prot · G609126 · 1982-12-31 00:00:00 — betänkande 1982/83:25 om stöd till barnfamiljer ^m. ^m.^(prop. 1982/83:100 delvis och ^prop. 1982/83:88). 39 ^ELIASSON (fp): Vi somsysslat med familjepolitik i går ^f. i väntans tider. Vi väntarpå att regeringen skall bli klar med sina överväganden och sina förslag bådenär det gäller det ekonomiska stödet till barnfamiljerna och när det gällerstatsbidragssystemet och utbyggnadsplaner för barnomsorgen. Det är en påfrestandeväntan - inte i första hand för oss politiker, utan för barnfamiljerna.Barnfamiljerna hör nämligen till den grupp som är hårt klämd i tider avsjunkande reallöner, stigande priser, höga räntor och krav på besparingar påolika håll. I ^fider som dessa såtestas de värderingar och de ambitioner man har. Det avslöjas tydligt vilkenfördelningspolitik man vill lägga till grund och vilka idéer man i övrigtbygger sin politik på. I vill vi omfördela ^fill barnfamiljernasförmån. Vi är beredda att ta beslut, som andra grupper kan ogilla, för att hjälpabarnfamiljerna. idé är vidare att familjepolitiken skall bygga påtanken om valfrihet och att det är föräldrarna som själva skall avgöra vilkentillsynsform barnen mår bäst Vår uppgift som politiker bör mot den bakgrunden varaatt söka göra Nr 126 denna valfrihet reell. Den socialdemokratiska politiken på detta områdekännetecknas enligt ^'^ 2^1^ ^a^oril 1983 min mening ^f. De regeringar somfolkpartiet medverkat i harframlagt ett antal förslag och har fattat ett antal beslut som Stöd till ^barnfa- ^socialdemokraterna har gått emot eller tyckt vara otillräckliga. Socialdemokraternakritiserade höjningen av bostadsbidragen förra budgetåret men konstaterar iårets ^budgetproposifion att den höjningen ändå var tillräckligt kraftig föratt man inte skall behöva gå vidare. Ni gick emot flerbarnstillägget, menhar bytt fot och vill nu behålla det. Socialdemokraterna gickemot rätten för småbarnsföräldrar att förkorta sin arbetsdag, men har ännu intelagt fram förslag om att riva upp det beslutet. Jag hoppas att det betyder också på den punkten har bytt åsikt. Ni ogilladeutvidgningen av föräldraförsäkringen på det sätt som skedde men har inte ändratdet. Däremot ändradessystemet för statsbidrag till barnomsorgen. Jag skall återkomma till det.Enligt min mening var det ett ovist beslut. Jag tror att dennavillrådighet, detta ^nejsägande och denna anpassning i efterhand beror på attsocialdemokraterna inte har hunnit - eller inte har velat - utforma enfördelningspolitik som är anpassad tillbesparingstider. I stället för attacceptera att besparingar på andra punkter genomförs så att man får utrymme förnödvändiga förbättringar för barnfamiljerna, så har man tillämpat metoden attsäga nej till alla förändringar. Man försökte hålla för troligt att det gickatt spara utan att någon märkte det. Följden blev, efter regeringsskiftet, attunderskottet i statens budget växte och att en rad skatter höjdes. En av effekterna avdenna politik är att barnfamiljerna drabbas. Visserligen genomfördes höjningarav barnbidragen för att kompensera de skattehöjningar som genomdrevs,men effekten av detta var plus minus noll. Någon förändring, någon omfördelningtill barnfamiljernas förmån, har inteskett. När ekonomin äransträngd är det som sagt extra viktigt att pengarna hamnar på rätt ställe. Ettsätt att omfördela är att minska livsmedelssubventionerna och i stället höjabarnbidragen. Det visas i utredning efter utredning attlivsmedelssubventionerna inte är ett effektivt instrument om man vill stödjabarnfamiljerna. De miljarderna går tillrik som fattig. Det är därför godhushållning med skattebetalarnas pengar att dra ner livsmedelssubventionernaoch att höja barnbidragen. Man kan mer än kompensera barnfamiljerna och ändåbåde spara och få en mer rättvis politik. har därför föreslagitjust detta. Jag har förstått attdet finns sympati för omfördelning i den riktningen också inom socialdemokratin. Men gick man ju i den andra riktningen som en följd av den studiecirkel som man bedrev tillsammans med vpk. Det har fått tillföljd att underskottet ökar ytterligare och att behovet av skattehöjningar också stärks. Nr126 vidare i det här ^ekorrhjulet, som bara länderbarnfamiljerna till nackdel. Torsdagenden ^^^"^ ^'^^^ar vi fått ta del av ettförslag, som har som övergripande målsättningatt få ner inflationen. Det är en vällovlig ambition från regeringens sida, och vi skall allahjälpas åt för att se till att den lyckas. Stöd till ^barnfa- stannar det vid förhoppningar. De krafttag som behövs mot ^milier ^m^ ^ ^m^ utgiftsexplosionen lyser med sin frånvaro. Framför alltgäller detta . kommer sannolikt att uppvisa prisstegringarsom överträffar fjolårets. Det urholkar barnbidragen. Detta är ett tillräckligtskäl för att skall fatta ett nytt beslut om att höja barnbidragen.Folkpartiet har föreslagit det, och trots denna utgiftsökning har vi enstarkare budget än den regeringen står för, därför att vi föreslår besparingarpå andra håll. Jag yrkar bifalltill reservation 1, där detta förslagframförs. Socialdemokraterna har somsagt rivit upp reformen om nytt statsbidrag till barnomsorgen. Det var ettonödigt beslut. De förändringar som man ville ha hade man mycket väl kunnatarbeta på som det nya statsbidragssystemet hade fått gälla. Det gamlastatsbidragssystemet, som är återinfört, ger inte den stimulans tillvalfrihet för alternativa omsorgsformer som borde vara rimlig, det stimulerarinte till kostnadspressande åtgärder,och det är ytterligt krångligt. Det finns alltså goda skäl att reformera det,och jag hoppas att regeringspartiet är så klokt att man tar sin utgångspunktdärvidlag i det^'^ förslag som män har varit med om att riva upp och att prestigeninte lägger hinder i vägen för att komma fram tillsamma slutsats. Det skulle vara bra för helariksdagen, och särskilt för socialutskottet, att få reda på om förslag kommer . Jag hoppas att kan bekräfta att det är precis vad som kommer att ske. Också översynen av detekonomiska stödet till barnfamiljerna pågår ju i kanslihuset, och därför harsynpunkter framförts från de olika partierna i utskottet om i vilken riktningdenna översyn bör gå. Som jag redan har framhållit är det för folkpartietsräkning viktigt att det är just valfriheten som kännetecknar stödet till barnfamiljerna. Det är nödvändigt i denna omprövning finner utrymme för ett vårdnadsbidrag, och detta avflera skäl; familjerna får då en bättre frihet att välja mellan olikatillsynsformer, de får bättre ekonomisk råd att betala avgifterna till daghem,de får ett stöd för att välja andra tillsynsformer, men de får också ett stödför att stanna hemma, om någon av föräldrarna vill det, eller avkorta sin arbetsdag.Det finns också skäl att ta hänsyn till de familjer som bor i glesbygd, därdaghem aldrig blir ett realistiskt alternativ. Ett vårdnadsbidrag löser ocksåden orättvisan, eller mildrar den åtminstone. Jag hoppas att socialdemokraterna också på den härpunkten har mod att ompröva gamla ställningstaganden och kommer fram till att ett särskilt konsumtionsstöd som ökar valfriheten för småbarnsföräldrarna behövs. Jag yrkar bifall tillreservation 11, där dessa riktlinjer läggs 26 fram. Så skulle jag vilja säga några ord om det kanske litetudda förslaget att Nr 126 återinföra bosättningslånet, i alla fall när vitalar om familjepolitiken. Detta den ^haravskaffatssedanen tidtillbaka. Socialdemokraterna yrkar nu att det skall återinföras,men jag noterar att man inte har några argument för detta. äroklart vilket behov som föreligger. Man vill inte heller binda sig för vilka Stöd till ^barnfa- ^regleroch förutsättningar som skall gälla. Det är, kort sagt, ifrågasatt om ^milier ^m. statenbör hålla bank på den här punkten. Om inget subventionsinslag finns i dennalångivning, finns det ingen som helst anledning för staten att syssla Något förslag om att det skall ingå ett subventionselement finnsinte i majoritetens hemställan. Jag yrkar därför bifall ^fill reservation Allra sist några ord omadoptioner. Det statsbidrag som utgår till organisationerna på detta område ärsnålt tilltaget. Det innebär att det urholkas i förhållande till tidigare årsvärde, och det är viktigt att realvärdet här återställs. Enligt min mening ärdet önskvärt att kostnaderna för att genomföra en internationell adoption hållsnere, så att inte sådana adoptioner bara förbehålls ett litet fåtal. Deauktoriserade adoptionsorganisationerna måste därför få ett statsbidrag sombehåller sitt realvärde -annars händer just detta. Det är litet snålt både avregeringen och av majoriteten i utskottet att inte vilja anslå det fåtal tusenkronor som behövs för att upprätthålla dessa organisationers möjligheter pådenna punkt. Jag yrkarbifall till de reservationer som bär mitt namn och i övrigt till utskottetshemställan. 40 ^(m): Detavsnitt av familjepolitiken som behandlas i socialutskottets betänkande är ettområde som får allt större betydelse i den allmänpolitiska debatten. Det ärbåde intressant och värdefullt. Situationen förfamiljerna har förändrats . Denna har påverkats avsamhällsutvecklingen i stort, genom urbanisering, boende, arbetsförhållanden,de ungas självständighet ^m. I debatten har detta kunnat tas som intäkt föratt familjen som sådan inte har samma betydelse och värde som den gamla^flergenerationsfamiljen hade. har det uppstått diskussionerom familjefunktionen, och kritiska röster har höjts mot familjen som sådan^.^Familjefunktionens värde har i många fall rent av klart ifrågasatts. Detta har varitolyckligt, därför att även om förhållandena i samhället förändrats, har därmedinte behovet av familjen som sådan minskat. Enligt moderat uppfattning ärfamiljen grunden i samhället, och om man undervärderar grunden underminerar manhela samhällsbyggnaden. Vi behöver rent av en renässans av familjeauktoriteteni dess goda bemärkelse, innebärande att det inte är politikerna som skall vara^auktoriteter gentemot familjerna, utan tvärtom politiken som skall formasutifrån de behov som en^,^ väl fungerande familjefunktion kräver. Jag hartidigare sagt - och jag säger det återigen - att kollektivismen i grunden är ett hot mot familjen. Det starka samhället har 27 Nr 126 oftastskjutits fram som ett dolt alternativ till familjefunktionen. Torsdagenden politiska beslut har kommit att negativt påverkafamiljernas valfrihet och 21^aoril 1983 suveränitet. Detta är olyckligt, eftersom samhälletinte kan ersätta familjen eller geden kärlek, värme och omtanke som de nära kan ge. Stödtill ^barnfa- Barnens situation är allt oftare föremål för debatt.Man läser i ^fidningarna ^milier^m^ ^ ^m^ ^^^^^^^ barnen far illai många sammanhang. Jag har tidigare här i kammaren hänvisat till den ^s. ^BAMI-rapporten, som görjämförelser mellan barnens känsla av värde i olika länder, och enligt vilkensvenska barn inte kände sig uppskattade. Man skall inte dra för långtgåendeslutsatser av liknande redovisningar, men mönstret i helhetsbilden är oroande. I vårt land med dess högavälfärd - som vi skall vara tacksamma för -upplever många barn sig vara inteälskade eller omtyckta, medan barn i vad vi kallar fattiga länder uppleverkärlekens rikedom i större utsträckning än våra barn. som vi konstaterardetta förs det en annan debatt, nämligen om den svenska nativiteten. Varförföds det så få barn i vårt land? Detta har av många kommit att framstå som envälfärdskris, på . Och vi skall inte förringa de faror som ligger idetta rent ^trygghetsmässigt för framtiden, men hur löser vi problemen? Man har anledning ställa frågan: Finns det ett samband mellan mångabarns situation när det gäller brist på trygghet och det förhållandet att detföds färre barn? Många vuxna kanske känner osäkerhet och rädsla för framtiden -osäkerhet i ^fostrarrollen^,^ i ^försörjarrollen och när det gäller möjlighetenatt ge tre barn i stället för två något av den normalstandard somgrannfamiljerna lever i och som just för barnens skull måste te sig normal.Barnen är vår framtid, och det gäller därför att slå vakt om ^framfiden. Från moderatasamlingspartiets sida är vi av den uppfattningen att man måste utgå från enhelhetssyn när det gäller bedömningen av familjernas situation. Men då måstedenna helhetssyn omfatta de viktiga faktorer som påverkar familjeförhållandena.Och i denna helhetssyn måste också ligga ett myndigförklarande av familjen påfamiljernas villkor och inte på kollektivets politiska villkor. En värdemätare på den vikt man från olikapartiers sida lägger vid familjen är just beredvilligheten att ge den enskilda familjen ökad valfrihet. Den som man litar på, den som man sätter värde på, den är man som regel beredd att ge ett ökat förtroende och ansvar på skilda områden. Detta gäller inte minst synen på familjefunktionen i samhället. Är det så att man anser att barnfamiljerna skall få behålla alltmindre av sina tillgångar efter skatt, för att politikerna sedan skall styra genom subventioner och därmed skall kunna uppträda som generösa utifrån en social ambition, så är detta ingenting annat än en misstro mot familjen och en nedvärdering av dess betydelse. Är det så att ^polifikerna säger att den kommunala barnomsorgen är bäst för barnen och att alla barn egentligen skulle in på institutioner, då är detta ett nedvärderande av familjens betydelse och förmåga att själv ta ansvar när det gäller barnens fostran. 28 Här ligger, herr talman, ett klart samband mellanvilken vikt man lägger vid familjen och vid depolitiska åtgärderna. Sårbarheten ökar för barnfamiljerna, och detta är någotsom även den socialdemokraterna erkänner. Den politik somsocialdemokraterna har fört ^21 ^a^oril 1983 ochför löser inte de fundamentala problemen på detta område. det ju så att de vallöften och deförespeglingar man gjorde i realiteten genom Stöd till ^barnfa-^de samladepolitiska åtgärderna har förbytts i ett slag och hårt drabbar just ^miljer ^m^^m^ barnfamiljerna. Det är bra att detta i viss mån kompenserats genomflerbarnstillägget, och jag vill än en gång understryka värdet av attregeringen - trots att den, vad man kan förstå, har gjort detta inom ramen förstora inre motsättningar- ändå ställer upp på detta gamla moderatkrav. Men föratt komma till rätta med de grundläggande problemen krävs det andraåtgärder. Vi har fåttoss förelagd en kompletteringsproposition, där regeringen föreslår en höjningav energiskatten. I dagens nummer av ^^ framgår dethur detta kommer att drabba en normalfamilj. Det kommer att innebära att ennormalfamilj som bor i villa får ytterligare . i ökadekostnader, beroende på detta enda skattehöjningsförslag som densocialdemokratiska regeringen lägger fram. Socialdemokraterna använder^skiftnyckelsprincipen när det gäller att dra åt skatteskruven alltmer. Ochdetta, herr talman, drabbar barnfamiljerna i mycket stor utsträckning. Nog ter det sig som enmärklig tanke, att när vi här diskuterar att höja flerbarnstillägget för attförbättra barnfamiljernas situation lägger regeringen fram enproposition om höjda energiskatter som tar tillbaka en stor del av de förslagvi diskuterar . Det är ju inte underligt om barnfamiljerna i ett sådantläge ställer sig frågan vad man diskuterar i riksdag. Moderatasamlingspartiet har år arbetat för en rättvisare ^familjepolifik, därfamiljen ges bättre möjligheter att själv bestämma hur den skall ordna sintillvaro under de viktiga år när barnen är små. Det är väl känt att föräldrarsom är harmoniska och trivs med tillvaron har de bästa förutsättningarna att gebarnen den känslomässiga trygghet ^dé behöver. Rimligtvis vet familjen bäst hurman skall fördela och kombinera arbete och ansvar i hemmet, i förvärvslivet ochi samhällslivet. Olika perioder i barns och föräldrars liv medför dessutomolika behov och önskemål. Familjepolitiken måste därför föras i termer avrättvisa, valfrihet och äkta solidaritet -inte utifrån en ogenomtänktjämlikhetsfilosofi, som ofta gjort det särskilt svårt för dem som bäst skullebehöva det allmännas stöd. Statsmakterna kan göra mycket för en sådan rättvistrygghets- och ^valfrihetsskapande familjepolitik. Det kan dock aldrig skegenom att ensidigt gynna vissa alternativ, som andra missgynnas. Valfrihet måste skapasnär det gäller arbetsfördelningen, och här måste även hemarbetet finnas med i bilden. I många familjer väljer båda föräldrarna att arbeta på heltid, medan man i andra familjer har alternativa önskemål. Någon av makarna kan vilja arbeta på deltid, kanske enbart en kort deltid, eller också stanna hemma och ta hand om barnen när de är små. Nr126 Då måste man också få rätt att göra detta. den ^^'^^^S^skulle vilja fråga: Vad har egentligen socialdemokraterna emot 21^aoril 1983 ^hemarbetetochenökad valfrihet för familjerna på dettaområde? ^ ^^ ^ frågan därför att om man är positiv tilldenna valfrihet, så måste ju också Stöd till ^barnfa- politiken utformas så attvalfriheten blir reell. Lika litet som man kan uppnå ^milier ^m^ ^m^ andra målsättningar endast genom att tala om målen kanman uppnå denna valfrihet för familjerna enbart genom att tala om den.Man måste också vara beredd att besluta i rätt riktning. Inom ramen för en nödvändighelhetssyn på familjepolitiken finns några konkreta punkter som jag vill pekapå. Den första och viktigastepunkten gäller skatt efter bärkraft, dvs. en reformering avfamiljebeskattningen. Varför säger socialdemokraterna nej till en sådan? Jagvill ta upp beskattningen i en social debatt och lägga sociala aspekter på den.Jag anser att vi ur familjesynpunkt har ett asocialt skattesystem, och då ärdetta en social fråga. Den andra punkten gällervalfrihet i barnomsorgen. Detta skall ^Ann-Cathrine belysa ytterligaresenare . Den tredje punkten gällervårdnadsersättning. Den fjärde punkten slutligen gäller trygghetsgaranti. I samband med diskussionen omen helhetssyn på familjepolitiken måste jag fråga socialdemokraternas talesmani utskottet: Hur kommer det sig att man på ^s. 9 i utskottsbetänkandet pekar påatt en särskild arbetsgrupp skall granska de olika åtgärderna? Inom ramen fören helhetssyn är det viktiga inte att granska åtgärderna, utan att se till att man får fungerande åtgärder. På samma sida sägerutskottsmajoriteten att arbetsgruppen inte skall vara bunden av uttalanden frånriksdagens sida. Jag måste fråga: Är ställningstaganden av.en arbetsgrupp inomdepartementet mera viktiga än när det gällerfamiljepolitiken? Vi kan läsa vidare på ^s. 10,där det står att man inte anser att skall uttala sig om denprincipiella inriktningen av ^familjepolifiken. Jag trodde att det var precisdetta som skulle göra - alltså uttala sig när det gäller principernaför ^familjepoUtiken. Jag måste fråga majoriteten i utskottet: Vad äranledningen till denna nedvärderingav beslut? Syftet med den individuella beskattningen, när den infördes fördrygt , var bl. a. att underlätta kvinnors förvärvsarbete. Under^särbeskattningens första år spelade det inte så stor roll om en genomsnittligindustriarbetarlön fördelades lika mellan makarna eller om endast en av demtjänade in den. Den statliga skatten var nämligen proportionell. är situationen enhelt annan^,^ därför att den statliga skatteskalan blivit alltmer ^progressiv-dvs. skatten tas ut efter en högre procentsats allteftersom inkomsten ökar - redan i mycket låga inkomstlägen. Detta har lett till att skatten på en vanlig industriarbetarlön ökar med nära en tredjedel, eller ca , om endast en av föräldrarna tjänar in lönen jämfört med om de tjänar in hälften var. 30 Vid beskattningen tas i stort endast hänsyn till hurmånga som tjänar in inkomsten, inte till hur många som skall leva på den. Genom att ingen hänsyn tas till ekonomisk bärkraftdrabbas hushållen den ojämförligt hårdast under de år försörjningsbördan är som störst. Skattesystemet är gynnsammast för de hushåll där manoch kvinna tjänar precis lika mycket var. Ju ojämnare familjeinkomsten ärfördelad, desto Stöd till ^barnfa- ^hårdare slår skatten. ^'^ ^milier ^m. Eftersom skatten intebaseras på bärkraften har vi fått en omfattande "rundgång".Barnfamiljerna har tvingats in i ett beroende av behovsprövade bidrag på olikaområden. Genom behovsprövade bidrag kan man emellertid inte rätta tillmissförhållandena. Familjebeskattningenhar således lett till en föga rättvisfördelning av skattebördan. Skattefrågan har intebehandlats av socialutskottet, men jag har ändå velat peka på detta. Vi kommerinte till rätta med problemen inom.familjepolitiken i stort om vi intediskuterar frågorna även ur social synpunkt. Vi menar också attexistensminimireglerna måste ses över. Reglerna bör ändras så att de även kantillämpas vid boende i eget hem av normal kvalitet och om en förälder självvårdar sina barn. Avdragsrätt för styrkta barnomsorgskostnader upp till en vissnivå måste också utredas. För att underlättasituationen för småbarnsfamiljerna menar vi att en vårdnadsersättning skallinföras. I avvaktan på en skattereform vad gäller familjebeskattningen skallden vara skattefri och träda i kraft . Beloppet föreslås vara6 . och barn och gälla fram till dess att barnet är . Denskall finansieras genom omfördelning av det familjepolitiska stödet. För att ytterligareförbättra valfriheten för de sämst ställda familjerna föreslår vi också entrygghetsgaranti. Regeringen bör få i uppdrag att återkomma med förslag omvårdnadsersättning och trygghetsgaranti i enlighet med vad som framgår av denmoderata partimotionen och reservationen. Till sist:Genom de förslag som presenterats från moderata samlingspartiets sida skulle enomfattande förbättring komma till stånd vad gäller familjepolitiken - inteminst för de svagaste familjerna. Vi har lagt fram förslagen utifrån denideologiska grunden att vi som politiker måste ta hänsyn till de enskildamänniskorna och deras önskemål om valfrihet. I denna syn ligger helt naturligten ^uppvärdering av familjen. Vi kan inte bara tala om detta, vi måste ocksåvara beredda att fatta beslut, beslut som innebär att vi främst återupprättarfamiljens ställning i samhället. Utifrån detta ber jag attfå yrka bifall till den moderatareservationen nr 2. Beträffande reservationnr 5 i utskottsbetänkandet gäller den "under förutsättning av bifall tillreservation 1 i lagutskottets betänkande ^LU 1982/83:24", som behandladesi går. I och med att reservationen föll i den behandlingen, kan vi inte ta uppett yrkande här i, dag. När det gällerreservation nr 6 vill jag medhänvisning till vad utskottets ordförande har anfört yrka bifall även tillden. Nr 126 ^Anf. 41 (): den Herrtalman^!^ Är barnen välfärdssamhällets förlorare? Det är en fråga som 21april 1983 ^'^ ^°'^''^^^a^ sammanhang ställts i debatten under densenaste tiden. frågan beror naturligtvis på vad vi lägger in i välfärdsbegreppet. Stöd till ^barnfa- välfärdsbegreppet till enbart denmateriella välfärden, som tyvärr så ofta ^^'^^^^'^^' ^'^'''^^^ svaret nej. Menvälfärdsbegreppet har en djupare dimension än enbart det rent materiella.Välfärdsbegreppet har också bl. a. en viktig Tar vi ävenin den delen, vilket vi enligt vår uppfattning måste göra, är en stor grupp avbarnen välfärdssamhällets förlorare. Alltför många rapporter frånläkare, skolkuratorer ^m. ger besked om detta. Många barn har psykiskastörningar, känner sig ensamma, ger uttryck för att ingen tycker om dem ellerbryr sig om dem. Det är många barn som inte mår bra. Detta är problem sommåste beaktas och bearbetas, vilket enligt vårt sätt att se utgör en viktig deli det framtida familjepolitiska arbetet. Det går inte att avfärda den härfrågan med en axelryckning. Dessa barn och ungdomar är i en riskzon. De sökerlätt sin tillflykt till drogernasvärld, och i kampen mot drogmissbruket är familjepolitiken en mycket viktigdel. Alla barn har rätt trygg uppväxt. Det är alla vuxnas ansvar att barn och ungdomar får växa uppunder goda villkor. Därför är barnens villkor och förhållanden en stor ochviktig samhällsfråga. De ^samhällsåtgärder som vi fattar beslut om såväl iriksdagen som på nivå måste därför inrymma också barnens perspektiv.Beslut om åtgärder som påverkar samhällets utformning och människors villkormåste ^allfid ta hänsyn till barnen och deras behov. Det gäller inte minstbostadsplaneringen och den yttre miljön.