prot · G60918 · 1982-12-31 00:00:00 — Visar detsig att polisen inte klarar denna uppgift, finns det risk för och exempel påatt medborgarna anser sig kunna ta lagen i egna händer. Det får inte ske. Detär därför viktigt att samhället noga sätter gränserna och också ingriper - ochkan ingripa - när dessa gränser överskrids. I har olika typer av brottslighetutvecklats som är djupt allvarlig. Narkotikabrottsligheten med internafionellaanknytningar, ungdomsvåld från ligister och andra smärre ungdomsgrupper medegenartad Uvshållning, rån och andra förmögenhetsbrott med och utan våld ochvapen, misshandel och slagsmål med kniv och andra fillhyggen samt inte minstvåldet mot kvinnor är ett särskilt otäckt inslag i denna bild. Denna ökning av våldet måste och kan stävjas. Ävenungdomar måste förstå att när de begår grova brott, kan det bU nödvändigt atttillrättaföra dem med mer kärva metoder, om de inte kan förstå det allvarliga isitt beteende. Det kan bU nödvändigt att tillgripa jourdomstolar och domar somföljer snabbt på brottet och med omedelbar verkställighet - det behöver inte varasärskilt hård verkställighet - om vi skall få bukt med ligistgängen. Oron bland ungdomsgängen i våra storstäder, särskiltsommartid, leder ofta fill att vissa platser, där dessa gäng uppehåller sig,undviks av andra. Jag tror att polis och sociala myndigheter måste ta sig andetta problem betydligt mer resolut än . Alkoholförtäring på allmän plats, som ofta förekommer iväldigt omfattande former, skrik och skrän, ofredanden, nedsmutsning i parkermåste kunna bli grund för ett ingripande, om våra städer skall vara beboeligaför den stora majoriteten invånare. Narkotikabrottsligheten kan stävjas, om de förbrytare somman griper sätts in på anstalt och där verkligen effektivt hindras attfortsätta sin handel, om narkomanerna får vård - om nödvändigt mot deras vilja- och hindras komma i kontakt med langare och beroende kamrater. förde vi moderater - oftaensamma - en hård kamp mot narkofikans utbredning i vårt samhälle. Vi tvingadesföra en då obekväm debatt med flumliberaler och haschromanfiker. Vi - och vivar ensamma då - ställde krav på resursförstärkningar för polisen och tullen.Vi - och vi var ensamma då - ställde krav på strängare straff och kärvareregler inom kriminalvården vad gäller permissioner, besök m. m. Vi ställde kravpå resoluta åtgärder mot gatuhandeln med knark och stopp för de vitt utbreddaåtalseftergifterna. Vi stod länge ensamma i våra krav på tvångsmässig vård avmissbrukare i färd med att knarka sig själva och andra till döds. Långsamt har debattsituationen förändrats. Större ochstörre enighet har kommit till stånd vad gäller samhällets åtgärder motnarkotikabrottslig- Men alltjämt finns det åtgärder som vi moderaterensamma står för. Så sent som slogs vi ensamma för kravet på atteffektivt förhindra de grova narkotikaförbrytarnas fortsatta verksamhet inne påanstaUerna. Socialdemokraterna har sagt sig vilja göra renthus med knarket -om jag förstod ordval rätt - och tillsatt enkommission för att snabbt åstadkomma detta. redogjorde nyssför kommissionens uppgifter. Låt mig genast säga att vi moderater välkomnar dethär initiafivet, i synnerhet som vi själva i olika motioner under årens loppsökt väcka tanken på en mer samordnad och effekfiv ledning av samhällets kampmot narkofika. Så sent som var jag med på en mofion i detta ärende, somavslogs här i . Våra idéer i detta hänseende har alltså upphöjts fillvisdom i . Jag skall inte vara grälsjuk och njugg utan öppetoch rakt säga att vi moderater tycker att initiativet är bra och att regeringenoch kommissionen kan räkna med vårt stöd i alla förslag som snabbt ocheffektivt kan tvinga knarket tiU reträtt i vårt land. talade mycket om att bygga påFolkrörelsesveriges stöd i kampen mot narkotika och andra destrukfivaUvsmönster som vi har i vårt samhäUe. Jag delar i allt väsenfiigt hennes syn pådetta, men för individerna, de unga människorna, är ytterst och från börjanderas familjesituation av avgörande betydelse. Harmoniska föräldrar, emotionelltrygghet, förtroende under uppväxtåren ger naturligtvis barnen grunden förderas förmåga att stå emot de många och starka negafiva livsmönster som demöter . menade, om jag förstod henne rätt, att manskall bygga på solidariteten i folkrörelserna och inte på individuaUteten hosden enskilde. Det är en motsättning som är mera språkligt tillspetsad än kanskeytterst var avsikten. Men nog måste mena att karaktärsstarka,målmedvetna och trygga barn och ungdomar på ett individuellt plan är denfrämsta försvarslinjen mot förslappad och destrukfiv livshållning - enlivshållning som också kan leda till drog- och narkotikamiss-bmk. berörde också några av de problem som vistår inför i kampen mot knarket. Ett av de viktiga problemen - och jag delarhelt uppfattning på den punkten - är att försöka stoppaknarket, innan det har kommit in i landet. Det initiativ som regeringen tog dåden kallade till sig en representant för de holländska myndigheterna för att fåklarhet i vad de holländska myndigheterna egentligen har för uppfattning om friförsäljning av hasch är utomordentligt bra. Men vi har problem på närmare håll. Eftersom GertrudSigurdsen är.här, skulle jag vilja fråga hur hon ser på de nordiska ländernasmöjligheter att gemensamt söka lösningar på hur den fria nordiskagränspasseringen skulle kunna bibehållas inför de växande problem somnarkotikasmugglingen innebär. Vi är alla överens om att den fria nordiskagränspasseringen är ett mycket viktigt led i arbetet på att närma de nordiskaländerna tUl varandra. Men är det så att ett nordiskt land har en annan inställningtill t. ex. haschförsäljningen och haschets inflytelse på de unga, får detnaturligtvis 4Riksdagens protokoll 1982/83:18-19 väldiga konsekvenser på just den nordiska gränspasseringenoch ungdomarnas möjligheter att komma i kontakt med narkofikan. Ett annat problem, som jag skulle vilja att GertrudSigurdsen uttalade sig om, är att väldigt mycket av narkomanernas pengar intefås bara genom brott. Vi vet att mycket kommer genom brott men inte allt. Sociala förmåner och socialt stöd i olika former utnyttjasofta för att underhålla ett missbruk. Inte minst , som i många århar slagits för att tvinga knarket på reträtt, har tagit upp detta problem. Jag menar inte att vi nu skall gå till storms i en kampsom innebär att man drar in sociala förmåner och socialt stöd förutsatta grupper som är beroende av droger, utan jag menar att det är ettproblem som behöver diskuteras seriöst. Vi behöver diskutera hur vi skall klaraav det sociala förmånssystemet samfidigt som vi kommer till rätta medknarkmissbruket. Den sista frågan: Är socialdemokraterna , vilket ni intevar , beredda att införa betydligt mer skärpta regler ikriminalvårdslagen för att hindra grova narkotikaförbrytare att fortsätta medsin brottslighet ? Personligen tror jag att det ärett av de viktiga områdena när det gäUer att skära av den fortsattautbredningen av knarket och att förhindra att drogberoende intagna kanfortsätta med sitt drogmissbmk också . Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Jag sade i mitt anföraride att en stark ochpositiv gemenskap som är byggd på solidaritetens, inte individualismens, grundvar nödvändig och att man skall erbjuda stimulans och engagemang, något somalla ungdomar behöver för att kunna leva ett helt fritt liv. Jag tog också upp frågan om föräldrarnas betydelse. Det ärnaturligtvis alldeles riktigt - som säger - att den miljö som barnoch ungdomar lever i måste vara trygg och harmonisk och att familjen har enviktig insats att göra här. Dagens ungdomsgenerafion - och det är ett resultatav mycket av den kommersiella drogkulturen och de krafter som verkar - harkanske på ett sätt som vi inte hade väntat oss drivits ut från hemmet, frånfamiljen. Familjens roll i det här sammanhanget är väsentlig. När det gäller de direkta frågor som ställts till mig härvill jag säga att jag ännu inte haft någon möjlighet att diskutera dessa frågormed mina nordiska koUeger. Men jag skall naturligtvis göra det. Det är vikfigtatt vi har ett nordiskt samarbete på det här området. Jag vet att ett sådantredan förekommer. Beträffande de internationella frågorna krävs det nämligeninsatser på många områden. Det är inte bara i FN som vi menar att vi behövergöra insatser. Det gäller inte bara att stödja , utan viskall också på olika sätt med enskilda länder, den bilaterala vägen, ta upp dehär diskussionerna. Men det är nu en gång så att man ser litet olika på de här problemen,inte bara i de nordiska länderna utan kanske också i andra länder. Men densvenska regeringen måste även ta upp diskussioner rent bilateralt om de härfrågorna. Det gäller alltså i första hand de nordiska länderna.' Beträffandemissbrukarnas finansiering av sitt missbruk kan sägas att denna naturligtvissker på många olika sätt. Det allmänna talet om att människor missbmkar debidrag och de ersättningar som samhället ger i olika sammanhang är ju intenågot nytt. Det kommer väldigt ofta från moderat håll. Jag tror inte att vi harnågot stafistiskt bevis på att människor i någon högre grad missbrukar deersättningar som samhället i olika sammanhang betalar ut. Men i den mån sådantförekommer skall det naturligtvis beivras. AnL 51 ()replik: Jag tycker att det var bra att oförbehållsamterkände att familjen är den basenhet i vårt samhälle som ytterst bär upp barnsoch ungdomars trygghet och deras harmoniska uppväxt. Mot den bakgrunden är detockså mycket viktigt att vi verkligen har en familjepolifik, en familjepoHtiksom bygger på att föräldrarna - man och hustru -gemensamt har möjligheter attta ansvar för barnen, att vara tillsammans med dem. Det gäller också att setill att bostads- och uppväxtförhållandena gör det möjligt för föräldrarna attta detta ansvar. Jag tror att det är vikfigt att vi är överens om att detta ären av hörnstenarna i kampen mot de svårigheter som vi har på missbruksområdet. Vivet naturHgtvis också att olika länder har olika syn på narkotika, särskilt närdet gäller cannabis. Jag tror att kan räkna med ettfullvärdigt moderat stöd i sina ansträngningar att få den svenska synen på dethär området att slå igenom. Och jag tror att det är vikfigt att vi när detgäller förhållandet fill andra länder visar upp en enig attityd. Beträffandevad som eventuellt förekommer i fråga om missbruk av sociala stödformer menarjag att man inte får missförstå på den här punkten. Vi konstateraratt detta förekommer. Vi vet att det.finns en del forskare som bedriverforskning på detta område. Jagmenar inte att det nu skall bedrivas någon sorts allmän opinionsbildning ochhetsjakt mot missbrukarna därför att de i den svåra situation som de befinnersig i använder sig av sociala stödformer för att finansiera sitt missbruk. Menjag menar att detta är ett problem som vi allvarligt måste diskutera och kommatill rätta med - annars kan det, precis som antyder, växafram opinioner som inte står bakom, opinioner som misstänkliggördet sociala stödsystemet. Det vill inte jag och inte heller med om, och därför tror jag att det är viktigt att vi griper oss an med endiskussion om hur vi skall hantera detta problemområde. AnL 52 Statsrådet : Beträffande vikten av samhälletsfamiljepolitik vill jag rent aUmänt säga: Den enskilda familjen behöversamhällets stöd på olika sätt. Det gäller ekonomiska stödåtgärder och olikasociala serviceåtgärder. Men det gäller också en total syn på samhälletspolitik. Det handlar om människors möjligheter till arbete - vi ser hur arbetslöshetenpåverkar familjernas situation. Det handlar om rätten att ha en god bostad ochen god barnomsorg, när man efterfrågar det. Det är alltså mycket vikfigt att de enskilda familjernasom ett led i att skapa den trygghet som familjerna behöver får stöd avsamhället genom en akfiv familjepolifik. AnL 53EVERT (): Jag kan inte låta bli att göra ett parreflexioner efter allt detta tal om att socialdemokratin inte har gjort någotunder . Vi har varit här i kammaren och ställt många yrkanden somavslagits . Det gäller förbättringar som vi harföreslagit och velat göra på både alkohol- och narkotikaområdet men som vi intefått gehör för. Jag vill också göra den reflexionen att densocialdemokrafiska regeringen inte har funnits till så många dagar ellerveckor, så det är kanske litet mycket att kräva att den skall ha klarat avallfing under den fiden. Vad är politikens innersta syfte? Jag tyckeratt svaret är enkelt. Politiken skaU göra det lättare för människorna att levasin stund på jorden. Den skall fördela jordens rikedomar så rättvist sommöjligt, den skall skapa tillgångar och förbättra förhållandena. Varje människaskall vara delaktig i denna process. Det ligger i demokratins väsen. Helstskall ingen vara utanför. Det är denna gmndsyn som gjort oss bittra över attklyftorna mellan människor har ökat som ligger bakom oss. Denutvecklingen skulle ha fortsatt, om inte människorna själva hejdat den i valet.Men också vi socialdemokrater kommer att sättas på prov, och vår politik kommeratt bedömas efter hur vi har kunnat försvara och öka jämlikheten. Även om viinte kan ställas till svars , så skall vi svara för vårt fögderi när treår har gått. Jag försökte under valrörelsen utmana socialminister , men dess värre fick jag - så långt jag kunde notera - aldrig något svar.Det gällde en specieU fråga, nämligen frågan om de sämst ställda. Imittenpartiernas regeringsdeklaration och i tal efter tal fick vi nämligen vetaatt de sämst ställda skulle gå skadeslösa när de s. k. besparingsåtgärdernasattes in. Vi trodde naturligtvis aldrig på detta. Det kunde inte bli så. Vifick det otvetydiga beviset i det faktum att kostnaderna för socialbidragenökade i kommun efter kommun, ibland med nästan upp fill . Genomsnittligtrörde det sig om en ökning med . Om några människor har det dåligt ställt, så är det de som måsteansöka om socialbidrag. Ekonomiskt och socialt bistånd är ju samhällets sistastation. Orsakernatill detta är lätta att finna. Många blev utförsäkrade, vilket var något nytt ivårt samhälle. fick människor som blev arbetslösa i allmänhet nyttjobb inom den tid försäkringen i arbetslöshetskassan gällde. Men fick viplötsligt bortåt 20 000 utförsäkrade. Vart skulle de vända sig? Någon annansamhällsinstans än socialnämnden fanns inte. Andra klarade intehyreshöjningarna, kombinerade med sänkt reallön och minskade hyresbidrag. gjorde faktiskt konkurser, och andra fick gå från hus och hem. Men alltidvar det de mest oskyddade, de sämst ställda - för att använda uttrycketimittenpartiernas regeringsdeklaration - som blev offren. Visåg det på länsarbetsnämnderna: de arbetssökande ökade med det dubbla.Regeringen sparade inom den offentUga sektorn och drog in tjänster. Vilka ficksitta emeUan? Jo, just de sämst ställda. Ta t. ex. de handikappade, som behövdehjälp med rehabilitering. Tjänstemännen hade inte tid med dem, eftersomarbetslöshetsköerna pockade på deras insats och vissa lagstadgade uppgiftermåste utföras. Det blev inte fid över för de.sämst ställda. Detfinns säkert fler sektorer där man skulle kunna avläsa samma sak, dvs. att detvar de sämst ställda som fick sitta emellan alltmedan regeringensrepresentanter försäkrade motsatsen i tal efter tal. Om ord skulle gälla ipoHtiken, då skulle vi leva i ett paradis. Dettorde vidare vara så att barnfamiljerna är.1970-talets stora förlorare. Enundersökning som regeringen gjorde visade att klyftorna mellan olikafamiljetyper ökade betänkligt. Jag vill ge exempel på detta. Fören gift manlig industriarbetare med hemmamaka minskade den disponiblainkomsten, dvs. inkomsten sedan mat och hyra var betald, under åren1975-1981. För en höginkomsttagare med hemmamaka minskade den . Menför två makar med industriarbetarlön, där kvinnan arbetade deltid, minskade dendisponibla inkomsten , och för heltidsarbetande makar medindustriarbetarlön med . över, medan industriarbetaren med hemmamaka fick 1 400 kr.över. De här familjerna hade två barn. Det är alltså en väldig skUlnad mellanolika familjetyper. Detmåste vara en av regeringens främsta uppgifter att skapa jämlikhet och, i dettafaU, ge barnfamiljerna den ekonomiska trygghet som de behöver. Detråder väl inget tvivel om att många människor mår illa i dagens krissamhälle.Internationella undersökningar visar att självmordsfrekvensen ökar vid högarbetslöshet. Vi har talat mycket om narkotikamissbruk och ökadalkoholkonsumtion, som också kan bli följden, även om sådant också har meradjupgående orsaker. Människor mår illa när det är kris i samhället. Människornai vårt land kan säkert bära en sänkt levnadsstandard med jämnmod, men den måstedelas Hka. Då kan den fördras. levnadsstandard blir det, om konsumtionen måste inskränkasför investeringarnas skull. Och bygga för framtiden måste vi göra om vi skallklara framtiden. Det vet varje insiktsfull människa. Men vi kan inte seojämlikheten öka, för det är då som oron kommer i samhällskroppen. Vi står nu inför uppgiften att öka investeringarna, minskakonsumtionen och samfidigt öka jämlikheten. Det kräver bl. a. atthöginkomsttagarna håller tillbaka sina lönekrav och att vi kan hålla enlåglöneprofil. Men vissa tecken på arbetsmarknaden tyder på att de mesthögljudda i årets avtalsrörelse kommer att bli just de högavlönade, och det ingeroro. Även om mitt inlägg huvudsakligen skullegälla socialpolifik, eller det som rör sig där omkring, så viU jag sluta mednågra ord om vår fids största fråga, nämligen freden. Också freden måste kopplas samman med social rättvisa -och givetvis nedrustning. Nedrustning, social rättvisa och fred är tresammanhängande begrepp. Det har växt upp en stark opinion omkring detta. Det ärvårt hopp, och det är det enda som kan vända utvecklingen rätt. Men det krävstålamod och åter tålamod, det krävs styrka och åter styrka och det krävskunskap och åter kunskap. Vi vet att motkrafterna är enorma. SIPRLs, dvs. detinternafionella fredsforskningsinstitutet i , förre chef om det vetenskapliga, byråkrafiska, industriella och militära komplexet.Var och en av dessa delar har människor och pengar till sitt förfogande. Komplexet är självgenererande. Det producerar ständigt nyavapen, mer sofistikerade, mer farUga. Men vi tror att den utvecklingen går att vända, just medopinionens hjälp. Kyrkorna har startat en namninsamling . samlas kyrkoledare här i och i fill eninternationell ekumenisk konferens, som har fått den betecknande , på ärkebiskop initiativ. Kyrkor från hela världen ärrepresenterade, även den romersk-katolska kyrkan. Det är bara att beklaga attpåven inteanser sig kunna komma med i denna unika världsmanifestation för överlevnad ochfred. Socialdemokratin över hela världen deltar i denna kamp förnedrustning, social rättvisa och fred. Men det är en fråga som bör kunna samlaalla människor i en gemensam insats. Det kan inte vara en parfiskiljande fråga.Därför var det glädjande att vi mitt under valrörelsen kunde samla partierna -alla utom ett - fiU en gemensam manifestafion . Parollen är fred och rättvisa. Utan rättvisa ingen fred,och utan fred ingen rättvisa. Vi har här i kammaren just diskuterat två avde frågor som engagerar människor starkt - missbruk och kampen mot det samtfredsfrågan. Jag skall ta upp en annan fråga som spelat och fortfarande spelarmycket storroll i människors medvetande - energipolitiken. Energipolitikenkan enligt vår mening spela en av huvudrollerna när det gäller att lösa desvåra problem dras med , därför att det finns ett flerdubbeltsamband mellan energipolitiken och våra möjligheter att arbeta oss ur krisenoch skapa en bättre framtid för . Dettaär ett av skälen till att jag inför kammaren vill redovisa huvuddragen i densocialdemokratiska regeringens energipolitik. Det andra skälet är, att trotsfolkomröstningens resultat och trots beslut därefter, har mycketlitet gjorts för att omsätta dem i praktisk politik. Regeringenshandlande på energipoHtikens område styrs i grunden av dels folkomröstningens resultatoch de därpå följande riksdagsbesluten om energipolitikens inriktning, delsuppfattningen att en offensiv energipolitik är ett nödvändigt och oundgängligtled i arbetet på att bekämpa ekonomiska och industrieUa kris. Låtmig då först och främst klart och tydligt deklarera att vi skall följaresultatet i folkomröstningen när det gäller kärnkraften. Jag tycker det ärviktigt att avge den deklarafionen av tre skäl: Ingenskall behöva gå och känna oro eller nära obefogade förhoppningar om att kärnkraftenkommer att bli något mer än den "övergångskälla" den är avseddatt vara. Det är det första skälet. Detandra skälet hänger samman med min syn på demokratin och min respekt förmänniskors känsla för vad som är äkta och hederligt. Folk skall helt enkeltkunna lita på att klara opinionsyttringar i en folkomröstning och klarapolitiska utfästelser att följa folkmajoritetens uttalade vilja också kommeratt följas. Dettredje skälet är att vi måste skapa förutsättningar att föra en offensivenergipolifik och krispolifik som inte blockeras av oförsonliga gräl ochändlösa diskussioner om svek, mygel och översitteri. Sådana förutsättningar kanvi bara skapa genom att bestämt hålla fast vid de beslut som har fattats ochhelhjärtat arbeta för att fullfölja dem. Kärnkraftenskall alltså utnyttjas . tas den sistareaktorn ur drift. Regeringenkommer att ställa höga krav när det gäller kärnkraftens säkerhetsfrågor ochhanteringen av kärnkraftsavfallet. Varjekärnkraftsblock kommer under sin livstid att utsättas för återkommandesäkerhetsgranskningar, som skall ligga till grund för beslut om dels eventuellaytterligare säkerhetsåtgärder, dels när och i vilken ordning olika reaktorertas ur drift. Delokala säkerhetsnämnderna har arbetat . Vi skall nu studera delokala säkerhetskommittéernas rapporter och vi är beredda att vid behov stärkaderas ställning. ,som har fill uppgift att se över lagstiftningen på kärnenergiområdet, skallutarbeta ett förslag till ny lag om kärnteknisk verksamhet som slår samman ochersätter atomenergilagen, villkorslagen, lagen om offentlig insyn ikärnkraftverk och en del av finansieringslagen. När det gäller hanteringenav avfallet är det regeringens uppfattning att vi börbehålla handlingsfriheten beträffande val av metod för slutförvaring genom attlagra det utbrända bränslet några tiotal år. kan vi arbeta framsäkrare metoder för slutförvaring. De borgerliga regeringarna har drivit frambeslut och avtal som binder oss vid upparbetning för en del avkärnkraftsavfallet. Dessbättre gäller dessa avtal av det beräknadeavfallet. Några nya beslut om upparbetning - vare sig i eller utomlands- skall inte fattas så länge risken för kärnvapenspridning finns. SverigeskaU slutligen internationellt verka för skärpt kontroll av kärnkraftensfredliga användning och för kärnvapennedrustning. Kärnkraften kan inte avvecklas med allmänna deklarationer om vår viljaatt så skall ske. har antagit riktlinjer för vad som måste hända påandra områden inom energipolifiken för att kärnkraftsav-veckUngen skall kunnaske på ett rimligt och ansvarsfullt sätt. Arbetet ufifrån de riktlinjerna bordeför länge sedan varit i full gång. Men aUtför litet har hänt. Vattenkraften är ettexempel på detta. Våren1981 fastställdes enhälligt att vattenkraften skulle byggas ut till ca ,dvs. med jämfört med nuvarande kapacitet. Det är en av fömtsättningarnaför kärnkraftsawecklingen. Men de borgerliga regeringarna har inte lyckats fåtill stånd nödvändiga beslut och parlamentarisk majoritet för hur dennautbyggnad skall gå till. Detär nu nödvändigt att bryta detta dödläge. Vi kommer att tillkalla enparlamentarisk beredning som får i uppgift att lägga fram förslagtill plan för utbyggnaden av vattenkraften. Beredningen skallförutsättningslöst gå igenom de oHka alternativen - från det som presenteratsav Älvräddarnas samorganisation till vattendrag som är undantagna frånutbyggnad. Beredningen skall väga samman de olika alternativens effekter påmiljön, sysselsättningen och ekonomin. och landshövdingen kommer att leda beredningensarbete. Det är vår förhoppning att vi nu äntligen skall kunna samla en bredmajoritet i i denna svåra fråga.