prot · G609134 · 1982-12-31 00:00:00 — Om förbättrade marktransporler till koncession.Vi kan inte gå in och göra någonting annat. Även om andra skulle vilja köra -och skulle köra billigare och turtätare - får de inte göra det, och då går detinte att klara detta. Det är litet synd att vi inte får något besked. Jag vetatt det finns folk som så sent som i går inte hade fått något besked. Det sägsockså att det inte heller pågår några förhandlingar. Det är bara ett bollandefram och tillbaka. När det slutligen gäller de övriga punkterna, tolkar jagdet så att kommunikationsministern har gett ett löfte om att hela dennafråga skall vara löst , när man flyttar ut till . Jag troratt kommunikationsministern står för det, och jag avser att komma tillbaka omså inte är fallet. Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Anmäldes och bordlades Proposition 1982/83:175 Bildandet av ettutvecklingsbolag vid statens väg- och trafikinstitut 17 § Anmäldes och bordlades Motion 1982/83:2414av och av priserna på fisk, m. m.(prop. 1982/83:171) 18 § Anmäldes och bordlades betänkanden 1982/83:38 förvaltningår 1982 samt disposition av vinst (redog. 1982/83:14 och förs.1982/83:15) 1982/83:39 Anslag för budgetåret1983/84 till (prop. 1982/83:110 delvis) 1982/83:40 Anslag för budgetåret1983/84 till (prop. 1982/83:110 delvis) 1982/83:41Fortsatt valutareglering (prop. 1982/83:121) 1982/83:42 Tilläggsbudget III inomfinansdepartementets verksamhetsområde (prop. 1982/83:125 delvis) 1982/83:37 Ändring i trafikskadelagen (prop. 1982/83:107) 1982/83:20 Internafionellt utvecklingssamarbete m, m. (prop.1982/83:100 delvis) 1982/83:24 Anslag till utbildningför tekniska yrken (prop. 1982/83:100 delvis och 1982/83:120 delvis) 1982/83:15Anslag till Järnvägar m. m. 1982/83:100 delvis) 1982/83:18Anslag fill (prop. 1982/83:100 delvis) 19 § Meddelande om interpellationer Meddelades att följande interpellationer framställts 1982/83:134 av () till statsrådet om innebörden av begreppet frihet i visst uttalande; "Ibland-jaofta-har vimisslyckats med att ge en bildav vad vi menarmed frihet. Låt oss därför slåfast, en gång för alla, att när vi talar om frihet menar vi också individuellfrihet. Frihet att pröva och söka, frihet att förkovra sig, frihet att finnaden egna lyckan. Men däremot inte frihet att utnyttja andra människor, attanvända sin styrka mot de svaga, att söka sin egen undergång i missbruk ochförnedring." Det här citatet är hämtat från statsrådet i . Med anledning av detta vill jag ställa följande frågortill statsrådet : Innebär reell frihet för småbarnsföräldrarna att själva väljabarnomsorgsform? Innebär att socialdemokraterna är beredda tillerkänna kommunerna frihetatt pröva nya, mindre traditionella former för barnomsorgen med likartat stödför att anpassa barnomsorgen efter kommunernas behov, förutsättningar och strukturoch föräldrarnas önskemål? Innebär att socialdemokraterna nu är beredda att överge sitt hårdnackademotstånd mot utbyggnad av vårdnadsersättningen och därmed erkänna och värderaarbetet med små barn i hemmet som en samhällsnyttig arbetsinsats? 1982/83:135 av () tillbostadsministern om förbättring av de handikappades bostadsmiljö m. m.: Regeringen har i en skrivelseredovisat överväganden med anledning av förslag till handlingsprogram ihandikappfrågor som beredningsgruppen för internationella 1981har utarbetat. I skrivelsen framhåller regeringen att "arbetet måste utgåfrån att handikapp är brister i miljö och verksamhet". Man är väl medveten om de handikappades svåra situationoch pekar på att det är väl känt att handikappade i praktiskt taget allaavseenden generellt sett har sämre levnadsförhållanden än befolkningen i sinhelhet. har sämrehälsa och är större konsumenter av sjukvård. De är oftare arbetslösa. De harlägre utbildning och sämre ekonomi. De är mindre aktiva i fråga om kultur ochnöjesliv, och de är oftare socialt isolerade. Dehandikappades bostadssituation skiljer sig också från genomsnittets. Ser man fill hela befolkningen i landet, finner man att bor i moderna bostäder, medan av alla rörelsehindrade och avrörelsehindrade förtidspensionärer bor modernt. Bland ålderspensionärerna bor modernt, medan endast68 % av de rörelsehindrade ålderspensionärerna bor modernt. Uppgifterna avser personer som inte stadigvarande bor påinstitutioner. Den befolkningsgrupp som är utgörs av i dag1,3 miljoner människor, men gruppen kommer att öka med 15 000 personer per årunder . Andelen rörelsehindrade av denna befolkningsgruppberäknas vara , vilket betyder att antalet rörelsehindrade kommeratt öka med 3 000 personer . Dessutom finns det människor som av olika skäl "borkvar" på sjukhus fastän de egentligen skulle kunna klara av att bo på ettannat sätt, vilket dock i många fall skulle kräva särskilda arrangemangbeträffande boendet. Om detta kunde ordnas, skulle många som väntar påsjukhusvård snabbare få vård. Av landets ca 2 miljoner lägenheter i flerbostadshus ärungefär hälften belägna i hus som har minst tre våningar och som saknar hiss.Därav återfinns 800 000 lägenheter i trevåningshus utan hiss. Av de trevåningshus som byggdes om under åren 1975-1981hade hiss före ombyggnaden. Andelen hus med hiss hade efterombyggnaden stigit till . har antalethissinstallationer ökat. I fråga om de hus som byggdes om åren 1980 och 1981fanns det efter ombyggnaden hiss i av trevåningshusen, avfyravåningshusen och av femvåningshusen. försågs totalt120 hus med hiss. Det återstår dock att tillgodose behovet av en godtillgänglighet i resten av det befintliga bostadsbeståndet genom ombyggnad avfrämst tre- och fyravåningshus. Där saknas oftast hiss. Att installera hiss ärbåde den vikfigaste och som regel den dyraste åtgärden när det gäller attåstadkomma en god tillgänglighet. Bostadssaneringslagen tillkom medavsikten att kommuner och hyresgäster skulle få möjlighet att tvingafastighetsägare att utföra förbättringar i lägenheter där standarden varundermålig. Man fick möjlighet att kräva en viss lägsta godtagbar standard.Däri ingick dock inte att tillgänglighetskraven skulle tillgodoses. Denupprustning och förändring som skett inom bostadsbeståndet sedan lagen tillkomhar lett till att endast en mindre del av våra bostäder inte uppfyller kravenpå lägsta godtagbara standard. Det ärdock fastighetsägarna som i stor utsträckning själva har kunnat avgöra var och i vilken omfattning ombyggnad ellerbegränsade underhållsåtgärder skall komma till stånd. I vissa fall har detta lett till att man har fått enonödigt omfattande och alltför dyr ombyggnad eller att icke önskvärda rivningarhar gjorts, medan man i andra fall avstått från önskvärda förbättringar ochnödvändigt underhåll. Kommunerna har endast haft begränsade möjligheter attstyra verksamheten för att främja önskvärda sociala förändringar. Så har man t. ex. inte kunnat förhindra att det iblandlett till en ökad segregation eller till att möjligheterna har minskat förvissa hyresgäster att bo kvar. Bostädernas tillgänglighet har dessutomförbättrats i alltför långsam takt. Med hänsyn till dels de förändringar som skett och somkommer att ske beträffande hushållssammansättning och åldersstruktur, dels detökande behovet av att kunna fillgodose kraven på vård och omsorg i boendemiljönbehöver vi gå längre i upprustningskraven. Det finns därvidlag ett stort behovav att få till'stånd förbättringar av såväl den yttre miljön somboendeförhål-landena i olika bostadsområden. Behovet av en planering områdesvisinom kommunerna ter sig därför alltmer angeläget, inte minst för att man påbästa möjliga sätt skall kunna åstadkomma en tillfredsställande tillgänglighetför handikappade. Detta leder till att behovet av en omprövning av gällandeombyggnadsregler framstår som synnerligen angeläget. har man på olika sätt sökt finna nya formerför att stimulera en stadsförnyelse. Målet för denna verksamhet bör vara atttillgodose eftersatta och nya behov och att möjliggöra önskvärda socialaförändringar. Genom stadsförnyelsen skall man dessutom skydda och underhållaett fastighetsbestånd, som representerar mycket stora värden. Denna verksamhetger också sysselsättning åt många människor. Det är mot denna bakgrund tillfredsställande att kunnanotera att regeringen aviserat ett särskilt program för reparafioner samt om-och tillbyggnader. I förberedelsearbetet för detta program ingår ett uppdrag åtstatens planverk att utarbeta särskilda regler för ombyggnad. Beträffande nugällande regler utgår man väsentligen från nybyggnadsförhållanden. Det kaninnebära svårigheter att ta till vara de särskilda kvaliteter som en befintligbyggnad har. Det är emellertid viktigt att väsentliga konsumentkrav inte blireftersatta. Regeringens aviserade program bör därför innebära att den önskvärdaoch nödvändiga stadsförnyelsen får en utpräglat social inriktning. Detta är ettunikt tillfälle att tillgodose angelägna sociala behov, bl. a. genom att lösaproblemet med bostädernas tillgänglighet för handikappade. Jag villmot denna bakgrund ställa följande frågor till bostadsministern: Hur kommer behovet av tillgänglighet för handikappadeatt tillgodoses i ombyggnadsreglerna? Hur kan finansieringsmöjligheter för installation avhiss förbättras i samband med genomförandet av programmet för reparationer samt om- och tillbyggnad? 8 protokoll 1982/83:134-135 Kommer kommunerna att få bättre möjligheter attgenomföra en planering av stadsförnyelse där tillgängligheten för handikappadeockså utgör ett väsentligt inslag? 1982/83:136 av () tillutbildningsministern om anpassning av värnpliktigas inryckningsdag till skol-och universitetsutbildningen; måste ett antal ungdomaravstå från i sin skola för att rycka in fill grundutbildninginom försvaret. Så kommer t. ex. att ske, då sista skolveckan i mångaskolor infaller vecka 23, , och sammanfaller . Eleverna vill naturligtvis vara närvarande iskolan på avslutningsdagen. Utöver detta kan det finnas önskemål att deltaga iaktiviteter som anordnas av skolan utöver själva skolavslutningen. Enligt order från chefen för armén (CA) beviljas ledighetför . Detta kan alltså gälla avslutningsdagen eller annan dag, dåaktiviteter anordnas. Denna ledighet är ej ledighet enligt TjRF 11:25, ochsärskild ersättning för resa utgår ej. rycker ca 7 600 värnpliktiga in den6 juni enligt värnpliktslagen. Man anser inom försvaret, att man ej kan minskaantalet tjänstgöringsdagar för att ge eleverna möjlighet att rycka in senare.Detta får anses vara en acceptabel inställning, då tiden redan nu är pressad.Det är däremot svårt att förstå att studietiden ej skulle kunna avkortas dettasista, tolfte år, för undvikande av bekymmer. Även för skolungdomar som skallsöka sig ut på arbetsmarknaden skulle självfallet en tidigare skolavslutningvara av värde. Denna fråga har upprepade gånger aktualiserats i . Vid slutet av tjänstgöringen för viss värnpliktigpersonal, dvs. a. s. k. KB-värnpliktiga (2 000) som fullgörtjänstgöring , uppstår också problem. Enligt överenskommelseskall ej obligatorisk undervisning startas på universitet och högskolor föreden . Tyvärr anordnas nu i allt större utsträckning propedeutiskaoch andra kurser . Enligt order från CA kan ledighet barabeviljas om undervisningen är obligatorisk. Tjänstledighet kan också beviljasom utredning klarlagt att den sökande förlorar studieplats, såvida ledighet ejbeviljas. Såvitt jag förstår försöker man på försvarets skolor attså långt möjligt bifalla ansökningarna, men det går alltså ej i alla fall. Detstörsta problemet är den ökning av förberedande kurser som visserligen ej ärobligatoriska, men som det ändå är mycket angeläget att eleverna genomgår, ochsom nu anordnas under den studiefria delen av året. Dessa kurser bör ingå underden ordinarie utbildningen och påbörjas . De värnpliktiga somfår avslag, helt korrekt, måste överklaga till regeringen. De får oftast bifallpå sin ansökan, men det medför bekymmer, tidsåtgång och onödig oro. Dessaproblem fordrar en lösning. Jag villfill utbildningsministern ställa följande frågor: Avser utbildningsministernföreslå åtgärder för att i läsårsplaneringen ta större hänsyn till de värnpliktigas möjligheter att fullfölja sista årskursen i gymnasiet? Avser utbildningsministern att vidta åtgärder föratt den förberedande universitetsutbildningen planeras så att hänsyn tas till de utryckande värnpliktigas möjligheter att kunna delta i undervisningen? 1982/83:137 av () till statsrådet om planerna för avveckling av kärnkraften: Den statliga svenskaenergiplaneringen tycks utgå ifrån att en betydande del av elförsörjningen ivårt land skall komma från kärnkraft under resten av 1900-talet. Den förmodaderikliga tillgången på el, som säljs ut till förhållandevis lågt pris, tas somintäkt för en kraftig utökning av elanvändningen i vårt land. Inte minst påuppvärmningssektorn har det skett en mycket omfattande övergång från olja tillel. Även om denna övergång har bromsat upp något , på grund av desänkta oljepriserna, är oljeersättning med hjälp av ökad elanvändning enpåtaglig del av den officiella energipolitiken. har tekniska problem i flera av vårakärnkraftverk kommit att uppmärksammas alltmer. Allvarligast har problemenvarit i , som har svårbemästrade läckageproblem iånggenerato-rerna. Detta har lett till upprepade driftsstopp och begränsningari driftsmöjligheterna. Man befarar att likartade problem kan komma att visa sigockså vid reaktorn . Reaktorn , som är av en annankonstruktion, har i stället uppvisat allvarliga tendenser till sprickbildningari kylsystemet (resteffekt kylsystemet). Dessa sprickbildningar är uppenbarligenett ganska svårhanterat problem. Man räknar med att det tar för ensådan spricka att utbildas, men att den efter den tiden växer i djup med . Eftersom de aktuella rören har en dimension i godset kanett rör bli genomsprucket på mindre än . Det innebär att en spricka sominte kunde konstateras vid en av de årliga avstämningarna kan hinna bh fulltutbildad före nästa årliga avstämning. låter nugenomföra granskningar av andra reaktorer av hkartad konstruktion, nämligenBarsebäck 1 och 2 och 1 och 2. Det problem med sprickbildningar och läckage i vitaladelar av kärnkraftsreaktorerna som konstaterats i svenska reaktoreröverensstämmer med internationella erfarenheter. Riktig klarhet tycks inte hagått att vinna i orsaken till dessa onormala sprickbildningar ikärnkraftsreaktorer. Uppenbart är att man inte kan utesluta att hknandeproblem kan uppstå i andra och ännu känsligare och mer svårhanterliga delar avreaktorerna än vad har varit aktuellt. Dessa oväntade tendenser till utmattning i metallgodset ikärnkraftsreaktorer gör att det inte är säkert att reaktorerna kommer att fåden tekniska och ekonomiska livslängd som man tidigare förutsett. Kärnkraftverkkan i många fall vara komplicerade att laga, och det finns naturligtvis engräns där kostnader för fortsatta reparationer kanförsvaras ekonomiskt. Skulle det visa sig att de svenska kärnkraftsreaktorernastekniska och ekonomiska livslängd blir betydligt kortare än vad man hittillsbedömt, kan det komma att ändra förutsättningarna för den svenskaenergiförsörjningen i betydande grad. Den rika tillgång på el under de närmastetvå årtiondena som man utgått ifrån kommer då inte att vara förhanden. Även om man kan ha olika uppfattning om hur sannolikt detär att en tidigarelagd avveckling av kärnkraften blir nödvändig på grund avtekniska problem, så behövs det rimligen en beredskap för en sådan utvecklingför att förhindra dyrbara och miljömässigt olyckliga improvisationer. Det blirextra angeläget att undvika ett alltför högt svenskt elberoende. Det är ocksåviktigt att utvecklingen av energihushållning och alternativa energikällor skerpå ett sådant sätt att det framför allt den vägen blir ett bortfall avkärnkraftsel. Det vore naturligt att EK 81 som ett led i sitt arbete på attförbereda kärnkraftens avveckling också fick utreda ett alternativ med enbetydligt snabbare avveckhng än . Med hänvisning till vad jag anfört hemställer jag omkammarens tillstånd att till energiminister.Dahl rikta följande fråga: Vilken beredskap finns, eller är statsrådet beredd attmedverka till, för den situation som kan uppstå om kärnkraften av tekniska skälmåste avvecklas betydligt fidigare än ? 20 § Meddelande om frågor Meddelades att följande frågorframställts 1982/83:466av () till kommunikationsministern om bättre balans mellan deolika trafikintressena inom transportrådet, m. m.; har genom den socialdemokratiskaregeringen fått en central roll i övervägandena om de nedläggningshotadejärnvägarnas framtid. intar en mycket negativ attityd tillbibehållen järnvägsdrift. De ekonomiska beräkningsmetoderna och deförhandlingar om framtida trafiklösningar som pågår med transportrådetinblandat ger i prakfiken inte de lokala trafikhuvudmännen i länen någon reellvalmöjlighet att kunna bevara järnvägarna. Allt verkar vara ett spel förgalleriet, där nedläggningsbesluten redan verkar vara sanktionerade och tagna.I transportrådet finns t. ex. inte SJ representerat men väl företrädare förlandsvägstrafikens intressen. Med anledning härav vill jag ställa följande frågor tillkommunikationsministern: Är kommunikationsministern beredd vidta åtgärder för attåstakomma en bättre balans mellan de olika trafikintressena inomtransportrådet? Är kommunikationsministern beredd medverka till att ge delokala Nr 134 intressena större tyngd än vad fallet är i övervägandena om de den nedläggningshotade järnvägarnas framtid? 1982/83:467 av () tillkommunikationsministern om begräns- Meddelande om ning av monopolställning: frågor beslöt medanledning av proposition 1980/81:66 om en viss begränsning av televerketsmonopolställning. Det gällde i första hand utrustningsområdet. I beslutetförutsattes dock också en ökad konkurrens i fråga om tjänster som kantillhandahållas via telenätet. En fortlöpande anpassning av policypå detta område skulle ske mot bakgrund av erfarenheterna av den tekniskautvecklingen. Medanledning härav vill jag ställa följande fråga: Är kommunikationsministern beredd att bidra till en begränsningav nuvarande monopolställning i de fall där det är teknisktmöjligt? 1982/83:468 av (vpk) till kommunikafionsministern om införande av uppmärksamhetssignal vidalarmeringscentraler: 1 ett betänkande omverksamheten vid vissa regionala alarmeringscentra ler underströk den vikt som måste fästas vid integri tetsfrågorna. En åtgärd i syfte att stärka integritetsskyddet skulle vara införande av uppmärksamhetssignal. beslöt att som sin mening ge regeringen till känna vad utskottet anfört. Det finns dock oroande tecken på att denna åtgärd kommer att fördröjas. Jag villdärför fråga kommunikationsministern: Vilken tidsplan finns för förverkligande av riksdagensuttalande om införande av uppmärksamhetssignal vid alarmeringscentraler? 1982/83:469 av () till statsrådet om åtgärder mot att lokal skattemyndighet infordrar vissa uppgifter frångifta kvinnor; 2 500 Stockholmskvinnor, somhar folkbokförts på annan adress än sin make, har av lokala skattemyndigheten tillfrågats om hur många nätter de sover i sin bostad. Det kan inte vara rimligt att myndigheterna kan kräva att endast kvinnor i denna situation skall behöva redogöra för var de sover om nätterna. Medanledning av detta vill jag framställa följande fråga till statsrådet; att vidta åtgärder för att förhindra ett återupprepande? Nr 134 21 § Kammaren åtskildes .