prot · G609161 · 1982-12-31 00:00:00 — Det här var man som sagtöverens om, och det finns därför ingen anledning att gä in på de reservationersom de borgerliga partierna har lämnat enskilt eller i olika kombinationer.Dagens situation kan väl betraktas som ett slags mellanläge, där beredning istor omfattning pågår och där det kommer en proposition 1984. Att nu görabestämda uttalanden om inriktning och prioritering tycker jag därför är förtidigt; det är 1984 det skall göras. tänker jag alltså inte ta upp någonstor forskningspolitisk principdebatt. Ett par synpunkter vill jag ändå anföra med anledning avreservationerna, och jag skall börja med reservation 1 frän ochfolkpartiet. Där krävs det att nu skall ge till känna att medel börföras över från sektorsorganen till högskolorna genom förslag i kommandebudgetpropositioner och att ett samlat program för bättre balans mellansektorsforskning och forskning inom högskolan skall läggas fram i denforskningspolitiska propositionen. Egentligen skulle man här bara kunna hänvisatill att beredningsarbetet pågår och sedan lämna det hela, men förslagen ireservationen föregås av en del påståenden som det kan vara skäl att granskalitet grand. Ett påstående lyder så här; "Delar avsektorsforskningen är av mycket hög standard." Sedan kommer ett påståendetill, som säger att "många andra satsningar pä sektorsforskning inte gerdet utbyte som skulle ha kunnat uppnås om medlen i stället direkt fördelas påuniversitet och högskolor". De här påståendena är så allmänt hållna attdet är svårt att säga emot dem, och det kan ju vara skickligt att formulerapåståenden som är svåra att säga emot. Men därmed är de också tömda pä rättmycket innehåll. Man kan naturligtvis säga samma sak omhögskoleforskningen. Jag kan inte undgå att åtminstone till att han måste ha fått sig en tankeställare om att inte alltär bra inom högskoleforskningen; närmare exemplifiering kanske är onödig. Sedan sägs det att sektorsforskningen är svår attöverblicka. Gäller det grova totalsummor, om man räknar på sakområden av typenfakultet, så kan det ligga någonting i det. Ä andra sidan går det också attläsa sig till vad sektorsorganen i grova tal satsar pä forskning. Men alldelesoavsett detta är det mera intressant att bryta ned det på mindre delområden, iämnen eller delar av ämnen och projekt. Om man försöker sig pä merafinfördelade uppdelningar framstår egentligen inte högskoleforskningen sommycket lättare att överblicka än sektorsforskningen. Sedan påstås i reservationen att sektorsforskning medföratt forskningens tillgänglighet och offentlighet minskar för både allmänhet ochforskarsamhället. I fråga om offentlighet gäller offentlighetsprincipen itillämpliga delar även för forskning i sektorsorganen. I fråga om tillgänglighet kan det naturligvis varaproblematiskt både för sektorsorgan och vid högskolan. Detta beror inte pånågon ond vilja att fördölja någonting, varken i sektorsorganen eller påhögskolan, utan kanske snarare pä det triviala faktum att förstaförutsättningen för tillgänglighet är att någon frågar om en forskningsrapportfinns tillgänglig, och detta i sin tur bygger på att någon har kunskap om attrapporter finns. I det avseendet är det nog en öppen fråga om man rentgenerellt kan säga att kunskapen är större om det som försiggår eller finnsinom högskolan än det som försiggår eller finns inom sektorsorganen. Däremot finns en typ av forskning, industriforskningen,som är föga offentlig och föga tillgänglig. Den bör man nog ta sig en litentitt på i samband med framtida forskningspolitiska propositioner. Enforskningspolitik som är värd namnet kan inte lämna industriforskningen utanförhelt och hållet. Men det har man inte sagt någonting om från borgerlig sida. I reservationens förslagsdel talar man om att det bör blibättre balans mellan resurser till sektorsforskning och resurser till forskninginom högskolan - vi hörde det läggas ut från talarstolen tidigare. tar inte utskottet ställning till om avvägningen mellansektorsforskning och forskning i högskola är bra eller behöver ändras. Detavvaktar vi med tills den forskningspolitiska propositionen framläggs. Då harvi bättre underlag, när hela beredningsprocessen är avslutad. I reservationens sista del finns ett resonemang som jagskulle vilja kommentera något. Det heter där att när man skall behandla denforskningspolitiska propositionen 1984 får också beslut tas om hur ansvaret förden sektoriella forskningen och den långsiktiga kunskapsuppbyggnaden motiveradav sektorsforskning skall fördelas. Det beslutet tog 1982 i anslutning till denförsta forskningspolitiska propositionen. Man sade klart att ansvaret fördessa aktiviteter skall bäras av resp. sektorsorgan. Var forskningen skall utföras är en annan fråga. Såvittjag vet rekommenderade vi i stor enighet att man genom avtal skulle försökalägga så mycket forskning som möjligt vid högskolan. Om jag summerar detta blir det dä att i balansfrägan fårvi återkomma och i ansvarsfrågan har vi redan beslutat. Jag skall sedan kommentera reservation 5 som togs upp frånborgerligt håll, om nivån på utbildningsbidrag för doktorander. Vi har nödgats gä ifrån principen om attutbildningsbidraget skall vara knutet till högsta nivån för utbildningsbidragför arbetsmarknadsutbildning. Skälet är i huvudsak statsfinansiellt. Ökningen enligtvåra förslag blir ungefär 19 miljoner. Mer har vi alltså inte råd till. Vi harfördelat våra resurstillskott så att vi gör en mindre höjning av beloppetsstorlek och ökar Forskningsanslag, m. m. Forskningsanslag, m. m. antalet bidragsrum med 190. Bidragande skäl till att vi gör den här avvägningen är attvi konstaterar att det finns omkring 12 000 studerande, medan antaletutbildningsbidrag endast är omkring 1 600. Vi är naturligvis inte glada över att behöva gä ifrån dentidigare tagna principen om denna anknytning, men när överväganden om budgetpropositionensinnehåll måste göras visade sig det ekonomiska läget vara så pass mycket sämrei jämförelse med när tog sitt principbeslut, tyvärr. Den borgerliga reservationen innebär, som det sagts här,att man höjer beloppets storlek. Men de borgerliga anvisar, såvitt jag kanförstå, inte mer pengar, utan man accepterar att det blir ett mindre antalbidragsrum. Detta skall då den lokala högskolan fä avgöra, sägs det. Såvitt jag kan förstå innebär detta att det borgerligaförslaget ligger pä en nivå av drygt 200 bidragsrum mindre än vad vi gör i värtförslag. Jag skall också mycket kort kommentera utskottets förslagom att man skall inrätta en professur i freds- och konfliktforskning. Här haralltså utskottet gått ifrån budgetpropositionen och biträtt ett antal motioner.Innebörden är att det blir en professur i freds- och konfliktforskning iGöteborg frän . Motiven för oss är helt enkelt att vi anser attdetta ämnesområde är mycket angeläget. Man behöver bara titta hur det ser ut runtom i världen för att det skall vara lätt att acceptera att det är ett angelägetämnesområde. Vi tycker att man genom att göra denna satsning kan få en chansatt tillgodose olika riktningar inom ämnesområdet. Deras motiveringar är att den samhällsvetenskapliga fakulteten har fått"en inte obetydlig ökning av resurserna" och att UHÄ inte harplacerat denna professur i den högsta prioritetsklassen. Det är väl bara attkonstatera att å ena sidan och de fyra andra partierna ä den andrahär har gjort olika prioriteringar, som väl får anses vara uttryck för denskilda vikt man lägger vid detta ämnesområde. Jag tänkte sedan kommentera ett antal reservationer somrör satsningarna i . Det finns tre moderatreservationer, som isamtliga fall innebär avslag på anslagen till satsningarna. Också här ärmoderaterna ensamma gentemot de fyra andra partierna, som tillstyrkersatsningarna och anslagen. I stort sett kan man säga att det även här rör sig omolika synsätt på hur man skall göra satsningar i forskning. För vår del ser videt ungefär som så, att är ett område som har stora problem. Dettabehöver angripas med olika medel. Forskning är ett av dessa medel. När dåregeringen lägger fram förslag - av skäl som inte primärt ärforskningspolitiska eller utbildningspolitiska - till åtgärder i ,anser vi att det är rätt att i det sammanhanget också göra forskningsinsatser.Moderaterna talar i sin reservation 12 om att förslagen har utarbetats vid sidanav den vanliga budgetbehandlingen och anser att det är olyckligt. De säger attanslagskrav från högskolan i bör behandlas vid den sedvanligabudgetprocessen. Men jag tycker att det ena sammanhanget kan vara nog sårelevant som det Självfallet är den sedvanliga budgetbehandlingenett slag av sammanhang i vilket man skall behandla satsningar av den typ som vitalar om , men en satsning på en landsända av storlek kan varaett annat slag av sammanhang som det är lika berättigat att hävda. Om ettprekärt läge uppstår i ett geografiskt område som fallet är här, eller inom ettsakområde, mäste naturligtvis regering och riksdag kunna gä in med satsningarutanför den vanliga budgetprocessen. Annars skulle man vara alltför rigid ochstelbent, tycker vi. Detta är alltså motivet för oss att gå in. Vi ser ettannat samband än vad gör. Så finns det en stor grupp av reservationersom har det gemensamt att de har avstyrkts av statsfinansiella skäl. a. fyra reservationer där står ensamt. berördedetta och var ledsen över att de var ensamma, men det är nog ingenting att göraåt. Reservationerna rör alla det humanistiskt-samhällsvetenskapliga området.Jag kan litet roat konstatera att när vi socialdemokrater sitter i regeringsställninghar mer pengar än vi till dessa områden. De närmast föregåendeåren, när satt i regeringsställning, hade de mindre pengar än vitill i stort sett samma huvudområden. Det här kunde i och för sig ge upphovtill intressanta studier om bristande samvariation mellan maximering och makt. Sä finns det en annan grupp reservationer, som jag ocksåskall fatta mig mycket kort om, som yrkar på åtgärder där beredning pä etteller annat sätt pågår eller har aviserats. Jag tänker på reservationerna omforskarutbildningens meritvärde, utländska forskare i , nylärartjänstorganisation, framtidsstudiernas organisatoriska ställning ochinternationellt inriktad forskning. Utskottet har inte tagit ställning i sak pädessa områden utan hänvisat till pågående beredning. Man kan alltså säga attdet inte är sakavslag utan proceduravslag. Sedan finns det en grupp reservationer som gäller frågordär har fattat beslut, eller där det är för tidigt attompröva tidigare beslut, eller där det gäller att fullfölja tidigare beslut.Hit hör centerreservationen om prioriterade forskningsområden,moderatreservationen om arvodestjänst som assistent, centerreservationen omutbyte av professur i datalogi, centerreservationen om att inte inrätta enprofessur i medicin, vpk-reservationen om att inte fullfölja besparingarna påarkitekturområdet och vpk-reservationen om arbetsmedicinska ocharbetsmiljötekniska institutioner. Som en sammanfattande kommentar till denna grupp avreservationer kan man säga att det skall till mycket starka skäl för att redanefter ändra beslut resp. inte fullfölja tidigare fattade beslut.Utskottets majoritet anser att det i dessa fall inte finns så starka skäl attdet är befogat att riva upp eller korrigera beslut. För tids vinnande har jag gjort dessakommentarer till ett stort antal reservationer mycket summariska. Jag hoppasatt kammarens ledamöter- de få som har lyssnat - har förståelse för detta,trots att jag inte kan åberopa sen . Men det kommer snart , och Forskningsanslag, m. m. Forskningsanslag, m. m. då kan det vara bra att ha litet tid till godo. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillutskottets hemställan på samtliga punkter i betänkandena 31 och 32. 11 PER () replik: inledde sitt anförande medatt säga att avsikten med de sammanhållna forskningspropositionerna var att viskulle spara forskningsdebatterna fillen gång vart tredje är. De som tog tillorda var enligt de som var oförmögna att tiga. för sin del ange vilka spelregler som helst för den politiska debatten. Detverkar vara på modet just nu inom socialdemokratin att ange sådana spelreglerockså för oppositionen. Mig rör det inte. Forskningen är viktig, och denförtjänar en debatt åtminstone en gäng per är. drev till en början en tes, som i allenkelhet gick ut på att man inte skall vara så orolig inför förslag om störreförändringar, eftersom man snart vänjer sig vid förändringarnas resultat. Såser det också, , ut som det gör vid universiteten . Det finns dock de som inte har vant sig - gudskelov. och bad jag själv att fä hänvisa till i mittanförande. Vi moderater har inte heller vant oss vid hur det ser ut viduniversiteten och kräver därför alltjämt radikala förändringar för att kvalitetoch kompetens skall återinsättas som ledstjärnor för universitetens arbete. En fortsättning på denna tes var för att det bara är floskler när man säger att forskningens frihethotas om sammansättningen av institutionerna förändras. Det argument som LarsGustafsson därutöver anförde för detta var; Det vet minsann jag, för jag harvarit med . sade att han inte var imponerad av kritikenmot politiseringen. Jag mäste medge.att jag inte är påfallande imponerad av detförsvar som lyckas prestera. Men är åtminstone konsekvent.Politiseringen av samhällslivet har på något sätt blivit socialdemokratinsledstjärna. Vår syn på universitetens ledning utgår från uppfattningenatt universiteten av tradition spelar en roll som sannings- och faktacentra,fristående från politiken. Det är universitetens uppgift att ta fram sådankunskap och sådana fakta som kan balansera politiken och därmed vidmakthålla degrundläggande förutsättningarna för ett fritt och öppet samhälle. Politikerdominans i universitetsorganen hotar dennabalansfunktion. Men därutöver finns det en risk för att politikerdominanseninnebär att politikerna redan på kort sikt praktiskt kommer att styrauniversitetens göranden och låtanden. Hur det kan komma att gä till i sädanafrågor som handlar om utnämningar har vi som bekant fått en försmak av i deutnämningar som har skett redan inom ramen för nuvarande system. Till slut, herr talman: tycker inte attsektoriseringsfrä-gorna förtjänar en debatt . Det tycker vi.Sektoriseringstendenserna gör nämligen att balansen mellan de olikaforskningsinsatserna från statens sida håller på att gä förlorad. 12KERSTIN () replik: Nr 161 Jag skall begränsa mig till att beröra ett par av de r)n<-(ip,p j reservationersom helt hastigt gled över. Han sade att vi , .g egentligeninte hade några starka skäl för att nu komma med dessa önskemål om enframtida inriktning. Får jagförst ta upp professuren i datalogi, där det är fråga om en speciell inriktning.Det finns ganska starka skäl för att prioritera den, skulle jag vilja Jag kan hänvisa till att har avslutat ett forskningsprojekt,som man haft tillsammans med styrelsen för teknisk utveckling.Man säger att projektet har utfallit mycket bra på många sätt. Man sägerockså att det går sä fort på detta område att det är viktigt att skolan ger bådeelever och lärare kunskaper om vad datoriseringen innebär för samhälletoch för människorna, för att pä rätt sätt kunna lära sig att utnyttja datorerna.Det är mot den bakgrunden som vi tycker att det är viktigt att ha Det ärnästan samma sak när det gäller miljö- och resursinformation. lägger ettstort ansvar pä skolan. Vi vet att det finns ett mycket stort intresse , på olikanivåer i skolan för dessa frågor. Det visar inte minst det stora symposiumsom hölls med 800 deltagare från hela ochdär man diskuterade dessa frågor. Man kom då fram till hur viktigtdet är att lärare och elever på alla nivåer får bättre kunskaper när det gällermiljö- och resursfrågorna. Och för att vi skall kunna ge lärare och elever denmöjligheten måste vi också ha kunskaper, och de kunskaperna får 13 () replik: Jag har diskuteratforskning och högskolepolitik med i detta hus. Jag vill gärnasäga att det har varit mycket intressanta debatter. Det beror mycket pä attLars kan detta område inifrån, och han tränger ofta in på ettföredömligt sätt i de frågor vi här diskuterar. Detta hindrar inte, herrtalman, att jag tycker att han har fel på åtskilliga punkter. När det gäller min bedömning av regeringens politik varjag i mitt anförande mycket noga med att skilja mellan vad regeringen haruträttat på forskningsområdet och vad man har gjort i övrigt inom högskolan.Jag dömde alltså inte ut, som sade. politiken pä forskningsområdet.Jag sade tvärtom att det var bra att man fullföljde satsningarna från den förraregeringen, även om jag var kritisk mot att man hade en alltför ensidigsatsning pä teknik och naturvetenskap och alltför mycket glömde bort nyasatsningar pä humaniora, samhällsvetenskap, juridik och teologi. Men jag var mycket kritisk när det gälldehögskolepolitiken. Det var det som gjorde att jag gav omdömet att regeringen inte har fört nägon kraftfull, genomtänkt högskolepolitik. Jag var kritisk mot dessa tankar pä att öka allmäninflytandet och att ge det majoritet i högskolestyrelserna, som det finns förslag om i en debattpromemoria. Jag var kritisk till försämringen av utbildningsbidragen. Jag var också kritisk mot att man skär ner antalet 25 Forskningsanslag, m. m. platser i högskolan. Jag tillät mig säga att det nog ärmånga som delar den kritiska inställningen ute på universitet och högskolor. Jag tror att remissopinionen när det gäller dessaolyckliga tankar på att behålla regionstyrelserna och skaffa allmänföreträdarnamajoritet i högskoleorganen kommer att bli så kraftfull, att regeringen, ävenom man helst skulle vilja, inte vågar lägga fram några sådana förslag. Det ärmin tro, min övertygelse och min förhoppning. Lyssnar man inte enbart på sinaegna partivänner i de olika högskoleorganen är jag övertygad om att man kommeratt inta en mera förnuftig hållning när man har läst remissyttrandena. vill jag ställa en fråga tillutbildningsministern, och jag hoppas att hon besvarar den; Är man beredd attöverväga att återgå till den viktiga principen om utbildningsbidragen? Ellertänker man även ligga kvar när det gäller denna försämring? Jagtror att många forskarstuderande skulle välkomna ett svar på den punkten. 14LARS () replik: Per , jag föreskriver inte för någonvad man skall ta upp här. Men man kanske i all blygsamhet får säga att vi harvarit överens om en procedur tidigare, det har även Per partivännervarit, som innebär att man i huvudsak tar upp de stora linjerna när det gällerforskningspolitiken i samband med de här forskningspolitiska propositionerna.De kom i själva verket till just för att koncentrera dessa debatter till etttillfälle per mandatperiod. Jag tycker fortfarande inte att det är rätttidpunkt, men om Per vill stå och hålla brandtal om forskningspolitikeni allmänhet kan ingen hindra honom. Inte ens talmannen kan hindra honom, och dåkan inte jag i min ringhet göra det. Ert tal om att forskningens frihet hotas om man gör vissaförändringar i högskolan tycker jag, med förlov sagt, är floskler. Ni gör detlätt för er när ni diskuterar detta, därför att ni försöker ge människorföreställningen att politikerna skall lägga sig i de enskildaforskningsprojekten och komma ner på en detaljeringsnivå, vilket aldrig harvarit avsikten. Sä sker inte nu i styrelserna. Man kan fråga sig varför manskulle göra det i fortsättningen. Den hotbild ni målar upp är helt orimlig. Vilken styrelsesom helst av det här slaget, hur den än är konstruerad, kan rimligtvis inte gäin pä de nivåer där man kan börja tala om att man hotar forskningens frihet.Jag tycker inte att ni skall göra det för lätt för er när ni talar omforskningens frihet. tar upp datalogin. Till det vill jag barasäga, att visst är både datalogin och den professur som ni förordar viktig. Menman får ta litet hänsyn till att om man har sagt a får man säga b. Och dettaingår i ett beredningsmönster som vi har varit överens om . Det har tagits ett beslut om fyra professorstjänster inom dataområdet.UHÄ skulle pröva tidpunkterna för dem, och sedan har man kommit fram till attdet är möjligt att besätta tvä av dessa med kompetenta sökanden. hargjort ett förberedelsearbete på ett visst ämnesområde. Om man nu skulle kastaom detta sätter man i en mycket dålig för att byggaupp kompetensen på ett område, och dä skall man inte beröva Chalmersprofessuren. Jag hinner tyvärr inte replikera , vilketskulle ha varit ett stort nöje. 15 PER () replik: I debatten om debatten ber jag att nu fänotera att ger mig rätt att tala om det jag vill. Jag ber attfä tacka för detta. är inte bekymrad för sakfrågan, attuniversitets- och högskolestyrelserna kan komma att ingripa också i sädanaspörsmål som är av avgörande vikt för universitetens integritet. I Lundagårdsäger däremot utbildningsministern i en intervju att motivet för de nyaförslagen är att man mäste öka allmänrepresentanternas inflytande ihögskolestyrelserna om man skall ge högskolorna större lokal beslutanderätt.Tesen är därmed denna: Om man vill ge högskolorna större möjligheter att självafatta beslut om sina angelägenheter, dä är det nödvändigt att den centralapolitiska makten skaffar sig ökade möjligheter att via styrelserna bestämma hurdenna lokala beslutanderätt skall utövas. Detta mäste, såvitt jag förstår, uttolkat innebära att manfrån regeringens och socialdemokratins sida inte är beredd att när det gällerhögskolorna och universiteten lita pä att de rätt kan förvalta det ansvar somuniversitetet och högskolor i västvärlden förmått attförvalta pä ett sätt som varit till gagn för värt fria och öppna samhälle. , den här promemorian innebär en avgörandeförändring i synen på universitetens och högskolornas ställning och det ärdärför vi tar upp den här debatten. Att det dessutom i promemorian ges möjlighetför styrelserna att gä ned i organ under högskolestyrelserna och där föreskrivaett ökat politikerinslag gör det än mer påkallat att understryka de risker deföreslagna förändringarna innebär för forskningens och den högre utbildningensintegritet. Promemorian öppnar möjligheter för politiker att i detalj utövainflytande över vad universiteten skall använda sina resurser till. Detta menarjag, herr talman, strider mot tanken på det fria . Till slut, går förbi sin tes att mannog vänjer sig vid förändringar. Jag hoppas att det faktum att han inteupprepar att man vänjer sig vid alla de misstag som i det förgångna har gjortsinnebär att han faktiskt är beredd att erkänna att universitets- ochhögskoleutbildningen inger så allvarliga bekymmer att det finns anledningatt med allvar och omsorg fundera över vad vi samfällt kan göra för att stärkakvaliteten, till gagn för hela vårt samhälle. Forskningsanslag, m. m. 16JÖRGEN () replik; Jag ger med den här repliken att fortsätta diskussionen med mig - den är ett stort nöje. När det gäller politikerinflytandet blev jag litet oroadöver debatten . Jag inbillade mig att man åtminstone på regeringshåll varganska öppen för Forskningsanslag, m. m. vad remissinstanserna tycker och ville väga in vaduniversiteten och högskolorna själva har för uppfattning. Men något slags försvarsposition för allmäninflytandet, och det skrämmer mignågot. Enskilda socialdemokrater, även ledamöter av denna kammare, har mycket klartuttalat att allmänföreträdarna självfallet skall ha majoritet, men jag fickintrycket att regeringen retirerade något och kompletterade det första utkasteti promemorieform med ett alternativ som innebär att man inte tänker gepolitikerna majoritet i styrelserna. kan kanske kastaytterligare ljus över vad som har förevarit. Jag hoppas och tror atthögskolorna och universiteten bestämt kommer att säga nej och att trycketkommer att vara så starkt att regeringen inte vågar lägga fram förslag omförändringar. uppfattning är att statsmakten skall dra uppramarna för högskolorna och universiteten. Det skall ske häri efterförslag från regeringen. Sedan skall de enskilda universiteten och högskolornaha så stor frihet som möjligt. Därför skall också, enligt vår åsikt,regionstyrelserna -mellanledet mellan å ena sidan universiteten och högskolornaoch å andra sidan riksdag och departement - tas bort.