prot · G60950 · 1982-12-31 00:00:00 — En sådan gäller höjningen av barnbidraget. Barnfamiljernas situafionär mycket utsatt. Den kommer att bli det än värre, när regeringens nyaekonomiska politik slår igenom fullt ut. Regeringen mofiverarbarnbidragshöjningen med att man höjer momsen. Vi anser atf man bör låta bliaft höja momsen. Därför är inte detta för oss en motivering för aft höjabarnbidraget. Vi föreslår en barnbidragshöjning därför att vi vet attbarnfamiljerna tillhör dem som kommer att drabbas hårdast av den förda devalveringspolitikenoch av den uppgivna kampen mot inflationen. Det vi sade i valrörelsen står sig dess värre fortfarande.När socialdemokraterna dä ropade ut att man skulle slå vakt om barnfamiljerna,avsåg de i själva verket att drämma till dem med den största engångspåfrestningi form av sänkt köpkraft som svenska hushåll någonsin har upplevt. Jagredovisade en huvudräkningskalkyl i valrörelsen som gick ut på att det skullekosta 4 000 ä . för en vanlig småbarnsfamilj att rösta fram en socialdemokrafiskregering. Det har visat sig att den kalkylen står sig. Vi lovade inte atf varesig barnfamiljer eller några andra skulle undgå aft känna av den åtstramningspolitiksom vi hade som huvudtema i hela valrörelsen, men vi kunde likväl infe tänkaoss att det med en socialdemokratisk regering skulle bli fråga om ett dråpslagav den typ som barnfamiljerna nu får uppleva. Vi hade framför allt tänkt ossatt åtstramningspolitiken skulle föras på ett rättvisare sätt. Rättvisan i fördelningen, som också varinne på, fillhör det mest stötande i den socialdemokratiska polifiken. Ingenstandardsänkning och en rättvisare fördelning skulle det bli. blir det istället en kraffigare standardsänkning än någonsin och en politik som medvetetfördelar från fattiga till rika. Så brukade socialdemokraterna själva beskriva effekten avinflationen innan de kom in i kanslihuset, och så är det naturligtvis också närde väl är inne. Inflafionen är som en skatt som tas ut på människors inkomsteroch besparingar. Men den är en helt godtycklig skaft, inte en skatt efterbärkraft. Den betalas bara av vissa grupper, ofta av dem som har svårast attbära den. Dit hör de vilkas inkomster inte sfiger i takt med prisökningarna, desom har saft in pengar på banken eller - inte att förglömma i denna debatt - desom bidragit till betalningen av statens budgetunderskott genom att köpastatsobligationer. De flesta av landets barnfamiljer hör till dem som kommeraft drabbas. Det är föga tröst för dem aft deras barnbidrag enligt regeringensförslag, som Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. vi i dennadel stöder, höjs med några hundralappar, när deras utgifter stiger medtusenlappar. Det är bl. a. därför som vi säger nej fill momsen. Det tjänar enbarnfamilj ca . Till detta kommer barnbidragshöjningen på300 kr. Det är långt ifrån någon full kompensafion för de prisökningar somregeringen tvingar på barnfamiljerna. Vi beklagar det, men statskassan tål infemer. hänger det alltså på voteringsordningen och på vpk, omde ens skall få denna hjälp i en för många barnfamiljer nästan förtvivladsituation. Vi har också, herr talman, gått med på de flesta förslagenfill offentliga investeringar och ökade insatser för arbetsmarknadspolitiken.De investeringar man föreslår är i flera fall samma som vi själva skulle hagenomfört. Dubbelspåret till utanför och en utbyggnad avE 6 genom hör dit. Def är insatser som behövs och som låter sig välförsvara i etf ekonomiskt läge där det finns ledig arbetskraft och annankapacitet. Också de ökade insatserna för beredskapsarbeten och andrasysselsättningsstödjande åtgärder kan försvaras. Allra helst som denkortsiktiga effekten av devalveringspolitiken säkert blir sjunkande sysselsättning. kritik mot densocialdemokratiska ekonomiska politiken är hård. Regeringen sviker inte barasina löften under valrörelsen, och därmed sina egna väljare, utan också sittansvar för att reda upp landets ekonomi. Detta betyder nu inte, och def hoppasjag framgår av det jag har sagt, aft vi accepterar de konservativa recept somskrivs ut både ute i världen och här hemma. Den politiken är oftast socialttotalt okänslig. Med socialdemokraterna har vi omsorgen om de svagagemensam, även om vi har svårt aft se hur den skall kunna förenas med denpolitik som regeringen just nu för. Med har vi värderingarna om betydelsen avfriare människor och en friare marknad gemensam. Men vi tror lika litet somfidigare liberala generationer, atf konservatismens frihetsbegrepp gagnar andraän de redan fria. Def finns många exempel i moderata samlingspartietspolifik på att denna motsättning kvarstår. Besparingspolitiken är nödvändig -jag har utförligt utvecklat varför- men den måste föras med varsamhet om viskall undvika aft dess fulla effekt också drabbar dem som är i störst behov avsamhällets stöd. När t. ex. förordar nolltillväxt i kommunernasutgifter bryr man sig inte etf dugg om att detta skulle slå hänsynslöst motkommunernas möjligheter aft ge de gamla den vård dessa behöver. Detsamma gäller undervisningen. talar gärna ombehovet av kvalitet i undervisningen. Vi gör det också. Vår slutsats är därföratt det är mycket oklokt att gå så långt i besparingspolitiken att vi får ensämre skola. Vi ser försöken med s. k. lärarlösa lektioner just som ett försök.Möjligen har def redan visat sig atf det var etf misslyckaf experiment. I såfall bör def avbrytas. Men med den hårdhänta moderata besparingspolitik somrekommenderas mot kommunerna riskerar man att behöva införa fiera lärarlösalekfioner i stället för färre. Det är dessutom ingalunda entydigt av omsorg omstatsfinanserna som det moderata besparingsnitet är så starkt. Moderaternasparar mera än som behövs för oförändrat budgetunderskott - men inte för attsänka budgetunderskottet ytterligare, utan för att fä plats för storaskattesänkningar. 1 etf kortare perspekfiv är skillnaderna mellan krav somställs här i kammaren - det gäller också på detta område - kanske inte sästora. Men drar man de fulla konsekvenserna av de olika parfiernas program blirskillnaderna desto viktigare. För är målsättningen atf skattetrycketsä småningom skall motsvara det vi hade i början av 1970-falet. Vi skulle ocksågärna se att detta vore möjligt. Men vi inser att det i nuvarande ekonomiskaläge bara kan ske fill priset av en helt oacceptabel försämring av samhälletsservice till sina medborgare. Förmodligen inser även detta, precis som jagtidigare förmodat aft socialdemokraterna inser behovet av en helt annan ochstramare budgetpolitik. Men för båda tycks det kittla oemotståndligt ilöffesnerverna. På ena sidan lovar man utgifter som man infe har täckning för.På den andra skattesänkningar som i lika hög grad saknar förankring iverkligheten. Det har gått bra, hitfills kanske bör filläggas, aft lockaväljarna med båda dessa metoder. Men det är svårt aft omsätta dennalöffesgivning i en ansvarsfull ekonomisk regeringspolitik. Det är detta vi justnu bevittnar, fru talman. Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. Under detta anförande övertog förste vice falmannen ledningen av kammarens förhandlingar. AnL 48 (vpk): Def har snart gått sedan deborgerliga partierna förlorade valet och regeringsmakten. Vi har fått en nyregering och också kunnat bilda oss en uppfattning om den. Vi har även kunnatbilda oss en uppfattning om hur den borgerliga oppositionen kommer att uppträdahär i fortsättningen. Det var mycket som blev sämre under fiden med borgerligaregeringar. Många inser det, meri de borgerliga partierna låtsas infe alls omdet, utan de uppträder efter valnederlaget som om de vore helt utan ansvar förde gångna årens misslyckanden och förvärrade kris. skyller ni alla fel ochbrister på den nya regeringen. Jag förmodar att det är så de borgerligaparfierna kommer att uppträda här i i fortsättningen. Det är mycketavslöjande och vittnar om politiskt lättsinne. De borgerliga parfiernas huvudlinje i regeringsställningvar ju att.låta löntagarna bära huvudbördan av krisens verkningar, medankapitalägarna skulle hållas skadeslösa. Man skulle svälta sig ut ur krisen. Nipressade fillbaka reallönerna. Ni sänkte matsubventionerna och försämradebostadsbidragen. Priser och hyror fördubblades. Ni prutade ständigt påarbetsmarknadsstyrelsens framställningar om resurser för att motarbetaarbetslösheten. Ni bestal kommunerna på närmare 15 miljarder kronor.Svångremmar och Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. socialnedrustning var ledmotivet för den löntagarfientliga politik som ni bedrevunder . Ni uppträdde under de här sex åren som kampregeringar iförhållande till arbetarrörelsen här i , Resultatet blev sänkt köpkraftför löntagarna, sänkt efterfrågan och sänkt produktion, Def enda som ständigtökade var budgetunderskotten och arbetslösheten. Krisen förvärrades mer ochmer. Det är därför som ni från de borgerliga parfierna bär etttungt ansvar för dagens problem och svårigheter. Men den nya regeringen görockså fel om den lägger all skuld på de borgerliga regeringarna. Då begår densamma fel som de borgerliga partierna gjorde då de tillträdde 1976 ochförklarade atf de ärvde problemen frän de föregående socialdemokratiskaregeringarna. Så enkelt är det infe, 25-30 miljoner människor går arbetslösa i , ISverige har vi den högsta arbetslösheten någonsin i modern tid, och det berorinfe bara på aft vi har haft borgerliga regeringar lika litet somarbetslösheten i det övriga beror på atf det har funnitssocialdemokrafiska regeringar på olika håll. i opposition talade socialdemokraterna ofta omkapitalismens oförmåga och misslyckanden. Då hörde man socialdemokrater tala omkapitalismens kris. De talade om behovet av en ny regering med en ny polifik.Det var fal som väckte förhoppningar inom hela arbetarrörelsen om en polifiskförnyelse, och def bidrog utan tvivel till socialdemokraternas valresultat. Men av allt atf döma vänder socialdemokraterna nu istället tillbaka till den gamla politiken från fiden , Den önskade ochnödvändiga polifiska förnyelsen uteblir. Jag tycker atf man kan spåra att det saknas en strategiför ett arbete i en stagnerande ekonomi, i en kapitalism i kris, utan dentillväxt som man var van vid fidigare i regeringsställning, satsar man pånytt allt på en exportledd expansion ut ur krisen. Man började med aftdevalvera kronan , vilket innebar en reallönesänkning i ettenda slag. De fackliga omdömena om regeringens första åtgärder har välinte heller varit överdrivet entusiastiska. Devalveringen är en chansning somkan lyckas, säger man. Men då beror det nog mer på tur än på skicklighet, harmånga sagt. Jag tror inte man hade vänfat att den nya regeringens första åtgärdskulle bli att sänka reallönen så atf den minskar , I opposition lovade socialdemokraterna pensionärernavärdesäkrade pensioner. Men i regeringsställning blev en annan av regeringensförsta åtgärder atf pruta på löftet fill pensionärerna. Vad säger hyresgästerna ? Hyresrabatter inyproducerade lägenheter är både bra och nödvändigt, men inte stoppar dehyreshöjningarna i alla andra bosfäder. Och var def inte för att fä stopp påhyreshöjningarna som man valde bort den borgerliga regeringen? Och vad tror regeringen aft de socialdemokratiskakvinnorna, som uppvaktade regeringen om lägrematpriser, säger? Vad tror regeringen atf man säger i SSU och ,som vill stoppa def miljarddyra ? 1 våras hette det attJAS-projektet skulle omprövas och stoppas om det inte höll sig inom detilltagna ramarna. Efter devalveringen har de ramarna enligt min meningspruckit - ingen skall ju få kompensera sig för devalveringen, har det sagts.Men regeringen har redan utlovat kompensation för devalveringen för att klaraJAS-projektet! Jag tror att regeringen lever farligt om den inte ärlyhörd för kritik frän de stora grupper som har stött den. Känner dessa grupperatt deras förväntningar sviks kan regeringen förlora deras viktiga ochnödvändiga stöd. Vi skall inte underskatta de borgerliga parfiernasmissnöjespropaganda! Det är farligt. Väljarna fällde de borgerliga och deras politik och gavett klarf besked om att man ville ha en annan politik, en politik i löntagarnasintresse, mot arbetslöshet, mot pris- och hyreshöjningar. båda partier lovade i valrörelsen en politik förarbete och social trygghet och en rättvis fördelningspolitik. Den fick väljarnasstöd. De väljarna väntar sig nu resultat. Vi menar atf det är en gemensam uppgift att förverkligadet vi lovat: att skapa jobb till dem som är arbetslösa, att påbörja denmödosamma vägen ut ur krisen och återskapa framfidstron här i landet. Enligt vår mening finns det bara en väg ut ur krisen. Omvi inte visste det förut bestod oss de borgerliga med en övertygande bevisningdärom: Det går inte atf svälta oss ut ur krisen. Åtstramningar, nedskärningaroch social nedrustning ökar arbetslösheten och förvärrar krisen. Därför måstedet vara en huvuduppgift att angripa arbetslösheten på bred front. Hela detpolitiska arbetet måste inriktas på att bryta arbetslösheten och skapa nyajobb. Vi anser att regeringen också tar steg i rätt riktning, men stegen är förkorta. Förslagen är för kortsiktiga och otillräckliga. Det är bra att får vad den begäroch mer därtill, men vad skall alla människor göra när AMS-kurserna ochberedskapsjobben har tagit slut? Vilka jobb skall de då gå till? Jag trorheller inte att det var nedläggningen av gruvan i somnorrbottningarna väntade sig av den nya regeringen, en åtgärd som innebär lägger ned ett helt samhälle, en hel bygd. Devalveringen skulle ge företagen möjlighet att sänkapriserna och öka sina marknadsandelar, sade regeringen. sägerexportföretagen, nästan med en mun, att de inte tänker sänka sina priser elleranvända sina devalveringsvinster för att skapa nya arbetstillfällen. Risken ärdärför uppenbar att de fortsätter att spekulera med sina pengar och aft användadem utomlands. Det är därför vi säger att det behövs en politik med ettlångsiktigt program för att skapa nya jobb både inom den gemensamma sektorn ochinom industrin. Vi vet att de borgerliga partierna försöker skapa enmotsättning mellan den gemensamma sektorn och industrin, men de har fel på denpunkten. Kommunernamåste ges resurser för aft fillgodose människornas behov av Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. Upphävandeav beslutet om karettsdagar, m. m. socialservice och omsorg - barnomsorg, sjukvård, åldringsvård, kultur och frifid.kollektivtrafik m. m. Det ökar efterfrågan på industrins produkter och kanmedverka till att sätta fart på produktion och sysselsättning. Defta har deborgerliga partierna inte velat inse, och därför har de misslyckats. De gjordeallt för att krympa den gemensamma sektorn och därmed också utrymmet för svenskindustri. Resultatet blev därefter: social nedrustning, minskadindustriproduktion, ökad arbetslöshet. Krisen förvärrades ytterligare. Det ärdärför som vägen ut ur krisen måste bestå i en rättvis fördelningspolitik, enpolitik för social trygghet. Även det har betydelse för sysselsättningen. När de borgerliga regeringarna fick slut på pengarna istatskassan, sade de att löntagarna levde över sina tillgångar, trots att de årefter år fick sänkta reallöner. Det går inte ihop. Därför pressade man tillbakalöntagarnas reallöner ännu mer. Man drog sig inte ens för att framkalla denstörsta konflikten någonsin på svensk arbetsmarknad. Och man angrep och börjademedvetet urholka den sociala grundtryggheten. Man skar ned anslagen till kommunernasbarnomsorg. Man slopade värdesäkringen av pensionerna. Man vägrade höjaarbetslöshetsersättningen och urholkade i stället det statliga stödet tillarbetslöshetskassorna. Och man införde, trots kompakt motstånd också inomborgerligheten, karensdagar och försämrade arbetslöshetsunderstödet. Det här var en politik som de borgerliga regeringarnatvingade igenom med en rösts majoritet mot arbetarpartiernas, motfackföreningsrörelsens protester. Def var därför naturligt att våra bådapartier i valrörelsen lovade löntagarna att efter valet riva upp det borgerligabeslutet om de här fyra sociala försämringarna. Def var gemensamma vallöftensom vi fillsammans slogs för i valrörelsen. Och den striden vann vi. Socialdemokraterna förklarade under valrörelsen att deville betala genomförandet av de här fyra vallöftena med framför allt en höjdmoms. Redan då sade vi kommunister nej till socialdemokraternas momshöjning. Ijuni sade jag att vi inte kan acceptera en allmäri momshöjning. Jag gjorde detav flera skäl. Det är ingen nyhet atf värt parti ända harkrävt slopande av momsen på maten. Mänga människor vet säkert inte sä mycket om vårt partispolitik. Men en sak vet de ändå, nämligen att det är vårt parfi som har drivitfrågan om att slopa momsen på maten. Det påståendet tror jag ingen kan motsäga. Vi säger nej till en momshöjning därför att en indirektskatt är en orättvis skatt. Momsen på maten är en särskilt orättvis skaftdärför att den mycket hårt drabbar barnfamiljer och lågavlönade, grupper av människorsom måste använda en förhållandevis större del av sin disponibla inkomst änandra fill aft köpa livsnödvändiga varor. Momsen pä maten höjer matpriserna. Var femte krona för enmatkasse går bort i skatt. Det, menar vi, är oacceptabelt och orättvist. Det ärockså därför som vi har fått etf ökat stöd för vårt krav pä att matmomsen skallslopas. Det finns en mycket stark opinion mot de höga matpriserna.Likaså finns det en mycket stark opinion mot momsen på maten. Jag tror inte detär någon överdriftatt påstå att väljare i samfiiga parfier stöder vårt krav. Men det är bara vårtparfi som här i har förf fram det. I valrörelsen lovade vi och socialdemokraterna väljarnaatt riva upp de borgerligas beslut om att avskaffa karensdagarna, och vi lovadeockså aft värdesäkra pensionerna samt att återställa stödet tillarbetslöshetskassorna. Vårt parti gjorde även kravet om att ta bort momsen pämat till en framskjuten fråga i valrörelsen. 1 alla tal efter den 7 augustiförklarade jag och andra att vpk slogs för de fyra vallöftena men också förkravet aft ta bort momsen på maten. På direkta frågor svarade vi att vi intekunde acceptera socialdemokraternas förslag om en allmän momshöjning. Alltdetta är känt. Tillsammans med socialdemokraterna vann vi över deborgerliga i valet. Väljarna avvisade den borgerliga politiken och röstade framen ny arbetarmajoritet i vars uppgift bl. a. var aft infria de fyravallöftena. Det finns alltså en klar majoritet här i kammaren för detta. Mendef finns ingen majoritet för en allmän momshöjning, och def måste ha ståttklart för alla redan dagen efter valet. Allra minst regeringen kan ha varitomedveten om detta. föreslår regeringen att momsen skall höjas raktöver. Det förslagefs genomförande skulle kosta . Alla priser höjs. men framför allt höjningen av matpriserna,som slår särskilt hårt mot barnfamiljernas ekonomi, spelar roll i sammanhanget.Def är fel av atf säga, som han gjorde , attmomshöjningen inte höjer priserna på baslivsmedel, eftersom den subventionerasbort. Det påståendet är inte riktigt. måste ha en oerhört snävsyn på vad som är baslivsmedel. Därför säger vi att regeringens förslag äroacceptabelt, och vi vidhåller vårt nej till en allmän momshöjning. Vi är som bekant inte ensamma om denna ståndpunkt.De borgerliga partierna är av faktiska skäl emot momshöjningen. Men TCO:sordförande och TCO:s ekonomer, och stora grupper inom LO är ocksåemot en momshöjning. De anför samma argument och skäl som vi. TCO;s ordförande har sagt attmomshöjningen bör stoppas. Han har bl. a. uttalat följande: "Regeringensmotivering för momshöjningen är helt obegriplig. Höjningen påstås skallfinansieras borttagandet av karensdagar som aldrig införts." LO-fidningen skrev för en fid sedan så här: "I dagförefaller en 2-procentig momshöjning kring nyåret vara detsamma som aft planeraför ökad arbetslöshet." Man fortsatte: "Momshöjningen kan, omsanningen skall fram, inte motiveras med att den skall finansiera karensdagaroch värdesäkra pensioner. Några sådana kostnader finns inte. De fanns bara i deborgerliga parfiernas valprogram." har regeringen hotat med aft dra tillbaka vallöftena omförslaget om momshöjning fälls. Olika socialdemokrater har talat om nyval.Några har talat om "chicken race", dvs. det är en fråga om att köraöver värt parti. Om def vill jag bara säga att sådant biter inte på oss. Jagtror atf det är en smula Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. Upphävandeav beslutet om karensdagar, in. oförsiktigtatt gå ut med vallöften och säga sä, eftersom det bara skadar regeringen själv. Värt parti har inte stängt några dörrar, utan vi har helatiden förklarat att vi vill lösa den här frågan i samförstånd med regeringen. 1valrörelsen sade jag atf ett 5-7-procentsparti inte kan ställa ultimatum motett parti som har av väljarna bakom sig. Och det menar jag. Vi har hellerinte ställt något ultimatum fill regeringen. Vi har tagit ställning till regeringensförslag, och vi har förklarat atf vi önskar komma överens med regeringen omgenomförandet och finansieringen av vallöftena. Det enda som inte ärförhandlingsbart är att matpriserna infe får höjas, sade t. ex. jag själv i denallmänpolitiska debatten . Detta är inget ultimatum, utan vi har helatiden varit öppna för förhandlingar, överläggningar eller samtal - kalla defför vad som helst, så att vi slipper detta ohyggliga ord"förhandlingar"; vi kan ha en studiecirkel om det hela. Jag tror att allt fler med tiden har insett attregeringens inställning är felaktig. Mänga socialdemokrafiska tidningarsledarskribenter har allt oftare riktat uppmaningar både till regeringen ochtill oss atf göra upp i denna fråga. Jag förmodar att man även inom regeringenläser och kunnat ta del av bl. a. dess uppmaningar. Vi har föreslagit regeringen att man skall tillsätta ensnabbutredning för att få fram ett förslag till differentierad moms till den 1juli 1983. Vi menaratt def är fullt möjligt. Under fiden fram till denfidpunkten skulle enligt vårt förslag subventionerna på ett utvidgatbassortiment av livsmedel höjas, så att summan motsvarar effekterna avmomshöjningen på livsmedelsposten. Def skulle förutsätta ytterligare omkring500 milj. kr. pä etf halvår till matsubventionerna utöver regeringens förslag. Vi har uppfatfat det så att regeringen inte villfa den här möjligheten att få till stånd en för konsumenterna och löntagarnaacceptabel lösning på momsstriden, och vi beklagar detta mycket djupt. är läget uppenbarligen fastlåst, och om regeringensätter alla sina hot i verket, sä faller vallöftena. Trots att det finns enklar majoritet för aft de skall genomföras, så låter man de borgerligapartiernas beslut om karensdagarna träda i kraft . Detta är heltobegripligt. Med all rätt kommer naturligtvis många människor attställa frågan till regeringen, hur den har låtit detta kunna ske. Man kommeratf ställa frågan varför momshöjningen var vikfigare än vallöftena. Vårt parfi harhela tiden slagits för vallöftena. Vi har varit och är fortfarande beredda aftgöra upp med regeringen i den här frågan. Mendet är regeringen som inte varitberedd att göra upp med oss. Det är därför som vallöftena i sä fall kommer attfalla. Lägg inte skulden på oss! Jag vet att man kommer att göra det. menskulden faller ju helt och hållet på er, om vallöftena faller. Det kan ingabortförklaringar i världen dölja. , fru talman! Om voteringsprinciperna har detförts en livlig debatt här . 1 diskussionerna om voteringsprinciper iparlament och i förarbetena till gällande riksdagsordning framhävs det att manskall eftersträva voteringsmetoder som skall vara enkla och lättillämpliga, som skallhindra takfisk röstning, som skall förhindra beslut bakom vilka det bara sfären minoritet, som skall ge varje grupp i möjlighet att markera sinståndpunkt och som skall ge möjligheter för varje grupp aft uttrycka sina s. k.subsidiära preferenser. De här principerna kan ingen voteringsmetod fullt uttillgodose i varje enskilt fall, i varje politiskt läge. Likafullt är deprinciperna riktiga och sunda.