prot · G609114 · 1982-12-31 00:00:00 — Jag skallinte fortsätta den här debatten längre. Jag vill inte gå in i en sakdebattom alla tänkbara olika åtgärder sä länge beredningsarbetet pågår. Men jag villförsäkra att de förslag som har kommit från de olika kommittéerna skall jag -och, utgår jag ifrån, också regeringen - pröva med den enda utgångspunkten attdet vi gör skall vara för barnens och barnfamiljernas bästa, om det kan görasutan att det kolliderar med t. ex. jämställdhetssträvandena. 22 (): sade att vi drar ned stödettill den kommunala barnomsorgen. Men det var i stället så att vi gjorde enomfördelning, som också innebar att deltidsförskolorna får statsbidrag. Det ärmånga barn här i landet som inte får del av t. ex. det stöd som utgår tilldaghem och familjedaghem. Men på många håll har man deltidsförskola, och genomvårt förslag blev det en bättre fördelning av statsbidraget. Ur rättvisesynpunkt är det stötande att en så stor del avbarnfamiljerna ställs utanför samhällets stöd till barnomsorgen som ärfallet. Stödet till barnomsorgen går ju företrädevis till ekonomiskt ochsysselsättningsmässigt gynnade regioner. I motsats till den beskrivning somSten gör så sker faktiskt i praktiken enligt socialdemokratisktförslag en omfördelning från ekonomiskt svagare till bättre ställda. En sådanomvänd fördelningspolitik strider mot vår uppfattning att trygghetssystemetskall syfta till att skapa grundtrygghet för alla. Det är också av det skälet som vi tycker att en satsningpå vårdnadsersättning är viktig. Men vårdnadsersättningen skall vara enersättning för utfört arbete - det håller vi fast vid. Det skall vara en lönsom skall beskattas. är ju motståndare till vårdnadsersättningeni den formen, men de var faktiskt med om att genomföra den iregeringsställning. Principen har alltså fastlagts, och den har en anknytningtill beslutet om lagstadgad rätt till 6-timmarsdag för småbarnsföräldrar. Vianser att det är mycket viktigt att småbarnsföräldrar, ta som exempelensamstående föräldrar, skall ha möjlighet att avkorta sin arbetsdag från t.ex. 8 och få ersättning för inkomstbortfallet. I många fall ärdagarna på daghemmen alldeles för långa för barnen - ofta gäller det de minstabarnen -och bör kortas ned. Den koncentration av samhället som skett hardessutom medfört att föräldrar ofta har långa resor till och från sina arbeten.I många fall får därför både barn och föräldrar arbetsamma dagar. Det behövs eninsats för att förbättra den situationen. Om underlättande av vårdnad av barn i det egna hemmet 23 Förstevice talman ; Jag vill avslutningsvis säga att jag förståratt socialministern så länge beredningsarbetet pågår inte kan precisera deåtgärder som kommer att vidtas. Jag ser det dock som en mycket angelägenuppgift att påminna socialministern om hur familjestödet kanutformas för att för det första ges en socialt rättfärdigare inriktning, fördet andra ge mer för knappa resurser och för det tredje ge familjen de bästamöjligheterna att axla det ansvar och få ut den glädje som föräldraskapet förmed sig. Jag skall inte fortsätta denna debatt. Jagvill bara betyga att jag blir djupt rörd när man från moderata samlingspartiettalar om social rättfärdighet. Överläggningen var härmed avslutad. 6 §Meddelande om svar på interpellationerna 1982/83:97, 99 och 100 Interpellationen av omövervägandena att införa en produktionsfaktorsskatt kommer att . Interpellationerna av om beskattningen avvillaboendet och av om beräkningen av det s. k. basunderlaget förforsknings- och utvecklingsavdrag kommer att besvaras somfastställs i samråd med interpellanterna. 7 § Svar på fråga 1982/83:363 om skattepliktiga förmåner har frågat mig om jag anseratt fritt kaffe på arbetet är en skattepliktig förmån för den enskilde. Vårt skattesystem innebär att i princip alla förmåner somen anställd får i tjänsten är skattepliktiga. Detta gäller såväl lön som s. k.naturaförmåner. Från denna princip finns vissa undantag, bl. a. förnaturaförmåner av mindre värde. För att förmånen inte skall vara skattepliktigskall den framstå som en åtgärd för att bereda trivsel i arbetet eller utgå pågrund av sedvänja inom det yrke eller den verksamhet som det är fråga om.Riksskatteverket har meddelat anvisningar om beskattningen av vissanaturaförmåner. I dessa anvisningar nämns som exempel på förmåner som börundantas från beskattning just förfriskningar under arbetet (kaffe o. Jagansluter mig till uppfattning att fritt kaffe på arbetet ärskattefritt. Den skattemässiga behandlingen av olika former avnaturaförmåner har emellertid gett upphov till åtskilliga problem. På grundhärav har trakta-mentsbeskartningssakkunniga (B 1978:02) genom tilläggsdirektivfått i uppdrag att göra en allmän översyn äv beskattningen av naturaförmåner.Utredningen har påbörjat denna del av sitt uppdrag. Anf.27 (): Jag tackarfinansministern för svaret. Undermin långa riksdagsmannabana har jag ställt många frågor i , men jaghar ställt någon fråga som blivit tillnärmelsevis såuppmärksammad som den om huruvida kaffe på jobbet skall betraktas somskattepliktig inkomst. Jagtror inte att intresset för frågan beror på att de som vistas på arbetsplatserrunt om i landet är så där fruktansvärt kaffesugna. Det som tände den härdebatten var att man upplevde den intensifierade skattejakten på s. k.trivselförmåner som minst sagt småaktig och irriterande. Den här frågan berör inte storfinansens män eller politiker i framskjutenposition, utan den berör i första, hand de s. k. vanliga knegarna. Detvar inte så värst länge sedan som det ansågs vara sympatisk personalvård omarbetsgivaren till den anställde för ett hyggligt pris hyrde ut ensemesterstuga någon vecka eller till subventionerat pris ordnade någonveckotimmes sportakfivitet. Men är det annat ljud i skällan. attackerarman de anställdas trivselförmåner, och ingen löntagare skall komma undan. Dettaär alltså bakgrunden till min fråga, och det är här kaffet kommer in i bilden. Nuansluter sig finansministern i sitt svar till uppfattning,att fritt kaffe på arbetet är skattefritt. Men i meningen efter deklarerarfinansministern att de olika formerna av naturaförmåner har gett upphov tillåtskilliga problem, och här skall man utreda. Det var ju tur, herr talman, attjag inte drack kaffe just när jag läste detta, för då hade jag satt kaffet ivrångstrupen. Minfråga har principiell betydelse. Det här gäller vardagsnära ting för hundratusentalsanställda i landet, från på verkstadsgolvet till påkontoret. Man finner den skattejakt på förmåner som intensifierats sedansocialdemokraterna hamnade i kanslihuset irriterande, och ibland passeraslöjets gräns. Jagvill ställa en följdfråga till finansministern: inte finansministern attdet vore bättre att sätta in skattemyndigheternas resurser på att jagaekonomiska brottslingar och låta folk i lugn och ro njuta sitt kaffe medkanelbulle som arbetsgivaren bjuder på? Det är förvisso sant att har ställt många frågor iriksdagen. Den här gången är han emellertid på jakt efter en anka, entidningsanka. Dethade inte kostat mycket möda att ta fram riksskatteverketsanvisningar om taxeringen av sådana här förmåner. Där står det mycket klart, t.o. m. så att man kan läsa det utan någon större möda, att exempel på förmånersom inte anses som skattepliktiga är förfriskningar under arbetet, kaffe o. d.,som inte kan anses som måltid. skulle jag kunna lägga inden där kanelbullen, och kanske t. o. m. en liten kaka som 7 protokoll 1982/83:113-115 kunde avsmaka och som också varskattefri! Jag förstår inte upphetsningen vare sig i tidningspressen eller vidFilip kaffedrickande, eftersom den här bestämmelsen alltid harfunnits och aldrig har föranlett några åtgärder från taxeringsmyndigheternassida. När det gäller jakten på vanliga människors skatteförhållanden,som i det här fallet skulle gälla de s. k. skattepliktiga förmånerna, vill jagframhålla att den utredning som jag åberopade icke tillsattes av densocialdemokratiska regeringen utan av den tidigare borgerliga regeringen och avmin föregångare i ämbetet, förre statsrådet (). Det är inte vi som harsatt i gång någon ny jakt på sådana här förmåner. Jag vill för min del deklarera att jag anser att det börfinnas ett utrymme för arbetsgivare och anställda att åstadkomma s. k.trivselskapande förmåner och litet om inte guld- så åtminstone silverkant påtillvaron som inte skall falla under beskattning. Det har också varit avsikten.Problemet är hur stora belopp det skall vara fråga om och hur man skall se tillatt förmånerna verkligen kommer alla anställda till del och inte barareserveras för en liten grupp, som får alldeles speciella förmåner. Jag tycker att skall fortsätta attdricka sitt kaffe i lugn och ro. Och han skall inte utgå från att denborgerliga utredning som är tillsatt kommer att användas av densocialdemokratiska regeringen för att jaga squashspelande och kaffedrickandelöntagare här i landet. 29 (): Jag är inte ute efter någon anka, utan efterfritt kaffe på jobbet. Detta är en mycket känslig fråga. Den följs av folk iStockholm, , och , eftersom den berör många människor. Om jag nu - fastän jag anfäktas avtvivel, herr talman - skall tro finansministern på hans ord, står löftet omfritt kaffe fast. Vi kan då göra följande tankeexperiment. En anställd har tvåförmåner; fritt kaffe på jobbet och en parkeringsruta utanför sin arbetsplats.Avgiften för parkeringsrutan uppgår till . och betalas av företaget.Finansministerns generösa svar här till kaffedrickande anställda runt om ilandet skulle kunna tolkas så, att förmånen fritt kaffe skall plockas urförmånspaketet. Kvar är parkeringsrutan värd . En förmån på . perår är skattefri, och kaffet har alltså plockats ur paketet. Får jag då frågafinansministern; Skall någon skatt utgå på parkeringsplatsen? Jag skall be att efter denna debatt tillFilip få överlämna det exemplar av riksskatteverketsförfattningssamling som innehåller anvisningarna om beskattning avnaturaförmåner. Om jag nu skall våga mig på att tolka denna författning,finner jag att den har följande innebörd: Fritt kaffe under arbetet kallasförfriskning - man kan även tänka sig att te och kanske t. o. m. ochPommac skulle kunna vara skattefritt - och ingår inte i sådana här beräkningarav det totala värdet av naturaförmåner. 31 (): Jag fick inte något svar på min fråga. Jag förstår att den är svår attbesvara. Jagvill, herr talman, ändå konstatera att finansministern har varit mycket generöshär . Jag uppmanar det kaffedrickande svenska folket på arbetsplatsernaatt notera vad finansministern här har utlovat. Vi skall komma ihåg vad somskedde . kan vi dricka kaffe i lugn och ro. Om nu efter denna debatt sätter sig och läser den därförfattningen skall han upptäcka att det finns två kategorier av förmåner. Denena gruppen är helt befriad från beskattning, och i den andra gruppen är beskattningsfråganberoende av förmånens värde. Till den grupp som är helt befriad frånbeskattning hör detta kaffe, som vi nu har tuggat om så . Anf.33 (): Jag är mycket mindre intresserad av författningssamlingän av vad finansministern här har uflovat . Det är bara det att det är författning som bestämmertaxeringsmyndigheternas arbete, icke vad och jag står ochsäger här i . Anf.35 (): Det är finansministern och jag som bestämmer skattelagarna i det härlandet. Omdet s. k. tvåprocentsmålet för den kommunala tillväxten Överläggningenvar härmed avslutad. 8 § Svar på fråga1982/83:385 om det s. k. tvåprocentsmålet för den kommunala tillväxten Med anledning av en intervju i med statsministern harMargit ställt mig två frågor om det s. k. tvåprocentsmålet för denkommunala tillväxten. Den ena gäller vem som skall betala fillväxten om inganya statliga bidrag skall utgå. Den andra är om jag delar statsministernsuppfattning att tvåprocentsmålet ligger fast. Regeringenhar redovisat sin syn på dessa frågor både i finansplanen och i proposifionenom kommunalekonomiska frågor . Denlåga tillväxten i ekonomin har kommit att medföra finansiellabegränsningar för tillväxten av den offentliga sektorn. Om det s. k. tvåprocentsmålet för den kommunalatillväxten ensekonomisk-politiska program är inriktat på att få ned inflationen och att få igång en ökad tillväxt i ekonomin genom en exportledd efterfrågan. Detta ärnödvänd igt för att garantera att utrymme skapas för en tillväxt ävenav den offentliga sektorn. I det korta tidsperspektivet finns emellertid en konfliktmellan det finansiella och det reala utrymmet för den offentliga sektorn.Avvägningen av de reala och finansiella resurser som i detta läge kan tilldelaskommunsektorn är ett för staten och kommunsektorn gemensamt problem. Detstatliga budgetunderskottet begränsar i hög grad möjligheterna att öka destatliga resursöverföringarna till kommunerna. Ändå får den kommunala sektornavsevärda tillskott för genom återförandet av skatteunderlaget frånfysiska personer och ökningarna i skatteutjämningsbidragen och övrigastatsbidrag. Det finansiella läget i kommunsektorn är dock sådant att det trotsökningarna i statsbidrag m. m. i vissa kommuner och landstingskommuner finnsrisk för betydande kommunalskattehöjningar även vid en måttlig tillväxt avverksamheten. Ett särskilt finansiellt fillskott bör därför ges för isyfte att tillsammans med bl. a. återförandet av skatteunderlaget från fysiskapersoner möjliggöra särskilt angelägna åtgärder på de prioriterade områdenaoch motverka omfattande kommunalskattehöjningar. Regeringen återkommer i vårens kompletteringspropositiontill den kommunala verksamhetens utveckling i ett samhällsekonomiskt perspektivför . Strävan är därvid att skapa samhällsekonomiskaförutsättningar för att målet om två procents tillväxt kan uppnås. 37MARGIT (): Tack för svaret. Jag har varit nyfiken på vilken falang inom rosornas partisom har överhanden . Ställningen är tydligen oavgjord. Buden har varitmånga. I valrörelsen var det tillväxt. Alla andra alternativvar dåligt avvägda, omdömeslösa. I finansplanen svävas det på målet. Inga exakta procenttalanges, däremot används krypfiska formuleringar. Dem hörde jag igen. kornmunalekonomiska propositionen övergavstvåprocentsmålet. Så har jag och många med mig uppfattat det. KommunalrådetSven Hulterström från , medlem av den socialdemokratiskaparfistyrelsen, konstaterade t. ex. härförleden i att"oppositionspolitiken var en annan". Där fanns inget s-tal omkommunal sparsamhet och nolltillväxt. Så går statsministern ut i och konstaterar,efter häftig krifik från de kommunala tungviktarna , Hörlén, Hulterströmoch , att man inte har övergivit tvåprocentsmålet. Det är bara detatt staten inte skall betala. Vem skall betala? Jag tror att skattebetalarna och deutländska långivarna vill ha ett rakt besked. Men det får de vänta på. Kommunernakommer enligt högsta kommunala expertis att sakna 8 resp. 15 miljarder resp.1985. Lånemarknaden står enligt finansplanen inte till förfogande. Alltså måsteskattehöjningar tillgripas. Hoppetär nog det sista som bör överge en finansminister, och finansministern hoppasatt det inte skall bli omfattande kommunalskattehöjningar. Devarierande kommunalekonomiska uttalanden som har gjorts från ,liksom det vi har hört här i kammaren , kommer mig osökt att tänka på ettFrank Heller-citat från Storherfigens finanser, utgiven i - ja, just det! Så här skildrades det polifiska tillståndet och den pohfiskahanteringen i Minorca; "Vidsextonhundratalets utgång var storhertigdömet så nära ruinen en stat gärna kanbli (och ogärna bör vara); och i sin nöd finner vi dess härskare fillgripa demest olika metoder för att lätta en förtvivlad ställning - metoder somonekligen stöter oss något." Faktumär, finansministern, att även jag har funnit de sofistikerade metoder somregeringen använt för att skenbart hålla partiets vallöften något stötande. Omstatsupplåningens inverkan på räntenivån Överläggningenvar härmed avslutad. 9 § Svar påinterpellation 1982/83:90 om statsupplåningens inverkan på räntenivån har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för attförebygga att den stora statsupplåningen medför så höga realräntor, att deverkar avhållande på näringslivets investeringar och hindrar en ekonomiskåterhämtning i . ger uttryck för en stark oro när det gäller utvecklingen av statensbudgetunderskott och statsskulden. Låt mig därför först erinra om attbudgetunderskottet under de borgerliga regeringsåren mer än tiodubblades, frånknappt 1976 till ca 1982, samfidigt somstatsskulden steg från ca till närmare 350 miljarderkronor. Staten, som inte hade någon utlandsskuld, lånade under sammaperiod upp ca utomlands. En viss självrannsakan vore på sinplats. Detsnabbt växande budgetunderskottet har gjort det alltmer nödvändigt att utnyttjade kreditpolitiska regleringarna. medför det ett tryck uppåt på deninhemska räntenivån. Det stora statliga upplåningsbehovet skapar alltsåbetydande spänningar på den inhemska kreditmarknaden. Det är därför en viktiguppgift att avväga statsskuldspolitiken på ett sådant sätt att inteuppfyllandet av centrala ekonomisk-politiska mål när det gäller t. ex.inflation, tillväxt och yttre balans försvåras. Jagdelar här uppfattning att det är önskvärt att finansiera enbetydande del av budgetunderskottet utanför banksystemet. Om statsupplåningens inverkan på räntenivån annars attvia en kreditexpansion i bankerna få en alltför snabb ökning av likviditeten iekonomin, vilket tenderar att försvåra en framgångsrik inflationsbekämpning.Under det senaste året har finansiering utanför banksystemet möjliggjorts ibetydligt större utsträckning än tidigare genom en avsevärd försäljning avstatsskuldsväxlar till företagen. Detta har varit möjligt genom den snabbauppgång i det finansiella sparandet som skett i företagssektorn. Det äruppenbart att detta inte på samma sätt är en framkomlig väg i enkonjunkturuppgång med ökad investeringsaktivitet hos företagen. I en sådansituation är det i stället viktigt att erforderligt utrymme på kreditmarknadenskapas för företagen. Till en mindre del kan detta uppnås genom attstatsskuldspolitiken utformas i syfte att öka hushållens bidrag tillfinansieringen av budgetunderskottet. Jag vill i detta sammanhang erinra om denexpertgrupp för sparfrågor som f. n. utreder möjligheterna att stimulerahushållssparandet, så att det bl. a. kan bidra fill att finansiera statensbudgetunderskott. Jag har också noterat att det senaste premieobligafionslånsom emitterat tycks ha fått ett mycket gott mottagande.Detta är tillfredsställande med tanke på att premieobligafionsmarknaden varitmycket svag efter de åtgärder som vidtogs av den dåvarande regeringen hösten1980. Avsikten är att emittera ytterligare premie- ochsparobligationslån. Jag instämmer emellertid i att utträngning påkreditmarknaden är ett problem som kan komma att aktualiseras i en kommandekonjunkturuppgång. För att negativa effekter på näringslivets investeringarskall kunna undvikas är det av central betydelse att finanspolitiken får enstram utformning och att stora ansträngningar görs för att begränsa budgetunderskottetoch därmed också statens anspråk på kreditmarknaden. När den ekonomiskaaktiviteten åter ökar kommer detta delvis att kunna ske automatiskt, eftersomskatteintäkterna då stiger och en del utgifter för arbetsmarknads- ochindustripolitik kan minskas. I en konjunkturuppgång blir det dessutom lättareatt strama åt finanspolitiken utan negativa verkningar för sysselsättningen. Det är naturligtvis också viktigt att kreditpolitiken gesen sådan utformning att alltför höga realräntor undviks. En monetaristiskpenningpolitik - som möjligen förespråkar - riskerar däremot,såsom erfarenheterna från utlandet visar, att leda till skadligt högarealräntor. Detta skulle få en rad negativa effekter på den svenska ekonomin.Den skulle sannolikt förhindra den investeringsuppgång som ter sig heltnödvändig för att återskapa en balanserad utveckling i den svenska ekonomin. 39LARS (): Jag tackar finansministern för svaret.Upprinnelsen fill min fråga var ett replikskifte med ifinansdebatten. Jag fick då så intressanta upplysningar som följd av minafrågor om planerna för statsupplåningen att jag lovade återkomma vid ett senaretillfälle med mera tid för debatt. Finansministern inledde sitt svar här med attanbefalla självrannsakan. Jag förnekar inte att budgetunderskottet ochstatsskulden växte alldeles för snabbt under den borgerliga regeringsperioden.Men om tänker efter kommer han säkert ihåg från den tid visatt mitt emot varandra vid finansutskottets sammanträdesbord att jag ständigtarbetade för att hålla tillbaka de statsutgifter som utskottets dåvarande viceordförande lika regelmässigt var villig att låta växa vidare. kan säkert erinra sig från förra vårenhur vi moderater pressade företrädarna för de dåvarande regeringspartierna tillextra besparingar inom det kommunala området, något som ni socialdemokrater dåkallade konfiskafion, stöld och allt möjligt annat fult men i regeringsställninghar tvingats acceptera. Om inte annat så kanske finansministern påminde sigdetta i sin debatt med alldeles . Finansministern redovisade en del siffror för att visa hursnabbt läget försämrades under de borgerliga åren. Men den nuvarande regeringenhar lyckats hålla en ännu snabbare försämringstakt somden har sutfit. Underskottet på det löpande budgetåret höjdes raskt med 15miljarder, och statsskulden är 80 miljarder större än när regeringentillträdde. Utlandsskulden har ökat från 70 miljarder med hälften så myckettill och är nu en bit över 100 miljarder. Det tjänar väl inte mycket till att inför denna tommakammare träta om vems felet är. Faktum kvarstår att statsskulden nu är uppe inära 430 miljarder, att bara den årliga räntan på statsskulden närmar sig 60miljarder och att även om budgetunderskottet skulle förbli på nuvarande nivå,stiger statsskulden med ca 100 miljarder och räntebetalningarna med kanske 15miljarder . Får jag erinra finansministern om att statens behov avupplåning, inkl. den omsättning av tidigare lån som måste ske, beräknasbli . Det betyder att skall låna i entakt av över 4 miljarder - och då får man inte ens tillåta sig någonsemester . Problemet har alltså helt andra dimensioner än påden tid då man kunde klara sig med att sälja litet premieobligationer och medolika påtryckningsmedel förmå kapitalmarknadsinstitut att köpa fast förräntadestatsobligafioner. Det tycks nu råda en utbredd enighet om attbudgetunderskottet så långt möjligt bör finansieras utanför banksystemet. Menvarför har då under socialdemokrafisk ledning sedan i höstasåtergått till att med hjälp av likviditetskvoter pressa på bankerna ännu flerstatsobligationer? Och varför fortsätter AP-fonden att köpa på sig storamängder statspapper med en avkastning under marknadsräntan? Det harnaturligtvis varit konstigt att det sparande som skett iATP-systemet utnyttjats för att subventionera bostadsbyggandet och under senareår framför allt statsverksamheten. Men det är särskilt anmärkningsvärt nu närde löpande intäkterna i pensionssystemet inte längre räcker till för att täckade utgående pensionerna och pensionärerna alltså i så hög grad blivit beroendeav en god Om statsupplåningens inverkan på räntenivån Omstatsupplåningens inverkan på räntenivån förräntning på AP-fonden.Är inte detta helt enkelt ett sätt att försöka dölja verkligheten och samtidigtlura sig själv? Finansministernsade i sitt svar att det snabbt växande budgetunderskottet gjort det alltmernödvändigt att utnyttja de kreditpolitiska regleringarna. Jag hävdar att dekrav som statens jättelika upplåningsbehov ställer på kredit-och1'apitalmarknaderna gör regleringar alltmer verkningslösa. Det kommer inte attgå att regleringsvägen klara att förse såväl staten som andra samhällssektorermed erforderliga medel utan att det blir en press uppåt på inflafionen eller påräntenivån - eller på bådadera. Remissbehandlingenav den kreditpolitiska utredningens framsynta förslag, där en övergång till enmarknadskonform kreditpolifik förordas, har avslutats. Såväl riksbanks- somriksgäldsfullmäktige har gjort uttalanden till förmån för en Hberalisering. Kanfinansministern säga när det förslaget kommer att redovisas i form av enproposition till ?