prot · G60939 · 1982-12-31 00:00:00 — Den senaste uppfrappningen av förändring i attityden tillkonflikten i Väsfasien innebär att man anser att det har begåtts en jättestororättvisa under de gångna decennierna och att palesfinierna och derasorganisation alltså måste befraktas som rättmätiga innehavare av någon formav sfat, att de måste betraktas som oerhört illa behandlade av i förstahand men naturligtvis också av stormakfen bakom . En svensk upphöjning av vad vi har sagt om PLO,en skärpning - om man får använda def uttrycket i detta sammanhang - så att PLOfår en högre status som organisation skulle ligga väl i linje med deninternationella opinion som växt fram, speciellt efter def senaste åretshändelser. Det borde alltså även i detta fall, liksom på 1960- och 1970-taletnär det gällde FNL, gå aft komma litet längre än vad praxis har gettoss anledning att göra, och det är vad vi har uttryckt i vår reservation. Jag vill,herr talman, med detta yrka bifall till reservafionen. AnL 39 (): Det kommer i kammaren attföras en interpellationsdebatt om , och jag saknar således anledningatt gå in i de allvarliga frågor som ligger bakom det ärende vi nu behandlar.Jag håller mig sålunda endast till frågan om erkännande av PLO, som det harframförts krav på i vpk:s reservafion. Jag vill gärna medge att def naturligtvis är - och jaghänvisar fill en föregående debatt - väldigt svårt att dra upp några glasklararegler och några helt bestämda gränser för vad som skall krävas för att viskall erkänna en stat och dess regering. Def kan från fall till fall varaskilda omständigheter som gör att man infe alltid kan följa principernahundraprocentigt. Men ändå är det en övergripande princip för del attvi när det gäller diplomatiskt erkännande enligt endasterkänner stater och icke organisafioner. Defta betyder infe att man infe kan gestöd åt organisafioner. Det har vi gjort , bl. a. när det gälltafrikanska frihetsrörelser. Och det är ingenting som säger aft inte Sverigeäven i fortsättningen kan ge det stöd som vi från fall fill fall anser vararimligt till organisafioner som kämpar för folkens frihet. Men def är intedetsamma som def diplomatiska erkännandet. Det diplomatiska erkännandet handlarom stater. Jag ber, herr falman, med hänsyn till att vi får flerdebatter av def här slaget att till kammarens protokoll fä läsa fyra rader urutskottsbetänkandet om de grunder pä vilka vi i princip står när def gällererkännande av stater och deras regeringar; "Grundläggande för erkännandetav en stat är existensen av etf bestämt territorium och av en befolkning.Vidare krävs en regering som med ett rimligt mått av stabilitet utövar effektivkontroll över detta territorium. Regeringen skall också ha vunnit ett rimligtmått av självständighet utåt och någorlunda allmänt accepteratsinternafionellf." Defta är i och för sig infe heller glasklart, men def ärde principer vi arbetar efter. Mot denna bakgrund förekommer inget diplomafiskterkännande av organisafioner. Jag vill gärna understryka vad utskottetuttalat och vad vpk:s talesman har refererat till, nämligen aft det f. n. avallt att döma inte finns någon annan organisation än PLO som kan göra anspråkpå att tala för det palesfinska folket. Vi samtalar gärna med representanterför PLO. Vi har i FN och andra sammanhang uttalat vår varma sympati för detpalestinska folket. Men så långt som fill ett diplomatiskt erkännande går viinte med hänsyn till de konventioner som har skrivit under. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. Erkännade av PLO, m. m. AnL 40OSWALD (vpk) replik; Def finns ingen anledning att föra indebatten på de bakgrundsbeskrivningar som jag inledningsvis kortfattatrefererade till, och jag tänker infe heller göra det. Jag vill bara ytterligarenågot beröra erkännandefrågan. Det är naturligtvis inte lätt att utfärda glasklara regleroch dra upp bestämda gränser i sådana här fall. Vad vi har varit ute efter äratt i det Erkännadeav PLO, m. m. förändradeläge som råder i Väsfasien - utskottsmajorifeten har mycket tydligt uttrycktatt så är förhållandet - där PLO har förlorat militärt men internationellttagit ett mycket stort steg framåt på det diplomatiska området, vore det bra omäven kunde erkänna PLO, även om gör andra bedömningar avWienkonventionen än exempelvis och , som ju har erkänt PLO.Vi anser att det skulle vara en mycket bra markering, som kunde göras avSverige i detta läge, att pä något sätt ytterligare lyfta upp PLO:s statusockså från svensk synpunkt sett. Det är vad vi har velat föra fram i motionenoch i reservationen. Jag yrkar än en gång bifall till reservationen. AnL 41THURE JADESTIG (s): Det känns nästan som att vara litet av eneftersläntrare i den här debatten, men jag vill ändå anföra ett synsätt iMellanösternfrågan som något skiljer sig från vad motionärerna anfört. kunde man i fira 35-årsdagenav FN:s omröstning om delning. Man kan naturligtvis fråga sig: Ärdet värt aft fira? Jag tycker det, för tänk om FN;s delningsplan hade kunnatförverkligas! Då hade säkert dagens situation sett annorlunda ut. Många av dehotbilder vi upplever och allt det hat som finns hade då säkert kunnatelimineras, och en fredlig samverkan hade kunnat vara verklighet. Har inte degångna 35 åren ändock visat att man kan bygga upp ett land och aft man kan få öknenatt blomma? Det är värt aft notera att det inte var den unga judiskastaten som förnekade möjligheten av att bilda en palestinsk stat vid sidan avden judiska. Statsbildningen förvägrades arabiska grannar.Erkännandefrågan, som står i centrum i dagens debatt, hade alltså sin chans påett tidigt stadium. Def bör nog noteras även . I stort kan jag instämma i utskottets majoritetsskrivning.Även om vissa formuleringar för mig personligen känns främmande är slutsatsernaacceptabla. Jag vill dock med anledning av utskottets ställningstagande ifråga om motionsyrkandena 4 och 5 få anföra följande. Visst känner man oro och sorg över händelserna i ,och visst är det rätt att protestera. Begins regering har ställt i ensvår situation. säkerhet kan inte - lika litet som palestiniernas- säkras med våld och terror. Rätfen fill ett hemland, till trygghet och frihetfrån terror och krig måste stå som i eldskrift. Det gäller för båda parter.Detta mål kan endast säkras i gemenskap och samarbete, efter ömsesidigterkännande av , grannstaterna och palestinierna. Utskottets skrivning på s. 5. och utrikesministernsfastslående av den svenska ståndpunkten, att en rättvis och realistisk lösningförutsätter att och PLO erkänner varandra som handlingsparfer, Israelsrätt till säkra och erkända gränser resp. palestiniernas rätt till en egenstat, är för oss alla en självklarhet. Jag kan inte underlåta att säga att fram till slutet av1960-talet rådde fred vid gränsen mellan och , trots allapåfrestningar som de olika Det var för då den enda fredligagränszonen. Den förändring som skedde känner vi alla till.Därtill kom också en uppflammande terrorism. har en fredlig gränsmot . Jag hyser förhoppningen aft Camp David-andan skall uppstå igen ochaft även PLO skall omfattas av denna vilja. Det finns trots mörka moln ändå fredsduvor i luffen, sommycket snabbt kan ändra dagens hotbild. kung ochPLO-ledaren samförstånd i kan vara en fredsöppning som kan ledafram till en slutlig lösning. Detta, förenat med de krafter som finns i ,främst Fred Nu-rörelsen, är positiva krafter. Låt oss skänka defta litet eftertanke! Tänk om det ocksåkunde växa fram en Fred Nu-rörelse inom den palestinska rörelsen. Därmed skulledet skapas en tredje ståndpunkt, och mänga av de nuvarande staketen kunderivas. För min del hoppas jag att - som juinte är någon statsbildning, som utskottet så riktigt framhåller - i harstorheten att erkänna den judiska staten. Därmed öppnas ytterligare en ventilsom kan vara en fredsfaktor. Överläggningen var härmed avslutad. Utskoftets hemsfällan bifölls med 293 röster mot 18 förreservafionen av . Mom. 2 och 3 Utskottets hemställanbifölls. 12 § Den alliansfria rörelsen Föredrogs utrikesutskottets betänkande 1982/83:7 om denalliansfria rörelsen. AnL 42BERTIL MÅBRINK (vpk): Även till utrikesutskottets betänkande nr 7är fogad en reservafion som har två yrkanden. De gäller dels svensktmedlemsskap i den alliansfria rörelsen, dels- i andra hand, därest def förstayrkandet icke skulle vinna bifall - att skall söka ställningsom observatör vid nästkommande toppmöte med den alliansfria rörelsen. har avslagit vårayrkanden, och så föreslår utrikesutskottet aft skall göra även i år.Motiveringarna för ett avslagsyrkande är faktiskt något svårbegripliga. Manpåstår att ett medlemskap inte skulle vara förenligt med vårneutralitetspolitik och vidare att ställning som observatör skullekunna uppfattas som en förändring av vår utrikespolifik. Den ideologiska grunden för den alHansfria rörelsen ärformulerad i tio punkter. De viktigaste av dessa är: respektför alla nationers suveränitet och territoriella integritet, erkännandeav alla rasers och nafioners lika värde, icke-inblandningi andra staters inre angelägenheter, aft inte ingå kollekfiva försvarsavtal fill förmån förnågon av stormakterna, att inteutöva påtryckningar på något annat land, aft avstå från aggression eller hot om aggression mot ettannat lands territoriella integritet eller politiska oberoende, att lösaalla internationella tvister med fredliga medel samt attbefrämja samarbete och ömsesidigt intresse. Jag vill nu fråga utskottets talesman; På vilket sättskulle dessa principer äventyra vår neutralitetspolitik? Jag vill vidare fråga:På vilket sätt skulle ett deltagande som observatör uppfattas som en förändringav vår utrikespolifik? Det är viktigt att få en konkretisering av de två argumentsom utskottet faktiskt anför mot en anslutning fill den alliansfria rörelsensom medlem eller observatör. Jag villmed detta, herr talman, yrka bifall till reservationen. AnL 43DORIS (); har vid de två senaste riksmötenabehandlat mofionsyrkanden av liknande innebörd som vi har att behandla . betänkande 1980/81:12 redogjorde utskottet ingående för denalliansfria rörelsens uppkomst och syften. Vi konstaterade - utöver vad BerfilMåbrink har läst upp här - att rörelsen i praktiken strävar efter aft samlamedlemmarna kring utrikespolitiska ståndpunkter. Utskottet fann därmed att definte var förenligt med neutralitetspolitik aft söka medlemskap i denalliansfria rörelsen. Mot den bakgrunden avstyrktes motionsyrkandet på dennapunkt. Vidare har anfört att bör ingå somobservatör i den alliansfria rörelsen. medverkar där som gäst, och pådet sättet finner vi utomordenfiigt goda möjligheter att utan förpliktelserfölja organisationens verksamhet. Om vi nu plötsligt skulle byta fot och sökaanslutning som observatör innebär def uppenbarligen att vi har ändratinställning. Obser-vatörskapet innebär nämligen förpliktelser som att delta ikommittéarbete och i resolutionsarbete vid mötena. Detta är ingen ny ståndpunkt. Redan från starten av denalliansfria rörelsen har intagit denna ståndpunkt. Och de uppfattningarsom jag framför här har betonats i utrikespolitiska debatter ..Detfinns inget skäl att vika ifrån att vi vill slå vakt om alliansfriheten ochanser det oförenligt med vår neutralitetspolitik att söka medlemskap ellerdelta som observatör. Ärendet har varit föremål för en grundlig behandling vid fidigareriksmöten och i utskottet . Mot den bakgrunden tänker jag inte fördjupa migmer i ämnet utan yrkar bifall fill utskottets hemställan. AnL44 (vpk): Helt kort: Jag kan bara konstatera att jaginte fick svar på de två frågor som jag ställde, där jag bad om enkonkretisering. Vi får väl då återkomma och tjata om den här frågan fills vifår svar. Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemsfällan bifölls med288 röster mot 17 för reservationen av . Föredrogs utrikesutskottets betänkande 1982/83:9 omCypernfrågan. AnL 45 (vpk): debatterade vi här i kammarenförhållandena i och östra med anledning av ochdess regim. Även när def gäller den här frågan, , är naturligtvis detinternafionella läget i allra högsta grad aktuellt. En av de saker som vi hartagit upp i vår reservafion gäller just roll i konflikten på Cypern.Turkiet är nämligen i högsta grad skuld fill dagens Cypernproblemafik, dvs.delningen av ön. Som vi framhållit i vår reservation är def de turkiskatrupperna som är de främmande trupperna på , naturligtvis bortsett frånFN-konfingenten. Därför måste naturligtvis alla lösningar av den här konflikteni första hand innebära, inte som def står i utrikesutskottets betänkande att allaufiändska trupper skall dras tillbaka, utan aft de turkiska trupperna skalldras fillbaka. Jag vet inte vilka andra utländska trupper än de turkiska somutskottet kan åsyfta. Def är alltså defta som för oss är den vikfiga punkten iyrkandet 2 i vår motion och i den reservafion som vi har fogat tillutskotfsbefänkandef. Def är som har invaderat och ockuperat, och enligtvår mening behövs def en kraffigare markering från sida. måsteverkligen i def här fallet utpekas som angripare och ockupant. Bakom Turkietstår naturligtvis, vilket vi också debatterade , , som harTurkiet som en av sina främsta baser i detta område. Området har naturligtvisblivit än vikfigare efter vad som hänt . När t. ex. kontrollenöver förlorades, var man tvungen aft flytta över mycket mer avverksamheten i det här området till turkiskt territorium. Därför är USA-regimenmycket mån om aft hålla om ryggen. Man kan således i detta sammanhangutpeka , och bakom , som ansvariga för . Detär vad vi har velat framhålla i yrkande 2 i vår mofion, liksom också ireservationen. Sedan fill eget engagemang, framför allt beträffande den FN-kontingentsom har på sedan åtskilliga år fillbaka. I dettautskottsbetänkande, liksom också i tidigare utskottsbetänkanden, har man kunnatmärka en viss oro över att FN-kontingenten kan bidra fill ett permanentande, iall evighet, av förhållandena på . I reservafionen framhåller vi attSverige litet kraftigare borde påpeka denna risk. Det är den ena sidan av saken. Dessutom är def ju alldelesklarf att det är kostsamt för . Kostnaderna ackumuleras, eftersom mångastater inte deltar när det gäller den här FN-insafsen. harfilläggsbudgefen diskuterats, varvid vi i efterhand fick godkänna en nyutdebitering för Cypernkontingenten. Naturligtvis kommer detta att upprepas sålänge infe klarf tar ställning och säger ifrån, att om det infe bliretf posifivt resultat av förhandlingarna, kan inte hälla FN-frupper påCypern decennium efter decennium. Man kan också ifrågasätta om det här militärkommandofger en så särskilt bra militär utbildning eller så särskilt värdefulla militäraerfarenheter. Def är också en sak som kan diskuteras. Men i vilket fall somhelst bör kraffigare markera, att om man infe kommer fill en lösning ärvi inte heller villiga att hålla trupper på , eftersom def hela långhalasoch skjuts upp och ingenfing händer. Jag vill,herr talman, med defta yrka bifall fill reservafionen. AnL 46 (): pågår samtal mellan företrädareför de två folkgrupperna på under ledning av FN:s generalsekreterare.Med hänsyn till detta har Cypernfrågan inte tagits upp i FN . Att då göra som vpk, begära aft skall ta nya inifiativ inomFN, förefaller inte särskilt välbetänkt. Infe verkar def heller vidareförnuftigt att nu gå ut och betona två länders särskilda ansvar, även om def isig hade varit möjligt. Man löser, herr talman, knappast mellanfolkligaproblem, om man börjar med aft försöka reda ut, vem som har mest skuld. Att deturkiska trupperna skall lämna ön, måste naturligtvis ingå i en uppgörelse. Infe heller torde det vara rätta tillfället aft dratillbaka de svenska trupperna ur FN-konfingenten. Vi måste vara rädda om den sköraförhandlingskonfakf som dock finns mellan parterna. En annan sak är, att det måste stå klarf för båda parter,aft FN-truppernas närvaro under ytterligare inte kan ingå ifömtsättningarna för fred på . har också i FNunderstrukit, att våra truppers närvaro infe får tjäna som en förevändning föratt förhala en polifisk lösning. Därmed, herr falman, ber jag att fåyrka bifall till utskoftets betänkande. AnL 47OSWALD (vpk): Jag skall fatta mig mycket kort. Beträffandeden första frågan, om nya initiativ i FN, har vi godtagit den argumentation somframförts av utskoftsmajorifeten, och vi har infe yrkat på detta i vårreservation. Def är all right att vi avvaktar det närmaste halvårefs utveckling och servad som kommer ut därav. Jag har inte yttrat mer om den saken i mitt Nr 39första anförande. Vad sedan gäller skuldfrågan kvarstår fortfarande att detär - och bakom dem - som står för skulden i detta sammanhang. Jagtror inte att det på något sätt skulle försvåra en förhandlingslösning omSverige på ett tydligare sätt markerar detta. När det gäller i övrigthar vi inte tvekat att peka på vad dess regim står för och vilken roll Turkieti dag spelar i det här området, och västra . Vidare: Man kan infe bums dra tillbaka en FN-sfyrka. Defhar vi inte heller sagt, men vi har hänvisat fill den indirekta kritik som ändåfinns i .utskottsbetänkandet- och som fanns med också i fjolårets betänkande.Det har anförts att vi inte kan låta detta bli en permanent situafion, utan attvi måste på något sätt se fill att kan påverka det hela. skullemycket väl kunna säga: Om man efter de förhandlingar som skall ske - inomförslagsvis def närmaste året eller - inte kan se någonljusning i problematiken, kommer vi inte att ställa upp med styrkor på Cypernlängre, eftersom de inte fyller något ändamål. Vi kommer bara att permanentasituationen, och det kostar dessutom - vilket bör nämnas i det trängdaekonomiska läge som vi ofta talar om och som alla känner till - en väldig massapengar. Mom. 1 Utskottefs hemställanbifölls. Utskottets hemställan bifölls med 291 röster mot 18 förreservationen av Berfil Måbrink. Överläggningen var härmed avslutad. betänkande 1982/83:5 om abortlagsfiftningen. AnL 48GÖTE (): Jag tänker inte gå in i någon längre debatt isakfrågan med anledning av socialutskottets betänkande och min reservation.Frågan om abortlagstiftningen och det aktuella läget på området sedan vi fåttnu gällande lag är ingående redovisade i betänkandet. Det finns i dettasammanhang anledning att påpeka och understryka det positiva som ligger i denutvärdering som görs av aborfkommiffén. Utifrån direkfiven har kommitténsarbete inriktats på mycket viktiga frågor såväl när det gäller utvärderingenoch effekten av nuvarande bestämmelser som när det gäller målsätfningsarbetetaft försöka nedbringa antalet aborter. På dennapunkt råder det stor enighet, och jag har fullt förtroende för dem somarbetar rdenna utredning. Jag förväntar mig också posifiva initiafiv ochförslag inom ramen för de direktiv som utredningen har. Ingen av de utredningar som arbetar har emellertid fått iuppdrag aft utreda frågan om fostrets rättsskydd i hela dess vidd. Det är dettasom jag vänder mig mot i min reservafion. Jag anser att fiden nu är inne attförutsättningslöst utreda frågan om ett långtgående rättsskydd för fostret.Foster har liv, och vi måste därför utgå från ett beräffigat anspråk pårättsskydd för defta mänskliga liv. Jag är medveten om aft denna fråga ärmycket svår och komplicerad, men det får infe innebära underlåtenhet när detgäller att handla. Vi lever i ett samhälle med hög teknisk och medicinskstandard, och utvecklingen kommer att fortsätta. Det skall vi vara tacksammaför, och vi skall vara posifiva fill utveckUngen. Vi skall vara tacksamma förde insatser som skickliga vetenskapsmän, forskare och tekniker gör i människansoch livefs tjänst. Framstegsfienflighef, som tyvärr märks på vissa håll, ärnegativ och måste motarbetas. Def gäller för oss att koppla det posifiva i den mänskligautvecklingen med grundläggande värderingar. Här kommer också frågan omrättsskyddet in i bilden. Det är infe enbart abortfrågan som aktualiserarfostrets rättsskydd utan även frågor som fosterdiagnostiken, provrörsteknikenm. Jag vill understryka att jag känner storödmjukhet inför dessa svåra frågor, och jag hyser också respekt för minakamrater i utskott och kammare som har en annan uppfattning än jag själv. Menjag anser att det nu är hög tid att utreda frågan om fostrets rättsskydd i heladess vidd. Med detta,herr talman, ber jag att få yrka bifall till reservation 2. Idetta anförande instämde (). AnL 49INGA (vpk): I abortlagen finns det inte längre någrasärskilda indikationer som fillåfer abort. Men om en graviditet har pågåttlängre än får infe kvinnan själv besluta om abort, utan hon måste hasocialstyrelsens fillstånd. Detta regleras i 3 § abortlagen. Ett sådanttillstånd får lämnas om synnerliga skäl finns fill abort. Ärenden rörande abort efter avgörs av ensärskild nämnd inom , den s. k. abortnämhden. 1975, när den nya abortlagen trädde i kraft,här antalet senaborter legat på en låg och stabil nivå - mellan 330 och 340 perår, vilket motsvarar av def totala antalet gjorda aborter. Här kan man seen påtaglig skillnad i förhållande fill den situation som rådde vid 1970-talefsbörjan. Då gjordes mer än 1 000 senaborter eller av det totalaantalet. gjordes över huvud taget en stor andel av aborternasenare än efter tolfte veckan. Under de år som den nya lagen har varit gällandehar de allra flesta ansökningarna om senabort bifallits. Hälften av dessa har avslagits i brist på "synnerligaskäl", hälften därför att fostret bedömts såsom viabelt, dvs. Anledningentill att de flesta kvinnor som ansöker om senabort har fått sin ansökanbeviljad är att dessa kvinnor vanligen har mycket starka skäl för detta.' Fördelningenpå de tre huvudgrupperna av skäl för ansökan om senabort har varit ganskalikartad : fosterskada eller missbildning , medicinskafaktorer och övervägande sociala faktorer . , då enundersökning gjordes, ligger andelen beviljade senaborter på grund avfosterskada så högt som . Abortfråganoch kvinnors rätt till fri abort har angripits från reaktionärt håll. Dels harvissa polifiker från borgerligt håll attackerat och ifrågasatt den friaaborfräffen, dels bedriver vissa organisationer i vårt land och internationellten vulgär propagandaverksamhet gentemot de fria aborterna. Dessa verksamhetermåste tillbakavisas. Många kvinnor och kvinnoorganisafioner mobiliserar nu ettförsvar för denna rätt, en rätt som def har tagit att förverkliga.Sedan hösten 1980 har speciellt senaborterna debatterats, och socialstyrelsenhar angripits för att den har varit alltför liberal i sin bedömning av vad somkan sägas vara "synnerUga skäl". Iutskoftets skrivning finns en mening, som jag tycker borde ha utgått justdärför att den går dessa reaktionära angripares ärenden och speglar envärdering som är mycket farlig. Det gäller den mening på s. 12 i betänkandetsom börjar med "Utskottet delar" och som slutar med "veckantillämpas". Jag har reserverat mig för att denna mening skall utgå, ochjag yrkar, herr falman, bifall fill min reservation. AnL 50 (): Utskottet har framhållit aft vi i detta läge skall undvika en störredebatt och ett ställningstagande. Jag förstår av föregående talare att de hartagit intryck av utskoftets inställning. Vidriksmötet /80 begärde vi i etf enhälligt betänkande aft abortlagen och desstillämpning skulle utvärderas. Detsades i utskotfsbetänkandet att grunderna, dvs. kvinnans självbestämmanderättoch de gränser som safts vid 12:e resp. , infe skulle rubbas. skulle utvärderingen ta fasta på bl. a. de förebyggande åtgärderna ochrådgivningen till kvinnan i den situafion då hon söker abort. Vi frågade ossockså vad de regionala skillnader som fanns kunde bero på, och vi menade aft enkommande aborfkommiffé borde titta på defta. Iett senare läge har JO tagit upp de sena aborterna. Regeringen har fått JQ:sskrivelse och överlämnat den till aborfkommiffén för att kommittén skall seefter vad som kan ligga i de anmärkningar JO har gjort. I utskottet säger vihelt följdriktigt att man bör vänta på denna utvärdering, Uksom på helautvärderingen av abortlagen. Denreservation som talade för anlägger etf mycket bredare perspektiv,vilket kanske framgick av hans anförande. Def är helt enkelt fråga om attåterföra lagsfiftningen fill vad som gällde . Detrådde delade meningar när abortlagen antogs 1975.