prot · G60928 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:28 1 §Anmälan om kompletteringsval till utskott Socialdemokrafiskariksdagsgruppen har som suppleant i utrikesutskottet under anmält hans ersättare . Moderatasamlingsparfiets partigrupp har som suppleant i jusfifieutskottet under BerfilLidgards ledighet anmält hans ersättare . suppleanti justitieutskottet Axel () suppleanti utrikesutskottet () 2 § Justerades protokollet för den 9 innevarande månad. 3 § Föredrogs och hänvisades Proposifion 1982/83:65 tillfinansutskottet Beträffande detta ärende hade regeringen föreslagitatt skulle besluta aft motionstiden förkortades . Kammaren beslöt att förkorta mofionsfiden till attutgå . 4 §Föredrogs och hänvisades Förslag 1982/83:7 fillkonstitutionsutskottet 5 §Föredrogs och hänvisades 1982/83:55och 56 till jusfitieutskottet 6 § Skatteutjämning i Föredrogs konstitufionsutskottetsbetänkande /83:6 om skafteutjämning i (prop. 1982/83:4). AnL 2 OVEERIKSSON (m): Den kommunala självstyrelsen har i vårt landvarit betydelsefull för demokrati och decentralisering. Under senare årtiondenhar dock en tendens till centralstyrning gjort sig gällande. Kommunreformernaunder har lett fram till allt större enheter med alltfärre förtroendemän och därigenom minskat inflytande för kommuninvånarna.Lagstiftning och specialdesfinerade statsbidrag har också styrt och delvisinskränkt kommunernas möjligheter till ett självständigt agerande i olikafrågor. Sambandet stat-kommun har alltså på olika sätt förstärkts. Kommunernasberoende av staten har blivit allt större. Man kan naturligtvis ha olika uppfattningar om den härutvecklingen. Önskemålet om motsatsen, etf spritt beslutsfattande, harframförts i många olika sammanhang. Försök med exempelvis kommundelsråd hargjorts för att nå detta syfte. Å andra sidan har samhällsutvecklingen med denstrukturella omvandlingen och befolkningsomflyttningen blivit sådan att enfullständig självstyrelse under ekonomiskt ansvar infe är möjlig- För upprätthållande av service till rimligkommunalskatt är flertalet kommuner beroende av skatteutjämningsbidrag. Det ärdock moderata samlingspartiets uppfattning att detta i första hand är en stadiguppgift. Den stora majoriteten av remissinstanser som avvisatbetänkandet Inomregional skatteufjämning har också gjort det med dennamotivering. Även om förhållandena i är speciella, bör sammaprinciper gälla över hela landet. Skatteufjämning är en statlig uppgift. RRV anser i sitt remissvar aft "det bör föreliggasynnerligen starka skäl för en speciallagstiftning som särbehandlar enlandstingskommun". Verket anser att den tidsbegränsade lagstiftningen ominomregional skatteutjämning i inte bör permanentas. Moderatasamlingspartiet ansluter sig till denna åsikt. De starka skäl som skulle kunnamotivera en speciallagsfiftning föreligger inte. Uppdelningen mellan landstingskommuner och primärkommunerär föranledd av att de ohka organen har skilda uppgifter och kompetensområden.I de fall där landsfing och kommun har en intressegemenskap löses lämpligenfrågorna genom inferkommunala avtal. Länstrafikbolagen kan ses som exempel påsådan verksamhet. Med en inomregional skafteutjämning, där skattemedelfiyttas från landsfing fill enskilda kommuner, kan man befara en utveckling motatt blir en överkommun i förhållande fill berörda primärkommuner.En sådan utveckling skulle vara synnerligen olycklig, då den kan uppfattas somett hot mot den kommunala självstyrelsen ute i kommunerna. En annan risk med inomregional skafteutjämning är att dekommuner som far emot bidragen inte använder dem för att sanera sin ekonomi ochsänka kommunalskaften utan i stället utvidgar sin egen verksamhet. Även detbidragsgivande landsfinget kan komma att höja utdebiteringen för aft klara sinaåligganden. I rådande statsfinansiella läge är detta olämpligt. Alla måstemedverka fill aft begränsa den offentliga expansionen. Den moderata reservationen i konstitutionsutskoftetsbetänkande pekar också på faran av att en permanentning av den inomregionalaskatfeufjämningen i kan leda fill aft systemet spridstill andra delar av landet. Detta skulle, som jag fidigare redogjort för, kunna ledafill en utveckling mot minskad självstyrelse, med som enöverkommun och en icke avsedd volymexpansion i framför allt debidragsmottagande kommunerna. De moderata reservanterna anser aft en sådanutveckling skulle vara ytterst olycklig. Reservanterna förnekar inte att förhållandena iStockholmsregionen är speciella. I ingen annan region är skillnaderna iskattekraft och utdebitering så stora. Reservanterna har dock denuppfattningen, aft även dessa problem skall lösas med en statligskatteutjämning. I avvaktan på aft de specieUa Stockholmsproblemen löses genomen revidering av det statliga skatteutjämningssysfemet, föreslår reservanternaaft landstingskommunen får möjlighet aft bevilja lån fill särskilt utsattakommuner också i fortsättningen. Detta är f. ö. samma ståndpunkt som denmoderata landstingsgruppen har intagit. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillden moderata reservationen som fogats till betänkandet. AnL 3YNGVE (); När def , erfarenhet,föreslås att lagen om skafteutjämning i landstingersätts av en icke tidsbegränsad lag, är vi socialdemokrater beredda att stödjaförslaget. föregicks beslutet av en längre debatt. beslöt manom en förlängning av lagen till utgången av . Ärendet föranledde dengången ingen debatt i kammaren. majoritet anser - iöverensstämmelse med propositionen - att några kommuner i Stockholmsregionenunder lång fid framåt kommer aft vara i behov av skatteutjämningsbidrag. Defär alltså det väsentliga skälet fill att upphäva den tidigare beslutadetidsbegränsningen. De kommuner som hade det svårt 1977 och då tyngdes av enhög låneskuld - är en av dem - har def fortfarande svårt. I Danderydoch är däremot låneskulden fortfarande ringa. "Inget annat län kanuppvisa tillnärmelsevisså stor spridning i skattesatserna som , där skillnaden uppgårtill . per skattekrona." Det är då en rimlig åtgärd aft landstingskommunen kan lämnabidrag i skafteufjämnande syfte. En tidsbegränsning av lagen skall inte hängahotande över landstingefs och kommunernas planering. har emellertid , som vi har hört, reserveratsig vid utskottsbehandlingen. Man medger dock att speciella ekonomiska problemfinns i vissa kommuner i och att dessa kan motiverasärskilda åtgärder. I avvaktan på - som man uttrycker det - att de inomregionalaskatfeutjämningsbidragen avskaffas anses det tillräckligt om landstingskommunenfår behålla rätten att bevilja lån fill de särskilt utsatta kommunerna. Destarka skälen för någonfing annat finns inte, sade från dennatalarstol. Jag anser defta vara ett cyniskt resonemang. skulle då komma att i fortsättningen endastagera som en bank. Reservanterna talar om risken av en utveckling mot aftlandstinget blir en överkommun i förhållande fill de berörda primärkommunerna.Om en sådan risk finns, vore den sannolikt större om skulle bifallareservationen. Med def anförda, herr falman, ber jag aft få yrka bifalltill utskottets hemsfällan. AnL 4 () replik: Def är fel aft kalla förslaget från moderathåll cyniskt. Vi menar, i avvaktan på att det inomregionala stödet avskaffas,att man inte skall slopa lånemöjligheten. Enligt vår mening skall alltsålandstingets möjlighet att bevilja lån finnas kvar i avvaktan på att det införsett statligt skatteutjämningsbidrag, som ger de svaga kommunerna rättvisa. Detfinns också en hel del övriga åtgärder, som kan stärka de svaga kommunerna. Jag har själv pekat på inferkommunala avtal. Man kananlita kommunförbund liksom också bolag och stiftelser som arbetar på sammasätt. Även utvecklingsfonderna kan träda in. har i sitt svarpekat på vikfen av en aktiv näringspolitik och på utlokalisering av statligaverk. , som är en avmotionärerna, kommer säkerligen att närmare redogöra för de speciellaStockholmsförhållandena. Men jag vill också peka på ett annat förhållande,nämligen att man infe kan jämföra bara med kommunerna inom Stockholmsregionen.Man kan alltså inte jämföra bara med utan kan med sammaräftvisekrav också jämföra med en annan svag kommun, t. ex. med minhemkommun . AnL5 () replik: Förvisso kommer de stafiigaskatteutjämningsbidragen att behövas också i fortsättningen, och sannoliktkommer de också att byggas ut. Men när skattesatserna skiljer sig så mycketinom en region som i def exempel jag anförde finns det naturligtvisanledning för att Det har sagts attom , som är den mest lånetyngda kommunen, skulle öka sin uttaxering såatt kommunen kunde betala sina lån, finge den fördubbla uttaxeringen. Allainser att defta är omöjligt. region med befolkningsomflyttning, såsom t. ex. inom länslandstingsområde, där man vid det ena tillfället får exploatera ett område, viddef andra ett annat, med de stora kostnader för bebyggelsen som detta medför,kommer utgifterna naturligtvis att variera mellan olika perioder. I sådana fallär självfallet ett inomregionalt system med skatteufjämning behövligt. AnL 6 (): Utskottsmajoriteten godtar en permanentning av lagen om inomregionalskatteufjämning med en mofivering som, även om den har utvecklats här, infeförefaller vara helt övertygande. Man säger visserligen å ena sidan att dettainfe kan betraktas som etf avsteg från huvudprincipen, att skatteufjämningmellan kommuner i första hand skall vara en statlig uppgift. Å andra sidanpekar man emellertid på att de speciella forhållandena utgörs av just enrelativt stor spännvidd mellan skattesatserna och anser aft detta är ett mofivför att staten inte skall betala i den mån def föreligger objekfivaförutsättningar för en skatteufjämning fill förmån för de sämst ställdakommunerna. Vimoderater har för vår del, efter och med ledning averfarenheterna, inte funnit oss övertygade av den mofiveringen. Moderaternasutgångspunkt, liksom majoritetens, är att skatteutjämning skall varaen statlig angelägenhet. Landsfinget har i realiteten tagit på sig uppgifter somär statliga. I prakfiken har det t. ex. inneburit aft när man i landstingetinförde en s. k. invandrarfaktor, som spelade en viss roll för utformningen avdef inorhregionala skatteutjämningsbidraget, ledde detta till aft ungefär sammabelopp, i storleksordningen 10 milj. kr. för del, av det statligabidrag man tidigare hade fått försvann. Detta, om inte annat, belysersambandet. Måletmåste rimligtvis även i vara att skatfeufjämningenuteslutande blir en statlig angelägenhet, såsom också har framhållits avreservanternas talesman i utskottet. Permanentningen är mot den bakgrundenolycklig. Systemethar alltså infe lett fill att skillnaderna i skattesatser har minskats. Ingenkommun har sänkt sin utdebitering. Sådana fromma önskningar brukar ju annarsofta beledsaga beslut om skatteutjämning över huvud taget. I reaUtetenhar det ju inneburit att man har givit utrymme för en icke obetydligvolymexpansion även i de kommuner som har speciella bekymmer. Jag tror att def är mofiverat att säga att bakom krifiken mot detnuvarande systemet med inomregional skatteufjämning just i länligger en uttalad tveksamhet inom moderata samlingspartiet i stad och län ifråga om agerande i ekonomiska sammanhang över huvud taget. har genom lagstiftningen fåttspeciella möjligheter att agera. Detta har i praktiken betytt att man harförlagt kollekfivtrafiken inom ramen för det landstingskommunala samarbetet,utöver de så att säga urgamla landsfingskommunala uppgifterna. Därtill liggerregionplaneringen inom . F. ö. har expansionslusten i landsfingetlett till en mycket kraffig utbyggnad och höga skattesatser, trots den mycketgoda skaftekraften i regionen. Stora delar av har bokstavligenvarit på jakt efter uppgifter och ändamål aft strö skaftepengar över. Man harinte i önskvärd omfattning koncentrerat sig på det man borde ha koncentreratsig på, nämligen vårdsektorn. I fråga om kollekfivtrafiken har man dessutombedrivit en enhgt vår mening mycket tveksam politik och låtit miljarderna isubventioner flöda. Särskilt tveksam kan man ställa sig till en annan del avlandstingets ekonomiska politik, nämligen i den del den rör näringspolifiken.Det räcker att här erinra om de även riksmässigt välkända misstagen när detgäller frågan om en färjeterminal i Roslagen. En permanentning av möjligheten fillinomregional skatteufjämning befriar staten från att ta det övergripandeansvaret för den samlade skatfeufjämningen i landet. Det ger underlag för ökadeanspråk på landstingsskaftemedel. Man skall f. ö. komma ihåg aft ocksåinvånarna i de mest utsatta kommunerna fär vara med om aft betala en del, genomatt landstingsskatten, helt naturligt, drabbar alla. Med hänvisning till det anförda yrkar jagbifall till den reservafion som är avgiven i konstitutionsutskottetsbetänkande. AnL 7 () replik: Med ledning av gjorda erfarenheter vill maninte ändra sig, säger . Def vore rätt så intressant att höra vaddet är för erfarenheter han syftar på. Han säger senare i sitt anförande attingen kommun har sänkt sin utdebitering, trots att skatteutjämningsbidrag harutgått. Nej, det är naturligtvis därför att kommunerna är så pressade avuppgifter, så tyngda av utgifter att de inte kan göra något sådant. Det ärsjälvfallet defta som berättigar dem aft få skatteutjämningsbidrag. I LennartBloms anförande förekom ett sådant angrepp på . Därförmåste detta påpekas. Han säger nämHgen att landsfinget har sökt uppgifter attströ skaftepengar över. Vi är säkert flera i denna kammaresom har erfarenheter av landstingsarbete. kan vara förvissad om attlandsfingen inte behöver söka några uppgifter att strö pengar över. AnL 8LENNART () replik: Får jag bara fill säga atteftersom jag varit landstingsman i , vet jagi osedvanUgt hög grad vad jag talar om. Erfarenheterna, säger herr. , ger inte vid handenatt den kommunala skatteutjämningen har haft några negativa effekter. Vad jagmenade var att def förvisso finns etf behov i detta avseende. Men vad är det som sägeratt landstingen skall tillgodose detta? Poängen i resonemanget - på den punktenär vi oense - är helt enkelt att det är fråga om en statlig utgift. I den måndet föreligger kraftigt eftersatta behov som kan motivera en skatteufjämning,skall en sådan ske den statliga vägen. Det är bakgrunden till helaresonemanget. AnL 9 () replik: kan väl aldrig förneka att definom en region som med gemensamma arbetsplatser ochkommunikationsproblem finns så många gemensamma uppgifter att det kan finnasanledning att ha en inomregional planering och följaktligen även enskafteutjämning inom motsvarande område. Det tycker konsfitufionsutskottet ärlämpligt i det här fallet; detta är något som infe kan tillämpas när det gällerlandet i övrigt, såvitt vi kan se, utan det är helt specifikt förStockholmsregionen. AnL 10 () replik: Får jag med anledning av det som YngveNyquist sist sade bara göra det påpekandet att en region naturligtvis i och försig har gemensamma uppgifter. Men den omständigheten att man säger att detskall finnas en skatteutjämning bör i princip kunna åberopas inomvarje region. gör man etf undantag för . Man säger att denfår klara sina problem själv. Det är detta som vi anser vara felaktigt när detgäller den aktuella konstruktionen. Dessutom vill jag påpeka aft den kraftiga expansionen ikommunerna väsentligt har avtagit. Objektivt sett måste rimligtvis behovet avskatteut-jämningsmedel minska successivt. De kommuner som haft stora bekymmerhar mycket snabbt fått lov aft göra sina utbyggnader, i motsats till de gamlakommunerna. Def har i sin tur alltså lett till mycket kraftiga finansiella pakänningar. Enligt min mening är det en uppgiftför staten aft klara de behov som delvis tillgodoses genom den inomregionalaskatteutjämningen. Det är som sagt bakgrunden till vårt ståndpunktsfagande iden här frågan. AnL11 PAR (): Att är en mycketstarkt segregerad region har omvittnats tidigare i den här debatten. Det finnspåtagligt stora skillnader i ekonomiska villkor mellan olika delar av länet.Inkomstnivån är en helt annan i t. ex. kommun jämfört med Botkyrkakommun. Detta att vi har stora skillnader i ekonomisk standard ochsocial situafion mellan människor i olika delar av regionen är ett stortproblem i sig. Men det har också följdproblem, nämligen de stora skillnadernaiskattekraft. Samma skatteuttag ger olika effekt per invånare räknat i olikakommuner. När man i kommun höjer sin skatt med I kr. - om det skullehända - får man alltså ut betydligt mer per invånare än om man gör samma sak iBotkyrka. skillnader som redan finns skärps genom aft kommunerna iområden med stor andel låginkomsttagare har sämre förutsättningar att fa handom sina invånare och ge dem service pä ett rimligt sätt än vad kommuner medrika och välbeställda invånare har. Det är detta problem som förslaget om inomregionalskatteufjämning vill försöka råda bot på. Denna skatteutjämning har hittillsuträttat väldigt mycket. säger i sin kritik att skafteutjämning skallvara en statlig angelägenhet. Det är i och för sig rikfigt i mycket storutsträckning. Men om man drar ut konsekvenserna av den moderata tankegången -aft den ojämlikhet beträffande de ekonomiska förutsättningarna som finns mellanolika kommuner i skulle genom den vanligaskatfeufjämningen - skulle den statliga skatteutjämningen tvingas till enmycket stor satsning just i det län som är det rikaste i landet. Jag skulle vilja fråga de moderata företrädarna: def konkret när ni säger aft de här problemen skall lösas genom denstafiiga skatfeufjämningen? Innebär det att ni är beredda att satsa 230 milj.kr. i statliga skaffeutjämningspengar på det rikaste länet i landet? Det vorebra att få besked om defta här, eftersom ni har sagt att problemen skall lösasdenna väg. De andra invändningar som man har från moderat sida är attdet finns en risk för aft blir en överkommun och att det blir enexpansion i kommunerna. Vad gäller den första invändningen skulle jag vilja ha ettenda belägg för att den inomrégionala skatteutjämningen har styrt den kommunalaverksamheten i något avseende. Eftersom ni anser att defta är ett stortproblem, måste det finnas åtminstone något bevis för att så skulle vara fallet- men jag känner inte till något sådant exempel. Def andra påståendet - aft det skulle bli alltför storexpansion i kommunerna - tycker jag jävas av det faktum att den kommun somfortfarande har mest resurser per invånare i , i varje fallbortsett från , är kommun, som har lägst skaftesatsoch som gör anspråk på aft bedriva moderat sparpolitik. Där satsar manfortfarande mest per invånare, helt enkelt därför att def finns resurser filldef. Att anse att def är orimligt att t. ex. i någon mån fårlikartade förutsättningar att ge sina invånare sådan service som Danderydskommun ger tycker jag är ogint i överkant. Vad som förvånar en särskilt mycket när man ser på den härfrågan i ett läns-perspektiv är det dubbla sätt som moderaternaargumenterar och arbetar på politiskt. Dels säger man nej till inomregionalskatteutjämning här i och i , dels sittermoderata kommunalpolitiker runt om i de kommuner som tillgodogör sig pengargenom den inomregionala skatfeufjämningen och inkasserar dessa pengar i sinabudgetalternativ. Jag kommer själv frän en sådan kommun, nämligen Södertäljekommun, där den inomregionala skafteutjämningen motsvarar . pä skatten.Om den inomregionala skatteutjämningen skulle tas bort, måste vi anfingen höja skaften med . eller genomförabesparingar på 47 milj. kr. i den kommunala budgeten. i har infe varesig föreslagit en skattehöjning på 1:70 eller anvisat hur besparingar på 47milj. skulle gå fill. Men eftersom varken i eller iandra kommuner i samma situation har anvisat hur man skulle spara om man intehade den inomrégionala skatteutjämningen, så utgår jag ifrån att den moderatapolifiken innebär att man vill ha skaftehöjningar i storleksordningen 1:50 ä 2kr. i kommuner som , , , och ,för att ta några exempel. Det anmärkningsvärda är bara att man aldrigoffentligt har redovisat de förslagen. AnL 12 () replik: Etf par av de frågor som harställt skall jag svara på. Den första gällde hur menar att de 235milj. som def nu är fråga - har det rört sig om upp mot1 miljard -skulle ha kommit dessa kommuner till godo. Givetvis genom statligskatteufjämning. Det innebär i själva verket att def skall fas av de generellaskatteutjämningsbidragen. För vår del anser vi naturligtvis aft def inte skallvara kombinerat med några som helst krav på ökning av skatteutjämningspengarnafrån staten, snarare tvärtom. Som påminner sig hade vi i vårtalternativ när det gäller den kommunala ekonomin i första omgången nämnt engenerell prutning på skatteutjämningbidragen - av rent samhällsekonomiska skäl. I övrigt kan jag kanske begränsamig till vad senast nämnde. Han var förvånad över attkommunalpolitiker har tagit emot inomregionala skaffeutjämningspengar. Dettahör liksom till den enklare advokatyren på landstingsnivå. I själva verket ärdef naturligtvis på det sättet att det infe finns någon som helst skyldighetatt utarbeta "alternativa alternafiv" för våra kommunalmän i dessakommuner - särskilt som vi anser aft de skall ha dessa pengar från staten istället. AnL13 () replik: Jag antydde fidigare att gärnahar ett dubbelt budskap i den här frågan, och jag tycker att vad nu illustrerar detta mycket tydligt. sade att de här kommunerna skall ha dessapengar, och de skall komma frän staten. Det innebär alltså att staten skallsatsa 235 milj. kr. ytterligare i skatteutjämningsbidrag till kommuner iStockholms län - alltså till den rikaste regionen i landet. påminnerLennart om aft defta inte får leda fill ökade statliga utgifter förskatteutjämning. Tvärtom skall statens utgifter för skatteutjämning minska avsamhällsekonomiska skäl. Resultatet är alltså att det är de kommuner i andradelar av landet som får skaffeutjämningspengar som skall stå för de härslantarna. För att invånarna i höginkomstkommuner som , , Lidingöoch inte skall behöva betala denna 25-öring eller 50-öring pä sin landstingsskattsom ett uttryck för solidaritet med mindre lyckligt lottade kommuner iStockholms län, skall alltså kommuner i inland. Filipstad-som nämndeshär-och andra fatfiga kommuner ute i landet avstå. Detta skulle ske dels föratt skulle kunna spara på den stafiiga skatfeufjämningen, dels föratt skulle kunna ge 235 milj. kr. extra till kommunerna iStockholms län. Den inomregionala skatfeufjämningen, herr talman, är enviktig solidari-tefsreform i dubbel måtto. Dels innebär den att rikare kommuneri hjälper dem som är sämre ställda och har ekonomiska problem,dels innebär den att , som är den rikaste regionen i landet, iväsentlig grad löser sina egna problem självt och infe belastar ur ekonomisksynvinkel sämre lottade landsdelar. Att inte ställer upp på ensådan solidaritetspolitik är kanske i någon mån betecknande. AnL 14 () replik: Till vill jag egentligen barasäga att han tyvärr fillhör de alltför många personerna i den här salen somtror att jultomten fortfarande fungerar i samhällsekonomiska sammanhang. Så ärfakfiskt inte fallet. Man måste spara överallt där man kan. Det är alldelessjälvklart att en samlad statlig bedömning av skatteutjämningsbehoven måsteske. Vi måste med all sannolikhet göra den på en lägre nivå än vi haransett oss ha råd att göra. Det är beklagligt. Behoven är omätliga, mennågonstans måste man dra gränsen. Ett motiv som för oss är avgörande är att detfinns en tro att om man tar ut pengarna landsfingsskattevägen skall det intemärkas. Men detta är ett led i en ökad beskattning av medborgarna, som vi underalla omständigheter vill försöka motverka. Ingenting säger att man, om man engång har sagt ja till en permanentning i , infe skall tillämpa dennaockså i landet i övrigt. Jag vill, utan att i en replikförlänga debatten för mycket, säga att man t. o. m. kan resonera om huruvida viskall ha så många som far ut skaft i landet, dvs. om inte tiden är inne för attavskaffa landstingen som beskattare. AnL15 () replik: Jag tror inte på jultomten, tror jag på solidaritet mellan människor och mellan olika delar avlandet. Det är i och för sig respektabelt att göra sig tilltalesman för besparingar, men då tycker jag aft man också skall visabesparingarnas avigsida.