prot · G60999 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:99 Förhandlingarna leddes till en början av tredje vicetalmannen. 12 §Utrikes- och handelspolitisk debatt (forts, från prot. 43STAFFAN () replik; I den tidigare diskussionen gjorde jaggällande att socialdemokraterna under sin oppositionstid inte alltid såhelhjärtat har försvarat frihandeln som de numera tacknämligt gör. HerrHellström sade då att det inte var en riktig beskrivning av förhållandena.Möjligen hade man, enligt , från socialdemokratisk sida någon gångvänt sig mot överdrivna frihandelsmarkeringar från borgerliga företrädare. Jagtror inte att minnesbild här är riktigt korrekt. Vi kan se pådet förslag om att vi skulle införa ett tämligen långtgående system medimportdepositioner som socialdemokraterna förde fram . Det varinget annat än ett ganska protektionistiskt förslag. Men det finns egentligeningen anledning att gräla om detta, för det är bra att socialdemokraterna , iansvarig ställning, i dessa avseenden bedriver en i princip riktig linje. var förtjust över att han har träffat påfolk ute i näringslivet som han tyckte hade en mera positiv syn på effekternaav den devalvering som har genomförts än vad en del företrädare föroppositionen här i har. Det är bra om träffarföretagare som på allt sätt vill anstränga sig för att ta vara på demöjligheter som här finns - det är alldeles utmärkt. Jag hade naturligtvis intenågon invändning på den punkten. Vad jag, och kanske en del andra, har sagt äratt det inte räcker med en devalvering. Man måste vidta en serie kompletterandeåtgärder för att inte de fördelar som en del näringslivsföreträdare går omkringoch gläder sig åt alldeles skall försvinna. Det var detta som jag underströk imitt anförande. Det är mycket beklagligt om inte personer i har detta helt klart för sig. Om han inte tror på vad t. ex. jagsäger eller vad en del ekonomer i detta sammanhang har påpekat, kan han studeradet TT-uttalande som riksbankschefen gjorde under weekenden. är enstark markering av att de positiva effekterna av den svenska devalveringen,liksom varit fallet vid så många andra devalveringar i den ekonomiskahistorien, alldeles kan försvinna om man inte vidtar ett antal kompletterandeåtgärder. Det var dessa åtgärder som jag uppehöll mig vid. En speciell fråga som jag tog upp gällde deaktieemissioner som vissa nordiska företag har fått göra som ett led isamarbetssträvandena mellan de nordiska länderna. förstod intealls vad jag sade, utan konstaterade att de finska företagen fått dessa tillstånd och att det var bra. Får jag då tolka det viset att detta system skall finnas kvar på de villkor som har gälltoch under vilka , och en del andra företag har fått emitteraaktier? Är det mening? Det borde vara det mot bakgrund av deuttalanden om betydelsen av som en hemmamarknad som fanns iregeringsdeklarationen. 44BJÖRN () replik; Det var många vackra ord om frihandelns värdebåde i den handelspolitiska deklarationen och i statsrådet senasteinlägg. Det är alltid lätt att säga tulipanaros, men det gäller också att ipraktisk politik leva upp till talet om frihandelns betydelse. lade sedan fill att länderna alltid måstekunna skydda sig mot åtgärder som strider mot regelsystemet. Det är klart attjag kan förstå om man från svensk sida kritiserar de bilaterala arrangemang somfinns mellan och och kanske också EG när det gäller exporten avbilar. De riskerar ju att lämna en marknad som vidöppen förpenetration. Men man kan inte föra den omvända argumentationen när det gällertillförseln av tekoprodukter till . Om man ytterligare vill skärpa restriktionernaoch minska införseln av tekoprodukter till , får det nämligenkonsekvenser i andra länder. Jag tycker att regeringens ståndpunkt när detgäller de bilaterala avtalen i fråga om bilar och verktygsmaskiner är riktig,men jag tycker att konsekvensen kräver att man avvisar ytterligarerestriktioner på tekoområdet. De går inte att motivera med att man just påtekoområdet skall skydda just . Man kan inte kritisera och förbilaterala arrangemang, t. ex. i fråga om bilar, och hävda att dessaarrangemang skapar problem för andra marknader, och förordaspecialarrangemang för tekoimport till - specialarrangemang som, om deinte fullföljs av andra länder, ju innebär att dessa länders marknader liggeröppna. Det krävs en viss konsekvens i den här debatten. Sedan sade statsrådet att det var viktigt attfrämja exporten. Jag delar självfallet den uppfattningen; det sade jag också imitt huvudanförande. Men det gäller även här att följa upp utvecklingen. Detär inte bara fråga om prismässiga fördelar utan också om resurser för att skapaökade kunskaper om främmande marknader. Man får se till att underlätta förföretagen att komma in på nya marknader och att kanske skapa bättre kunskaperoch mer av exportutbildning i olika utbildningar. , herr talman, vill jag ta upp mitt påpekande omatt vi hade en särskild handelspolitisk debatt. Poängen var inte hurmånga talare som deltog i den debatten utan att en fristående handelspolitiskdebatt ledde till större uppmärksamhet. Debatten fick ett klart genomslag imassmedia, och jag tror att de handelspolitiska frågorna är så viktiga ochkomplicerade att de behöver det stöd som en uppmärksamhet i massmedia genom enhandelspolitisk debatt medför. 45 (vpk) replik: Ett av de mer säregna argument för ökadexport som jag har hört anförde tidigare, när han sade att detinte finns några svenska apelsiner. Det visar kanske att interiktigt har tagit frågeställningen på allvar. Apelsinerna tycker jag att vi kanlåta rulla omkring i korridorer. Om vi i stället hadetalat om traktorer eller traverser eller huruvida datoriseringen i Sverigeskall gå efter svenska eller amerikanska koncept, hade vi talat om vadfrågeställningen egentligen handlar om. säger att den inre marknaden förvisso ärbetydelsefull. Där ger han mig till hälften rätt. Men min motfråga blir genast;Varför försöker ni då prioritera exporten på den inre marknadens bekostnad? Detär ju vad ni gör när ni försöker få hela löntagarkollektivet att sänka sinreallön. Det minskar ju oundvikligen köpkraften på den inre marknaden. Kan detinte i själva verket förhålla sig så - det är den fråga jag ställer till MatsHellström - att en stark och växande inre marknad är en förutsättning för enstark och växande export och att det finns ett positivt, inte ett negativt,samband mellan dessa två? Vi måste naturligtvis importera olja, säger . Ja, men hur mycket, på vilket sätt och till vilka priser beror ju påhuruvida vi organiserar våra handelsförbindelser på det sättet att vi ärberoende av de stora internationella oljebolagen, eller huruvida vi söker andraformer för handeln. Detta beror också på vilken industristruktur man hållerfast vid eller befrämjar. Den industristruktur vars företrädare ville föra framkärnkraften och ha en ökad användning av el svarar ju också för en mycket stordel av det abnorma oljeberoendet. Kärnkraft och olja och en specifik typ avindustristruktur går ju hand i hand. Också där finns möjlighet atf välja hurstort beroende man vill ha - det kommer nämligen an på vilken strukturpolitikman för. Poängen i det som jag försöker säga är att det intehandlar om frihandel eller protektionism utan om vilket slags frihandel ochvilket slags protektionism man vill ha. Det kan nämligen vara bra med enmåttfull och sund protektionism dels för länder som håller på att utveckla sinindustrialisering, länder som blivit fattigare och mer nedtryckta genom detnuvarande handelssystemet, dels för små länder, små öppna ekonomier som hotasav att bli vad som brukar kallas bananrepubliker. Det är därför de häroreflekterade och klasslösa bekännelserna till frihandelsteorin är felaktiga.De hindrar en nyanserad och saklig diskussion om vad det egentligen handlar 9 protokoll 1982/83:98-99 Detfinns nämligen vid sidan av den nationalekonomiska traditionen, representeradav och alla hans eftersägare i massmedia, bland Olivecronor ochSöderströmar samt förment opartiska professorer som de plockar fram och låterdominera i TV-debatten, också en tradition företrädd av , och , som ser helt annorlunda på dessa fing. Jag sade, , att jag avstod frånatt följa det dåliga rådet att tala om svenskproducerade apelsiner. Det dåligarådet kom f. ö. inte från utan, som sig bör, från jordbruksdepartementet.Men det seriösa argumentet kvarstår, och det har inte heller isin nya, inre dialog kring frihandeln kunnat undanröja. Som ett litet land kommer vi alltid att varaimportberoende. Det är sedan riktigt att teknologifrågorna är oerhört viktigaför oss. Självständighet i teknologin är nödvändig. Vad vi diskuterar är inteen total frihandel eller protekfionism. Det viktiga för oss är att hanteramarginalerna på ett riktigt sätt. De stora och starka länderna vill lyfta undan teknologinfrån frihandeln. Såsom framgår i vår handelsdeklaration arbetar vi efter vårlilla förmåga - för vi är små, - för att få in så mycket sommöjligt av teknologi i de regelsystem där vi kan handla och ta del avteknologiutvecklingen. De stora starka länderna däremot vill med sin styrka -tillbaka till de materiella förhållandena, - förbehålla sigrätten att själva bestämma och ställa villkor. De vill få ut teknologin från deregelsystem där vi efter förmåga vill få in den. Det är sannerligen inte genom att höja den redan alltförsnabbt ökande och på utländska lån baserade konsumtionen i som vi skallstärka den svenska ekonomin. Den uppfattningen har vpk inte företrätt tidigare.När vi i höstens finansdebatt diskuterade hur skulle ta sig ur krisen,företrädde vpk i finansutskottet en helt annan linje än den nupläderar för. Vpk-linjen i utskottet överensstämde väsentligt mer med det sättpå vilket vi menar att måste ta sig ur krisen. I stället för att ökakonsumtionen måste vi öka sparandet och kapitalet samt utveckla vårainvesteringar. För att gå tillbaka till höstens debatt, , så sade också vi socialdemokrater, även jag själv, att devalveringen isig inte räcker som en politisk åtgärd. Vad frågan gäller är hur devalveringenskall följas upp för att den skall bli verkningsfull. Där har vi föreslagit attpengar skall föras över från spekulation till produktiva industriinvesteringar.Vi har också utgått från en avtalsuppgörelse präglad av måttfullhet och räknatmed en kostnadsutveckling som på lång sikt skall ta oss ur den ekonomiskakrisen. ironiserar över att regeringen ickeskulle följa upp sina deklarationer i vad gäller de statligasubventionerna. Men den nuvarande regeringen är faktiskt den första på ganskalänge i detta land som har börjat dra ned destatliga subventionerna till industrin. Har glömt att detvar hans egen regering som kraftigt ökade de statliga subventionerna tillindustrin? Det var en våldsam rullning. Hans egen "record" på dettaområde är inte precis kontraktiv, utan tvärtom. Expansionen skedde under er tidi regeringsställning. Jag vill inte förneka att också vi, om vi hade befunnitoss i regeringsställning då, skulle ha haft stora bekymmer med denna expansion.Men det var sannerligen inte så att de borgerUga regeringarna lyckades minskasubventionerna till näringslivet. Nuhar vi socialdemokrater börjat minska dessa subventioner, och då uttalar sigherr på det klassiska sättet; Ja visst, men varför börjar nimed att minska just räntesubventionerna på exportkrediter? Men i nästa andetagfördömer han administrativ prissättning och hyllar marknadsprismekanismerna.Men vad är detta osunda system med exportkrediträn-tesubventionering annat änett administrativt prissystem, som skadar sunda ekonomiska förhållanden i deolika länderna, ? Vad regeringen tvärtom vill göra är attstärka det som är ekonomiskt sunt och riktigt och som behöver stärkas iexportkreditgivningen, nämligen garantisidan. Regeringens proposition innebärju att garantierna förstärks, medan man däremot börjar dra ned på en del avräntesubventionerna. BjörnMolin fortsatte på den här litet småsura - jag skall inte överdriva -linjen attdet går så dåligt nu och att devalveringen inte fungerar. Jag fick för mig attBjörn inte rikfigt höll isär volymeffekter och löpande priser i sinredovisning av förhållandena för handeln. Det har gått bättre än vad BjörnMolin sagt. Handelsbalansen var plus 200, medan den varminus 530 . Säkerligen finns här - och det gällerförhoppningsvis även - effekter av sänkta oljepriser och liknande.Företagen har alldeles uppenbart tagit marknadsandelar på exporten, vilket vivar inne på tidigare. Den ekonomiska utvecklingen i ljuset av devalveringen harhittills varit bättre än vad pessimisterna och de borgerliga partierna angav ihöstas och bättre än vad angav före middagspausen. Sedantar frågan om våra begränsningar inom frihandelsra-men ochfortsätter att angripa våra tekobegränsningar, som ju sker inom ramen för deregelsystem som finns på frihandelsområdet. Såväl MFA som arfikel 19 -skyddsklausulen - är ju regelsystem som möjliggör den här typen av system sombåde MFA och globalkonfingenter innebär. BjörnMolin nämner inte alls grundproblemet. Han framställer oss som särskiltrestriktiva. I själva verket är det ju så att är det land i väriden somimporterar mest kläder från per person. Vår extrema öppenhet harockså lett till att vår produktionskapacitet är nere i . Den saken får vidiskutera senare när tekopropositionen skall behandlas. Ett land som USAdäremot har självförsörjning. De restrikfioner som så hårtangriper i sitt överdrivna nit beror ju på att vi på den punkten är mer öppnaän andra länder. Vi har en högre konsumtion av kläder från u-Iänderna än vadandra länder har. Det vi gör ligger helt inom ramen för det internafionellaregelsystemet, medan de stora och starka, som t. ex. - vad jag nusäger kan gälla både och - utnyttjar regelsystemet påett annat sätt och har dessutom procedurer som går utanför regelsystemet. Ett typexempel som är aktuellt gäller stålfrågorna. USAinbjöd till konsultationer enligt subventionskod. Denbakomliggande orsaken är att den inhemska industrin i har anmältspecialstålsimporten från för otillåten subventionering, och man görgällande att det skulle ha skadat amerikanska tillverkare. Det är en talan somUSA-myndigheterna enligt deras lagstiftning har att ta slutlig ställning tillefter det att man har uttömt tvistlösningsmaskineri, osv. Vi har från svensk sida hävdat att det endast är detinternafionella regelsystemet i som är tillämpligt på handelsförhållandenamellan och . Enligt GATT-reglerna krävs det att det föreligger ettklart orsakssamband mellan i det här fallet å ena sidan den påstått subventioneradeimporten och å andra sidan den skada som uppstått för den inhemska industrin.Vi menar bestämt att icke har kunnat påvisa förekomsten av något sådantsamband. Det är inte importen från som orsakat de amerikanskaproblemen. har trots våra föreställningar och krav på bevisföring ickekunnat bevisa någon skada i enlighet med ;s regler. Orsakerna torde istället framför allt vara att hänföra dels till den världsomspännandekonjunkturavmattningen, dels till den bristande strukturanpassningen i denamerikanska stålindustrin. Däremot har den svenska industrin under lång tidvidtagit omfattande åtgärder för att minska tillverkningskapaciteten. Den harminskat med - och produktionen och sysselsättningen med vardera 25 %- . med att har ett subventionsmål riktat motsvensk industri, har man påbörjat en undersökning, parallell med den andraundersökningen, om huruvida inte den avsevärda ökning av importen från helavärlden som man i säger sig ha iakttagit, har orsakat sådan skada att denberättigar till importlättnader för de inhemska tillverkarna. Det som kan kommafram från sida är ett förslag om importkvotering, liknande den somtillämpades 1976-1981 och som skulle drabba alla, också de svenska tillverkarnaav de fem specialstålsprodukter som det nu är fråga om. Det är en process somäger rum i . Jag viU med detta exempel peka på vilka vidare kriteriersom stora länder uppenbarligen kan tillåta sig att tillämpa och hur viktigt detär att vi från håller oss inom de ramar som GATT-systemet ger och ocksåhävdar aktivt internationellt att detta regelsystem skall respekteras av andra. 47JÖRN (vpk) replik; Jag är fortfarande något oklar över MatsHellströms logik. Det faktum att man måste importera apelsiner därför attsådana inte växer här är ju inget argument för att man med absolut nödvändighetmåste importera traktorer eller lägga ned tillverkningen av vissa viktiga delarav maskinproduktionen häri landet. Och är verkligen en så naiv frihandelsanhängareoch liberal att han tror att en nedläggning av viktiga delar avindustriproduktionen, minskning av industriproduktionens mångsidighet i mindreländer, är en följd av den fria konkurrensen på världsmarknaden? Så är det juinte. Det är i de flesta fall en följd av den centralisering och koncentrationav kapitalet på det här området som sker och som gör att de storamultinationella företagen bestämmer sig för att tränga ut eller lägga nerproduktion som är lokaliserad till mindre länder. I har grovt taget exportens andelav bruttonationalprodukten ökat från 29 till , mätt i s. k. realatermer. Men frågan gäller inte om vi skall ha liten handel eller stor handel -för ett land som måste ha en relativt stor handel - utan denintressanta frågan är; Är det riktigt ur landets och folkflertalets synpunktmed , med nuvarande eller , som i ? Och vad blirutfallet på den totala ekonomiska utvecklingen i landet, på graden avmångsidighet i den nationella produktionen och möjligheten att få tillväxt? Detär så frågan står. I debatten tas det nästan som självklart att ett höjandeav exportandelen är ett mål i sig. Men leder inte det just till ett skapande avbananrepublikens förhållande? Det är där som jag återigen vill ha svar påfrågan: Varför ser ni en motsättning mellan stärkandet av den inre marknadenoch stärkandet av exporten? Är det inte tvärtom så att det ena är enförutsättning för det andra? Och varför bekämpar ni stärkandet av den inremarknaden, försöker trycka ner köpkraften här? Det sistnämnda har f. ö.ingenting med statsfinanserna och statens upplåningsbehov att göra, som MatsHellström tycks ha för sig. Tvärtom leder en förstärkt köpkraft här i landetfill ökade skatteinkomster och därmed till minskat budgetunderskott - och detär f. ö. det enda vettiga sättet att komma ur situationen med ettbudgetunderskott. Vad jag vill ha fram är att det frihandelssystem somexisterar är ett hot mot större delen av världen. Det är ett hot motfolkens självbestämmanderätt, mot alla de folk som försöker sträva efter attta sig ur socialt och ekonomiskt förtryck och de multinationella företagensdominans. Fri handel ser annorlunda ut, och den kommer också att växafram i ett annat system, där det råder en annan kombination mellan frihandeloch protekfionism, en sund och måttfull protektionism. 48BJÖRN () replik: Jag tror att det finns enighet om att viskall försöka upprätthålla respekten för och själva följa det internationellaregelsystemet på handelns område. På tekoområdet gäller det ocksåmultifiberavtalet, som innehåller vissa regler som ger oss möjligheter attbegränsa importen. Men en slutsats av det är att vi inte skall ta tillglobalkontingenten. Vi skall vara lika öppna i fråga om tekoprodukter som vivill att andra länder skall vara i fråga om andra varor. Vi har ingen rätt attsjälva ta ut en varugrupp och säga att just i fråga om den skall vi hasärskilda restriktioner i . När det gäller handelsbalansen påpekade jag att det 1982blev en kraftig försämring i handelsbalansen på grund av devalveringen och attvi med storsäkerhet kommer att få en betydande förbättring av handelsbalansen, men attjust februarisiffran var något sämre än februarisiffran 1982. skall maninte hänga upp sig på en månadssiffra. Det är självklart att den storadevalveringen, en klar konjunkturuppgång i och starktsjunkande oljepriser kommer att få ett genomslag på den svenska utrikeshandelni starkt positiv riktning. Någonting annat vore ju förskräckligt. Vi är - undantagen - ense om att enfungerande och allmänt respekterad frihandel tillsammans med en snabbteknologisk utveckling i vår industri är den säkraste vägen till ett bevaratoch ökat välstånd i . Då är det inte fråga om att vi skall odlaapelsiner i . Det klarar inte ens vpk av. Det exemplet är alldelesirrelevant. Frågan är: Skall vi odla apelsiner i Silicon VaUey! Där är denaturliga förutsättningarna de bästa i världen men man bör ändå inte göra det.Poängen är att om man har en internationell arbetsfördelning där man använderde resurser som finns på ett visst ställe på det mest kvalificerade sättet,blir det till nytta för alla. Det är det som låtsas att han intebegriper. 49 TREDJE VICE TALMANNEN: Jag villpåminna om att repliken gällde anförande. 50STAFFAN () replik: förklarade sig nöjd medinriktningen av den nuvarande ekonomiska politiken, såsom en uppföljning avdevalveringen. Jag tror att om regeringens företrädare anser att denhittillsvarande ekonomiska politiken skulle räcka för att verkligen slå vakt omde fördelar som man tror sig kunna uppnå med devalveringen, kommer man att gämycket obehagliga överraskningar till mötes. Att driva upp budgetunderskottetså kraftigt som man har gjort kan inte fungera, inte heller att öka denoffentliga sektorn och att öka skatter m. m. Det är inte sättet, herrHellström, att se till att näringslivet får möjlighet att dra fördelarav de förbättrade konkurrensförutsättningar som växelkursjusteringen i sig ger. Så har vi frågan om subventioner och vem som gör rätteller fel. Det är ingen hemlighet, herr talman, att har varitmotståndare till industrisubventioner. Det har vi varit även när vi suttit iregeringar. Vi har beklagligtvis, det håller jag gärna med om, varit med om enhel del olika subventionsinsatser. Men vi har faktiskt under en avsevärd del av tiden inte tillhört regeringen. Varesig vi har varit i eller utanför regeringen har vi varit motståndare tillindustrisubventioner. Men har vi kunnat konstatera attsocialdemokraterna i har varit starkt pådrivande beträffande den enasubventionen efter den andra. Det är då inte heller förvånande, herr talman,att man finner om man ser på siffrorna - trots att regeringen säger attsubventionerna skall minskas-att det fakfiskt inte skett någon nedgång utansnarast motsatsen. I vad gäller själva exportkreditsubventionerna vill jaggärna säga att det bästa är att förhandla för att tillsammans med de andra ländernabli av med Men så länge de andraländerna kör med ett sådant system fordrar faktiskt likheten ikonkurrensförutsättningarna att också gör det. Annars kommer vi attbidra till att slå ut den mest slagkraftiga delen av svensk industri. Det ärdärför jag har gjort gällande att om man skall sänka subvenfionsgraden - ochdet skall man försöka att göra - skall man börja i rätt ände och inte i felände, som jag menar att socialdemokraterna har gjort. Jag är övertygad om attherr och andra företrädare för regeringen på olika resor redan harmärkt vad jag försökte säga i min inledning, nämligen att man i de andraländerna uppfattar det som ett dåligt skämt att komma och föreslå räntevillkorsom ligger över consensus. Fårjag sedan avslutningsvis ånyo fråga om villkoren för nordiskaföretags möjligheter att emittera aktier på den svenska marknaden. HerrHellström talade mycket vackert om som hemmamarknad. Vill då herrHellström att de regler som har gällt också fortsättningsvis skallgälla, eller vill han ha några inskränkningar, så att i prakfiken ochNokia blir de sista företagen av det slaget? Fårvi också höra, herr talman, vad egentligen tycker om Kuwaitsansträngningar att köpa Gulf. Det är en stor fråga, som jag tog upp i mittinlägg och som jag tycker att kunde ha kommenterat. Vi kanske skall lämna apelsinerna och gå över till rönnbären, som ju ären genuint svensk produkt. Den del av anförande somhandlade om subventionerna till näringslivet gav mig ett starkt intryck av atthan är intresserad av den sortens bär snarare än av apelsiner.