prot · G609115 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:115 Förhandlingarna leddes till en början av andre vicetalmannen. 1 § vice talmannen meddelade att ()och (vpk) återtagit sina platseri , varigenom och uppdrag som ersättareupphört. 2§ Svar på interpellation 1982/83:91 om massmediekommitténs direktiv har ställt följande fyra frågortill mig med anledning av de nya direktiv som meddelats för massmediekommittén(1982:07): Vilken roll anser regeringen att yttrandefrihetsaspekter skall ha imassmediekommitténs arbete? Anser regeringen det angeläget att den nya teknikenomfattas av grundlagsskydd som ger den ett likartat värn som traditionellamedier? Anser regeringen att möjligheterna i att ta ernot utländskaradio- och TV-program skall skyddas? Skall skrivningen i direktiven angåendereglerna för mottagning av utländska program som innehåller reklaminslag tolkasså att regeringen vill "släcka" TV-rutan de ögonblick reklamförekommer? Av de nya direktiven (Dir. 1983:19) framgår att kommitténsförslag skall utarbetas ufifrån såväl massmediepolitiska som kulturpolifiskautgångspunkter. Vid den kulturpolifiska prövningen bör olika användningar avny teknik relateras fill de mål som gäller för den statliga kulturpolitiken.Det första bland dessa mål lyder: Kulturpolitiken skall medverka till attskydda yttrandefriheten och skapa reella förutsättningar för att denna frihetskall kunna utnyttjas. Som jag har sagt i denna kammare har jag ingaprincipiella invändningar mot att yttrandefrihetsfrågorna i olika massmedierregleras, i grundlag. Innehållet i dessa regler får självfallet anpassas tillde olika Mot den bakgrunden har regeringen i de nya direktiven tillmassmediekommittén angett att det inte är ändamålsenligt att bestämma denkonkreta innebörden av en grundlagsreglering av etablerings-rätten i kabel-TVförrän förslag som har betydelse i sammanhanget har lagts fram av kommittén. Som framgår av de nya direktiven anser regeringen attmassmediekommittén bör utgå från att utländska rundradioprogram bör få tasemot och spridas vidare i kabelsystem oavsett om de distribueras över satelliteller via marknätet, förutsatt att de upphovsrättsliga frågorna är lösta. Beträffande reklaminslag i utländska sändningar harkommittén i uppgift att belysa konsekvenserna av att sådan reklarii kommer attkunna tas emot i , individuellt samt via centralantennanläggning ochkabelnät. Med utgångspunkt i denna analys och de ambitioner beträffandereklamfrihet som anges i direktiven bör kommittén föreslå vilka regler somskall gälla för mottagning av sådana reklaminslag. Därvid bör kommittén kunnadra nytta av erfarenheterna från andra europeiska länder och från arbetet medNordsatfrågan. Om metoden att släcka TV-rutan vid reklaminslag hade varit någotjag velat förorda, hade frågan inte behövt utredas. 2ANDERS (): Jag ber att få tacka statsrådet försvaret på min interpellation. Trots att det är kortfattat och snävt i tonen ärdet intressant -eller kariske just därför. Det kontrasterar starkt mot deoffentliga uttalanden som gjorts av vice statsministern och motden mera frihetsinriktade syn på massmedia som förts fram i en radsocialdemokratiska tidningar. Såvitt jag kan förstå handlar det här om ännu ett områdeav socialdemokratisk' oenighet, ett nytt slagfält i rosornas krig. Ett antalframsynta socialdemokrater, symtomatiskt nog anförda av det statsråd som svararför framtidsfrågor, har insett, om man nu skall tro deras uttalanden, att dentraditionella socialdemokratiska massmediesynen inte håller inför de storatekniska och andra förändringar som förestår. Socialdemokratin utkämpar enförlorad kamp om den håller fast vid sin gamla massmediepolitik. Åren iopposition innebar inte något nytänkande, tvärtom. Man fann det mera intressantatt protestera mot de liberaliseringstendenser som fanns hos de borgerligaregeringarna än att medverka till en ökad frihet på massmedieområdet. Det var under dessa år som socialdemokraterna excelleradei olika förbudskrav. Det var vi socialdemokrater, sade för etttag sedan, som krävde förbud mot parabolantenner och motarbetade allt som hademed kommersialism att göra. Anförda av fanatiska monopolivrare som MargaretaIngelstam gick man till storms mot t. ex. videon, som skulle medföra otaligaolyckor för det svenska folket. Men svenska folket struntade i desocialdemokratiska varningarna, och blev världens kanskevideotätaste land. Orsaken till detta är inte alltför svår att räkna ut. skadats av den Nr 115 Ledande socialdemokrater har insett att manförbudsstämpel som med all rätt har satts på partiet. Men handlar det, herr talman, om något mera än attförbättra imagen? Är socialdemokraterna beredda till verkliga förändringar isin massmediepolitik? Kort sagt, finns det någon verklighet bakom orden? Av interpellationssvar att döma finns detinte det. Yttrandefriheten spelar ingen roll i direkfiven, och i sitt svar ingenting för att markera yttrandefrihetens betydelse. Han ärinte beredd att klart deklarera att yttrandefriheten måste vara den självklarautgångspunkten för massmediekommitténs arbete. Också när det gäller grundlagsregleringen avetableringsrätten finns det anledning till oro. Detta är en principiellt viktigfråga, som regeringen nu försöker underordna de förslag som massmediekommitténkan komma med. Rimligare hade varit att börja i rätt ända, dvs. först geetableringsrätten ett grundlagsskydd och sedan utifrån detta låtitmassmediekommittén utforma de prakfiska lösningarna. När det gäller möjligheterna att ta emot utländska radio-och TV-program speglar direktiven en syn som man inte väntar sig från endemokratisk regering. Visserligen sägs det att kommittén "bör utgå frånatt ufiändska rundradioprogram bör få tas emot och spridas vidare ikabelsystem", men observera att det här finns med två "bör". Detfinns sannerligen också många "men" i direkfiven. För det förstasäger man att det är tveksamt vad som menas med centralantennanläggning, ochdet kan diskuteras om detta också gäller mycket stora kabelsystem. För detandra säger man i direktiven att det också är problem medtelekommunikationssatelliter i s. k. fast trafik, och man hävdar att mednuvarande lagstiftning "torde sådana sändningar inte anses somrundradiosändningar". Slutsatsen blir att "vidareutsändningar icentralantennanläggning är därför inte tillåtna utan regeringenstillstånd". uppgift blir enligt regeringen attundersöka vilka "problem som finns med avseende på radiorätt, upphovsrättoch internationella konventioner när det gäller att sprida utländskaradioprogram". Observera: Kommittén skall syssla med att utreda vilkaproblem som kan finnas i det här sammanhanget. är som vi alla vet livrädd för allt somhar med reklam att göra. Det är uppenbarligen så, att han känner skräck när hanförstår att utländska satellitsändningar kommer att tas emot i och atten del av dem kommer att innehålla reklam. För en förbudsvän som - ordet måste tyvärrbetraktas som korrekt i sammanhanget - är detta ett perspektiv som kräveråtgärder. Han vill, och regeringen har intet att invända, attmassmediekommittén skall utreda och föreslå vilka regler som skall gälla förmottagande av satellitsändningar med reklaminslag, oavsett om detta skerindividuellt eller via centralantennanläggning och kabelnät. Detta, herr talman, är ytterst allvarligt. Sådanautredningsdirekfiv hör inte hemma i ett demokratiskt samhälle. Det hjälper inteatt i interpellationssvaret säger att han inte bestämt sig föratt släcka TV-rutan vid reklaminslag,eftersom frågan då inte hade behövt utredas. Han menar, tillsammans medregeringen, på fullt allvar att massmediekommittén skall utreda denna form avinskränkning i den grundlagsstadgade informationsfriheten. tal om attsocialdemokraterna nu skall börja satsa på mer frihet framstår mot bakgrund avutredningsdirektiven och det interpellationssvar som avgivits av BengtGöransson som hyckleri. Vi skall inte låta lura oss av talet om frihet - detfinns hos socialdemokrafin uppenbarligen ingen verklig vilja till något sådant.Det räcker inte med att tala om frihet, det gäller att i praktisk verklighetgöra något också. Vad vi hitfills har sett av t. ex. massmediekommitténsarbete, i vad avser såväl direktiv som arbete i övrigt, har detta en inriktningsom pekar mot mindre frihet och mer förbud. Regeringen får finna sig i att bli dömd efter sinagärningar och mindre efter sitt tal. Det finns dock här anledning att ge BengtGöransson chansen att klara upp några av de mest förbudsvänliga passagerna idirektiven och interpellationssvaret. Jag vill därför, herr talman, slutligenbe om några preciseringar. För det första: Anser att yttrandefrihetenskall vara styrande för såväl massmedie- som kulturpolitik och inte tvärtom? För det Eindra: Anser att personer bosattai skall ha rätt att inneha utrustning för mottagning avutländska radio- och TV-program, t. ex. egna parabolantenner, om de ärmissnöjda med de programutbud som förmedlas genom kabel-TV-nät? För det tredje: Vill bestämt ta avståndfrån tanken att släcka TV-rutan vid reklaminslag från utländska TV-sändningar,och kan han likaledes ta avstånd från tankarna på att förhindra svenska företagatt använda sig av reklam i utländska satellitsändningar liksom att utländskaföretag sänder reklam på svenska i satellit-TV? 3JAN-ERIK (): tillsattes juursprungligen av mig, och jag betraktade dess uppgifter som mycket viktiga. Varje regering måste naturligtvis ha rätt och full frihetatt omforma direktiven till sina utredningar, och den möjligheten har den nyaregeringen begagnat sig av. Det är angeläget att man når så bredenighet som möjligt om direktiven i en så viktig utredning som denna. Därförstämde den regering som jag tillhörde i förväg av direktiven med partiernautanför regeringen, och vi fick också klarsignal från dem. I de nya direktiven,som jag inte har för avsikt att recensera i detalj, tycker jag att det framförallt finns två brister. Den första är att massmediekommittén i alltför litenutsträckning skall syssla med förberedelserna för det nya avtalet mellan statenå ena sidan och och dess programbolag å andra sidan. Eftersomtidpunkten för det nya avtalets ikraftträdande nalkas ganska snabbt, kommermycket av ansvaret för förberedelsearbetet därmed att vila på Radiosjälvt. Det är välingen hemlighet att man inom radiokoncernen är i full färd med att förberedadetta, medan massmediekommittén får detta arbete som en mera perifer uppgift. Den andra bristen är att de framtida finansieringsfrågornainte får tas upp förutsättningslöst. Det tycker jag är beklagligt. Jag har jumånga gånger från denna talarstol sagt att jag själv är negativ tillreklamfinansiering av radio-och TV-program. Jag har som främsta skäl dååberopat att det skulle skada dagspressen. Men det är uppenbart attvi är på väg in i en helt ny situation, framför allt genom de utländskasatelliterna. Detta har ju inte minst ett antal socialdemokratiskaledarskribenter upptäckt och öppnat en, i mitt tycke, fördomsfri debatt omdetta. Den debatten är viktig därför att finansieringsfrågorna är på väg in iett helt nytt skede. Jag tycker att det är synd att man ger direktiv sominnebär att den debatten nu väsentligen skall föras utanföf massmediekommittén.Det är nästan att sticka huvudet i sanden och undvika att se de problem somväntar runt hörnet. 4 PERUNCKEL (m): I yttrandefrihetsutredningensdebattbetänkande beskrevs yttrandefriheten på följande sätt; "Yttrandefriheten framstår inte som något medgivandefrån en mer eller mindre entusiastisk överhet, som väl- eller motvilligt harupplåtit ett noga avgränsat område för dess utvalda och förväntas justeragränserna beroende på hur medborgarna handskas med gåvan. Snarare upplevs densom en rättighet som medborgarna tillerkänner - eller erkänner hos - varann,att utövas ute på det öppna fältet i ett möte mellan åsikts- och smakriktningar. Det som kräver motiveringar blir då inte yttrandefrihetenutan ingrepp i den." Uttalandet, herr talman, klargör vem som har bevisbördan.Den som står för yttrandefriheten behöver aldrig motivera sig. Den som däremot vill inskränka avkrävs motiv. Motiven får dessutominte ha med yttrandets innehåll att skaffa. Yttrandefrihetens syfte är ju attskydda alla yttringar, också de obekväma. Vissa åsikter och värderingar fårinte främjas genom att andra förhindras. Statsrådet säger i sitt interpellationssvar atthan inte har några "principiella invändningar mot att yttrandefrihetsfrågornai olika massmedier regleras i grundlag". Det är utmärkt. Tryckfrihetsförordningen är en sådan grundlag för dentryckta skriften. Några av TF:s bärande principer är dessa: Allting ärtillåtet att trycka, utom det som i TF har förklarats vara uttryckligenförbjudet. Ingengranskning av innehållet i en skrift får göras innan skriften har publicerats. Ansvarig för enskrifts innehåll är den ansvarige utgivaren, ingen annan. Var och en har rätt att publicera skrifter och attinneha sådan utrustning som behövs för att skrifter skall kunna spridas. Tryckfrihetsförordningen skyddar det skrivna ordet från åsiktsingreppfrån den offentliga makten. Häri ligger det yttersta värnet för den friadebatten. TF:s betydelse kan inte överskattas. Framväxten av de nya medierna ställer nuopinionsbildningen inför annorlunda villkor. Kabeltekniken vidgar möjligheternatill meningsutbyte och information. Vi moderater vill ge den nya tekniken sammaskydd som den gamla därför att den har samma betydelse för yttrandefriheten somden tryckta skriften. Men vadvill socialdemokraterna? Statsrådet säger sig inte ha några principiellainvändningar mot grundlagsreglering. Det är, som sagt, utmärkt, men passivt.Värnare av yttrandefriheten borde vara starka pådrivare för en sådan ordning. Det är med något av en bekymrad uppsyn somsocialdemokraterna möter den nya tekiniken. Den handlar för dem om problem -inte om möjligheter. för socialdemokraterna blir vad statenmåste göra för att motverka utvecklingen - inte vilken ny vitalitetsamhällslivet kan tillföras genom att den nya tekniken snabbt tas i bruk. Hadesocialdemokraterna funnits vid tiden för tryckerikonstens genombrott, är detinte svårt att föreställa sig hur psalmerna kunde ha gått och vilket resultatetkunde ha blivit. Intrycket av ambivalens förstärks av att statsrådetGöransson i massmediekommitténs direktiv uttryckligen fördröjer dengrundlagsreglering som skulle kunna uppnås som ett resultat avyttrandefrihetsutredningens arbete. Varför, statsrådet ? De fyra grundläggande principerna för tryckfriheten - densärskilda brottskatalogen, censurförbudet, ensamansvaret ochetableringsfriheten -kan översättas också till kabelmedierna. Några tekniskahinder finns inte. Det vet statsrådet lika väl som alla andra som ägnar dessaspörsmål sitt intresse. Varför är statsrådet mot denna bakgrund inteberedd att grundlagsreglera nu? Någon av det fria ordets hörnpelare är tydligeninte längre självklar. Vilken, statsrådet ? För oss moderater är den nya tekniken en möjlighet, somdet inte ankommer på statsmakterna att motverka eller förhindra. Teknikenöppnar kanaler för den fria debatten, för förströelse och för kultur. I synenpå de nya möjligheterna sållas tydligen agnarna från vetet - de som villfriheten sållas från dem som bara talar om friheten i högtidstalen. 5GUNNAR (); Liksom fidigare talare ber jag att få tackaför svaret. Trots allt vad det inte innehåller ger det besked om att vicestatsministerns, , försök för sedan att framställasocialdemokratin som ett frihetens parti kraschlandar så fort man pä ettkonkret område skall diskutera frihet. svar, med dess brist påbesked, är en kraschlandning, i synnerhet för socialdemokratins försök att snomoderaternas kläder. som ensocialdemokratisk tidning framställde det. Alla de frågor som gäller pressfriheten, yttrandefrihetenoch fria massmedia är avgörande för inte bara pluralism utan också för friheteni ett samhälle. Man kan inte tala om frihet när man i praktiken vill undanhållamänniskor från friheten att själva välja program och när man är emot frietableringsrätt inom de gamla och de nya massmedieteknologierna. Man kan intetala om frihet för den enskilde när man inte är självklart posifiv fill attgrundlagsskydda yttrandefriheten, oavsett inom vilket massmedieområde detgäller. vill foga in yttrandefriheten som någotsom underkastas kulturpolitiska och massmediepolitiska utgångspunkter. Det ärinte frihet för den enskilde, det är frihet för stat och myndigheter attbegränsa yttrandefriheten i olika medier. har inga principiella invändningar mot attyttrandefriheten i olika massmedier regleras i grundlagen. Det är i sig någotatt glädja sig åt i en demokrati, herr talman, att det ansvariga statsrådetinte har några principiella invändningar mot att yttrandefrihetengrundlagsskyddas. Vi tackar för att inte har något principielltatt invända mot demokratin. Men har några icke-principiellainvändningar mot att yttrandefriheten grundlagsskyddas? Jag skulle vilja attBengt i så fall redovisar sina principiella eller icke-principiellainvändningar. Om han inte har några invändningar alls, varför uttalar han dåinte klart att yttrandefriheten skall grundlagsskyddas oavsett vilket mediumdet gäller? När höll ett s. k.frihetsanförande nämnde han ordet frihet närmare femtio gånger. Men den frihetsom han menade det var inte frihet för den enskilde att själv bestämma, det varfrihet från materiell knapphet, från arbetslöshet, från samhällets varbölder.Men det är inte frihet, det är en nog så nödvändig och självklar trygghet. Denfrihet han i stället lät ana att medborgarna skulle få uppleva var inte hellerfrihet, utan i stället att makthavarna kanske skulle tillåta kolonistugor, intefrihet att välja var man skall bo eller hur man skall bo, utan kanske att deskulle tillåta litet mera boendedemokrati, kanske tillåta föräldrar att vara påbarndaghem och kanske utveckla medbestämmande och demokrati. Detta ärinte frihet för den enskilde att själv bestämma över sin vardag, det är frihetför de styrande att reglera människornas vardag. Jag gör den här reflexionen eftersom BengtGöranssons svar innehåller samma förvrängda tolkning av frihetsbegreppet.Frihet är för socialdemokrater i själva verket frihet från frihet. I grundenbetraktar man allt som förbjudet, men vissa saker kan tillåtas. att utländska radioprogram bör få tas emot. Han anser uppenbarligen inteatt det är en självklar frihet för svenska medborgare att lyssna på allaprogram som de kan få in. Människor kan få lov, men de har inte en självklarrätt när socialdemokrater talar om frihet. Etableringsrätten skall inte diskuteras förrän förslag somhar betydelse i sammanhanget har lagts fram av kommittén, säger . för BengtGöransson inte självklart att man skall utreda hur vidast möjhgaetableringsfrihet skall skapas. I stället skall man se efter vad som kantillåtas, och i övrigt skall det råda frihet från frihet. Frihet från frihet är den viljeinriktning som präglarstatsrådet när han talar om reklamfrihet, inte att människor fritt skall kunnasjälva välja om de skall se reklam eller ej. Men frihet borde innebära attenbart det som oundgängligen måste förbjudas förbjuds. görtvärtom; enbart det som oundgängligen måste tillåtas skall eventuellt tillåtas.På det viset diskuterar socialdemokrater frihet från fel ända, frånförbudsivrarens synpunkt och inte från den enskilda människans. Jag skall ta ett exempel, som jag skulle vilja ställa enkonkret fråga till statsrådet om. Anser statsrådet att reklam från utlandet ärså allvarlig, så skadlig och så farlig för svenska medborgare att man måsteutreda särskilda regler för mottagning av reklaminslag? Är dessa regler tänktaatt reglera mottagningen, eller skall det vara fritt för den enskilde att sereklaminslagen? Om det senare gäller, varför behövs då regler? Jag skulle avslutningsvis vilja fråga statsrådet om hananser att ett parti, som inte tillåter den enskilde medborgaren att i sitt egethem - i sitt eget vardagsrum - själv få avgöra vilka program han eller hon kanse, kan betraktas som ett frihetens parfi? Jag anser det inte. När har interpellafionsdebatter ochfrågedebatter, är det ofta ganska få som sitter i kamrnaren - av naturligaskäl. Det är många som emellanåt beklagar det, men jag tycker att det ärtur att det inte är så många som lyssnar. Två ledande företrädare för detmoderata samlingspartiet har stigit upp i den här talarstolen. Den ene sägeratt socialdemokratin är ett parti som står för frihet från frihet. Den andresäger att hade socialdemokratin funnits när boktryckarkonsten uppfanns, vet vihur det hade gått; då hade vi levt i ett samhälle utan tryckfrihet och utan yttrandefrihet. Det är två påståenden som kommer från två av kammarensledamöter, och dessa påståenden är faktiskt oerhörda. Jag kan inte hjälpa attjag känner mig skakad av att höra dessa yttranden. Jag tycker att man ändåmåste iaktta någon respekt för historien, någon respekt för uttalanden som görsoch gärningar som utförs. I själva verket är för socialdemokratin och för regeringenyttrandefriheten av omistligt värde. Det är naturligtvis ingen tillfällighetatt yttrandefrihetsmålet står så starkt inskrivet i vårt kulturpolitiskaprogram. Det sägs i direktiven för yttrandefrihetsutredningen atten naturlig utgångspunkt är att grundlagsskyddet för olika medier skall ges enenhetlig utformning, framför allt beträffande de grundläggande principerna. Menfaktum är att olika medier har olika karaktär. Därför tycker jag att det ärsynd när företrädare, som ändå ägnar sig åt massmediepolitik - vilket bådeGunnar och gör - lånar sig till denna typ av vulgarisering,när de går upp och säger: Är det meningen att den enskilde medborgaren i sitt heminte skall få ta emot vilka program han vill? Så för man överyttrandefrihetsdiskussionen till att gälla etableringsrätten för kablarna. TrorGunnar och att vi kommer att få konkurrerande kabelsystem ikåkarna? Tror ni verkligen, om vi nu skulle få en fri etableringsrätt, att detskulle innebära att vi i våra bostadsområden skulle ha olika företag som ladeut var sin kabel? Lika litet som vi har konkurrerande vattenledningar iväggarna med olika kranar och där vi skriver avtal en gång i kvartalet om vemsom skall få leverera vattnet, lika litet kommer vi att kunna räkna med att haolika kablar, där vi efter kontraktskrivning en gång i kvartalet pluggar in vårTV-apparat på det ena eller andra nätet. Dethandlar om att vi kommer att få ett nät. Ett urval av de ufiändskaprogram som vidarebefordras kommer alltid att ske. När det gäller det urvaletfinns det faktiskt anledning att ha en viss samstämmighet, att ha vissa regler,bl. a. för att människor som bor i olika delar av landet skall ha en rimligchans till urval. Beträffandedet urval som man kan få genom direktsändning- det kan man naturhgtvis ha -finns det inga planer på någon som helst begränsning. Därmedhar jag kommenterat det som tog upp i sin första fråga. Självfalletskall människor ha egna mottagningsmöjligheter. Det finns inga planer på attmänniskor skall hindras från att ta emot de program som är möjliga att ta emot.Men i fråga om rätten till etablering av kablar vet vi att någon någonstansmåste göra ett urval av de program som släpps ut i kablarna. Låtmig så säga något om reklamfrågan. beskriver mig som en som ärlivrädd för reklam, som en förbudsvän. Jag tycker att den beskrivningen ärintressant, särskilt med tanke på ett uttalande som jag gjorde . Jagsade då att jag inte är rädd för reklam. Men det fick en tidning att tro attjag var för reklam. Vad jag däremot sagt är att jag tror att TV-reklamen harsett sina bästa dagar. Utöver de argument som vi av principiella skäl har haftatt anföra mot TV-reklam finns det också ett stort antal andra skäl pådet kommersiella planet, vilka faktiskt talar för att TV-reklam inte längrekommer att bli så intressant. Mananvänder sig alltid av ett särskilt argument, nämligen mångfalden kanaler. Mansäger: när vi fär så många kanaler, blir det naturligtvis så att vi måste fåreklam i alla kanaler. Men blir det verkligen så? Jag har bakom mig ganska mångaår också inom kommersiell verksamhet.