prot · G609132 · 1982-12-31 00:00:00 — Statsministern, som talat ytterhgt resolut iklarspråk gentemot och dess kränkningar mot oss, dess fruktansvärdatilltag, säger sig dock inte vilja ge marinen nödvändiga pengar utanförförsvarsramen. De minst 250 milj. kr. som krävs, utöver vad som anslagits förubåtsjakt och spaning under nu löpande femårsperiod, skall enligtstatsministern hämtas inom den begränsade anslagsram som föreligger. Jagär övertygad om att inte bara vi moderater utan också en större del av svenskafolket ser denna snålhet som orimlig och direkt farlig för vårsäkerhetspolitik. Alla medborgare borde vara klara över att försvaretsanslagsramar redan i fjolårets beslut var hårt pressade. Vi moderater ville ökaramen med ca 300 milj. kr. för vart och ett av de fem åren. I en sådan ramskulle ökade resurser fill ubåtsjakten inrymmas. Men den socialdemokratiskaregeringen stod inte ens fast vid den begränsade ramen i fjolåretsfemårsbeslut. Regeringen har redan ryckt undan 100 milj. kr. av årets anslagoch prutar nu ytterligare ca 200 miljoner för det kommande budgetåret. Dettamedför svårigheter inte bara för försvarsplaneringen. Det leder i praktikentill att vi minskar slagkraften på flera avsnitt i vårt försvar. Så kommer t.ex. en jaktdivision att försvinna, och en rad angelägna åtgärder som skullehålla vårt försvar intakt kan inte genomföras. I den moderata försvarsmotionen726 till årets riksdag, som återkommer i flera av våra reservationer till detbetänkande vi nu diskuterar, hävdar vi nödvändigheten av åtminstone ett fasthållandeav fjolårets försvarsbeslut och redovisar punkt för punkt vårt alternativ tillde socialdemokratiska nedskärningarna. Jagber, herr talman, att nu få yrka bifall till samtliga dessa reservationer somvi moderater i försvarsutskottet undertecknat. 58 (): Till försvarsutskottets betänkande 1982/83:9 är'bl. a. fogat enreservation där i och jag yrkar på tilläggsdirektiv tillsårbarhetskommittén. Vi anser att sårbarhetskommittén bör få uppgiften attockså beakta de sociala aspekterna på datoriseringen. Men vi vill ocksåunderstryka vikten av att kommittén verkligen fullföljer sitt uppdrag inom denangivna tidsramen. Vårtsamhälles sårbarhet har minskat och minskar fortfarande på.många områden genom teknisk och annan utveckling. Men ofta uppstår ny sårbarhet,och det är inte alltid som vi är medvetna om detta förrän problemen visar sig iprakfiken. Centralisering leder ibland till effektivitet och lågaprodukfionskostnader, men samfidigt kan vi få en sårbarhetsökning genom att -för att ta bara ett exempel - många fler blir utan bröd om el-leveranserna tillregionens enda bageri inte fungerar än om vi har många lokala små bagerier. anläggning är lättare att slå ut än många små. På datateknikens område är förhållandet detsamma. Om manhar en central anläggning för lönerufiner innebär det, vid allvariigadriftstörningar, att hundratusentals människor kan bli utan lön i rätt tid istället för att som tidigare, om löneuträknaren blev sjuk, en arbetskamratordnade upp det hela. är detta nästan otänkbart genom en långtgåendespecialisering och centralisering." Dessa exempel talar om direkta och avläsbara effekter påvår sårbarhet vilka är negativa och alltför ofta ej kalkylerade följder av"effektivisering" -"kostnadsminskning" - och när det t. ex.gäller löner "bättre uppföljningsrutiner". Vi gör ofta alltförkortsikfiga kalkyler. Centrala datoranläggningar som fullgör viktiga funktioneri olika processer är lätta att slå ut - just genom koncentrationen till enpunkt. Vad innebär dessa förhållanden för vår sårbarhet? Vilken osäkerhetskapar detta hos människor inför våra möjligheter att klara oss som nation iofredstider? Men även på det sociala området måste man räkna medeffekter av genomgripande förändringar i vårt samhälle. Inte minst gäller dettaförändringar just genom datoriseringen. Människan som individ kan lättförsvinna i de alltmer sofistikerade systemen. Vi bör fråga oss: Hur går det med solidaritet ochidentifikation med ett samhälle som blir alltmer svåröverskådligt? Kan denposifiva sociala kontrollen - som är så vikfig - överleva i ett samhälle därkontrollsystem via samkörda dataregister känns skrämmande? Men vi bör också ställa oss frågor av följande karaktär:Vilka möjligheter till påverkan i negativ riktning ges genom datoriseringen?Spridning av felaktig information till utvalda grupper kan t. ex. lätt skapaoreda. Selektiv propaganda och riktad informafion kan lätt görastill effektiva medel för att skapa oro och misstänksamhet mellan människor.Möjhgheten till urval av informationsmottagare och motstridiga uppgifter tillgrupper som i övrigt normalt har samma bakgrund för ställningstagande lederfill osäkerhet. Identifikafionen och samhörigheten med samhället och medmedmänniskor sätts på prov - inte minst i krisfider. Ett alltför"avmänskligat" samhälle är säkert sårbarare i ovannämnda situafionerän ett samhälle där individen förstår och kan påverka vad som händer. Våra kunskaper om dessa frågor behöver ökas -inte minst bör vi fundera mer om de sociala sårbarhetsfaktorerna på grund avdatoriseringen. Det räcker inte alltid med ekonomiska kalkyler - de ärvanligtvis eller åtminstone ganske ofta alltför kortsiktiga. Fråncenterns sida anser vi alltså dessa frågor så väsentliga att vi genom tilläggsdirektivtill sårbarhetskommittén även vill få de sociala effekterna av datoriseringenbelysta. Därför, herr talman, yrkar jag bifall till reservation 1 vidförsvarsutskottets betänkande 9. Jag vill också ta upp ytterligare en fråga, ianledning av vad som sägs i ett särskilt yttrande av folkpartisten . Han skriver: "Det är helt klart att arméns fredsorganisationhar en överkapacitet som drar stora kostnader i förhållande till denkrigsorganisation den skall utbilda och organisera. Här finns enligt mittförmenande möjligheter till rationalisering- Här är det verkligen på sin platsmed ett klarläggande. Är det I 3 i som skall läggas ner, eller är det113 i ? Några andra förberedda nedläggningar finns såvitt jag vet inte.För min del vill jag klart deklarera att försvarspolitiska beslutskall följas. Där togs ju ställning till fredsorganisationen. I fråga om I 3, som jag av naturliga skäl bäst kännerfill, måste jag säga att det är ganska märkligt att nedläggningstankar överhuvud taget har varit aktuella, inte minst med hänsyn till den rekryteringsbasi närområdet som är ett faktum när det gäller I 3. Vidare utgör Örebroregionensstrategiska försvarspolitiska läge ett tillräckligt skäl i och för sig för attbevara 13. Jag vill alltså för min del slå fast att detär viktigt att försvarsbeslut skall äga fillämpning i vad avserfredsorganisationen. Det vore naturligtvis skönt att veta att också övrigapartiers företrädare, inte minst , ställer upp bakom dettaställningstagande. 59 PER () replik: har ju varit borta frånförsvarsutskottets arbete ett tag den här våren, och det kan vara skälet tillatt han inte har haft möjlighet att sätta sig in i vad utskottet har sagt ifråga om samhällets sårbarhet vad gäller datorer och datasystem. På s. 9 i försvarsutskottetsbetänkande har vi tagit upp just denna fråga, och efter grundlig genomgång har vi också funnit att de frågor som talar för kan sårbarhetsberedningen behandla utan att man ger några tilläggsdirekfiv. Beredningen beräknas lämna sitt slutbetänkande . 60ANDERS () replik: Vi betraktar emellertid de här frågorna somså pass viktiga att vi vill ha ett uttalande av både utskottet och kammaren, såatt det inte är beroende av kommitténs goda vilja om frågorna blir belysta.Detta är för viktigt för att man skall chansa på att de kommer upp. Vi vill hadetta klart utsagt av . Det är skälet till vår reservation. 61 () replik: Jag vill bara säga till att jaginte på något ställe, efter vad jag vet, har yrkat på att några förband skallläggas ner. Däremothar jag sagt att arméns fredsorganisation har en överkapacitet och att det inomorganisationen finns möjlighet till rationaliseringar. Det är sådanarationaliseringar som jag nästan förutsätter att regeringen på ett eller annatsätt tar itu med. Det finns möjligheter att rafionalisera på många olikaområden. Härigenomfinns kanske också möjligheter att försöka få en fredsorganisation som merapassar ihop med den krigsorganisation som armén har. Jaghar i detta skede inte på något sätt yrkat att några förband skall läggas ned.Inför försvarsbeslutet fanns I 3 och K 1 här i med i ÖB:splanering när det gällde nedläggningar, men de togs bort ur denna planering.Jag har inte någonstans föreslagit att de skall ingå i en planering som ÖBeventuellt vidtar för ytterligare besparingar. 62 ()replik: I särskilda yttrande står det faktiskt: "Det ärhelt klart att arméns fredsorganisation har en överkapacitet som drar storakostnader i förhållande till den krigsorganisafion den skall utbilda ochorganisera. Här finns enligt mitt förmenande möjligheter till rationaliseringar." Omdet inte är förband som skall läggas ner, vore det ganska bra att få veta vilkaandra typer av rationaliseringar som tänker på och som kan haden digniteten att de är värda att nämna i ett särskilt yttrande tillförsvarsutskottets betänkande. Jagvill än en gång slå fast att den typ av rationalisering som en nedläggning av innebär absolut inte kan accepteras. Det vore skönt om också ge det beskedet. Anf.63 () replik: Det finns säkert möjligheter till rafionaliseringar utan att manbehöver lägga ned förband, men vilka rationaliseringar det kan bli fråga om kanjag inte på rak arm säga. Jag nämnde tidigare att fredsorganisationen i störreomfattning än nu bör anpassas fill arméns krigsorganisation. Där har vi alltsåmöjligheter fill besparingar. Iövrigt finns det andra områden där man måste bedriva viss sparverksamhet innanman går in för några ytterligare förbandsnedläggningar. Vi har, som jag harnämnt fidigare, byggnationerna, som är ganska omfattande i försvaret. Det byggsi försvaret för 1 miljard . De flesta av dessa byggen är faktiskt förfredsorganisafionen. Här finns de största möjligheterna till besparing. Detgäller bara för regeringen att komma med preciseringar i nästa års budget. vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. 64KERSTIN (): Vi har från i motion 1982/83:1797krävt att man vidtar åtgärder som leder till en föryngring av civilförsvaret.Det är inte rimligt att vi accepterar att den del av vårt totalförsvar somskall ha till uppgift att skydda och rädda liv ej får möjlighet att utbildaäven yngre medborgare. Vi i anser att det bästa sättet att lösapersonalförsörjningen är att införa totalförsvarsplikt. Denna bör varakönsneutral och utgå från individens förutsättningar. Som en delreform på vägmot slutmålet anser vi att en föryngring av civilförsvaret kan ske, direktrekryteras ca 5 000 personer i åldern . I det förslag som folkparfisterna lade fram fill 1958 årsförsvarsutredning gav man exempel på att 1 000-1 500 av dessa bör utgöras avkvinnor, 1 500 av vapenfria män och 2 000 av värnpliktiga som förs tillcivilförsvaret i stället för till det militära försvaret. Genomför man en sådan föryngring skulle det också blimeningsfullt att utbilda civilförsvarets manskap. Stannar personalen icivilförsvaret är det motiverat med en utbildning. Detta skulle också innebäraen minskning av antalet grundutbildade inom det militära försvaret och gemöjligheter fill besparing. Det är oerhört viktigt att vi lyfter framcivilförsvaret mycket mer än vad vi gör . Befolkningsskyddet är såbetydelsefullt. Jag yrkar bifall till reservafion 2 iförsvarsutskottets betänkande. Civilförsvaret har en stor uppgift att fylla när detgäller befolkningsskyddet. Det känns därför i detta sammanhang angeläget attanknyta fill debatten om anskaffning av flygplan och den debatt som förs omJAS. För att få ett så effektivt skydd som möjligt krävs att man har ettförvarnings- och alarmeringssystem. Ett utnyttjande av skyddsrum förutsätterförvarning och alarmering. För detta används samma radarstationer och centralersom inom flygvapnet. Stora brister finns i fråga om radartäckning på lägrehöjder liksom i fråga om uthållighet för systemet. Civilförsvarets behov avuthållighet när det gäller radarstationer bör därför tillgodoses. Man sätter ofta anskaffning av flygplan imotsatsförhållande till förstärkningar vad gäller befolkningsskyddet. Jaganser att om man vill öka befolkningsskyddet är luftförsvaret sannolikt den delav det militära försvaret som har största betydelsen. Ett eget luftförsvar kansannolikt tvinga en angripare att uppträda i "vågor" för att minskaegna förluster. Detta ger möjligheter till förvarning och larm. Skulle vi saknajaktflyg kan en angripare flyga obehindrat över landet som storasvårigheter uppstår att larma befolkningen. För att uppnå högsta möjliga skyddför civilbefolkningen behövs ett system med luftförsvar, alarmering ochbefolkningsskydd. och jag har väckt en motion därvi tar upp de problem som finns för barnomsorgen i samband med att föräldrargör övning inom försvaret. Vårdnad av små barn är något som inte beaktas pårimligt sätt, när beslut fattas om anstånd för repetitionsutbildning inomförsvarsmakten och för övningar inom civilförsvaret. Det finns egentligen inga Det tycks vara så att anstånd beviljas för den som är föräldraledig- alltså upp - men att omvårdnad av barn efter detta inte geranstånd. Det här problemet finns också inom försvarsmaktens grundutbildning. Enskilda kommer ofta i kläm med nuvarande praxis. Klagomålhar framställts till jämställdhetskommittén. Uppgifter i massmedia och erfarenheterfrån personalvårdskonsulenter visar att det här problemet bhr större ochstörre. Är det så att två föräldrar förvärvsarbetar och delar på barnomsorgenblir det ofta stora problem för dem vid repetifionsövning. Det finns fall som redovisats där kvinnan ensam får bäraansvaret för hela barnomsorgen. Hon måste begära tjänstledighet, om hon intejobbar i ett yrke där hon kan få deltid. Hon får då inte någon ersättning. Frånpersonalvårdshåll har det framförts att man just i en sådan situafion borde harätt fill ersättning på motsvarande sätt som för vård av sjukt barn. Problemetkan naturligtvis lösas om kommunen går in med barnomsorg under den aktuellafiden, men är det så att kommunen inte kan erbjuda barnomsorg vid den aktuellatidpunkten, bör anstånd med repetitionsutbildningen beviljas. Problemen blir naturligtvis svårare ju senare den enskildefår besked om tjänstgöring inom försvarsmakten eller civilförsvaret. Ju längretid man har på sig att förbereda andra former av barnomsorg, desto lättare blirdet att finna lösningar i de enskilda fallen. En ensamförälder, som har helaeller huvuddelen av barnomsorgen, har självfallet de allra störstasvårigheterna. En sådan förälder bör få anstånd vid upprepade tillfällen, ominte alternativ barnomsorg kan ordnas. Utskottet skriver i betänkandet att man anser att denfråga som och jag tar upp i motion 1238 är vikfig. Man talarockså om att utskottet har behandlat en annan folkpartimotion, där vihävdade att föräldraledighet och svårighet att ordna barnfillsyn borde ge rättfill anstånd vid första tjänstgöring och repetitionstjänstgöring inomförsvarsmakten. Utskottet nöjer sig dock med att det finns föreskrifter som ihuvudsak skulle fillgodose de synpunkter som fördes fram i den mofionen ochdärför också dem som finns i den nu aktuella motionen. Man anser också atteftersom överbefälhavaren skall överväga frågan ytterligare och ta upp den medchefen för försvarsdepartementet, så behövs det inte någon framställning tillregeringen. Jag kan som motionär inte dela den uppfattningen. Detta ärmycket angeläget. Det är angeläget att något sker snabbt, eftersom det gällerbarn och föräldrar som kommer i en mycket besvärlig situation. Detta attöverbefälhavaren skall överväga frågan och sedan eventuellt gå vidare hjälperinte de unga människor som har bekymmer med barnomsorgen i samband medatt man skall fullgöra tjänstgöring inom försvaret. Det är heller inte rimligtatt acceptera, att om en man i en familj arbetar i förvärvslivet medan kvinnanär hemma och vårdar barnen, så får mannen vid repetitions-utbildning fullkompensation för inkomstbortfall under tjänstgöring. Om kvinnan däremot genomsitt förvärvsarbete står för familjens inkomst medan mannenvårdar barnen, erhåller familjen - om mannen är inkallad - endast . Familjen kompenseras då inte för det bortfall i familjeinkomsten somuppstår då kvinnan lämnar sitt förvärvsarbete för att under mannens bortovarota vårdnadsansvaret för barnen. Man bör verkligen inte bestraffa en familj föratt det är mannen som är hemma och vårdar barnen -inte minst frånjämställdhetssynpunkt är det angeläget att så inte sker. Det hade därför varit riktigt om utskottet hade ansettatt just denna aspekt också skulle föras fram till regeringen för att man isamband med en nödvändig översyn skall inse vikten av att inte diskriminerafamiljer som valt att låta mannen ha huvudansvaret eller den dagliga vårdnadenav små barn. Jag yrkar bifall till motion 1238. Idetta anförande instämde (). 65NILS (vpk): När det gäller debatten om den militäraflygplansproduktio nen och sysselsättningen kan en nog så intressant iakttagelse göras. Förespråkarna för satsning på militär flygplansprodukfion betonar gärna att endast försvarspolifiska och inte sysselsättningspolitiska bedömningar är avgörande. Samma personer tvekar dock inte att i utnyttja hotet om arbetslöshet för att få igenom sina krav på ökade satsningar på militär flygplansproduktion. Detta, herr talman, är ett cyniskt spel med de anställdas trygghet. Allvarliga försummelser när det gäller planering för övergång till alternativ produktion utnyttjas som utpressning. Planeringen för övergång till civil produktion är enmycket viktig fråga. Jag skall dock endast kortfattat ta upp den . Den harvarit föremål för åtskilliga debatter här i kammaren på grundval av motioneroch interpellationen från vpk. Av den växande opinionens tryck harriksdagsmajoriteten drivits från den ursprungligen totalt negativa hållningentill ett erkännande av statens roll och medansvar för en sådan planering. Mendet är tydligen det längsta man vill gå. Några åtgärder som syftar till ensådan övergång vill man inte medverka till. I motion 1982/83:908 har jag tillsammans med flera andravpk-ledamöter ånyo begärt att ett program utarbetas för civilt utnyttjande avde resurser som kan frigöras genom nedskärning av den militäraflygplanstillverkningen och för att trygga sysselsättningen inom den militäraflygplansindustrin. 1 motion 2241, med anledning av JAS-propositionen, ställerockså vpk kravet på omedelbara åtgärder för en planmässig övergång från militärtill civil produktion inom svensk flygindustri. Vi har tagit fasta på att det i den socialdemokratiskamotionen inför JAS-beslutet som ett villkor angavs: "För denfrarritida planeringen inom flygindustrin bör det klargöras att något nyttprojekt för utveckling av flygplan ej kan vara aktuellt när utvecklingsarbetetför JAS börjar minska . Industrin måste därför inriktaarbetet mot en på i huvudsak civil produktion baserad flygindustri." Vad har då försvarsutskottet, inkl. de socialdemokratiskaledamöterna, att säga som svar på våra mofionsyrkanden? Utskottet anser att industrierna visat både vilja ochförmåga att utnyttja sina resurser för civila projekt. Liksom försvarsministernräknar man med att de är införstådda med problemen och intensifierar sinaansträngningar att minska beroendet av militär produktion. Och om dennainriktning fortsätter bör statsmakterna, enligt utskottet, "inte anvisaföretagen hur planeringen skall gå till eller söka utföra planeringen i derasställe". Så står det faktiskt i utskottsbetänkandet. Jag ställer,herr talman, detta mot vad försvarsutskottet anförde 1979. Då skrev utskottet: "Utskottet vill för sin del understryka vikten avaktiva insatser på detta område. Det är angeläget att regeringen låter utarbetaett program för omställning till civil produktion inom flygindustrin." Springer ni ifrån denna ståndpunkt ? Vad får det förföljder? Skall arbetare och tjänstemän inom den militära flygplansindustrin änen gång tvingas uppleva hotet om arbetslöshet, när det projekt som ni ämnargenomdriva är slutfört? Eller skall hotet om arbetslöshet också dåutnyttjas som påtryckningsmedel för nya mångmiljardsatsningar? Att deborgerliga vill ha en sådan situafion kan jag möjligen förstå, men jag kan intebegripa att socialdemokraterna går på det. Det hänsynslösa spelet med anställda inomflygplansindustrin - där utgör en dominerande del - och regionermed starkt beroende av denna verksamhet, där och intaren särställning, skall tydligen fortsätta. Begångna försummelser kommer attupprepas, om inte opinionstrycket blir tillräckligt starkt för att framtvingaen ändrad attityd. Det är en falsk föreställning att ett genomdrivande avJAS-projektet skall lösa problemen. Faran är att planeringen för civilproduktion ytteriigare fördröjs och att resurser som behövs för andra områdenbinds till den militära tillverkningen. inställningförstärker dessa farhågor. Jag yrkar,herr talman, bifall till motionerna 908 och 2241, yrkande 3. Vpk har i en mofion tagit upp frågor som rörkrigsmaterielexporten. Denna motion kommer upp fill behandling i annatsammanhang. I detta betänkande behandlas de avsnitt som berör överförande avvikfigare delar av svensk krigsmaterielindustri i samhällets ägo och en planför en successiv övergång från militär fill civil produktion inom den irihemskakrigsmateriel-industrin. Jag vill kortfattat ta upp dessa frågor. För ett överförande i samhällets ägo avkrigsmaterielindustrin talar en rad skäl. Insyn och kontroll skulleunderlättas. Mäktiga kapitalägares intressen i denna typ av industri skapar ettsystem som motverkar strävandena till nedrustning. Det råder inga tvivel på attbakom krav på såväl vapenexport som svensk upprustning finns starka privatakapitalintressen. Ett statligt övertagande innebär givetvis inte en automatisklösning av de problem jag här pekat på. En lösning skulle dock underlättas, omprivata vinsfintressen inte längre hade inflytandet överkrigsmaterielindustrin. De skäl som jag anfört för en planering för övergång frånmilitär till civil produkfion inom flygindustrin har giltighet för krigsmaterielindustrini övrigt.Jag behöver därför inte ytterligare argumentera för detta motionskrav. yrkar avslag på motionsyrkandena. Närdet gäller överförande i samhällets ägo av delar av krigsmaterielindustrinåberopar utskottet ett tidigare uttalande från näringsutskottet. I dettauttalande söker man bygga upp en argumentation emot en sådan åtgärd. Kontrollenkan åstadkommas på andra sätt. Företagen har såväl krigsmaterieltillverkningsom civil produktion osv. Inga av dessa skäl kan utgöra ett hinder för ettstatligt övertagande. Men om man inte vill ändra på rådande förhållanden fåralla argument duga. Ett statligt övertagande av krigsmaterielindustrin skulleinte heller innebära att förutsättningarna för en omställning fill civilprodukfion blir enklare, hävdar näringsutskottet med försvarsutskottetsinstämmande. Detta är väl ändå det verkliga provet på att argumenten endastnödtorftigt skall stötta under den negafiva hållning som utskottet intar fillfrågan. För att återknyta till vad försvarsutskottet anförderörande det angelägna i att regeringen låter utarbeta ett program föromställning till civil produktion inom flygindustrin, måste man säga att ensådan planering givetvis skulle underlättas, om krigsmaterielindustrin vore isamhällets ägo. Förekomsten av viss civil produktion jämsides med den militärakan inte heller vara ett hinder utan en tillgång. Jag yrkar,herr talman, bifall fill motion 351. 66ROLAND (): För mindre än beslutade riksdagenefter omfattande utredningar och lång debatt om riktlinjerna för försvars- ochsäkerhetspolitiken. En betydandeenighet förelåg om såväl inriktning som kostnadsnivå. Vi socialdemokrater, som då slogs för reservationerna ochåterhållsamheten, konstaterar att de borgerliga parterna nu ligger mycket näraeller under då angivna ramar.