enskilda näringslivet.Nu skulle det bli slut på räddningsaktionerna och de statliga subventionerna.De enskilda företagen skulle få reda ut bekymren på egen hand, och bankernaskulle få ta sitt ansvar. Att ge fribrev fill de statliga företagen i deftahänseende skulle vara aft ytterligare fjärma den stafiiga företagsgruppen frånett sunt företagsekonomiskt agerande. Den viktiga kredifprövning som liggerhos bankerna skulle förlora i betydelse. Bankerna skulle, ännu mera än de gör , kunna säga sig: Det här investeringsprojektet tror vi inte på, meneftersom det är ett statligt företag, så löper, vi ju ingen risk, och då kan vilika gärna bevilja lånet. Företagsledningarna i de statliga företagen skulle nog seetf sådant fribrev som en bekräftelse pä aft de hårdare tag somindustriministern talar om infe gällde för deras del. Def är bara att tåga uppfill departementet och med viss fördröjning på grund av riksdagsbehandlingkvittera ut pengar. har en ny nota från de statliga företagen lagts påriksdagens bord. Den bekräftar bara de senaste fio årens erfarenheter, nämligenatt stafiig företagsamhet i de allra flesta fall inte är lyckosam. Det äroerhört svårt att få stafiiga företag skötta med samma effektivitet ochaffärsmässighet som enskilda. Skälen härför är många. Ägarfunktionen utövas inte med samma kraft. står utanför akfiebörsens sanerande och kontrollerande funktion.Politiska överväganden och hänsyn stör ledningens möjligheter fillföretagsekonomiska beslut. Statsföretags lidandes historia illustrerar väl dessasynpunkter. Att beklaga är att socialdemokrafin inte tycks vilja lära något averfarenheten. Den tro på statlig företagsamhets välsignelser som låg bakombildandet av Statsföretag återupprepas i regeringens proposition om än i någotmindre entusiasfiska ordalag. Med den inställningen lär dagens kravnota infebli den sista. Med denna dystra förutsägelse vill jag ändå tackaindustriministern för att han inte ovanpå dagens fyramiljardersnofa utfärdar enevig blank check på skattebetalarnas pengar tUl de statUga företagen. För vadskulle ett fribrev från konkursinsfrumentet inneburit om inte ett löfte om ettslags evig dragningsrätt på statskassan för statliga förlusfföretag? Om statliga företags ställning inför konkurshot Det vore i och för sig onödigt att fortsättaden här debatten efter vänliga inlägg. Men jag har utöversvaret förberett ett inlägg som gäller just den aktuella TT-intervjun, vilkenär något av en utgångspunkt för interpellation. Om statiiga företags ställning inför konkurshot Margarethaaf har behandlat ingressen i TT-intervjun - det är hon för övrigt infeensam om - som ett uttalande av mig. Intervjun godkändes av mig, så det finns inga problemmellan mig och TT. Men om hon hade kontrollerat intervjun hade kanske hennesinterpellation inte behövt ställas. Det finns inget generellt uttalande av migi den aktuella TT-intervjun där jag säger att ett statligt företag aldrig kanförsättas i konkurs. Jag har infe gjort något sådant generellt uttalande, somdet varit möjligt aft göra fill en speciell doktrin. Det jag uttalade var aftstaten borde täcka de förluster som redan,hade inträffat i de statligaföretagen, dvs. de förluster vi fick ärva från den borgerliga regeringen.Uttalandet gällde detta. Def skulle vara helt orimligt om inte staten skulle taansvaret för den verksamhet som bedrivits, dvs. för de förluster som redan hadeinträffat. Jag har i flera intervjuer därefter ställt frågan; Vadhade hänt om jag hade uttalat motsatsen i de statliga företagensförlustsituation, nämligen att staten i def läget skulle låta företag som hadegjort konstaterade förluster gå i konkurs? Vilken skada skulle inte detta hainneburit för kreditvärdighefen för andra stafiiga företag, och även försvenskt näringsliv i övrigt, som t. ex. hade utlandslån. Hur hade reakfionenblivit hos ufiändska banker som hade lånat till svenska företag? Som framgår av mitt svar fill afUgglas har jag således infe ändrat inställning . Jag står nu liksomdå bakom näringsutskottets uttalande, och jag anser således att ettprinciputtalande som för all framfid utesluter konkurs i statUga företag ärdirekt olämpligt. På något sätt är def en självklarhet. Aktiebolag äraktiebolag, oavsett om de är statliga eller privata. Men jag vill tillägga,herr talman, aft lika självklart är det - som jag ser det - att leverantöreroch kreditgivare måste kunna räkna med att staten som ägare far det ansvar somåvilar varje ägare när det gäller aft infria förbindelser av olika slag. Jaghar svårt att tänka mig en stor svensk industrikoncern som låter ettdotterbolag gä i konkurs. Lika svårt har jag att föreställa mig deomständigheter som skall vara för handen för konkurs för ett statligt företag! Till detta kommer det faktum att många statliga företaghar indusfri- eller regionalpolitiska motiv för sin existens. En konkurs förett sådant företag skulle vara meningslös, eftersom de åtgärder som skullebehöva tillgripas efter en konkurs skulle kräva större uppoffringar frånstatens sida än ett kapitaltillskott till företaget. Statens förpliktelser till följd av lönegaranfier liksomdef faktum att skattefordringar ofta finns med i bilden understrykerytterligare att konkursalfernafivef -i de allra flesta fall är ett dåligtalternafiv rent ekonomiskt. Men jag vill gärna fillägga: Konkurs kan varanödvändigt av andra skäl. Det är den nuvarande regeringens strävan attverka för aft undvika att de statliga företagen skall behöva gå i konkurs.Regeringen har genom den offentliggjorda propositionen om rekonstruktionav Stafsförefagsgruppen visat att regeringen ämnar ta ansvaret för de förlustersom har uppstått inom gruppen. Men något generellt uttalande i den här frågan ämnar jag som industriminister inte göra. Jaghänvisar fill mitt Nr 31 interpellafionssvar, där def klarf framgår att jag och regeringen står bakom Måndapen den def uttalande som gjordes i 1981. AnL 61MARGARETHA AF (): Jag skall inte tvista med industriministernom vad som sades eller infe sades i en TT-intervju. Jag kan bara konstatera -och def är säkert industriministern väl medveten om - aft den väckte avsevärdbestörtning och uppmärksamhet. Mig veterligt är det ändå första gången sedandenna TT-intervju - den ägde rum - som industriministernklargör sin inställning till denna viktiga fråga. Det är en viktig fråga,därför att konkurs är ett av flera saneringsinstrument i en marknadsekonomi.Även om konkurs allfid måste befraktas som en nödlösning och någonting som manpå alla vis skall försöka undvika är det vikfigt aft det inte skapas en frizonför stafiiga företag. Industriministern är säkert också medveten om att hansjälv i flera sammanhang har diskuterat frågan om statliga konkurser ellerinfe. Jag har framför mig en annan intervju med industriministern, nämligen iVeckans Affärer, från den fid då han var riksdagsman här i kammaren. Han sägerdär att staten skulle ha konkurssaff NCB , när det första kapitaltillskottetgavs. Det är väl så, , att konkurs är och måste få vara ettsaneringsinstmment bland många? Det är självklart - jag delarindustriministerns uppfattning pä den punkten - att det är någonfing som manbör undvika. Det är alltid så aft ägaren måste överväga sitt ansvar. Konkurserav statligt ägda företag har dock förekommit i etf nära grannland till oss -jag tänker på , där vi har både exemplet Tandbergs längre fillbaka i tidenoch , där staten fanns med som delägare. Det har även förekommit iÖsterrike att statliga företag försatts i konkurs. Detta är självfallet intenågonfing önskvärt. Jag skall infe förlänga den här diskussionen. I synen påstafiig företagsamhet skiljer och jag oss åt högst väsentligt.Jag tycker tyvärr att de många miljarder som behövttillskjutas fill de statliga företagen - nu är det fråga om ytterligare 4,5miljarder - visar att statliga företag är underlägsna marknadsägda företag ochatt man bör använda stafiig företagsamhet i undantagsfall när regional- ochsysselsätf-ningspolifiska skäl talar för defta. Om statliga företags ställning inför konkurshot Frågan om stafiig företagsamhet får vifillfälle att diskutera senare här i . Jag vill gärna understryka aftjag är överens med om aft konkurs är etf saneringsinstmmentoch att konkurs inte får, och enligt aktiebolagslagen inte kan, uteslutas vidnågon form av företag. Vad jag var mån om att framhålla var följande; aft jagicke har gjort något generellt uttalande i denna fråga. Därför kan det intevara fal om något återtagande av ett generellt uttalande. Överläggningen var härmed avslutad. Nr 31 12 § Föredrogs och hänvisades 22november 1982 1982/83:8 fiU finansutskottet interpellation 1982/83:9 till konsfitutionsutskoftet 13 § Föredrogs och hänvisades Motion 1982/83:58fill kulturutskottet 14 § Föredrogs men bordlades återJustifieutskottets betänkanden /83:1 och 2 betänkanden1982/83:1-3, 5 och 7-9 Utrikesufskottets betänkanden /83:1Socialförsäkringsutskoftefs betänkanden /83:3, 4 och 6 Kulturutskottetsbetänkanden /83:1-4 och 6 Jordbruksufskottets betänkanden /83:1-3Näringsutskottets betänkanden /83:3, 5 och 6 Arbetsmarknadsutskottetsbetänkanden /83:2, 4 och 5 Civilutskotfets betänkanden /83:3 och 4 15 § Anmäldes och bordladesProposifion 1982/83:68Rekonstrukfion av Statsföretagsgruppen 16 § Anmäldes och bordlades Motionerna 1982/83:59av och närradiofrågor (prop.1982/83:52) 1982/83:60 av tn. Förlängd reglering av anslutningenav privatpraktiserande tandläkare till tandvårdsförsäkringen (prop. 1982/83:63) 17 § Meddelande om interpellation Meddeladesaft följande interpellafion framställts 1982/83:38 av () fill jordbruksministernom småjordbrukens betydelse: Jordbruket med binäringar spelar en stor roll försysselsättningen i många delar av landet, både direkt och indirekt i vidareförädlingsled och har också förtsen medveten politik för att småjordbruk i kombination med andra näringar skallbidra till att skapa och upprätthålla sysselsättning och utkomstmöjligheter igles- och mellanbygder. Under valrörelsen fördes från socialdemokratiskt håll framkrav på en ny jordbruksutredning. Diskussionen har sedan fortsatt, bl. a. frånLO-håll. gick i etf tal till fronfalangrepp mot såväl1977 års jordbrukspoUfiska beslut som mot jordbrukarna och deras rättmätigakrav på en med andra jämförbara grupper likvärdig ekonomisk och social standard.Malms uttalande om att "det inte borde gå aft bedriva jordbruksverksamhetav den här omfattningen av rena terapiskäl" måste tolkas som etf angrepppå strävandena att med jordbruket som bas bygga upp utkomst- ochsysselsättningsmöjligheter i glesbygder i kombination med andra näringar,exempelvis turism, skogsbruk och serviceverksamhet. Det kan aldrig vara terapiverksamhet att produceralivsmedel i en värld där enligt FN-uppgiffer 400 miljoner människor lever iundernäring. Resonemanget är äventyrligt också ur andra utgångspunkter. Med ettberäknat underskott i bytesbalansen , borde varjemöjlighet tas till vara att inom landet producera det vi har förutsättningarför. Även om man säljer fill lågt pris påverkas handelsbalansen i posifivriktning. En utslagning av sysselsättnings- och utkomstmöjligheternai glesbygderna skulle också kosta samhället stora summor, särskilt som det infenu längre finns något sug efter arbetskraft inom andra sektorer i samhället. Desociala och miljömässiga konsekvenserna av tidigare centraliserings- ochfolkom-flyttningspolifik borde också mana till eftertanke.