prot · G609161 · 1982-12-31 00:00:00 — För att ytterligaresöka vidga förutsättningarna för att vidmakthålla fartygen i svensk ägo böräven möjligheten av en börsintroduktion av ett antal mindre rederier, medfartyg förvärvade från enligt den s. k. Salénmodellen,prövas. Ett antal andra företag, förutom Zenit ochnybyggnadsvarven, hänförs av företagsledningen till den kommersiella sektorn.Enligt vår uppfattning skulle dessa företagsenheter fungera och ha bättreframtidsmöjligheter, om de erhöll nya ägare med friskt kapital, nyaföretagsidéer och fick en företagsledning som kunde koncentrera sig påutvecklingen och hitta nya affärsmöjligheter för dessa företag. Inom den kommersiella sektorn återfinns enligtföretagsledningens bedömningar , Ångteknik ochGötaverken Aren-dalsvarvet. Dit kan möjligen även räknas Cityvarvet, även omdet är något tveksamt. Vid en försäljning av dessa företag borde Svenska Varvkunna få in Varvsindustrin, m. m. Varvsindustrin, m. m. istorleksordningen 600-700 milj. kr. - pengar som företagsgruppen mycket välbehöver. Med hänvisning till det trängda statsfinansiella läget ochmed företagens och de anställdas bästa för ögonen anser vi därför att företagsenheternavar för sig eller tillsammans bör börsintroduceras eller på annat sätt avyttrastill andra ägargrupper. Med hänvisning till de omfattande risker statsmakten påtarsig och har påtagit sig i och med fartygsproduktionen tycker vi att det är avcentral betydelse att en skärpt kreditgarantiprövning tillämpas i syfte attnedbringa risktagandet. I synnerhet när borgensförpliktelserna från enskildamindre och medelstora varv skall nedbringas till , som föreslåssåväl i proposition som av utskott. Vad avser de s. k. avskrivningslånen med avsevärdasubventionsinslag anser vi att dessa bör ersättas med någon form avkreditgarantier. Kostnaderna för dessa lånegarantier får - speciellt med tankepä subventionsinslaget - täckas vartefter de uppstår på resp. års budget. Förkommande budgetår borde anslaget således kunna halveras. Kapitaltillskottet till anser vi, medhänvisning till de försäljningar av enskilda företagsenheter, nedläggningar avåtminstone ett storvarv och de hårdare ställda kraven pä , kanbegränsas till 1 500 milj. kr. Med detta kan man uppnå en soliditet av ,precis som propositionen föreslår. Jag skulle vilja ställa några frågor tillstatsrådet med anledning av propositionen om varvsföretagen; Anser verkligen statsrådet att det äreffektivt att skära ned både Uddevallavarvet och Varv med en viss andeli stället för att lägga ned ett varv? Vilket underlag är det i så fall somvisar att det är effektivare att bibehålla bägge varven än att koncentreraresurserna till det ena? Vilka underlag kan statsrådet ha för att göra de positivamarknadsbedömningar som redovisas i propositionen jämfört med de sämre som bl.a. har redovisats av Svenska Varvs ledning? Hur bedömer statsrådet att läget är när det gällerorderingången för Uddevallavarvet och Varv med tanke pä deavbeställningar och förändringar i orderstocken som har skett under de senasteveckorna? Meddetanfördaber jagatt fåyrka bifall tillreservationerna 1, 5, 8, 9, 12, 13,14 och 15 till näringsutskottets betänkandenr 55. Jag har för avsikt att begära votering och rösträkning i första handbeträffande reservation 1. 69IVAR (): I det betänkande som vi nu behandlar,näringsutskottets betänkande nr 55, finns det en tillbakablick på hur varvsfrågornahar behandlats i . Det är en intressant redovisning somstämmer till eftertanke. Det kan nu med facit i hand tyckas att en hel delbeslut borde ha varit annorlunda. Den övertro pä varvens konkurrenskraft som präglade riksdagsbeslutet kan verka orealistisk och Nr161 verklighetsfrämmande,men vi bör ändå begrunda att alla de fyra partierna, f\ j j med mindrenyanser, ställde upp på dessa bedömningar. . . .,t Orsakernatill att felbedömningen blev så total är flera. Varvsindustrin, m. m. storvarvenvar i huvudsak specialiserade på en typ av fartyg, som drabbades speciellt hårtav den krympande fraktmarknaden. Den kostnadsexplosion som drabbade vår ekonomi1974 och 1975 försämrade vårt konkurrensläge pä ett katastrofaltsätt. Denna kombination medverkade till att varven aldrig fick en rimligomställningstid. Beslutet om den lagerproduktion som då tillgreps var kanskeett utav de mest olyckliga. För detta beslut bär den dåvarandesocialdemokratiska regeringen ett huvudansvar. Jag har velat göra denna mycket summariska redovisning avhur det' började för att poängtera det i många avseenden gemensamma ansvar somvi har i dessa frågor och hur svårt det är att bedöma framtiden. Dagensvarvsproposition och utskottsbetänkande är i mänga avseenden en kontrast tilldem som skrevs . Det finns fem partier i , och det finnslika många förslag till lösningar på varvens problem. Oenigheten började egentligen 1980 i samband mednedläggningen av i . Med ett par folkpartistershjälp lyckades socialdemokraterna försena och fördyra den nödvändigaomställningen av Öresundsvarvet till annan verksamhet. Vad som då hände är ättbeklaga. Dagens situation liknar något den vi hade 1980.Socialdemokraterna vill fortsätta med osthyvelsprincipen och stora bidragföratt lösa problemen med övertalig personal. Det är en mycket defensivpolitik, som medför stora riskeratt vi förlorar hela vår varvsindustri. Etteffektivt varv måste ha rimliga möjligheter att optimalt utnyttja alla sinaresurser. Det är svårt att klippa rätt i en för stor kostym och fä perfektpassform till ett mindre varv. Överdimensioneringar och flaskhalsar blirsannolikt resultatet, och konkurrensförmågan blir därefter. vill lösa problemen på sitt vanligastyckmästarsätt. Med ett radikalt snitt skär de bort ett varv. Vilket får viinte veta. Det bör Svenska lägga fram förslag om. Efter denföretagsekonomiska analysen skall besluta. Enligt uppgifter lärföreträdare för Svenska Varv inte vara särskilt benägna att bistå med en sådanbeskärningsdom. Det finns inga alldeles klara besked att ge, sett urföretagsekonomisk synpunkt. Jag tyckte att Per uttryckte sig någotvårdslöst när han i sitt anförande sade att vi hade förlorat 15,5 miljarderkronor i skattepengar på varven. Jag är den förste att erkänna att en delbeslut kunde har varit annorlunda, men vi mäste ändå vara medvetna om attmycket av dessa pengar har gjort en effektiv insats vad gäller sysselsättningenoch också medverkat till omställningar som innebär att vi har vissa livskraftigadelar inom Svenska Varv. Vi i anser att en offensiv varvspolitik är endamöjligheten till framgång. Varven i sig är en stor värdetillgång både vad gäller anläggningar och maskinutrustning, men framför allt när det gäller personal och kunnande. Dessa fillgångar måste användas, och i en något uppåtgående 75 Varvsindustrin, m. m. konjunktur samt med ett internationellt konkurrensläge somär relativt bra, bör det finnas mycket av realism i förslaget att omvandlaKockums Varv till en tung verkstadsindustri. Erfarenheterna frän Landskronastyrker denna uppfattning. Idén bakom förslag är att ge Uddevallabästa möjliga chans att överleva som varv och se till att Kockumsförnämliga resurser på ett effektivt sätt tillvaratas i lämpliga verksamheter. Enligt förslag bör Svenska Varv få i uppdrag attgenomföra en privatisering av . Kostnaderna för ett genomförande avcenterns förslag är - sä långt det är möjligt att överblicka - betydligtlägre än för regeringsförslaget. Skillnaden är en halv miljard. Jag yrkarmed detta bifall till reservation 2. Jag nämnde tidigare i mitt anförande att detkanske minst lyckade varvsbeslut som fattats är det om lagproduktion av fartyg.Konsekvenserna av detta beslut ser vi i de stora förluster som rederietZenit uppvisar. Det är skrämmande siffror. Regeringen föreslår att 3 miljarderanvisas för förlusttäckning. Detta sätt att anvisa pengar åskådliggör ensystematisk taktik som socialdemokraterna har. Det gäller att till varje prisbelasta innevarande budgetår sä mycket som möjligt. I detta fall kostnadstäckerman kommande förluster med ca en miljard. Detta är ur flera synpunkter ett förkastligthandlingssätt. Dels bör bära sin kostnad, dels måste det vara fel attutlova förlusttäckning med sådana enorma belopp i förskott. Varjeföretagsledning kommer ju att invaggas i tron att ett godkänt resultat är håller sig inom angivna förlustramar, i detta fall över en miljard. Dessutom handlar det om politiskt bedrägeri. Målet är attlasta det politiska ansvaret för alla årets utgifter på föregåenderegeringspartier och få en så stor avlastning som möjligt för nästkommandebudgetår samt om möjligt pä detta sätt visa ett sjunkande budgetunderskott. Taktiken är så uppenbar och sä klumpig att den inte bordegä hemi men genom att med en papegojas envishet upprepa dessa halvsanningarförväntar sig säkert socialderhokraterna att ta hem poäng på dessa läntafjädrar. Socialdemokraterna har med viss framgång bedrivit ett liknandenarrspel när det gäller budgetunderskottet 1975/76; Jag har svårt att förståatt vuxna och intelligenta människor kan låna sig till sådana trick. Det blev mer sagt om denna falskaredovisningsteknik än vad jag från början tänkt. Den är på intet sätt specifikför varven, men här flyter den ut mer . Vi i vill kraftfulltmarkera hur illa vi tycker om socialdemokraternas falskspel men har knappastnågra förhoppningar om besinning och bättring. Med detta yrkar jag bifall fill reservation10, där vi fillsammans med redovisar en korrekt medelsanvisning. biträder utskottsmajoriteten då det gäller enförlängning av avskrivningslånen men på den lägre nivån, beräknad till 25 kr.per produktionstimme. delar också den uppfattning som framförs ipropositionen att även de generella subventionerna till varvsindustrin mästeminska. måste det ske en anpassning till de internationellakonkurrensförhållandena. Mot denna bakgrund tillstyrker en reduceradgarantiram för fartygsgarantier och ett i motsvarande grad reducerat belopp förräntestöd. Vi anser att det finns goda grunder för denna reducering med denuppläggning av varvspolitiken vi förordar. Vår målsättning är att nyproduktionenav fartyg i huvudsak skall ske vid Uddevallavarvet. frigörs betydanderesurser efter hand genom avbetalningar på tidigare kreditåtagande. Viföreslär tillsammans med moderater och folkpartister en garantiram pä 25miljarder, och kostnaden för statsstöd till fartygsexport begränsas till 250milj. Jag yrkarmed detta bifall till reservationerna 13 och 14. Jag vill också kortfattat nämna någraspeciella problem som vi uppmärksammat i utskottet, när vi behandlatvarvsfrågorna. Det finns inom Svenska Varv två varvsenheter som inte utanfog känner sig styvmoderligt behandlade. Det är Cityvarvet i och detärFinnboda Varf i . Utskottet har inte funnit det möjligt att riksdagendirekt vidtar några åtgärder i denna fråga. Utskottet förutsätter att dessaproblem löses inom Svenska Varv pä ett sådant sätt att de två nämnda varven fårmöjligheter att konkurrera pä lika villkor med övriga varv utom och inomSvenska Varv. De här aktualiserade exemplen åskådliggör de problem somlätt uppstår när ett storföretag som Svenska Varv skall tillgodose de mycketskiftande intressen som finns inom företagsgruppen. Det finns all anledning attfundera över om de två nämnda företagen bör vara kvar inom Svenska Varv. Om devarit självständiga enheter, skulle de nu aktualiserade problemen inte hauppstått. Ett annat problem som utskottet uppmärksammat ärgränsdragningen i fråga om rätt till exempelvis avskrivningslån. a. harLödöse varv uppvaktat utskottet i denna fråga. Även här måste självklartmålsättningen vara att företag med likartad verksamhet skall ha möjlighet attkonkurrera pä lika villkor. Inte heller här anser utskottet det möjligt att gäin och skipa dom, utan det måste ankomma på regeringen och fartygskreditnämndenatt uppmärksamma detta problem och tillse att största möjliga rättvisaåstadkommes. Lät mig upprepa offensivasyn pä varvspolitiken. Den kommer särskilt till synes i satsningen påomdaningen av varv. Denna satsning måste följas upp med en helhjärtadnäringspolitisk satsning i . Med de resurser som vi föreslår skallges Svenska Varv bör företaget ha möjligheter att medverka till nyföretagandeoch alternativ sysselsättning i samband med omdaningen av . Det ärangeläget att erfarenheterna från utnyttjas. Med detta yrkar jagbifall till reservation 17. Varvsfrägorna har under de senaste tio årenvarit en dyrbar och svårfömtsebar följetong. Vi har säkert alla denförhoppningen att dagens beslut skall bli en positiv slutpunkt. Historien läross att den bedömningen måste göras med stor försiktighet. För del harvi dock - med den Varvsindustrin, m. m. Varvsindustrin, m. m. offensiva prägel som våra förslag har - välgrundadeförhoppningar om att nå det eftersträvansvärda målet, om följer våraförslag. 70 PER () replik; Med anledning av slängar villjag göra ett par förtydliganden. Jag sade inte att 15 500 milj. kr. hadekastats i sjön. Jag använde ordet "förlorats". Och jag sade att vi,om betänker att vi redan vid 1978/riksdag ville lägga nertvå storvarv, har fått rätt på den punkten. har med stöd lagt ner Öresundsvarvet.Centern är nu inne pä att ta bort Varv. Om det hade gjorts tidigare,hade statskassan kunnat besparas omfattande utgifter. Socialdemokraterna ärtydligen inne pä att lägga ner ett och ett halvt varv - Öresundsvarvet plusneddragning pä de två resterande nybyggnadsvarven. När det gäller företagsledningen i Svenska Varv och dessföretagsekonomiska bedömningar av Uddevallavarvet och kan vi välkonstatera att det finns hemligstämplat material där som visar på skillnader ibedömningar av varven. Men det är ett material utarbetat av utomstående, ochdet bör vara rimligt att ställa krav pä att varvsledningen skall kunna lämnastrikt företagsekonomiska bedömningar. Sedan vill jag säga att vi är ungefär lika offensiva somcentern. Om ett storvarv tvingas lägga ner, vill vi självfallet använda både depersonella resurserna och anläggningstillgångarna till något positivt, såväl ursysselsättnings- som produktionssynvinkel. 71IVAR () replik; Det vore bra om Per försökteprecisera vad han menar med förlorade pengar. Både det tidigare och det senasteuttalandet präglas av att han anser att dessa 15,5 miljarder inte kommit tillnågon nytta. Jag motsäger inte hans påstående att en tidigareomvandling, för det är den taktiken som vi frän sida vill driva, kundeha sparat nägon miljard eller kanske flera miljarder. Men det är i sä fall detbeloppet som vi skall tala om som förlorade pengar. Jag tycker att det är felatt här vårdslöst stå och säga om de 15,5 miljarderna att vi har förlorat detstora beloppet. Vi kan behöva vara frimodiga nog att erkänna att detär sannolikt att med ännu större förutseende - och det må vara att moderaternapå nägon punkt kan ha haft detta - skulle man ha kunnat minska dessa kostnader.Men det är ändå kostnader som i mångt och mycket haft verkligt positivaeffekter, och det är den delen jag vill poängtera. Jag vill inte heller här motsäga Per , om hanvill hävda att kan vara ungefär lika offensiva som . Ni ärvälkomna i laget. 72PER () replik; Tack för välkomsthälsningen! Det står även ivår reservation att vi instämmer i den synpunkten, sä det borde till väl. 15 500 miljoner förlorade -ja, det är ju direkt förlustdet till väsentlig del är fråga om. Att pengarna förlorats torde stå utom någotsom helst tvivel. Frågan är väl hur mycket man eventuellt hade kunnat reduceraförlusten, om man hade tagit erforderliga beslut, som vi föreslog1978/79. Varvsindustrin, m. m. 73 () replik; Per är alldeles säkert fulltmedveten om att en hel del av de här medlen hade blivit AMS-péngar, om de intehade gått via varven. Det krävs nog litet grand av fördjupad analys, innan mantalar så generellt om 15,5 miljarder i förlorade pengar. Jag understryker om igen att med efterklokhet kan mansäkerligen visa att saker och ting kunde ha gjorts annorlunda. Men fram till1980 var de fyra partierna i stort sett eniga om den här varvspolitiken, ochdet tycker jagatt vi också skall vara beredda att ta ett gemensamt ansvar för. Jag har egentligen bara pekat pä en sak här där jagmenade att det finns ett speciellt ansvar för ett visst parti, och det är justbeslutet om lagerproduktion. Att det i slutskedet har fått mycket olyckliga konsekvenserbegär jag inte att det partiet skulle ha förutsett, men helt klart är att dendåvarande socialdemokratiska regeringen där lyckades genomdriva ett mycketolyckligt beslut. Förste vice talmannen anmälde att Per anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik. 74CHRISTER EIREFELT (fp): Frågan om den svenska varvsindustrinskapacitet har behandlats av kammaren ett flertal gånger under de senaste åren.Varje gång har man från skilda håll konstaterat att det finns en stor obalansmellan den tillgängliga kapaciteten inom inte bara den svenska utan helavärldens varvsindustri och de förväntade framtida behoven av leveranser.Ingenting tyder f. n. pä att denna obalans skulle försvinna eller ens minskanämnvärt underden närmaste framtiden. Tvärtom finns det faktisktutbyggnadsplaner för varvsindustrin, t. ex. i Republiken . Även i regeringens proposition och i utskottetsmajoritetstext finns en medvetenhet både om denna obalans och om attefterfrågesituationen knappast kommer att förbättras . Situationen är ju den, att efter en kortvarig uppgång 1981har man 1982 endast kunnat teckna order med hjälp av mycket omfattande statligainsatser i form av förmånlig finansiering, och detsamma gäller för innevarandeår. Chanserna för och Uddevallavarvet att utan statligt stöd tecknaorder som ger täckning för kostnaderna förefaller att vara mycket små ocksåframöver. Varvsindustrin, m. m. Mot denna bakgrund och mot bakgrundav uttalanden i budgetpropositionen liksom i kompletteringspropositionen ombehovet av att minska det statliga stödet till förlustbringande industriellverksamhet, som det heter, hade man därför kunnat vänta sig att regeringenskulle göra något annat än att tillskjuta ytterligare nära iform av en förlängd tidsfrist. Därmed har detstatliga stödet till varvsindustrin i uppgått till nära 20 miljarderkronor. Till detta kommer statliga kreditgarantier på ca ,som kan komma att utlösas om redare inte kan fullfölja sina förpliktelser. Med vilket jämförelsemått som helst är stödet tillvarvsindustrin mångdubbelt större än till någon annan näringsgren. Under1970-talet var t. ex. stödet per anställd mer än för varvenmedan det var ca per anställd inom tekoindustrin. Vi menar frän sida att det nu är nödvändigtatt dra ner pä det statliga stödet till förlustbringande industriellverksamhet, och vi är också beredda att ta konsekvenserna av ett sådant ställningstagande.Det är uppenbarligen inte socialdemokraterna. Det industristöd som den socialdemokratiska regeringenföreslagit, inte bara till varven, är en svår belastning för statsbudgeten. Dethar också negativa konsekvenser för den "friska" delen av vårindustri, den del som mäste kunna utvecklas och expandera för att landetsekonomiska obalanser skall kunna bemästras. har storvarven bara ettär lyckats få order med full täckning för kostnaderna. Inte heller det året vartillfredsställande, eftersom de redare som beställde fartygen i vissa fallfått betalningsproblem så att fartygen har fått återtas av varven. I propositionen sägs att den s. "rekonstruktion" som föreslås för de båda storvarven i ochUddevalla förutsätter att nya order som tas skall ge full täckning försjälvkostnaderna. Såvitt jag kan se saknas tyvärr underlag för en sådanförhoppning. Det betyder att regeringsförslaget får som naturlig följd ett nyttregeringsförslag om två är med ytterligare miljardbelopp till storvarven. En sådanutveckling kan inte acceptera. I den strukturplan för Svenska Varv som fattadebeslut om var en förutsättning för det då beslutade statsstödet attvarven skulle bli lönsamma till utgången av är 1984. har koncernengenomfört stora omstruktureringar på flera sätt, och stora delar av SvenskaVarv har därigenom skaffat sig bättre överlevnadsmöjligheter. Koncernledningenhar emellertid dragit slutsatsen beträffande de bägge kvarvarande storvarven,och Uddevallavarvet, att de bör läggas ner om riksdagsbeslutet från1980 skall fullföljas. Regeringen och utskottsmajoriteten har inte accepterat detbeslutet från koncernledningen. Man föreslår i stället istatligt stöd och en kapacitetsminskning genom "osthyvelsmetoden" vidbåda storvarven. Produktion och sysselsättning vid Uddevallavarvet förslåssåledes minska - det betyder en sysselsättningsminskning pä ungefär 400 personer.Vid i skall det ske en reduktion - det betyder enminskning av sysselsättningen med ca 900 personer. Varven kommer därefter attbli ungefär lika stora. Enligt min uppfattning är det inte uppgift attfatta beslut i denna typ av företagsekonomiska frågor. Den anpassning avkapaciteten som bedöms nödvändig och var denna skall ske - om det skall varamer eller mindre vid det ena eller det andra varvet eller om det skall skeenbart vid ettdera varvet och i så fall vilket - är inte en fråga för politikeroch . Det är en fråga för företagsledningen i den aktuella koncernen.Jag menar att företagsledningen bör mot bakgrund av det statliga stöd riksdagenställer till förfogande själv fatta beslut om hur dessa medel bäst skallanvändas för att anpassningsproblemen skall få sin bästa lösning. Försäljningav enheter inom koncernen är naturligtvis ett alternativ som liksom andra börundersökas och genomföras om företagsledningen bedömer att realistiskaförutsättningar finns. föreslär att Svenska Varv får ett sistakapitaltillskott på . Detta är avsevärt mindre än vadutskottsmajoriteten föreslår, och det innebär naturligtvis att det blirnödvändigt med en längre gående nedskärning av de fartygstillverkandestorvarvens kapacitet än vad regeringen har räknat med. Exakt hur en sådankapacitetsminskning fördelar sig mellan de båda storvarven är som jag tidigaresade inte en fråga för , utan en fråga för koncernledningen hosSvenska Varv. Regeringen föreslär vidare att Zenit skiljs från SvenskaVarv, och vi har ingenting att invända mot detta. Vi menar emellertid att dethädanefter är väsentligt att Svenska Varv själv tvingas ta ett ekonomiskt ansvarför hela sin verksamhet. De båtar som senare kan komma att byggas måste därförhelt och hållet belasta Svenska Varvs verksamhet och resultat och får inteavvecklas till bokfört värde i stället för marknadsvärde till något annatstatligt bolag. I sammanhanget vill jag betona att utskottsmajoritetensförslag, att Svenska Varv skall tillföras 23 milj. kr. för aktier som inte harnågot reellt värde, är minst sagt egendomligt och principiellt tvivelaktigt ochbör därför inte genomföras. Utskottsmajoriteten har inte heller lyckats finnanågon motivering för detta, utom att det ingår i den totala planen förfinansiell rekonstruktion. kan inte biträda det förslaget. Zenit har en ackumulerad förlust bokslut och enlikaledes oundviklig förlust i är. Därtill kommer behov av ett större egetkapital i bolaget. Däremot finns det ingen som helst anledning att nu anvisamedel för täckande av framtida förluster. Det vore förmodligen t. o. m. avnegativt värde för företaget, eftersom det kan leda till att företagetsambition att på alla sätt försöka begränsa framtida förluster dämpas. Det är naturligtvis oerhört väsentligt att Zenitsfartygsflotta avvecklas så snabbt som marknadsförhållandena tillåter. Jag villsärskilt betona att avyttringen av fartygen måste påbörjas så snart en uppgångav fartygsvärdena sker. Om man väntar för länge leder det annars till attstörre delen av försäljningen mäste ske under en påföljande nedgångsfas, medstörre ekonomiska förluster som följd. Varvsindustrin, m. m. 6 protokoll 1982/83:161-162 Varvsindustrin, m. m. Varvsindustrin i innefattarförutom de båda statliga storvarven ytterligare elva företag, varav nio ärprivata och två är ståtliga. Dessa mindre och medelstora varv är i de flestafall starkt hemmamarknadsorienterade, och deras orderstock utgörs till störstadelen av leveranser till svenska rederier.