prot · G60919 · 1982-12-31 00:00:00 — Detser nog i stället med tacksamhet på att vi har gjort det möjligt för dem attförkorta sin arbetstid fill . Det finns många problem som återstår. Beträffande denkönsuppdelade arbetsmarknaden tycker jag att vi skall hjälpas åt för att kunnagå vidare och på olika sätt försöka få kvinnor och män att välja annorlunda. AnL 92MAJ-LIS LÖÖW (s) replik: Jag avstod avsiktligt från att plocka med enmängd siffror i mitt anförande. Jag tyckte att det var vikfigare att så här iden allmänpolifiska debatten göra en principiell deklaration beträffande hurjag tycker att vi skall angripa problemen för framtiden och redogöra för defarhågor som jag har beträffande hur attityden till kvinnors rätt till arbetehåller på att utvecklas och kan utvecklas i den framtida debatten. Låt mig bara, i anslutning till , påpeka att det inte bara är den dolda arbetslösheten påheltid som ökar utan också till stor del undersysselsättningen, alltså dendolda arbetslösheten på deltid - jag tror att håller med mig omatt det är allvarligt. Det är 100 000 människor som säger att de har mindrearbetstid än de skulle önska. Jag kan hålla med om att det är bra att kvinnor får in enaldrig så liten fot på arbetsmarknaden. Men hur mycket av den tillströmning somKarin talar om handlar om undersysselsättning eller är en fråga ombara ? Jag tror att vi också är överens om att villkoren förkvinnorna i förvärvslivet måste vara sådana att de verkligen kan leda till detekonomiska oberoende som vi också torde vara överens om. När det gäller de ensamstående föräldrarna vill jag sägaatt jag tycker att vi skall arbeta för alla föräldrars möjlighet att förkortasin arbetstid. Vi måste se till att det blir ekonomiskt möjligt för alla.Därför tycker jag att föräldraförsäkringen skall byggas ut så att den ger fullersättning för förlorad arbetsförtjänst. AnL 93 () replik: Det är riktigt, , attdeltidsarbetandet ökar -men inte på bekostnad av heltidsarbetandet, utan bådeheltidsarbetandet och deltidsarbetandet ökar, enligt de siffror som finnstillgängliga. Jag håller gärna med om att det finns vissa problem meddeltiden. I varje fall bör kvinnor vara väl medvetna om vad de gör. De enkätersom har gjorts där kvinnor själva får ange skälen fill att de tar delfidsarbetevisar att det inte allfid är arbetsmarknadsorsaker som ligger bakom. Men detfinns många som skulle vilja ha mera arbete - det är klart dokumenterat. Det som ändå är ganska glädjande och som jag tycker att vikan glädjas åt gemensamt är att det är den långa deltiden som ökar mest. 70 %av alla de nästan en miljon människor som har delfid har vad vi kallar långdeltid, alltså över 20 fimmar. Då har de också i stort sett den socialatrygghet som vi vill att de skall ha. Jag är medveten om att denna deltid intealltid räcker för en egenförsörjning, men den är ändå ett steg på vägen in motarbetsmarknaden som kan vara vetfigt att ta för en som har varit hemarbetande. AnL 94HANS (): har under denna veckaoffentliggjort sin årsrapport och framställt som sitt huvudkrav internafionellaakfioner mot regeringsstödda mord bl. a. i , och ett flertalandra länder. Rapporten innehåller också dokumenterade fakta om försvinnandenoch tortyr i , om tusentals interneringar utan anklagelser i , om 96avrättningar genom hängning i under ett enda år, om 29 929 officiellterkända fängslanden av polifiska skäl i , om tortyr och misshandel avfångar i många länder, däribland , , och Yemen. Detgemensamma för aUa dem som utsatts för dessa övergrepp är att deras gmndläggandemänskliga rättigheter har kränkts. Rapporten innehåller också redovisning avframgångar i arbetet, av att ett stort antal poUtiska fångar har frigetts, attpoUfiska rättegångar har lagts ner och att verkställandet av dödsstraff harstoppats. verksamhet är värd allt vårt stöd. Den är enallvarlig påminnelse till parlamentariker och regeringar om nödvändigheten avständig vaksamhet och aktioner mot kränkningar av grundläggande mänskligarättigheter. Två länder i Amnestyrapporten fångade mitt särskildaintresse, nämligen de konfliktladdade länderna och -intresset väcktes i samband med aktuella uppgifter om allvarlig politiskförföljelse och rättsliga övergrepp som förekommer där. Anledningen till dettavar att jag i en lista över den svenska vapenexporten fann att denna när detgällde omfattade ett värde av 254,1 milj. kr. och när det gälldeIndonesien 40,7 milj. kr. fann jag att vår vapenexport allmänt settgradvis har ökat . uppgick vår vapenexport till239,5 milj. kr. Det betyder att vapenexportens andel i procent av totalexportendå var 0,30. Den har därefter successivt ökat och uppgick till eller1 555,4 milj. kr. föreligger ännu bara preliminära siffror, men desynes ligga på i det närmaste samma nivå som föregående år. -Jag är medveten omatt det under åren har funnits både högre och lägre siffrorför andelen av totalexporten. Det är angeläget att de nya lagbestämmelserna förvapenexport fillämpas mycket restriktivt, så att vi inte säljer vapen fillländer som allvarligt kränker grundläggande mänskliga rättigheter och därvapnen kan missbrukas för att undertrycka dessa rättigheter. Lagen ger nämligensådana möjligheter. I det här sammanhanget är det angeläget att understrykaatt de mänskliga rättigheternas sak främjas bäst genom fred och avspänning ochkränks värst då det bedrivs vålds- och konfrontationspolitik på det internationellaplanet. Kampen för frihet och demokrafi kräver att vi visar solidaritet med deförtryckta som flyr undan politisk diktatur, terror och rasförföljelse. Det är värdefullt att det i regeringsförklaringen markerasatt en generös flykfingpolitik är ett vikfigt uttryck för internationellsolidaritet omsatt i prakfisk handling. Detta är förpliktande. Jag vill gärnauttala den förhoppningen att detta skall komma till uttryck både i bedömningenav enskilda fall och i det fortsatta reformarbetet. Men det gäller inte bara att ta emot politiska flykfingari vårt land utan även, och framför allt, att aktivt verka för att den ofrihet,det förtryck och den förföljelse som ger upphov till flyktingströmmar motverkasoch bekämpas. Det har förekommit mycket illavarslandeuttryck för rasism, invandrarfientlighet och utlänningshat. Det behövs en bredkampanj mot rasism och andra fördomar mot invandrare och flyktingar. Den måstenå ut i våra skolor, i arbetslivet och i vårt umgänge och inte minst i våra samtalmänniskor emellan. Det gäller att inte sitta tyst då fördomarna vädras. Det fordras en skärpt lagsfiftning mot rasdiskrimineringoch hets mot invandrare i allmänhet. Det är angeläget att den genomförs såsnart som möjligt. Det är också vikfigt att polis och åklagarväsende fårutbildning och resurser för att på ett bättre sätt än kunna motsvarade krav som gällande lagsfiftning ställer och kommande - som jag hoppasförbättrad -lagstiftning kommer att ställa. Det systematiska och allvarliga missbruk avorganisationsfriheten som rasisfiska och rashetsande organisationer undersenare tid har gjort sig skyldiga till är oroande. De organisationer somundergräver grundläggande rättigheter och ifrågasätter grundtesen om allamänniskors lika värde, oavsett ras, hudfärg eller etnisk fillhörighet, måstekraftfullt motarbetas. Det är av vikt att det i regeringsförklaringen harframhållits, att regeringen med kraft kommer att motverka de tendenser tillrasism och diskriminering av invandrare som har gjort siggällande i det svenska samhället. En framgång beror inte bara på de särskilda åtgärder somkan genomföras - på lagstiftningens område, i fråga om utbildning, upplysningoch opinionsbildning - utan också och kanske framför allt på att regeringenspolitik i fråga om sysselsättning och bostäder ger goda resultat. Rasism,rasdiskriminering och utlänningsfientlighet har nämligen till stor del singrogrund i ekonomiskt krisartade situationer. AnL 95 (): Hos svenska folket är neutralitetstanken välförankrad. Att vi lyckades hålla oss utanför de två världskrigen berodde mycketpå vår neutralitetspolitik. En neutralitetspolitik som stöds av ett starktförsvar ger oss de största förutsättningarna för att bevara vår fred ochfrihet. Det internationella läget har försämrats.Spänningarna ökar, konflikterna blir fler och allvarUgare. Många känner oroinför framtiden. Det är skrämmande att supermakterna dessutom i fred ägnarsig åt direkt aggressiva handlingar som att gå in med kärnvapenbestyckadekrigsfartyg i mest känsliga kustavsnitt - jag avser den ryska ubåten137. Det är troligt att främmande ubåtar också varit i Stockholms skärgård,t.o.m. Tyvärr har inte försvaret lyckats tvinga upp någonubåt för identifiering. Det är bra att regeringen skärpt tonen och att regeringenockså kan tänka sig att ge order om att sänka främmande ubåtar på svensktterritorialvatten. En sådan skärpning är nödvändig - något annat vore detsammasom att inbjuda främmande makters ubåtar att öva i den svenska skärgården. Att regeringen också tillsatt en kommission är bra. Det ärviktigt att utreda vad som hänt i , hur man skall handla vidkränkningar i fredsfid och hur informationen skall gå till under pågåendeubåtsjakt. Vi får säkert fillfälle att här i återkomma till heladenna mycket viktiga problemafik. Jag hörde i Rapport en intervju med f. d.amiralen och högste befälhavaren för Sfillahavsflotta, la . Medanledning av den kan man fråga sig om vår försvarspolitik är realistisk. Enligt överbefälhavaren och försvarskommittégrundar sig vår försvarsplanläggning i första hand på förutsättningen om ettstorkrig i , utan att kärnvapen kommer till användning. Och visstär det hotet tänkbart. Men man kan också tänka sig att kärnvapen kommer tillanvändning. Enligt la är ett kärnvapenkrig oundvikligt i . Det skulle ta alltför att här redogöra för debåda stormakternas styrkor, vapen och andra resurser som de förfogar över iEuropa. Troligt är att man vid en analys skulle komma fram till att Sovjetsresurser inte skulle räcka till för att föra ett konventionellt storkrig iEuropa och dessutom avsätta en tillräckligt stor styrka för att genomföra enframgångsrik operation mot . Ett sådant läge skulle kunna leda till attSovjet kunde tänkas använda kärnvapen. Enligt intervjun med la siktar man i väst insig på ett kärnvapenkrig. Han sade vidare i intervjun: "Planering för ettkärnvapenkrig görs i . Kärnvapen är en integrerad del av våra krigsplaneroch vår utrustning. är oundvikligt i ." Mot ett kärnvapenkrig har inte stora möjligheteratt försvara sig. Skulle vi bli angripna med kärnvapen måste vi i så fallinrikta oss på att mot ABC-stridsmedel måste finnas, om Nr 19 Skydd sådana stridsmedel sätts in. En omrustning till ett försvar som grundar sig på att viäven kan bli utsatta för kärnvapenkrig bör debatteras, så att vi kan fåett försvar som är bättre än det vi nu har, för att så långt möjligt klara etteventuellt kärnvapenkrig. Jagskall nu övergå fill att tala om mera närliggandeproblem, som rör såväl försvaret som arbetsmarknaden. Det försvarsbeslut som fattade kan manmed fog säga var positivt vad gäller skydd för civilbefolkningen. Tanken medbeslutet var att man så fort som möjligt skulle komma till rätta med bl. a. denbrist på skyddsrum som råder på många håll, särskilt i storstadsområdena.Eftersom vi nu har stor arbetslöshet bland byggnadsarbetarna i landet. Vore detlämpligt att sätta i gång med byggande av skyddsrum, i första hand sådana skyddsrumsom inte har samband med nybyggnad. Det åligger länsstyrelserna att planera förskyddsrumsbyggen. Visserligen har resurserna för denna verksamhet någotminskats på länsstyrelserna men inte så mycket att det behöver verka negativt inågon större omfattning för planering av en kraftig och snabb utbyggnad avskyddsrum. Jag anser att regeringen skall verka för att, om det visarsig nödvändigt, skaffa fram planeringsresurser. Öka utbyggnaden av skyddsrumtill omkring 200 , så att vi inom rimlig tid kommer till rätta med denbrist på skyddsrum som finns! En annan angelägen fråga som jag vill ta upp är byggandetav ett flygfält i . flyttade K 4 från till nya moderna kaserner iArvidsjaur och till ett område med god tillgång på övningsterräng. K 4 har ensammanlagd personalstyrka på ca 950 man, av vilka 250 är anställd militär,civilmilitär och civil personal. De värnpliktiga är fjärrekryterade, dvs. dekommer från hela vårt land. De genomgår en mycket krävande jägarutbildning på K4. Personalläget inom befälskårerna är intetillfredsställande. Besvärande vakanser finns inom kårerna. Att på en gång få allt att fungera både på förbandet och isamhället är kanske inte möjligt. Visst har man kommit en bra bit på väg, menännu återstår mycket, framför allt när det gäller vissa lokaliteter isamhället. Personalen på K 4 anser att staten i första hand skall fullföljaplanerna på byggandet av en flygplats i . I samband med uppbyggandet av fredsförbandet K 4 harfrågan om ett flygfält i området diskuterats. Både från militär och civil sidahar understrukits betydelsen av att en flygplats kommer till stånd. Frånmilitär sida är det värnpliktssociala skäl som väger tungt. Enligt beräkningarsom har gjorts kommer varje veckoslut 200-300 värnpliktiga att transporterastill och från Mellan- och , under vissa tider upp till 500värnpliktiga per veckoslut. Det är helt klart att en flygplats kommer att få storbetydelse även för näringslivet i regionen. gav den dåvaranderegeringen i i uppdrag att utredaförutsättningarna för anläggandet av en flygplats i var klart . Av utredningen framgår bl. a. att dettar att bygga flygplatsen med en årliginsats på 20-25 milj. kr. Dennasumma kan ses i relation till den statliga delen av beredskapsarbeten desenaste åren - 1978/79 683 milj. kr. och 1979/80 650 milj. kr. Regeringen bör besluta om byggandetav en flygplats i . Avslutningsvis vill jag ta upp ytterligare en fråga, devärnpliktigas förmåner. Dagens ekonomiska system för de värnpliktiga är svårt attöverblicka, eftersom det består av många olika ekonomiska ersättningar. Dettaär ett problem både för de värnpliktiga och för myndigheter och förband. Ettsystem med värnpliktslön skulle bU både enklare och rättvisare än det systemsom gäller och skulle dessutom innebära att vi kom ifrån byråkratin ochett tungrott system. De värnpliktiga skulle som vanliga löntagare deklarera ochbetala skatt. Jag är medveten om att värnpliktslön är ett långsiktigtmål och att hänsyn måste tas till samhällets ekonomiska förutsättningar. Men enutredning för att klara ut kostnader och övriga frågeställningar kring ettsystem med värnpliktslön bör regeringen låta tillsätta. 1. att regeringen inför nästafleråriga försvarsbeslut bör låta utreda och sfimulera en debatt, så att vi fårett effektivare försvar med hänsyn tagen till att vårt land kan utsättas förkärnvapenanfall, 2. att regeringen bör vidta åtgärder,så att omkring 200 skyddsrum byggs , 3. att regeringen bör vidta åtgärder,för att få till stånd ett byggande av en flygplats iArvidsjaur samt 4. att regeringen bör låta utredakostnader och frågeställningar kring ett enklare ekonomiskt system för värnpliktigaoch införa värnpliktslön. AnL 96OSWALD (vpk): Jag skall ta upp några internationellaproblem och i samband med det komma in på vad kan tänkas uträtta ochhur det påverkar våra egna nationella och säkerhetspolitiska intressen. Detfinns , i vårt land och i världen i övrigt, en stark och snabbt växandeopinion för nedrustning och fred. Det demonstrerades med stor tydlighet här iStockholm och på andra platser i på FN-dagen , vilket redanhar nämnts av flera talare här i debatten. som denna opinion växer och blir allt starkare,har de motsatta krafterna, krigshetsarna, uppmstarna och militaristerna, stärktsin ställning och höjt rösten till nivåer som skulle ha varit otänkbara för tioår sedan. Också det omdömet gäller för både vårt eget land och för världen istort. grund och botten är det detta ökade tryck, denna cynismoch detta tal om att någon segrare kan tänkas i ett nytt världskrig, som fåttfredsopinionen att verkligen vakna. Det är ett friskhetstecken, något attverkligen vara glad åt. Det är ett påpekande och en påminnelse tiU makthavare, småsom stora, att folken vill ha fred, att de motsätter sig spekulationerna omsäkerhet genom rustningar och att det otänkbara, ett atomkrig, någonsin skullekunna accepteras. Men hur möts nu denna fredsopinion? Det vanligaste harvarit att anklaga den för naivitet, romantik och brist på realism. Ett annatmycket vanligt angrepp i vårt land, i i övrigt och i har varitanklagelser om att fredsrörelserna går den andra stormaktens, , ärenden.Så har det varit med de skandinaviska kvinnornas fredsmarscher, till och fill . I det förra fallet anklagades dessa kvinnor för attde marscherade mot väst och protesterade mot NATO:s planer på utplacering avnya atomvapen i . I det andra fallet, , då de lyckades ordnaen marsch fill under huvudparollen Nedrustning i öst och väst,anklagades de för att stäUa upp i sovjetiska propagandajippon och därmed ocksåi det fallet stödja intressen. Men ingenting hade ju hindrat regeringaroch myndigheter i t. ex. och att ta fasta på detpositiva i fjolårets marsch till och göra det till en manifestation förfredsviljan i dessa och andra aktuella stater. I söndagens manifestation i , den mångdubblakedjan av människor hand i hand mellan och ambassader, deltogtiotusentals människor. De gjorde inte det för att de tycker särskilt bra omSovjet eller anser att den stormakten står för större fredsvilja än den andra,. De gjorde det som en uppmaning och en vädjan till båda dessa storamaktkoncentrafioner att vara förnuftiga, att överväga vad de håller på med ochatt lyssna på opinionen både i sina egna länder och i hela världen. var stängd och fillbommad och en resolufion fick stickas in genom endörrspringa. ambassadör kom ut och tog emot en delegation, som ficköverlämna budskapet till honom personligen. Hur kommenteras nu dessa händelser i svenska massmedia ochav de grupper i vårt land som alltid angriper fredsrörelsen? Jo, den sovjefiskaambassadören sägs ha passat på tillfället att göra en PR-grej, utnyttjafredsdemonstranternas omedvetenhet och använda dem för sina egna syften.Människorna här i brydde sig inte om vilken eller vilkaambassadörer som visade sig. De hade gått hem med en känsla av att ha varit medom något viktigt, oavsett vad som hade inträffat i de fallen. Men om nu densovjetiske ambassadören inte tagit emot budskapet? Vad hade då sagts ochskrivits om de svenska fredsdemonstranterna? Eller om det motsatta förhållandetinträffat att ambassadör kommit ut och förskansat sig bakom låstadörrar på sin ambassad? Jag har, herr talman, dragit upp de här resonemangen föratt påvisa att det inte spelar någon roll vad den svenska fredsopinionenföretar sig. Den kommer ändå alltid att bli angripen av dem som i grund ochbotten inte vill ha några fredsdemonstrationer eller andra sådana aktioner. Det är de som anser att nationellsäkerhet, totalförsvar och militärutgifter egentligen inte skall diskuteras ochifrågasättas av andra än dem själva. Det är delar av militärledningen,manifesterat av den nye flygvapenchefen, som i en predikan i ensvensk kyrka ifrågasatte fredsopinionen, dess kunskaper, motiv och syften. Detär högerkrafterna i allmänhet i vårt land, främst representerade av moderatasamlingspartiet. Det partiet har aldrig någonsin stött några fredssträvanden.Högern har alltid ställt sig på sidan om sådana aktioner, och så görmoderaterna än . De, och andra som tycker som de, säger att det militärasystemet och frivilligrörelserna är den största fredsrörelsen i vårt land. Detär ett fantastiskt påstående, som verkligen försöker utnyttja den vilja fillförsvar av nationella självständighet som finns hos hela svenskafolket. Många, kanske de flesta, av dem som deltar i olikafredsaktioner är inte pacifister. De är villiga att göra sin värnplikt om de ärmän, och de är alla villiga att betala stora summor för ett svenskttotalförsvar. Men de är inte villiga att figande finna sig i en fortsattkapprustning på kärnvapenområdet. De är inte heller villiga att låta militarismoch högertänkande styra den svenska totalförsvarsplaneringen. Därför blir deangripna, så snart de tar upp och agerar i sådana frågor. Men den opinionen kommer att växa. Den vänder sig mot denobalans som råder inom det svenska totalförsvaret, där ett dyrt och alltmerurholkat militärt system får huvudparten av anslagen. Den vänder sig mothögerns och övriga borgerliga parfiers beslut att kasta ut miljarder påanskaffning av ett nytt militärflygplan, JAS. Det är ett beslut som regeringenmed det snaraste måste ompröva. Det är oförsvarligt att i tider av ekonomiskkris, med inskränkningar på samhällslivets alla områden, godkänna ett militärtflygplansprojekt, som inte förbättrar vår säkerhetspolitiska status i någonvettig mening. Det har sagts i regeringsdeklarationen attsocialdemokraterna skall göra en analys av ekonomiskaförutsättningar. I nyheterna har vi fått höra att kostnadsramen förJAS-projektet, till följd av devalveringen och prisstegringar i övrigt, redanhar sprängts långt utöver vad som sades så sent som . Om de invändningarsom socialdemokraterna hade mot JAS fortfarande gäller, kan resultatetav den analysen bara bli ett, att skrota . kan lika litetsom någon annan stat rusta sig till säkerhet. spelas det upp stora föreställningar i samband med dekränkningar av svenskt territorium som skett på den senaste fiden. Det behövsuppenbarUgen skärpningar av den svenska bevakningen. Det har vi råd med om viavstår från JAS och ser till att det civila samhället i gränstrakter och vidkuster stärks. Inga som helst militära patrulleringar kan ersätta en levandeskärgård. Att det sedan måste och skall finnas militära förband med godutrustning är närmast en självklarhet. har ett gott internationellt rykte när det gällerarbetet för fred och nedrustning. Vi har också haft en fördel i våralliansfrihet och vår uttalade vilja till neutralitet i olika konflikter. Det ärett förtroendekapital som det gäller att vara rädd om. Vi måste tyvärr konstatera atthögerkrafterna, också i det fallet främst representerade av moderatasamlingsparfiet, är mindre måna om den svenska neutraliteten än andra grupper idet svenska samhället. De ser ingen fara i ökade bindningar till och NATO,varken på det ekonomiska eller det militärindustriella området. De ser detsnarare som en fördel. tal om nationell självständighet är falskt.Den förstfödslo-rätten är de beredda att sälja för varje grynvälling som destora, mulfinationella företagen ställer på deras bord. Det är viktigt att internationella anseende idessa avseenden återupprättas. Det ställs stora förhoppningar på ochhans regering när det gäller dessa frågor. Vi förväntar oss nya initiafiv förnedrustning och fredsarbete. Inte minst måste arbetet för en nordiskkärnvapenfri zon komma ur det dödläge som de borgerliga regeringarna försattdet i. Respekten för den svenska neutraliteten måsteåterupprättas. Det kan inte ske genom ökade anslag till marinen eller någonannan vapengren. Men det kan ske i första hand genom en otvetydig svenskförsvars- och säkerhetspolitik, en politik som utesluter projektet omsamarbete på det militärindustriella området med det ena av stormaktsblockenså som har skett när det gäller JAS, en poHtik som inte tillåter uttalanden som"att vi vet var vi hör hemma" eller låter uttalanden av motsvarandeinnebörd från högt uppsatta representanter i något av stormaktsblocken ståoemotsagda. Den mest aggressiva och krigshetsande makten i världen är . Det är ingen tillfällighet. är desperat beroende av att hakontroll över och tillgång till stora resurser utanför sitt eget territoriumför att klara sin ekonomi. Det gäller framför allt olja, men också många andrastrategiska råvaror. rustningsindustri är också en pådrivande faktor isammanhanget och är till stor del ansvarig för den oerhörda upprustning somReagan-regimen har startat och som har nått nivåer långt över vad tidigarepresterat i krigstid. Utplundring av andra stater förutsätter en sådanutveckling. Det behövs rustningar och militär aggression för att lägga beslagpå andra länders rikedomar.