prot · G609146 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:146 Omtidpunkten för offentliggörande av innehållet i proposition till 1 § Justerades protokollen förden 4, 5 och 6 innevarande månad. 2§ Meddelande om svar påinterpellation 1982/83:134 Med hänvisning till 6 kap. 1 § i riksdagsordningen vill jag meddela attjag har kommit överens med om att hans interpellation1982/83:134 om innebörden av begreppet frihet i visst uttalande kommer attbesvaras . 3§ Svar på interpellation 1982/83:127 om tidpunkten för offentliggörande avinnehållet i proposition till i har frågat, i anledning av att en presskonferensföregick överlämnandet till av kompletteringspropositionen, omregeringen avser att hädanefter iaktta normal hövlighet gentemot idetta hänseende. Detär min uppfattning att en proposition normalt bör finnas tillgänglig iriksdagen när dess innehåll offentliggörs genom pressmeddelande eller vidpresskonferens. Ifråga om kompletteringspropositionen kunde vi dock konstatera att det imassmedia publicerades en rad uppgifter om propositionens förmodade innehåll.Till stor del var dessa felaktiga. Det ledde i sin tur till en diskussion omcentrala ekonomisk-politiska frågor som grundade sig på dessa felaktigauppgifter. I det läget fann regeringen det rimligt att hålla en presskonferens,vid vilken relativt utförliga pressmeddelanden lämnades ut, innanpropositionen överlämnades till . Om tidpunkten för offentliggörande av innehållet iproposition till 3GUNNAR i (m): Tillåt mig framföra ett tack tillstatsministern, inte bara för svaret utan också för att han svarat själv ochinte genom ombud. Det är inte som en representant för detparlamentariska fotfolket står öga mot öga med landets statsminister. Jag konstaterar med tillfredsställelse att statsministerni sitt svar i princip bekräftar att en proposition bör finnas tillgänglig iriksdagen när dess innehåll offentliggörs. Jag uppfattar uttrycket"tillgänglig i " sä, att den bör vara distribuerad tillriksdagens ledamöter, inte bara att den i ett exemplar lämnats tillkammarkansliet. Det är möjligt att detta kan innebära en skillnad pä någon dag. Min fråga till statsministern har inte haft någonpartipolitisk innebörd. Jag ställde en motsvarande fråga till statsministerUllsten . Jag fick då svar av statsrådet . Vid dendebatt som därvid utspann sig i kammaren rådde enighet mellan företrädare försocialdemokraterna, och i fråga om kravet attriksdagen skall få tillgång till propositioner med eller i omedelbaranslutning till offentliggörandet av deras innehåll i massmedia. Detta tordeockså vara den uppfattning konstitutionsutskott haft och har, ochdet är som ledamot av detta utskott jag nu reagerat mot att det kunnat föras enpressdebatt om "kompletteringspropositionen" på basis av enpresskonferens, som tycks ha ägt rum , medan denifrågavarande propositionen -dagtecknad - fortfarande inte var"tillgänglig" när jag pä eftermiddagen lämnaderiksdagshuset. Det känns egendomligt och olustigt för oss riksdagsmän attuppleva att vi, i kontakten med andra medborgare, som förutsätter att vi skallkänna fill innehållet i en av dé viktigaste propositionerna , måstesvara att vi inte vet hur det förhåller sig eftersom vi inte fåttpropositionen. säger statsministern att presskonferensen anordnades därföratt massmedia publicerat en del felaktiga uppgifter om propositionensförmodade innehåll. Detta innebär, såvitt jag förstår, att massmedierna genomen sådan taktik även skulle kunna provocera regeringen att ordnapresskonferenser innan propositioner överlämnas till . Sådant voreinte bra. Vid debatten 1979 diskuterade vi också om man skulle kunnatänka sig att ledamöter i varje fall skulle fä ett exemplar av depressmeddelanden som lämnats ut vid sådana presskonferenser. ,som 1979 var ordförande, var då avvisande till en sådantanke, och jag ger nog honom rätt. kan faktiskt ställa krav på att fåtillgång till hela sanningen, inte bara valda delar av den. Om en regering,eller enskilda statsråd, vill ge publicitet åt förslag som är under beredning,bör det ske på ett sådant sätt att massmedierna inte kan framställa saken somatt en proposition blivit avlämnad till . I det fall det här gällervar besluten tydligen tagna , före presskonferensen ochen vecka före tidningarnas ledarkommentarer. förflötsedan innan ledamöter fick del av propositionen. Närstatsministern nu i princip medgett att propositioner "normalt" börfinnas tillgängliga "i " - vilket jag tolkat som "förriksdagens ledamöter" - vid den fidpunkt då innehållet offentliggörs förmassmedia, är vi rimligtvis överens i sak, och det är bra. Frågan är dock vadriksdagen kan acceptera som "icke normalt". Det naturliga vore väl -om massmedierna är ute och laborerar med felaktiga uppgifter - att mandementerade felaktigheterna och bad massmedierna ge sig fill tåls till dessadressaten, dvs. , verkligen fått den proposition det gäller. Det ärför mitt sätt att se orimligt att framför allt pressen skall kunna föra endebatt över riksdagsmännens huvuden utan att riksdagsmännen har möjlighet attdelta i den annat än på den hypotetiska grunden att vad som står i tidningarnafill äventyrs kan förmodas vara någoriunda riktigt. Jag vågar därför föreslåstatsministern att inte låta sig provoceras till prematura presskonferenser pågrund av felakfiga uppgifter i massmedia, utan att i stället, om så ansesbehövligt, dementera felaktigheterna. Den här incidenten kastar också ett visst ljus- eller skall man kanskehellre säga en skugga? - över relafionerna mellan och massmedierna,mellan vad en förutvarande ordförande i karakteriseratsom den nya "första" och den gamla "tredje" statsmakten.Samtidigt med att vår nya författning givit en konsfitutionellförstaplansroll förefaller det mig som om i det allmänna medvetandetsjunkit ned fill en tredjeplansroll. Det är hos regeringen och hos massmediernasom de starkaste och mest betydelsefulla resurserna för opinionsbildning ochsamhällsförvandling numera finns. har röster på nytt höjts för enomprövning av arbetsformer. Vi bör nog ta dem på allvar. Avsjälvbevarelsedrift borde måhända också parlamentet fundera litet på sin egenmarknadsföring. Större omsorg borde nog ägnas åt att få massmedierna att ge enfylligare och mera informativ redovisning av vad som skrivs och sägs iriksdagen och om innebörden av de beslut som fattar. Återflyttningentill borde kunna ge osökta fillfällen till nya grepp. Enuppstramning av aktiviteten fram till 550-årsjubileet vore kanhända på sinplats. Min interpellation befingades, jag upprepar det, inte av någrapartipolitiska avsikter, utan av omsorg om ansvar och värdighet,sådana de kan härledas ur vår författning. Kanske är det mera naturligt för enmedlem av ett oppositionsparti att slå vakt om detta än för ett regeringsparti.I grunden borde det emellertid vara lika angeläget för alla, som här företräderen parlamentarisk demokrati. Omtidpunkten för offentliggörande av innehållet i proposition till Jag tycker nu att i har rätt i det mesta av vadhan säger. Vi har anledning att värna om - och om möjligt förbättra -riksdagensställning i det allmänna medvetandet. Det är viktigt att propositionerföreligger hos ledamöter med att regeringen offentligtpublicerar propositionernas innehåll. Principiellt har jagsåledes absolut inga invändningar mot 8 protokoll 1982/83:145-147 vet jag de svårigheter som i praktikenuppstår i vissa fall. De har att göra med den tid som här förgår. Regeringen fattar, efter omsorgsfulla förberedelser ochkollektiva ansträngningar, ett beslut i en fråga. Sedan går det en viss tidinnan tryckningsförfarande och sådant är färdigt så att propositionen kanläggas fram för . publiceras det en rad saker itidningarna. Det har blivit fler sådana publiceringar genom de fackligaförhandlingar som skall äga rum. Via dessa fackliga förhandlingar får oftaledamöter av del av förslagen i alla detaljer, sägs det. Dä utsättsockså oppositionen för frestelser att på olika sätt blockera ett kommandeförslag genom att gå ut och säga sin mening. Därefter - på grundval av kanskefelaktiga uppgifter - rycker företrädare för regeringen eller regeringspartierut till försvar för en icke existerande ståndpunkt. Sedan kommer ,i efterhand, äntligen en proposition. Detta blir stundom en nästan outhärdlig provokation. Jagtror inte att någon regering i alla situationer kommer att kunna motstå denprovokationen. Det kommer alltså även , skulle jag kunna tänka mig,att kunna inträffa sådana här situationer. Men jag delar meningatt man bör försöka stålsätta sig så långt möjligt. Jag skall gärna säga till att vi sedan hansinterpellation väcktes har gjort en genomgång av publiceringstider ochtidpunkten för framläggande för ledamöter. Det finns skäl att stramaät rutinerna här, så att sådana här fall av förtida publicering absolut ickeblir rutin och endast förekommer i enstaka fall, dä man inte har kunnat hanterasituationen på ett annat sätt. 5GUNNAR i (m): Jag tar med tacksamhet emot de besked statsministernhär har givit. Det är trevligt när vi i kammaren kan komma överens om saker ochfing på ett lugnt sätt, och jag har i princip ingenfing att tillägga. Jagförstår att det kan uppstå läckor, och statsministern har här anvisat entänkbar möjlighet för sådana läckor, som kanske är något som vi ifortsättningen får anledning att fundera ytterligare på. Än en gäng tack! Överläggningen var härmed avslutad. 4§ Meddelande om svar på interpellation 1982/83:136 6 Utbildningsminister : Herr talman!Med hänvisning till riksdagsordningen 6 kap. 1 § får jag meddela att jag pågrund av resor inte är i tillfälle att besvara framställdainterpellation om anpassning av värnpliktigas inryckningsdag till skol- ochuniversitetsutbildningen inom föreskriven tid. Jag avser att besvarainterpellationen . 5 §Svar på fråga 1982/83:443 om lämpligheten av att privata näringslivetbekostar statliga tjänster Margö har frågatsjukvårdsministern om hon anser att det är lämpligt att det privatanäringslivet direkt bekostar statliga tjänster. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara på frågan. Samarbetet mellan högskolan och näringsliv bedrivs iolika former. En av dessa är att ett företag, som har intresse av attgrundforskning bedrivs på ett visst område, erbjuder sig att bidra tillfinansieringen av sådan forskning och träffar avtal med en högskoleenhet omsådant bidrag. kopplas bidrag till villkoret att en tjänst som professorskall inrättas. Om regeringen och bedömer att det föreslagnaforskningsområdet är av väsentligt intresse, kan då en tjänst som professorinrättas i vanlig ordning. Företaget täcker sedan helt eller delvis kostnadernaför tjänsten. Det förhållandet att en tjänst finansieras av delvis andramedel än statliga påverkar således inte gången för inrättande av tjänsten ochfår givetvis heller inte påverka tillsättningsförfarandet. Likaså skallforskningen inom ramen för tjänsten bedrivas under samma villkor och granskaspä samma sätt som den forskning som bedrivs inom ramen för andra tjänster inomhögskolan. Någon skillnad beroende på finansieringsform skall såledesinte finnas i något avseende. I detta läge anser jag det naturligt att varjeerbjudande av det aktuella slaget prövas på sakliga grunder inom ramen förplaneringen av högskolans forskning och forskarutbildning. Om lämpligheten av att privata näringslivet bekostarstatliga tjänster Anf, 8MARGÖ (vpk): AB Fortia är ett företag som har intressen iläkemedelsbranschen. a. har man intresse i tillverkningen avkontaktlinser. Det företaget har erbjudit sig att bekosta en personligprofessur för en namngiven läkare i en specialitet inom ögonvården. Såvitt jagförstår strider detta mot statsrådets uppfattning att sådana kontakter mellannäringslivet och högskolorna inte skall påverka tillsättningsförfarandet. Jagundrar om detta faktum kan få statsrådet att ändra uppfattning i frågan. Vi har inte riktigt samma mening här. Jag tycker inte attdet är förtroendeingivande om det privata näringslivet bekostar tjänster som såatt säga utnyttjas i forskningssyfte. Det går inte att helt göra sig fri fränmisstanken att det inte bara är intresse för det allmännas bästa som får företagetatt betala de här pengarna. Det är nog snarare så att dess egna intressenöverväger. Jag undrar om statsrådet delar min uppfattning att det härförfarandet pekar på nödvändigheten av att samhället övertarläkemedelsbranschen och sjukvårdsmaterielindustrin. På så sätt skulle viundvika den här olyckliga sammankopplingen mellan de privata intressena ochsamhällets intressen. Om procedurreglerna vid val av universitetsrektorer 9Utbildningsminister : Herr talman! Det enskilda fall som MargöIngvardsson här tog upp är jag förhindrad att diskutera. Vad jag här vill göraär att klarlägga den principiella inställningen. Jag anser inte att universitetoch högskolor måste säga nej tack till gåvor och donationer. Däremot är detviktigt att man är observant på att det faktum att en tjänst delvis finansierasmed andra medel än statliga inte får påverka vare sig gången i tillsättningeneller själva tillsättningsförfarandet. Det gäller självfallet också om detskulle bli fråga om en personlig professur. 10 MARGÖ (vpk): Självfallet är inte heller jag emot att detprivata näringslivet gör donationer till samhället. Men det kan ju ske på andrasätt, som kanske är litet diskretare och trevHgare än det här. Man kan anonymtdonera pengar fill samhällsnytfig forskning. Det är klart att min fråga är föranledd av en speciellsituation, nämligen av att ett företag donerar pengar till en personligprofessur. Jag kan inte komma ifrån en känsla av att innehavaren av denpersonliga professuren kommer att utsättas för en viss påverkan frän företaget,att gå företagets intressen till mötes. Det vore verkligen olyckligt om detta skulle få denföljden inom andra delar av samhället att tjänster, som vi är vana attsamhället svarar för, skall bekostas direkt av det privata näringslivet och attdet privata näringslivet på så sätt får en möjlighet att kontrollera denforskning som bedrivs i samhällets regi. Statsrådet svarade inte heller på min fråga om hon delarmin uppfattning, att samhället helt bör överta vissa av de branscher som ärknutna till sjukvården. 11 Utbildningsminister : Herr talman!Den sista frågan får Margö ta upp i annan ordning. Jag har gettbesked om vissa principer som gäller högskolan. Jag tror inte att förstatligandet av läkemedelsindustrin passar i det här sammanhanget. Överläggningen var härmed avslutad. 6§ Svar på fråga 1982/83:458 om procedurreglerna vid val av universitetsrektorer 12Utbildningsminister : Herr talman! har frågatmig vilka regeringens motiv är för att mitt under pågående val avuniversitetsrektorer ändra procedurreglerna, och om universitetsstyrelsensökade betydelse på valförsamlingens bekostnad är ett led i strävandena att ökapolitikerinflytandet vid universiteten. Den aktuella ändringen har gjorts på initiativ avuniversitets- och högskoleämbetet (UHÄ). UHÄ ansåg det otillfredsställande atten av de grupper som ingår i högskolestyrelsen, nämligen företrädarna förallmänna intressen, i vissa fall inte alls kom att deltaga vid avgivandet avförslag till vem som skulle bli högskoleenhetens främsta företrädare, som regelockså högskolestyrelsens ordförande. Enligt de äldre bestämmelserna kundehögskolestyrelsen nämligen besluta att förslaget skulle avges till regeringenav en valförsamling. Mot den bakgrunden föreslog UHÄ i en skrivelse i november1982 att förslag till rektor i fortsättningen alltid skulle avges avhögskolestyrelsen, som i sin tur kunde inhämta förslag från en valförsamling. Regeringen anslöt sig till UHÄ:s uppfattning, men ansågmed hänsyn till frågans principiella karaktär att denna borde anmälas förriksdagen, vilket skedde i årets budgetproposition. Högskoleenheternainformerades dock om regeringens avsikt att ändrabestämmelserna. Vidare informerades rektorsämbetena att samtligaförslag om förordnande av rektor fr. o. m. skulle handläggasenligt den nya ordningen. Ändringen i högskoleförordningen beslutades den 23februari och trädde i kraft . Regeringen har, sammanfattningsvis, informeratom den aktuella förändringen och för sin del inte haft några andra motiv än detsom låg till grund för UHÄ:s förslag. 13 (): Jag ber att få tacka utbildningsministern försvaret på min fråga. Det hon anger som motiv är egentligen vad som redan ärkänt frän budgetpropositionen. Jag kan alltså konstatera, att alldeles oavsettom UHÄ i det här fallet är den formella expeditören av förslaget, är de ändradereglerna för tillsättande av universitetsrektorer ett utslag av den socialdemokratiskaregeringens högst medvetna och ökade politisering av universiteten ochhögskolorna. har vi haft en rad diskussionerom hur demokratisering skulle kunna ökas vid universiteten och högskolorna. Dethar gjorts det ena experimentet efter det andra. I universitetsdemokratins namnhar de närmaste intressenterna tidigare getts en reell möjlighet att påverkavalet av rektorer för högskolor och universitet, främst genom en valförsamlingsom till två tredjedelar bestått av företrädare för de anställda och till entredjedel av företrädare för de studerande. I budgetpropositionen har det sagts, som statsrådet härframhåller, att om en valförsamling nominerar en rektorskandidat, så har deallmänna intressena ingen möjlighet att påverka förslaget. Det duger alltsåinte att låta universiteten och högskolorna behålla den här friheten, utan detär politikerna som skall ha avgörandet i sin hand. Därför ändrar man heltsonika det hela därhän, att universitets- eller högskolestyrelsen under allaomständigheter måste yttra sig över förslaget från valförsamlingen. Om procedurreglerna vid val av universitetsrektorer Om procedurreglerna vid val av universitetsrektorer Demokrati och frihet vid universiteten och högskolorna äralltså något som enbart kan tolereras om kontrollen, dvs. politikerkontrollen,är fullständig. Det blir den ju den dag som - om det som föreslås i en särskilddepartementspromemoria går igenom - högskolestyrelserna kommer att ha enmajoritet av politiker. Men varför då denna brådska med att ändra reglerna justnu, när man ändå skall ändra pä de institutionella reglerna över hela linjen?Hade man inte kunnat vänta? Detta har ställt till åtskilligt med ohägn, och dethar skapat vantrivsel vid universiteten och högskolorna. Det är någonting somman kanske inte bör bortse från. Varför har man över huvud taget inte utfärdatnågra övergångsbestämmelser? I åtminstone två fall - det gäller och -faller det här rakt mellan två stolar. Det gäller också mindre högskolor-Chalmers tror jag har klarat av det enligt den gamla proceduren. I arbetar f. n. en valförsamling. Där utgår man ifrånatt dess förslag skall vidarebefordras utan vidare av styrelsen. I Linköpinghar det varit åtskilligt av ett problem. Där har hela denna procedur lett tillatt man fått åtskilligt av diskussioner. Man har inte varit på det klara medhur proceduren skulle gå till, och man har inte känt till hur man skulle yttrasig. Jag vore tacksam om statsrådet kunde klargöra hur man egentligen skalltolka bestämmelserna. 14 Utbildningsminister : Herrtalman! Situationen är inte konstigare än att såväl de direkt berörda-anställda och studerande vid universitet och högskolor- som allmänföreträdarebör få vara med och påverka rektorsvalet. Det får de också med den härproceduren. 15 (): Dock kan det konstateras i detta sammanhangatt man inte vetat hur man skulle göra. Vad har man över huvud taget yttrat sigöver? Man har fått frågan på återremiss från regeringen, och det har tagitstill intäkt för att det skulle vara fråga om personliga röstningar. Huvuden harrullat fram och tillbaka, och det har i blivit smått kaotiskt. Var det meningen att det bara skulle vara en formellremiss, eller var det någonting ytterligare som låg bakom? I har detinträffat att valförsamlingen med 36 röster mot 23 ställt sig bakom enkandidat. Men sedan har styrelsen förordat minoritetskandidaten, som därefterblivit regeringens förslag. Var det en rent formell remiss eller vad var manegentligen ute efter? Hade det varit korrekt om universitetsstyrelsen iLinköping bara hade yttrat sig en gång till över det förslag som förelåg fränvalförsamlingen? Här har man alltså förordat en nykandidat och inte bara yttrat sig över det förslag som förelåg. Överläggningenvar härmed avslutad. 7 §Svar på fråga 1982/83:489 om ändrade regler för oljelagringsskyldighet har frågat mig om jagavser att införa bestämmelser som innebär att företag som övergår till inhemskabränslen befrias från oljelagringsskyldighet. Nuvarande metod för beräkning av företagens lagringsskyldighetav eldningsoljor medför att företag som minskar sin förbrukning av olja får enlagringsskyldighet som överstiger vad en lagringsskyldighet, beräknad påaktuell förbrukning av olja, skulle inneburit. Denna eftersläpningseffekt varari . För ett företag som helt övergår till att använda andra bränslen änolja blir eftersläpningen . Utredningen om översyn av det löpandeoljelagringsprogrammet (H 1982:04), dens. kontrollstation, häriuppdrag att bl. a. undersöka möjligheterna att lindra verkningarna avlagringsskyldigheten för företag med minskad försäljning eller förbrukning avolja, däribland företag som går över från användning av olja till användning avandra energislag. Utredningens arbete skall vara avslutat vid utgången av år1983. När kontrollstation har redovisat sinaöverväganden kommer regeringen att ta ställning till möjliga förändringar inuvarande system. Jag vill emellertid framhålla att jag finner sådanaförändringar angelägna. Om ändrade regler för oljelagringsskyldighet 17Tredje vice talman (): Jag tror att statsrådet och jagär helt överens om att det är värdefullt om så många kommuner och företag sommöjligt övergår till att använda inhemska bränslen i stället för importeradolja. De bestämmelser som vi nu har stimulerar sannerligen inte en sådanutveckling. Ett företag som har gjort stora investeringar för att kunna användainhemska bränslen får trots detta ligga med ett dyrbart oljelager. Sedan jagställde den här frågan har jag hört flera exempel på detta. Ett exempel är ettmedelstort företag som får hälla med 25 000 m olja i lager.Om vi antar att varje kubikmeter är värd , så innebär det att 5 milj.kr. är bundna för detta medelstora företag Det är en ränteutgift på 600 . Det är klart att det är en väldig börda. Jag skulle vilja säga att det sannerligen inte är tackvare gällande bestämmelser som företag övergår till inhemska bränslen; det ärbra att de gör det trots den börda som lagringsskyldigheten innebär. Jag vill tacka statsrådet för svaret och jagtycker att det är ett positivt svar. Jag tackar alldeles särskilt för det sistastycket, där statsrådet erinrar om 1983 års kontrollstation. Hon säger att närden "har redovisat sina överväganden kommer regeringen att ta ställningtill möjliga förändringar i nuvarande system". Jag vill betona statsrådetssista mening: "Jag vill emellertid framhålla att jag finner sådanaförändringar angelägna." Jag tolkarden sista meningen som ett löfte att statsrådet , som Om ändrade regler för oljelagringsskyldighet ansvarigför dessa frågor, kommer att verka för att ändringar i gällande bestämmelserkommer till stånd . Jag vill gärna svara attjag är väl medveten om de problem som detta leder fill för enskilda företag ochkanske också när det gäller övergången till inhemska bränslen. Det är också motden bakgrunden som översynen pågår. Jag har också haft många kontakter med berörda företag ochbranschorganisationer. vill jag ändå understryka att de riktlinjersom gäller nu har fastställts av så sent som . Detskedde mot bakgrund av önskemålet att garantera vår säkerhet när det gäller oljeförsörjningenockså i olika krissituationer. Den lagringsskyldighet som företagen har syftarinte bara till att klara deras egen försörjning i en kris. Den skyldigheten ären del av samlade säkerhetssystem på det här området. Om en omläggningskall ske, måste den ske på ett sådant sätt att de här säkerhetskraventillgodoses.