prot · G60991 · 1982-12-31 00:00:00 — Utanatt nämna några namn vill jag räkna upp en del av de uppdrag som dessa experterhar inom näringslivet: vetenskaplig konsult åt AB Findus och AB PrippsBryggerier, vetenskaplig rådgivare åt Arla och , konsultåt AB Marabou och , konsult åt Nordisk /S och AB ,medlem i vetenskapliga rådet för Unilever och Marabou, vetenskaplig rådgivaretill AB Findus, konsult i barnmatsfrågor för AB Findus, ledamot avvetenskapliga rådet för och konsult för mjölkcentralen Arla.Sockerbolaget och AB Hässle finns med, och Unilever är inblandat i flera fall.Jag tror att denna uppräkning räcker. a. har Unilever stora intressen inäringslivet, med företag i ett sjuttiotal länder och en stor andel avmarknaden av vissa varusortiment även i . Jagvill fråga: Innebär inte detta dubbla lojaliteter hos dessa personer? Samtidigtsom de är exempelvis konsulter eller rådgivare i ett näringslivsföretag skallde alltså företräda konsumenternas intressen som vetenskapliga experter i en avsocialstyrelsen tillsatt grupp för livsmedelsfrågor. Förmig som konsument förefaller det vara oförenliga uppdrag, i varje fall utifrånde krav som ställts på referensgruppen. Här är ett citat från socialstyrelsensanvisningar: "Experterna förutsätts kunna göra objektiva bedömanden i bl.a. olika kontroversiella näringsfrågor och därvid inte ha några bindningar till enskilda företag eller grupper avföretag inom näringslivet." Anser statsrådet att sammansättningen av referensgruppeninger det förtroende som konsumenterna har rätt att kräva när det gällerobjekfiva bedömanden i näringsfrågor? Statsrådet slutar sitt svar på interpellationen medmeningen: "För egen del anser jag att det ur hälsosynpunkt ärutomordentligt vikfigt att konsumenterna får en allsidig och objekfivkosfinformafion." Jag betvivlar inte att detta är statsrådets allvarligamening. Men härför krävs framför allt två saker: tillräckliga resurser för demyndigheter som har att bevaka konsumenternas intressen på olika områden ochfullständig avskildhet från näringslivsengagemang då det gäller personer somsocialstyrelsen anlitar i den permanenta rådgivande expertgrupp i kost- ochnäringsfrågor som verken överväger att inrätta. Om kostinformation m. m. Låt mig först säga fill attjag tror att vi är helt överens om den betydelse som kosten har för vår hälsa.Det pågår ju också ständigt forskningsarbete när det gäller sambandet mellankosten och vår hälsa, och resultat av denna forskning ökar våra kunskaper pådetta område. har fill uppgift att på basis av kunskaperna omkostvanor och risker med felaktiga kostvanor påverka beteendet hos riskgrupperoch på så sätt på bidra fill att hälsofrämjande vanor grundläggsoch vidmakthålls inom befolkningen. Jag tror inte att det härvidlag finns någrameningsskiljakfigheter mellan och mig. bedriver ju också en omfattandeinformationsverksamhet, vilket jag påpekat i mitt interpellafionssvar. Enligtmin mening är det viktigt att kostinformationen ses som en viktig del av bådeden förebyggande hälsovården och konsumentpolitiken, men det krävs naturligtvisinsatser både centralt och lokalt. Jag vill också betona att den nya hälso- ochsjukvårdslagen i detta sammanhang lägger ett ansvar på landstingen. Folkhälsanblir landstingens sak. De har ett lagstadgat ansvar inte bara för sjukvårdenutan också för hälsovården. Detta bör vi kanske komma ihåg i de härsammanhangen. Det gäller naturligtvis också att få fill stånd ett bättresamarbete med näringslivet. Om jag då först får beröra vad om de här experterna som är konsulter inom näringslivet vill jag säga attdet väl ändå måste anses vara positivt om näringslivet - de som producerar våralivsmedel - tar vara på den kunskap som finns bland experterna. Beträffande det permanenta råd som övervägs inom de bådaverken, livsmedelsverket och , vill jag hänvisa fill vad somsägs i mitt svar; "Verken överväger f. n. att inrätta en permanent rådgivandeexpertgrupp i kost- och näringsfrågor med obundna vetenskapligaföreträdare." Jag vill alltså starkt betona betydelsen av att våralivsmedel är av god kvalitet och att de saluförs med riktiga uppgifter ominnehållet, så att det inte Om kostinformation m. m. blir som beskrev. Det bör vara ettgemensamt intresse för det allmänna och den seriösa livsmedelsindustrin ochhandeln att på alla sätt bekämpa fusk med råvaror, fillsatser, märkning ochinnehållsbeskrivningar. Det här är naturligtvis inte lätt, men bättrekunskaper i kostfrågor hos konsumenterna är också en viktig förutsättning föratt vi skall lyckas i detta sammanhang. När hänvisar fill människornas dåligafamiljeekonomi nu i de försämrade tiderna, skall man väl också konstatera attsämre familjeekonomi inte behöver betyda att man äter sämre ur näringssynpunkt.Om vi ser fill begreppet bas och tillägg - basmaten, som är bröd, mjöl, gryn,mjölk, ost, potafis och litet matfett, ger större delen av energin och näringen- så är det ju varor och livsmedel som vi får till en jämförelsevis lågkostnad. Av vad jag har sagt här och av det interpellationssvar somjag har lämnat framgår att jag anser att en bred och allsidig kostinformationär av stor betydelse ur hälsosynpunkt. Det gäller naturligtvis inte minst itider då hushållen har det ekonomiskt besvärligt. De ansvariga ämbetsverken ärockså medvetna om detta, och de bedriver ett omfattande arbete för attförbättra våra kunskaper i kostfrågor. Också landstingen har, som jag nämnde,ett ansvar i detta sammanhang. Och jag kan försäkra att jagkommer att följa dessa frågor med stor uppmärksamhet. 18KARIN (vpk): Jag tackar statsrådet för henneskompletterande inlägg. Eftersom jag själv yrkesmässigthar lagat mat i ganska stora mängder, är det självklart att jag är i hög gradintresserad av dessa frågor. Jag vet att vi har en sträng livsmedelslag, vilketockså är nödvändigt. Men jag tycker mig även ha märktatt det är lättare att överträda denna lag. Myndigheterna har inte tillräckligamöjligheter att bevaka att lagen efterlevs. Om vinstintresset är allenarådan-dei branschen, är en sådan bevakning givetvis ingen lätt uppgift. säger att det väl är bra om man inomnäringslivet tar fasta på kunskaper. Det vore det naturligtvis om man verkligengjorde det. Men från verksamhet vet vi hur svårt det är attpåverka företagen så att deras produkter ens blir användbara för sitt ändamål.Jag tror att borde utveckla en självständig livsmedelsteknologi. Detskulle gagna självförsörjningen och förbättra varornas kvalitet, minska behovetav tillsatser som används i så stor omfattning men som vi vet så litet om . Vi borde kunna ta till vara det yrkeskunnande som finns hos de anställdainom livsmedelsproduktionen. Produktionen, förädlingen och distributionen av enså livsavgörande vara som mat borde inte få vara underordnade det enskildavinstintresset, som det är . Maktkoncentrafionen, främst inomlantbrukskooperationen, som har i det närmaste kontroll över större delen avexempelvis slakt- och mejeribranscherna, ger ingen konkurrens. nackdelför konsumenterna och den måste brytas. Och den här stora valfriheten som manpå sina håll pläderar för när det gäller inköp, var finns den, om Felixtillverkar pommes frites åt Findus och Findus producerar ärter, morötter ochspenat åt ? Så fungerar ju de hemliga avtalen bakom livsmedelsindustrins fasad,vilka har tillkommit för att upprätthålla skenet av fri konkurrens - konkurrenssom kan bestå i en påse med annat firmanamn men där innehållet är i principdetsamma. Och vad vet vi om vad som finns i de konserver av kött somimporterats trots att vi själva har köttberg? kan vi läsa i tidningen omrestauranger som inte ens vet vad de bjuder på. Det är väl bararestaurangägaren själv som vet vad det är. Detta gäller också köttvaror ochfisk. Jag menar att det finns för mycket skumrask även inom livsmedelsproduktionen,och den expertgrupp som förordas blir naturligtvis inte arbetslös. Men för attden skall få konsumenternas förtroende erfordras att den är helt friståendefrån näringslivet. Det hoppas jag att vi kan vara överens om. Om användningen av försvarets helikoptrar för ambulanstransporterm. Överläggningen var härmed avslutad. 7§ Svar på interpellation 1982/83:72 om användningen av försvarets helikoptrarför ambulanstransporter m. m. har frågat mig om jagavser att verka för att ett samråd kommer till stånd mellansjukvårdshuvudmännen och försvarsmakten, så att försvarsmakten vidnyanskaffning av helikoptrar beaktar de särskilda behov som finns i samband medsjuktransporter med helikopter. Vidare har han frågat om jag planerar att verkaför att en permanent helikopterambulansorganisation skall kunna inrättas isamverkan mellan sjukvårdshuvudmännen och försvarsmakten. har i rapporten helikopter redovisat en utvärdering av sin försöksverksamhet och lämnatförslag fill riktlinjer för en utvecklad verksamhet med luftburnaambulansinsatser i landet. Rapporten har remissbehandlats. Remisstiden gicknyligen ut. Av naturliga skäl kan jag därför endast lämna några allmännasynpunkter på den framtida verksamheten med ambulanstransporter med helikopter. Resultatet av räddningstjänstkommitténs försöksverksamhetär i stort sett positivt. Jag kan ansluta mig fill principen att rikets samladefillgång på helikoptrar skall kunna utnyttjas för akuta sjuktransporter. Jag är beredd att verka för att samråd i detta hänseendekommer fill stånd mellan försvarsmakten och sjukvårdshuvudmännen i syfte attåstadkomma bästa möjHga samarbete. föreslår att sjukvårdshuvudmännentar inifia-tivet till en samordningsgrupp för verksamheten inom resp.sjukvårdsområde och att det i stadig regi bildas ett organ för samverkan påcentral nivå. Det är nu för fidigt att ta ställning till formerna för denframtida verksamheten. 7 protokoll 1982/83:89-92 Om användningen av försvarets helikoptrar för ambulanstransporterm. Enligt minmening är det emellertid helt klart att den får baseras på samverkan mellan bl.a. sjukvårdshuvudmännen och försvarsmakten. Jag vill i detta sammanhangunderstryka behovet av att samtliga berörda intressenter medverkar. 20 (): Jag tackar försvarsministern för det positivasvaret på min interpellation. När jag framställde den, var jag medveten om attdet inte var möjligt för statsrådet att ge något detaljrikt svar om hur enframtida ambulanshelikopterorganisafion skall kunna utformas - just mot denbakgrund som statsrådet nämner i svaret, nämligen att räddningstjänstkommitténsrapport har remissbehandlats. Men jag ansåg det ändå angeläget att ställa dessa frågor,dels därför att det finns en oro bland flera sjukvårdshuvudmän över att intedetta samråd kommer till stånd tillräckligt snart, så att man har möjlighet attpåverka materielanskaffningen på hélikoptersidan, som planeras inomförsvaret, dels därför att vissa huvudmän anser att det finns en risk för ser ambulanshelikopterverksamheten som en isolerad resurs när det gällersjuktransporter. Det finns en mängd frågor som måste lösas i samråd, alltifrånhur man skall larma ambulanshelikoptrar fill hur man skall arbeta då det gällervägambulanser, flygplan och de olika sjukvårdsinrättningarna ochsjukvårdsnivåerna. Dessutom skiljer sig ju förutsättningarna betydligt i deohka länen. Även om räddningstjänstkommitténs försöksverksamhet i stort setthar varit posifiv, har den inte kunnat ge svar på alla områden utan snarastpekat på var problemen kan ligga. Personligen tror jag att det skulle vara en fördel om manså småningom kan börja med en verksamhet inom t. ex. och för att därigenom kunna vinna erfarenheter för uppbyggandet av en sådan organisation inom riket i övrigt. Det viktigaste är självfallet att samrådet mellansjukvårdshuvumännen och försvaret kommer till stånd . I statsrådets svar noterar jag att han är beredd att verkaför att samrådet kommer till stånd, och det är naturligtvis positivt. Jag hardå bara den förhoppningen att vi skall komma till någotresultat i denna vikfiga fråga och få till stånd en permanentambulans-heUkopterorganisation, enligt principen att rikets samlade tillgång påhelikoptrar skall kunna utnyttjas på bästa sätt för transporter av akut sjuka. Överläggningenvar härmed avslutad. 8 §Föredrogs men bordlades åter betänkanden /83:21, 22 och 24Lagutskottets betänkanden /83:18, 19 och 26 betänkanden1982/83:14-16 ' betänkanden /83:5-7Socialutskottets betänkanden /83:14-17 betänkanden1982/83:14 och 15 betänkanden /83:7, 8 och 14 Näringsutskottetsbetänkanden /83:21 och 22 9 § Meddelande om interpellationer Meddelades att följande interpellationer framställts 1982/83:89 av () till justitieministern omen översyn av påföljderna för olaga fiske: Utländska fiskare som ertappats medolaga fiske i svensk ekonomisk zon har dömts till lindriga straff. Straffen harvarit så lindriga att dessa fiskare kunnat bedriva ett lönsamt tjuvfiske, isynnerhet som den svenska inte ens kunnat avbryta deraspågående fiske och föra dem i land. I andra länder tillämpas helt andra straffsatser. Man kanifrågasätta vad som är rimligt straff i förhållande fill det brott som begåtts.Det står dock klart, att de straffsatser som tillämpas i inte ger skyddför den svenska fiskezonen. De böter som utdöms består av dagsböter och uppgårofta till endast några . Det behövs därför en översyn av gällande lagsfiftning. Detskulle utan tvivel vara av värde att studera de lagar som gäller i övriganordiska länder, och det skulle vara önskvärt om liknande behandling avbegångna brott kunde uppnås. Med anledning härav anhåller jag att tilljustitieministern få ställa följande frågor: Anser justitieministern en översynav gällande lag vara nödvändig? Om svaret är ja, när kommer ensådan översyn att ske? 1982/83:90av () till finansministern om statsupplåningens inverkan påräntenivån: Det stora och växandebudgetunderskottet medför att den svenska statsskulden snabbt ökar. Även om detskulle lyckas att vända utvecklingen av budgetunderskottet kommer ändå statensbehov av upplåning att växa . Statsskulden uppgår nu till drygt 400 miljarder kronor.Genom årets budgetunderskott ökar den med närmare 100 miljarder. Eftersomsumman av de statslån som förfaller till betalning är ännu större,behövs det en bruttoupplåning på över 200 miljarder. Frågan hur den snabbt växande statsskulden skallfinansieras blir alltmer påträngande. Förutom genom premie- ochsparobligationslån riktade till allmänheten har det traditionellt skett genomatt banker och försäkringsbolag regleringsvägen tvingats att placera en stordel av sina tillgångar i statsobligafioner. Inslaget av tvång har medfört attpriset för upplåningen kunnat hållas under marknadsräntan, vilket går ut översmåsparare, försäkringstagare och pensionärer. har staten ävenlånat utomlands för att täcka underskottet i bytesbalansen. På grund av ändrade skatteregler är intresset förpremieobligationer inte särskilt stort. Trots ständiga förbättringar avvillkoren, även på skattesidan, ger sparobligationerna små kreditvolymer iförhållande till det stora behovet. På både ekonomiskt och politiskt håll finns det vidare enallt större enighet om att vi inte kan fortsätta att fylla bankerna medstatsobligationer. Det krävs allt fler krångliga regleringar för att förhindraatt en sådan uppladdning medför en inflafionsdrivande ökning av penningmängden.Dessutom blir bankresultaten mycket känsliga för svängningar iobligationskurserna, och deras huvuduppgift att förmedla krediter tillnäringslivet kommer i skymundan. Motsvarande problem gäller vid tvångsmässigplacering av statsobligationer i försäkringsväsendet, där ju också AP-fonden avkända skäl slutat att växa. När det under senare fid framstått som allt viktigare attplacera en större del av den inhemska statsupplåningen utanför bankväsendet,har intresset riktats mot hushållen. Men svårigheterna att öka deras insatservid finansieringen av statsskulden är stora. Hushållssparandet ligger på enrekordlåg nivå. Reallönerna faller , och något utrymmeför ett starkt ökat nysparande kan knappast skönjas. De inflationsförväntningarsom det stora budgetunderskottet skapar, gör det heller inte särskiltattraktivt för privatpersoner att spara i nominella värden. Inkomstskatt tas juut även på den del av ränteinkomsten som egentligen är en ersättning för denkapitalförlust som inflationen medför. Det återstår då för staten att vända sig med sin upplåningtill näringslivet. Där finns onekligen en stor och växande likviditet, som meddagens låga kapacitetsutnyttjande inte används för investeringar iexpansionssyfte. har ocksåutnyttjat denna situation fill att sälja statsskuldväxlar till sammanlagt snart50 miljarders värde. Problemet med denna upplåning är att den är såkortfristig. Alla de nästan 40 miljarder som lånades upp under andra halvåret1982 skall omsättas 1983. Därfill krävs det en nyupplåning, som medför ettsammanlagt behov av nya statsskuldväxlar på inemot 70 miljarder. Det här kan gå bra så länge företagen inte finneranledning att investera i nya byggnader eller maskiner. Men om det kommer ettkonjunkturuppsving, händer inte bara det att företagen får ett minskat utrymmeför nyutlåning fill staten - de kan också snabbt desinvestera istatsskuldväxlar genom att inte omsätta sina gamla när de förfaller. Med hänsyn till statsskuldväxlarnas likvida karaktär bordede egentligen inräknas i ett utvidgat penningmängdsbegrepp. Gjordes det, skulleden nu konstlat låga ökningstakten hamna på , vilket fråninflafionssynpunkt ter sig ytterst oroande. Det kan inte rimligen i längden vara näringslivets sak attfinansiera statsskulden. Vid en ökad investeringsvilja kan en sådanupplåningspolifik inte annat än medföra en stark trängsel på kreditmarknaden,vilket betyder en press uppåt på räntenivån. Stigande realräntor kan då knäckaden efterlängtade expansionen inom industrin. Med anledning av det anförda anhåller jag att tillfinansministern få rikta följande fråga: Vill finansministern redogöra för vilka åtgärder han avseratt vidta för att förebygga att den stora statsupplåningen medför så högarealräntor att de verkar avhållande på näringslivets investeringar och hindraren ekonomisk återhämtning i ? 10 § Meddelande om frågor Meddelades att följande frågor framställts 1982/83:316 av () till statsrådet om ökad solidaritet mellan kommuner beträffande mottagande av flyktingaroch asylsökande: Invandrarministern har i massmediauttalat sig för en spridning av flyktingmottagandet till flera kommuner än vadsom f. n. är fallet. En sådan åtgärd skulle med stor sannolikhet innebära attflyktingar och asylsökande skulle få fler boendealternativ att välja mellan ände i praktiken har . Med anledning av detta vill jag fråga invandrarministern:Vilka åtgärder planerar regeringen vidta för att åstadkomma ökad solidaritetmellan kommunerna i syfte att sprida flyktingmottagandet på flera kommuner? 1982/83:317av () till utrikesministern om åtgärder med anledning avuppgifterna om massakrer i : Allt fler rapporter i massmediatalar om fruktansvärda massakrer i i . Regeringstrupperutpekas som utövare av vad som betecknas som ett folkmord. har sombiståndsgivare ett mycket infimt samarbete med . Vilka åtgärder har regeringen vidtagit - eller avser attvidta - med anledning av uppgifterna om massakrerna i ? Nr 91 11 § Kammaren åtskildes .