prot · G609117 · 1982-12-31 00:00:00 — Det finns skäl att med anledning av reservationen på dennapunkt från de borgerliga i utskottet här i kammaren understryka vad som sägs iutskottsbetänkandet, nämligen att det inte är fråga om att sätta de verksamma ijordbruksnäringen i sämre ställning än andra utan att normaliserabidragsgivningen så att den blir lika vad som gäller för andra grupper. Det är min övertygelse att bidragen till jordbrukare ävenhädanefter på grund av deras ofta tunga och förslitande arbete kommer att visaatt en betydligt större andel kommer att utges till dem än vad som är derasandel av den förvärvsarbetande befolkningen. Det är då inget fel i det medhänsyn till deras arbetsförhållanden. 1 motion 506 har m. fl. påtalat attbidragstaket för vissa fall av speciella arbetstekniska åtgärder bör ses över.Taket på , som gäller , är för lågt i vissa men tillantalet begränsade fall. Det gäller speciellt de tekniskt avancerade hjälpmedelsom ibland kan behövas för främst synskadade. Utskottet har ansett att vad somhar framförts i motionen bör resultera i att AMS ges möjlighet att inom en vissram bevilja bidrag med högre belopp än . i särskilda fall. Regeringenbör utforma de närmare bestämmelserna härför, och detta bör regeringenunderrättas om. Så slutligen, herr talman, något om stiftelsenSamhällsföretag, som sysselsatte 23 800 arbetshandikappade ochtotalt 29 000 och som föreslås få öka antalet platser för arbetshandikappademed 2 000 i de 370 verkstäder som finns i 210 kommuner. I februari 1983sysselsattes 24 200 arbetshandikappade i den har verksamheten. Utskottet tillstyrker propositionens förslag att anslagetskall beräknas, med utgångspunkt i av lönekostnaderna, till 2,5 miljarderkronor. Detta har rnoderaterna motsatt sig. har lagtfram olika argument om den saken i dagens debatt. Man föreslår att beräkningenskall göras med utgångspunkt i av lönesumman. ändringar av bidraget till fastighetsfonden skulle detinnebära ett 105 milj .kr. Vid behandlingen av arbetsmarknadsutskottets betänkande nr13 framförde liknande förslag, men dessa avvisades avkammaren. Deras förslag skulle, som jag då påvisade, leda till att stiftelsensmöjligheter begränsades och att färre handikappade kunde placeras iverksamheten. Vidare skulle en ökad utslagning och pensionering bli följden.Ett förverkligande av de krav som i och för sig alla partier ställer på enrationell verksamhet, efter moderatmodell, skulle dessutom slå så pass hårt,att de sociala målen för stiftelsens verksamhet skulle kunna komma i fara. har också framställt en reservafion omrekryteringen till sfiftelsen Samhällsföretag. Man riktar sig särskilt motrekryteringen av människor som är handikappade på grund av missbruksproblem.Måhända kan man här ana dubbeleffekter när det gäller frågan om vilkabesparingarna skall gå ut över. Med det anförda yrkar jag, herr talman, bifall tillutskottets hemställan i de delar jag har berört i mitt inlägg och avslag påsamtliga reservationer vid betänkandet. 51JOHN (vpk) replik; Jag måste få rikta några frågor till StenÖstlund, men först vill jag säga följande. säger att den företagna ändringen utan tvivelhar oroat de handikappade. Ja, det förvånar väl inte. Så snart förändringenblev känd, började ju organisationerna att utfärda varsel. Kommunerna gick dåin och garanterade bidrag. För att inte riskera att få höra att jag sä att säga ärute och cyklar har jag ringt upp HTF för att försäkra mig omi vilken utsträckning kommunerna i har gått in med bidrag. Jagfick till svar att praktiskt taget varje kommun går in med pengar. Särskiltnämndes kommun, som har satsat 2 milj. kr. Statens utgift idetta sammanhang var förut ungefär 0,5 milj. kr. säger att regeringen skall följautvecklingen. Vid behov skall man återkomma. Då måste jag fråga; Har StenÖstlund någon kännedom om huruvida regeringen har känt något behov av att vidtaåtgärder i anledning av att kommunerna tvingas gå in med pengar för att dehandikappade människorna inte skall mista sina arbeten? Det kommer ju att blilugnt även framöver, eftersom kommunerna tar över ansvaret som staten så attsäga skjuter ifrån sig. Sådan är utvecklingen . Men är det tillräckligtför att regeringen skall känna ett behov av att nu vidta åtgärder? Det skullevara intressant att få ett svar på den frågan. 52 () replik; Eftersom jag inte sitter i regeringen ocheftersom det hela skall börja gälla är det litet svårt att svara påden fråga som jag fick. Man kan emellertid se på hur antalet anställda i de allmännyttiga organisationerna har ökat efter det att beslutet blev käntom att skulle gälla fr. o. m. . Därefter haranställningarna i princip inte kunnat ske med högre bidrag än . Ochökningen har varit mycket kraftig . Det verkar alltså finnas möjligheter för de allmännyttigaorganisationerna att klara av sådana anställningar. Om det däremot ifortsättningen skulle visa sig att de inte reder ut situationen, då fårnaturligtvis regeringen beakta det, efter utskottets uttalande. Men detförutsätter att kammaren här bifaller utskottets hemställan och gör dettauttalande till regeringen. 53 () replik; går till storms, säger . Ja, det är riktigt. Vi går till storms mot den statiska syn somregeringen har på arbetsmarknadspolitiken. Den fastställdes underen period när vi hade god ekonomisk tillväxt och brist på arbetskraft. Denkombinerades med den solidariska lönepolitiken från LO:s sida. Företag som intekunde betala tillräckligt höga löner skulle, som termen då var, stampas ut. Denna politik gäller fortfarande för socialdemokratin ochLO, och företag stampas fortfarande ut. har vi emellertid en helt annan situation i vår ekonomioch på arbetsmarknaden; stora underskott, alltför högt kostnadsläge, bristandeförmåga att hävda oss pä världsmarknaderna. Vi har en offentlig sektor somredan är uppe i av bruttonationalprodukten. Då duger det inte längre atthälla på med en politik som var gällande . Vi behöver enannan politik. Det är detta som vi moderater hävdar, att vi behöver enpolitik som ger oss ekonomisk tillväxt, ett konkurrenskraftigt näringsliv ochproduktiva arbeten. Jag ställde en fråga i mitt anförande tidigare: Vad kostaregentligen arbetsmarknadspolitiken innevarande budgetår? Jag har försökt, forskai detta, och det har visat sig svårt, eftersom det finns många delposter i enlång rad olika propositioner. Årets budgetanslag var 14.5 miljarder. Enligt enuppgift i uppskattas kostnaden till 25 miljarder. har arbetsmarknadsministernkommit tillbaka till kammaren, och jag skulle vilja fråga om hon kan svara påom den siffran är korrekt och - om den inte är det - vilken som då är denkorrekta siffran. Det skulle vara mycket intressant att få veta det här ikammaren. 54JOHN (vpk) replik: Detta att så många har anställts efter 1980är ju inget bevis, , på att de allmännyttiga organisationerna hartagit detta kostnadsansvar. Det kan ju vara så att kommunerna går in medmellanskillnaden. Och tydligen är det fallet. Ta exemplet , där man gär in med 2 milj. kr.under detta budgetår. Det går att räkna ut hur många anställda det rör sig om.Praktiskt taget varje kommun hemma i länet går in med pengar för att garanterajobben. Jag krävde inget regeringsansvar i sä måtto att StenÖstlund direkt skulle kunna säga hur regeringen tänker och tycker i det härfallet. Jag frågade om hade någon kännedom om detta. Men jagskulle ju kunna sänka kravet i min fråga genom att fråga vad självtycker om utvecklingen. Är det bra att staten övervältrar kostnader på koinmunernaoch att de handikappade sä att säga blir språngbrädan, att de används för dennaövervältring? Det är ju detta som sker.. Något bevis finns inte att hämta i utvecklingen av antaletanställda, utan vad som sker är att kommunerna gär in och betalar mellanskillnaden. Jag hävdar att då det gäller att ordna jobb åt dehandikappade måste staten ta sitt ansvar. 55 () replik: Hade vi, , varit helt ense medarbetsmarknadsministern på detta område, hade vi tillstyrkt propositionen ochinte förslag i hans motion. Även utskottsmajoriteten haralltså känt oro och vill att frågan skall följas uppmärksamt. Det är klart att många allmännyttiga organisationer haranställt lönebidragsanställda på basis av efter det att det förstabeslutet, som trädde i kraft , fattades. Såvitt jag förstår kan detbehövasen övergångstid, så att organisationerna hinner vänja sig. Möjlighetenatt få hundraprocentig kostnadstäckning har ju inte funnits sedan den 1 juli1980, utan täckningen har uppgått till när det gäller anställning somskett efter denna tidpunkt. Det är möjligt att kommunerna kominer att drabbas.I min egen hemkommun, , har man också gått emellan för att situationenskall kunna . Då blir det när det gäller de allmännyttigaorganisationerna i kommunen fråga om vad som rimligen skall bäras av kommunernaoch vad som skall betalas över anslag. På denpunkten kan det ju bli en rätt läng diskussion. sade attsocialdemokraterna har haft en statisk syn i denna fråga. För min del hävdarjag motsatsen. Vi är öppna för olika möjligheter att lösasysselsättningsproblemen. Det har f. ö. det socialdemokratiska partiet alltidvarit. har vi haft AMS, men delar av AMS verksamhet har juunder årens lopp förändrats och även omprövats. Jag skulle vilja säga attomprövningslustan ju inte har varit särdeles stor under de sex borgerliga åren.Man hade exempelvis - om det som står på s. 81 i propositionenstämmer - 11 145 miljoner sysselsättningsdagar i form av beredskapsarbeten.Detta var ju mitt under den borgerliga regeringsperioden, så instrumentet hartydligen uppskattats och använts också av den borgerliga regeringen. Det ärförst nu som börjar riva i det här. 56SONJA REMBO (m) replik; Jag har fått veta att jag på grund avdebattordningen inte kan få något svar av , men hon kan kanskevidarebefordra beskedet till , så att jag kan få veta vadarbetsmarknadspolitiken egentligen kostar innevarande budgetår. Jag hävdar fortfarande, , att densocialdemokratiska synen på arbetsmarknadspolitiken är statisk. Man har inteanpassat sig till det förhållandet att vi lever i en världsekonomiskkris. Man fortsätter att betala ut miljard efter miljard till konstlade arbeten,till s. k. arbetsmarknadspolitiska åtgärder, till att bygga utarbetsmarknadsstyrelsen med nya tjänster, den ena efter den andra. Jag påvisadeatt effektiviteten- när det gäller ätt använda pengarna verkligen kanifrågasättas. Innan vi betalar ut mer pengar, bör vi använda de pengar somfinns på ett effektivare sätt. Det tar normalt för en ung människaatt få ett beredskapsarbete efter det att arbetsgivaren har meddelatarbetsförmedlingen att han kan ta en beredskapsarbetare. Det är minst sagtotillfredsställande med en sådan ordning. Formaliteterna i dessa sammanhang ärenorma. Jäg talade också om att man trots att man har 660 tjänster - en mycketkraftig ökning på arbetsförmedlingen i fråga - bara haren enda tjänsteman som sköter dessa tjänster. Vederbörande har mellan 2 000 och 2 500 beredskapsjobb. Det tyder på en avsevärd produktivitethos den enskilde tjänstemannen. Men man kan verkligen ifrågasätta om det är envettig disposition av arbetsmarknadsverkets totala resurser. Borde man intehantera dessa frågor effektivare? Och vad har hänt inom arbetsmarknadsverket? Visst har detskett förändringar, det är riktigt. Man har pålagt verket en lång rad nyaarbetsuppgifter som egentligen är av socialpolitisk karaktär. Det egentligaarbetsförmedlingsarbetet har skjutits åt sidan - och det är detta vi frånmoderata samlingspartiet har kritiserat. Den egentliga arbetsförmedlingsverksamhetenvid arbetsförmedlingarna måste effektiviseras, och det är fullt möjligt inomramen för de resurser som redan står till förfogande, framför allt om manutnyttjar de resurserna effektivt, planerar arbetet på att sådant sätt attmänniskorna kan utföra sitt jobb. En 30-procentig frånvaro är icke acceptabel. vice talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. 57INGRID (); Jag tänker uppehålla mig vid sysselsättningeni glesbygden. Självfallet väljer jag som exempel på ett typisktglesbygdslän. I ett län som presenteras inte arbetslöshetssiffrorna istora braskande rubriker, som ofta blir fallet i län där man lägger ner storaföretag. Förklaringen är tämligen enkel: Vi har inga stora företag iglesbygdslänen i inlandet. Den ökande arbetslösheten kommer i stället smygandeoch döljs till en del genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder. I ett glesbygdslän med svagt utvecklat näringsliv finnsdet risk för att man i för stor utsträckning litar till beredskapsmedel. Det ären stor nyhet i lokaltidningarna när länet har tilldelats extra medel, ochförhoppningarna växer. Men beredskapsarbete utgör endast en tillfällig lösningoch löser i sig Att ersätta kommunala beredskapsarbeten medfasta anställningar ökar ju den kommunala expansionen. Det har vi helt enkeltinte råd med, eftersom vi i ökad utsträckning lånar pengar till den offentligasektorn. Men det som är viktigt är att vi får varaktiga arbeten i detproducerande näringslivet, och det åstadkommer vi endast genom en annanekonomisk politik, som ger en positiv effekt pä näringslivet. Men beredskapsarbeten kan bli meningsfullareomansträngningar görs för att placera arbetskraft i det enskilda näringslivet.Där finns också möjligheter till fortsatt anställning. Ofta görs det gällande att ett glesbygdslän saknar dessamöjligheter pä grund av försmå och för få föietag. Det behöver emellertid intevara så. utan det beror i stor utsträckning på hur länsarbetsnämnderna arbetargenteniot företagen. I har man lyckats bra i förhållande till attdet med la undantag endast finns småföretag i länet. En fjärdedel avberedskapsarbetena finns inom de privata företagen, som utgörs av verkstäder,småindustri, jordbruk och turistföretag med ett fåtal anställda. fått fast anställning efter beredskapstidens slut. har motsvarandesiffra varit . Detta är faktiskt ett mycket bra resultat.Beredskapsarbetena ger då förhållandevis god effekt. Det krävs naturligtvis attlänsarbetsnämnderna arbetar aktivt med länets näringsliv och att defackliga företrädarna bortser från att arbetsgivaren inte alltid har tecknatkollektivavtal. 1 ett sysselsättningsläge, där varje arbetstillfälle är avstor betydelse, måste det räcka med att försäkringsfrågan är löst. Vi föreslår att ett lärlingssystem skall utarbetas- dethar diskuterats här . Även här hävdar en del att detta inte passarglesbygden. Jag vill snarare påstå motsatsen, eftersom ett lärlingssystem måstevara flexibelt och kunna anpassas till olika förhållanden som råder i vårtland. Lärlingsutbildningen skall vara ett komplement tillgymnasieskolan. De långa avstånden i glesbygden gör att det kanvara ett attraktivt sådant. Lärlingsutbildningen behöver inte ske endast vid destora företagen. Det finns behov av tjänster inom vissa hantverksyrken,yrken soni håller på att försvinna, därför att det saknasutbildningsmöjligheter. Det handlar dock här om ett fätal arbetstillfällen. Meni glesbygden är varje arbetstillfälle av stor betydelse, eftersom ett litettillskott medverkar till att öka serviceunderlaget; det handlar ofta om mycketsmå marginaler. Jag kan förstå att det här i kammaren finns ledamöter sominte riktigt har klartförsigproportionernaidetta. Fyra fem arbetstillfällen ien glesbygd kan medverka till att man får behålla affär, skola och annanservice. De människor som bor i inland klarar ofta sinförsörjning genom kombinationssysselsättningar av olika slag. Det kan varajordbruk, skogsbruk, turism eller annan verksamhet. Uppfinningsrikedomen ärmycket stor. Det finns människor som har kombinationer på tre fyrasysselsättningar. Det är därför viktigt att möjligheten tillkombinationssysselsättning underlättas. I ett lärlingssystem ges möjlighetertill flera kombinationer. Det är också viktigt att alla möjligheter prövas. Särskiltnödvändigt är det att använda de resurser som finns på ett effektivt sätt.Detta kan ingen på allvarifrågasätta.trots att det har förekommit olika variationer på temat i Nr 117 Under detta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av 58 (vpk): Idagstär vi inför den största arbetslösheteni modern tid. De allra värsta prognoserna är på väg att uppfyllas, och omkring500 000 människor befinner sig på olika sätt utanför arbetsmarknaden, dels idirekt arbetslöshet, dels i AMS-utbildning eller beredskapsarbete. Ett mått på hur drastisk utvecklingen varit ochfortfarande är, är antalet utförsäkrade. Bara under de tre första kvartalen1982 blev mer än 10 000 kassamedleinmar utan ersättning, och över 40 000befinner sig i riskzonen . Vpk vill utöka antalet ersättningsdagar utöver vad somgäller , inte därför att det är speciellt bra eller för att det löserproblemet i och för sig. men flera skäl talar för att detta är nödvändigt i denarbetsmarknadssituation vi befinner oss i. Vi vill att denna utökningskall finansieras genom socialförsäkringsavgifter och inte genom höjdamedlemsavgifter. En utökning av antalet dagar är nödvändig av flera skäl.För det första kommer utförsäkringen att drabba kommunernas ekonomi myckethårt. För det andra kommer de "nya" socialhjälpstagarna att undandraresurser från de människor som tvingas försörja sig på socialhjälp.Men en ännu viktigare aspekt är att den arbetslöse ofta upplever sin situationsom förnedrande. Förutom att han eller hon tvingas till arbetslöshet ställssamma person också helt utanför det skyddsnät som A-kassan trots allt innebäroch som han också har varit med att betala till. Man kan säga vad man vill om detta, men faktum kvarstår:De allra flesta människor föredrar att ha ett arbete att försörja sig på.A-kassan upplever nian som någorlunda acceptabel, medan det känns oerhörtförnedrande att tvingas söka socialhjälp när man vill arbeta. På s. 65 i sitt betänkande säger arbetsmarknadsutskottet,att det faktum att arbetslösheten tenderar att bli allt längre och attutförsäkringen därigenom ökar lätt kan föra tanken fram till en förlängning aversättningstiden. Man förkastar dock tanken därpå och säger att det bara skullevara en kortsiktig lösning och ett sätt att skjuta problemen pä framtiden. Istället säger man sig vilja satsa på offensiva arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, exempelvis utbildning, och därigenom fullfölja traditionen inomsvensk arbetsmarknadspolitik. Ja, detta låter mycket bra, och vpk har också till åretsriksmöte framlagt en mängd förslag med det syftet. Men de utförsäkrades situation är akut. Det går inte att säga till alla de människor som ser sitt arbete och sitt egenvärde hotat, att en förlängning av ersättningstiden bara innebär en kortsiktig lösning. Inte heller kan man säga till dem att resurserna ensidigt skall satsas pä andra arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Nr 117 I betänkandet talas mycket om attutöka arbetsförmedlingens resurser. Onsdaeenden Insatserna för delångtidsarbetslösa skall intensifieras, säger man. 13 aoril1983 "'' arbetsförmedlingen i ortermed speciellt svåra sysselsättningsproblem Sådana åtgärder har emellertid den nackdelen att de saknar Arbetsmarknads- praktisk betydelse när det gäller atttillsätta en viss tjänst. politiken Lagen om anställningsskydd reglerarföretagens möjligheter att fritt avskedapersonal, men något liknande förekommer inte när det gäller att anställapersonal. Vpk har krävt att en obligatorisk arbetsförmedling skallinrättas. Jag tror att det är mycket viktigt för att komma till rätta med allaproblem som finns på arbetsmarknaden liksom för att komma till rätta medden sneda urvalsprincip som arbetsköparna bedriver. Unga, friska män med fullgjord värnplikt är vad man villha, alltså män . Ungdomar, handikappade av olika slag. äldremän och framför allt kvinnor hamnar helt utanför den öppna arbetsmarknaden meddet system som finns . De som har den bästa överblicken av både arbetsmarknadenpå den aktuella orten och sammansättningen av de arbetssökande, nämligenarbetsförmedlarna, har i praktiken ingenting att säga till om när det gällertillsättandet av lediga arbeten. Han eller hon kan informera om de olika formerav stöd som finns att erbjuda, om de ser litet mer otraditionellt på dearbetssökande. Bidrag kan utgå till dem som anställer kvinnor i traditionelltmanliga jobb. Likaså kan den som anställer en arbetshandikappad få bidrag. Mendet är ändå arbetsköparen som är suverän när det gäller att slutligt avgöra vemsom skall få ett visst arbete. Inte heller utnyttjar man den fackligaerfarenheten och kunskapen om vad som krävs för att klara ett arbete. Vpk anser det självklart att man ger fackligt aktivapersoner och arbetsförmedlare, dvs. folk som bäst känner tillsysselsättningssituationen och sammansättningen av arbetssökande, de styrmedelsom behövs för att komma till rätta med de grövsta orättvisorna päarbetsmarknaden. I många fall har det gått så långt att "folk påstan" anser det lönlöst att ens anntäla sig till arbetsförmedlingen föratt få ett jobb. Man gör det ändå för att få ersättning, men arbete det sökerman genom bekanta och eventuella kontakter. Denna ordning missgynnar också demänniskor som saknar sådana kontakter. .Bestämmelsen om att alla lediga arbeten skall anmälas till arbetsförmedlingenär ett slag i luften. De lediga arbetena fördelas-nämligen inte rättvist.Människor med personliga kontakter är fortfarande de som får jobb. Genom enobligatorisk arbetsförmedling skulle det inte längre bli möjligt för enarbetsköpare att "plocka russinen ur kakan", något som sker på ettmarkant sätt i tider av arbetslöshet.' Detta medför ju bara att uppdelningen iA-, B-och C-lag på arbetsmarknaden ytterligare förstärks. 1 de allra flestafall räcker det med att den sökande har vissa grundläggande kunskaper. Om detkrävs kompletterande utbildning, har arbetsförmedlaren alla möjligheter attordna en sådan. Arbetsförmedlingen i samarbete med de fackligaorganisationerna har 142 överblick över hela arbetsmarknadenpå den ort det gäller, känner till andelenkvinnor, ungdomar och äldre eller personer med olika former av arbetshandikappoch kan med utgångspunkt i detta fördela de arbetstillfällen som finns på etträttvist sätt och på ett sätt som gynnar samhället. Detta är alldeles särskiltviktigt för kvinnornas del, eftersom de i tider av arbetslöshet inte anses somnågon attraktiv arbetskraft. är det kvinnorna som drabbas av denedskärningar som sker i den offentliga sektorn, vilken av traditiondomineras av kvinnor. Det råder ju heller ingen politisk oenighet om att densneda könsfördelningen på arbetsmarknaden måste brytas, men om medlen att nådit är argumenten olika. Vi från vpk är övertygade om att den aldrig kan brytasså länge bestämmanderätten över vem som skall ha jobben ensidigt styrs av arbetsköparen.Den rätten skall finnas hos samhället och de fackliga organisationerna.Särskilt i den situation med stor arbetslöshet och sviktande konjunkturer somvi har är detta viktigt, därför att det bara är samhället som kan bedrivaen aktiv arbetsmarknadspolitik och se till att vi inte får en ännu störrebetoning på kategoriarbetslöshet. Så länge man accepterar att arbetsköparna harsuverän rätt att fritt anställa, blir det omöjligt att genomföra en rättvisfördelning på arbetsmarknaden, och samhället får också passivt åsemarknadskrafternas grymma spel om människors rätt till arbete. Med detta yrkar jag bifall till reservationerna 14 och 32. Det finns ytterligare tvä reservationer, som jag vill säganågra ord om. Det gäller först reservation nr 35 beträffande byggarbetslösheteni . Det är ingen överdrift att säga att läget förbyggnadsarbetarna i vårt län är katastrofalt. Prognoserna ligger högst i helalandet. Det är mycket viktigt att regeringen gör en kraftinsats för attunderlätta situationen på detta område. Det sker praktiskt taget ingenindustriinvestering. Bostadsbyggandet har helt stagnerat. Man behöver intebostäder i utflyttningskominuner. I stället har vi ett stort överskott påbostäder i . Vpk anser att regeringen måste göra en insats föratt få i gång byggnadsprojekt i , vilket delvis kan ske så som motionensäger, alltså genom tidigareläggning av statliga investeringar och medberedskapsarbeten.