prot · G609130 · 1982-12-31 00:00:00 — Det är mot denbakgrunden tråkigt att behöva konstatera att endast utskottets moderater ireservation 1 ställer sig bakom våra motionskrav när det gäller vårdfrågornaoch de åtgärder som syftar till att samordna insatserna på lokalt och regionaltplan. Dessa är så angelägna att de måste prioriteras i särskild ordning. , fru talman, skall jagcitera ur förordet till en nyutkommen bok om kampen mot narkotikan, en bok somäven nämnde. Redaktörerna ochJonas säger: "Målet för samhällets kamp mot narkotikan skallvara att skapa ett narkotikafritt samhälle. För att nå detta måi krävs ettmålmedvetet och långsiktigt arbete. En förutsättning är att en bred opinionutvecklas mot narkotikamissbruket. En sådan fordras som grund för de åtgärdersom blir nödvändiga för att tränga tillbaka missbruket. Här handlar det om atträtta till försummelser och misstag, att slå utnarkotikabrottsligheten, att stoppa fortsatt spridning av missbruket, samt attförmå tiotusentals missbrukare att upphöra med sitt missbruk och inlemma dem isamhällsgemenskapen." Detta är en utmärkt sammanfattning av vad som måste göras.Denna läsebok - med - vill jag varmt rekommendera allakammarens ledamöter att läsa - men i synnerhet ledamöterna i social- ochjustitieutskotten. Jag ber, fru talman, med det anförda att få yrka bifall tillreservationen nr 1. 57LENNART (): Debatten kring socialutskottets betänkande harhittills i hög grad varit koncentrerad kring narkotika- och alkoholpolitiken.Det är endast som i sitt debattinlägg har berört det avsnitt iutskottets betänkande som har rubriken till kommunerna för hjälptill utländska medborgare, flyktingar, m. m. Det är väl bekant för ledamöter att Södertäljekommun har en mycket ansträngd situation, inte minst ekonomiskt, med hänsyntill den omfattande invandringen av assyrier/syrianer. Men har ingenav utskottets olika företrädare i sina debattinlägg berört kommunens ansträngdasituation. Det kan inte hjälpas att denna attityd upplevs som enmarkant förändring gentemot den uppfattning som socialutskottet tidigare haft iden här aktuella frågan. Utskottet citerar nu i sitt betänkande vadsocialutskottet skrev i sitt betänkande : "Då det gäller frågan om den framtida ersättningentill kommun för kostnader för den assyriska/syrianska invandringenvill utskottet framhålla att uttalande bör äga fortsatt giltighet.Även om det inte kan komma i fråga att, som föreslås i motion 1981/82:1301,sluta ett avtal med kommun i frågan förutsätter utskottet attregeringen i samband med prövningen av den ovan redovisade promemorian omutvärderingen av reglerna för ersättning till kommunerna för hjälp tillflyktingar m. fl. klargör på vilken nivå ersättningen till kommunbör ligga för de här aktuella kostnaderna." Utskottet redovisar emellertid inte med ett enda ordatt den socialdemokratiska gruppen hade avgett en omfattandereservation fill det då aktuella betänkandet. Ur den reservationen är det värtatt citera följande: "Vivill erinra om att socialutskottet vid riksdagsbehandlingen av förslaget till nya ersättningsregler (prop. 1979/80:38, SoU 22, rskr111) uttalade 'att den assyriska invandringen till kommun harmedfört sådana excepfionella kostnader för kommunen att det måste ansesföreligga särskilda skäl för statsbidrag till kommunen utöver det bidrag somkommer att utgå enligt de i propositionen angivna generellariktlinjerna'." Det finnsanledning att dessutom citera följande ur reservationen: "Det är nödvändigt att klarhet nu skapas och att enlångsiktig lösning av ersättningsfrågan uppnås. Frågan om statens ansvar fårinte fortsättningsvis bli en årlig förhandlingsfråga mellan regeringen ochkommunen. Därför bör en överenskommelse träffas med kommunen som slutligtreglerar den statliga ersättningen till kommun." , , hänvisarutskottet endast till att kommun i skrivelse till regeringenhemställt om extra bidrag. I denna skrivelse redovisas kommunsuppfattning. Men jag frågar: Vilken uppfattning har utskottet ? Det går inte att bara hänvisa till kommande utredningar.Det hade varit logiskt och konsekvent av utskottet att åberopa vad densocialdemokratiska gruppen i utskottet skrev i sin reservation ,bl. a. om nödvändigheten av att nå en långsiktig lösning i ersättningsfråganoch angelägenheten av att snabbt komma till beslut. Med hänvisning till vad jag här har sagt fårjag meddela att jag vid omröstningen kommer att rösta för bifall tillreservationen 7 och därmed bifall till motion. I detta anförande instämde (). 58 (): Jag kan egentligen bara upprepa vad jagtidigare sade till , nämligen att det finns en framställning frånSödertälje kommun och att frågan bereds i . Det här är alltsåen fråga mellan kommun och regeringen. Jag förmodar att regeringenkommer att ta hänsyn till de inlägg som här har gjorts. Det har under hand meddelats mig att invandrarutredningenväntas föreslå att staten skall ta det fulla ansvaret för de extra kostnadersom uppkommer i ett fall som detta. Vi har alltså att se fram mot en lösning avdenna fråga. Jag vill tillägga att staten, närinvandrarna genom en reglerad invandring kommer till en bestämd kommun, t. ex.Södertälje, i större utsträckning än till andra kommuner, givetvis måste ta ettspeciellt ansvar. Det är även vad socialdemokraterna i socialutskottet tidigarehar sagt, och vid den inställningen kvarstår vi. 59LENNART (); Det var bra att gjorde dettatillägg till debatten och konstaterade att staten har det övergripande ansvaretför invandringen och då också bör ha kostnadsansvaret, inte i första hand enenskild kommun. Likaså var det en viktig upplysning som numeddelade att invandrarutredningen kanske - t. o. m. troligen - kommer att isitt betänkande föreslå att staten skall ha det övergripande kostnadsansvaret.Utskottsbetänkandet hade vunnit väldigt mycket på om dessa uppgifter hadefunnits med i betänkandet. Men jag tackar för detta inlägg. Jag vill göra det tillägget att det, trots vadsocialutskottet har skrivit och den socialdemokratiska gruppen isocialutskottet har framhållit, ännu inte har kommit till stånd någonöverenskommelse med kommun. kommun har inte fått någotextra bidrag. Det går inte längre att bara hänvisa till kommande utredningar,som skall se över skatteutjämningsbidraget. Det är nödvändigt att snabbt fåfram ett beslut för att kunna underlätta kommunens ansträngda situation när detgäller att klara alla de arbetsuppgifter som kommunen har fått sig ålagd. 60 (vpk): Också jag vill notera vad nusade om att invandrarutredningen - om jag fattade honom rätt - väntas komma medett förslag. Vi har inte sett det . Men förslaget skulle då ha det innehålletatt staten skulle ta det fulla ansvaret för merkostnaderna, dvs. precis det somföreslås i motionen och precis det som socialdemokrater och kommunister har föreslagit och röstat för i denna kammare. Det är bra i och för sig att kunna konstatera detta. Menlåt mig i sammanhanget säga och understryka att allt nödvändigt material somtänkas kan har funnits i detta ärende. kommunhar varit beredd att i detalj styrka alla de olika kostnaderna och att redovisapå vilka områden som merkostnaderna finns, förvaltning för förvaltning. I varjefall sedan en arbetsgrupp med medverkande från de olika departementen slutförtsitt uppdrag, har det rått full enighet om det underlag som kan behövas för attfatta beslut. Vad hade man då att göra? Enligt min mening hade man dåatt gå tillbaka fill principbeslut och med utgångspunkt i detta ochdet fullständiga underlagsmaterial som fanns fatta ett beslut om att Södertäljekommun skulle ha dessa pengar. har man missat detta tillfälle under två år.Man har emellertid chansen på nytt . har vi i denna kammare enarbetarmajoritet, som borde ha kunnat genomföra detta förslag. Men utskottetssocialdemokrater har åstadkommit en skrivning, som innebär att de i stort settinstämmer i vad borgarna har sagt . Jag beklagar, fru talman, detta än en gång menunderstryker att sista tåget inte får ha gått. Vi måste fortsätta attslåss för att kommun skall få sina pengar. Överläggningenvar härmed avslutad. *Voteringen kommer att redovisas efter debatten om SoU 29. Nr 130 Anf. 61 FÖRSTE VICE TALMANNEN: den Kammaren övergår nu till att debattera socialutskottets betänkande 29om anslag till m. m. Arbetsmiljö,m. Arbetsmiljö, m. m. 62 (): Vår parfimofion nr 1096, som behandlas isocialutskottets betänkande 29, utmynnar i kravet på en utvärdering och översynav arbetsmiljölagen. Den lagen, som antogs 1978, har hunnit verka under någraår och har naturligtvis gjort sin nytta. Men man kan inte komma ifrån intrycketatt den liksom många andra lagar efter hand slipats av och anpassats. Det finnsfrån början en uppfordrande kraft som lätt töms ut. Det är intealltid en fördel att kantigheter slipas av. En lag är ju ingenting annat än ettverktyg, som ibland behöver ses över och slipas till. Vi tror att den debatt som en utvärdering och översyn avlagen skulle åstadkomma skulle vara nyttig på så sätt att arbetsmiljöfrågornapå nytt skulle aktualiseras och medvetandegöras. Även om många förändringartill det bättre har skett på arbetsmiljöns område , då lagen komtill, kan man inte bortse ifrån att det kommit till bl. a. många kemiskaprodukter, som varit orsaken till många larmrapporter . Det fanns många anledningar till att den här lagen komtill. Olika undersökningar om arbetsmiljön som gjordes visadeatt trots alla åtgärder som vidtagits upplevde många att de besvärades avarbetsmiljöproblem av olika slag, t. ex. kemiska hälsorisker, stress ochpsykisk påfrestning förutom fysiska problem som buller, belastning, drag ochkyla. har i flera sammanhang kallats arbetsmiljönsårtionde. Då kom flera nya lagar som skulle förbättra förhållandena påarbetsplatserna. Förutom arbetsmiljölagen, som jag redan nämnt, kom 1973 lagenom hälso-och miljöfarliga varor, och 1972 skapades arbetarskyddsfonden meduppgift att stödja forskning och utbildning inom arbetarskyddet. Men hur står det egentligen till med arbetsmiljön? Hurpass bra eller dålig är den? Blir den sämre eller bättre? Det lär finnas mer än60 000 kemisk-tekniska produkter på våra arbetsplatser. Kemikalierna har skapatnya arbetsmiljöproblem, och det tillkommer allt fler. Arbetare utsätts för nyaoch ofta okända kemiska risker. Bland skadorna märks hudskador och allergier.Men allvarligare är de skador som ger sig till känna först . Dithör cancer och ärftlighetsskador. Genom det nyvaknade intresset för arbetsmiljön under1970-talet kom också de psykiska och sociala faktorerna att uppmärksammasalltmer. Enligt många är detta vid sidan av kemikalierna det snabbast växandearbetsmiljöproblemet . Det finnssamband mellan arbetsmiljön och den yttre miljön. ibland att det är svårt att komma till rätta med bådasamtidigt, men det behöver inte vara så. I själva verket måste ansträngningarnaför en bättre inre och yttre miljö gå hand i hand. Det är i båda fallen frågaom att skapa miljöer där vi slipper buller och skadliga kemikalier. Vi kan användasamma forskningsresurser, samma mätmetoder och samma typ av normer, och vi kani stor utsträckning använda samma lagar och samma kontrollerandeadministration. Den ökade förekomsten av tumörer och allergier påminneross om kemikalieämnenas effekter, men att människor drabbas av skador ochlidanden när livsmiljön inte fungerar på ett tillfredsställande sätt haruppmärksammats mindre. Hur arbetstagarna själva upplever sin miljö försökte LO fåklarlagt genom en enkät som gjordes och som publicerades 1981.Jämfört med tidigare undersökningar som gjorts hade antalet LO-medlemmar somansåg att det fanns hälsorisker på arbetsplatser stigit. Betydligt fler ansågsig vara utsatta för miljöfaktorer som syror, gaser och lösningsmedel, ochandelen som upplevde stress och psykisk påfrestning i arbetet hade också ökat. Det man menar när man talar om den yttre miljön är i ochför sig ganska lätt mätbart, t. ex. förekomsten av buller eller mängdenföroreningar i luften. Den inre miljön är kanske litet mera svårfångad. Det ärfråga om den enskilda människans upplevelse av sin situation. Här kommer ettpsykiskt och subjektivt inslag in, som kan variera från människa till människa.Därför har det varit mer svårfångat, men det är inte desto mindre en verklighetsom man måste ta på allvar. När man talar om arbetsmiljö är det viktigt att manslår fast att det är fråga om hela människans välbefinnande, både till kroppoch till själ. I vårt land ser vi arbetet som ett värde, som egentligen skallberika livet. Om det i stället stressar och sliter ner en människa, är detbehäftat med ett fel som ofta hänger samman med arbetsmiljön. Kraven på arbetsmiljön får alltså inteslappna, för arbetsmiljön har att göra med den enskildes välbefinnande ochvälfärd. Med detta vill jag yrka bifall till reservation 9 isocialutskottets betänkande 29. Arbetsmiljö, m. m. 63ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk): I när arbetet uppdelas i från varandraskilda och var för sig obegripliga detaljer, när yrkeskunnande rycks ifrånarbetarna och monopoliseras av företagens staber av specialister och experter,när det skapande arbetet ersätts av övervakande funktioner, när arbetet görs alltmermonotont och arbetarna utsätts för ständigt ökad psykisk press, när enoavbruten flod av nya, oprövade kemiska produkter väller in överarbetsplatserna och nya arbetsmiljöproblem dyker upp och närarbetsrättens område har blivit en tummelplats för specialutbildade jurister-då fordras särskilda åtgärder på arbetsmiljöområdet för att stärka dearbetandes ställning i arbetslivet. Arbetsmiljölagstiftningen bör göras tillett instrument för detta. När detgäller arbetsolycksfall finns det ett klart visat samband mellan Arbetsmiljö, m. in. ackordsarbete och allvarliga olyckor. Antalet olyckor ibåde gruvorna och skogen minskade sålunda efter de stora strejkerna, då tidlöni stor utsträckning infördes. Det är således ett självklart krav attfackföreningen skall ha rätt att förbjuda prestationsersättning i arbete som ärförenat med olycksfallsrisker. Flera undersökningar har dessutom visat pååklagarmyndigheternas nonchalans vid arbetsolycksfall. Polisutredningar läggssnabbt ned, och åtal mot arbetsgivaren väcks utomordentligt sällan, trots attarbetsgivaren har ansvaret för säkerheten. Något liknande vore otänkbart vidtrafikolyckor med dödlig utgång. Problemet har fått viss uppmärksamhet undersenare tid, men krafttag behövs för att öka trycket när det gällerarbetsgivarens skyldigheter och rättsliga ansvar för att skyddsinstruktionernaföljs. De kemiska riskerna är delvis kända ,men den starka utbyggnaden av den kemiska industrin harmångdubblat riskerna. Det är uppenbart att kartläggningen av de kemiska ämnenaskroniska effekter bara har börjat. Ju fortare denna kunskap vinns, desto färreblir skadade - om företagen tvingas eliminera expositionen. Krav måste såledesställas på skadetestning innan produkter tillverkas för försäljning, lågahygieniska gränsvärden med säkerhetsmarginaler till lägsta kända skadligaeffekt och hög beredskap för utvärdering av akuta och kroniska effekter. I har antagits en lag om förhandsprövninginnan en produkt får tillverkas för försäljning. I denna förhandsprövningkontrolleras vilka tester som utförts för att belysa produktens giftighet ochmedicinska effekter på ett sätt som liknar förfarandet vid prövning förregistrering av ett nytt läkemedel. Denna lag är i princip riktig.Jordbruksutskottet har tidigare behandlat vpk-krav om en liknande lagstiftning,men funnit att resurserna inte är tillräckliga för att snabbt anta en sådanlag. har ingenting gjorts för att skapa de förutsättningar sombehövs. Det är hög tid att det görs från regeringens sida. Utvecklingen av testsystem för bedömning av ämnenspåverkan på kromosomerna, som kan resultera i såväl fosterskador som cancer,och storskaliga djurförsök bör prioriteras. är eftersatt när det gällerdessa forskningsgrenar, trots att de skulle ha stor praktisk betydelse förbedömningen av ämnens giftighet och kroniska effekter. I stor utsträckning hararbetarskyddsstyrelsen fått lita till utländska studier. sedanavslöjades att ett av de största . Biotest, harvanskötts och att resultaten är otillförlitliga. Detta understryker behovet avomfattande testmöjligheter inom , eventuellt i samarbete med övriganordiska länder, och utvecklingsarbete inom detta område. Det förefallerrimligt att det föreslagna produktkontrollverket skall ange vilka resurser sombehövs och samordna medelstilldelningen. Det är tänkbart att det behövs ettspeciellt testinstitut, men det är också möjligt att resurserna bästtillgodoses genom utbyggda högskole- och universitetsinstitutioner. Myndigheternas medvetna eller omedvetna långsamhet även idetta avseende har öppnat marknaden för privata organisationer och företag att påbörja testverksamhet och även erbjuda dettakommersiellt. Vpk ser mycket negativt på privatisering och kommersialisering avdenna livsviktiga testverksamhet. De åtgärder vi har föreslagit skulleha förhindrat detta, och det är nu bråttom med åtgärder från sida. När det gäller säkerhetsmarginal vid gränsvärdesättninghar detta delvis börjat tillgodoses efter många års krav på dokumentation tillden hygieniska gränsvärdeslistan. Det vetenskapliga underlaget för sambandmellan exposition och effekt utarbetas av såväl en nordisk som en svenskdokumentationsgrupp. Därav följer emellertid inte vilka koncentrationer somskall godkännas, och de slutliga argument som används för gränsvärdesättning ärinte offentligt tillgängliga. Den största bristen är emellertid att flera avgränsvärdena är satta så att skadliga effekter kan förutses inträffa, och någonavgörande säkerhetsfaktor tillämpas inte i fråga om något gränsvärde. Orsakentill detta har avslöjats vara de förhandlingar som förs med om lämpligt gränsvärde. Listan fastställs sedan avarbetarskyddsstyrelsen, och bl. a. detta förhållande reser krav på kvalificeradmajoritet av arbetstagarrepresentanter i styrelsen. Målsättningen förarbetarskyddsstyrelsen och dess föreskrifter måste vara en riskfri arbetsmiljöutan hänsyn till företagens profiter. har olika kemiska ämnens fosterskadligaeffekter uppmärksammats. Fosterskador kan uppkomma antingen genom att manneneller kvinnan påverkas eller genom direkt påverkan på fostret. Det måste varaett framträdande krav att inga sådana risker accepteras. När sådana effektermisstänks måste gränsvärdena ha särskilt stora säkerhetsmarginaler. Ingendiskriminering får ske, t. ex. genom att förbjuda kvinnor att arbeta inomsådana riskmiljöer, vilket föreslagits, eftersom kvinnor mellan 15 och 50 årutestängs från vissa arbeten. Det är i stället processerna som måste kapslas ineller förbjudas. Innan dessa krav tillgodosetts är det ett oavvisligt krav attkvinnor som planerar graviditet eller blivit gravida omplaceras utanlöneförlust. De fysikaliska yrkesriskerna har stått mindrei rampljuset men är likafullt allvarliga. Hit hör bl. a.radioaktiv strålning, som är en påtaglig risk för kärnkraftsarbetare,röntgenpersonal m. fl. Kunskaperna om icke-joniserande eller icke-radioaktivstrålning är bristfälliga. Buller är en välkänd riskfaktor, och bullernivån isvensk industri anses ha ökat på grund av allt större och snabbare maskiner.Bullerbekämpning är i allmänhet relativt lätt att åstadkomma men kostsam, ochhär finns en belysande motsättning mellan kapitalägarnas profitintressen å enasidan och riskerna för de arbetande å den andra. Dålig belysning kan vara enolycksfallsrisk och är en viktig komfortfaktor. Forskningen kring seneffekter av olämpliga belastningarhar varit särskilt eftersatt och är besvärlig, eftersom många faktorersamverkar. Ryggvärk, nedsatt muskelkraft och förslitna leder är mindredramatiska effekter än död och cancer, men utgör lika fullt plågsamma,invalidiserande och utdragna lidanden. Dessutom är de synnerligen utbredda ibefolkningen och drabbar särskilt dem som har tunga arbeten i dåligaarbetsställningar. Arbetsmiljö, m. m. Arbetsmiljö, m. m. och reumatiska sjukdomar är folksjukdomar, somarbetarklassen mest drabbas av. Det finns därför anledning för attuttala ett särskilt stöd för denna forskning samt att påskynda regel- ochföreskriftsarbetet från arbetarskyddsstyrelsen. Lyft- och bärarbeten är också en jämlikhetsfråga. Denfysiska lyft- och bärförmågan är genomsnittligt betydligt mindre hos kvinnor änhos män. Detta betyder att kvinnor i allmänhet får anstränga sig betydligt merän männen för att utföra samma arbete. Att underlätta lyft- och bärarbete ärsåledes en viktig jämlikhetsfråga för att kunna erbjuda samma möjlighet tillarbete åt alla. Företagshälsovård i större företag ochföretagshälsovårdscentraler för flera företags anställda utgör den förstaspecialiserade arbetsmiljöinstansen för de anställda med normalt en medicinskoch en teknisk del. Knappt hälften av alla arbetande har emellertid tillgångtill företagshälsovård. Företagshälsovården regleras genom avtal mellan LO,PTK och SAF samt motsvarande parter på den statliga och kommunala sidan. Någonobligatorisk plikt att ordna företagshälsovård för de anställda finns varken ilagstiftning eller i avtal. Vpk har emellertid krävt en lagstadgad skyldighetatt inrätta företagshälsovård för alla anställda , och i direktiventill utredning om företagshälsovård och yrkesmedicin finns uttalat atten allomfattande företagshälsovård bör eftersträvas. En god företagshälsovårdmed inriktning på eliminering av risker och medicinsk övervakning avyrkesbetingade sjukdomstillstånd skall vara en rättighet. Företagshälsovårdens personal skall grunda sinabedömningar på bästa möjliga vetenskapliga underlag och varken över- ellerundervärdera risker. Det är de arbetande som är utsatta för riskerna, och detfår inte råda något tvivel om att företagshälsovården skall betjäna deanställda. Därför måste också de anställda ha hela inflytandet övertillsättningen och ledningen av företagshälsovården. Samordning medlandstinget, som har det övergripande ansvaret för hälso- och sjukvården, börske och anställningen ordnas via , även om företaget självfalletskall bekosta företagshälsovården och de lokala fackföreningarna utgöraföretagshälsovårdens ledningsorgan. , fru talman, några ord när det gäller lagen.Arbetsmiljölagen är hörnstenen för bestämmelser och sanktioner kringarbetsmiljöns risker. Vid riksdagsbehandlingen levererade vpk en omfattandekritik mot varje kapitel i lagen. Lagen bedömdes som ett visst framsteg ikampen för en bättre arbetsmiljö men helt otillräcklig, eftersom den slog fastatt det dagliga och lokala arbetsmiljöarbetet skall bygga på klassamarbete. röstade ner vpk;s ändringsförslag. Ingenting harskett som skulle motivera några ändrade krav från vpk:s sida. Kampen för dessasaker förs på arbetsplatserna, och i likhet med många tidigare vpk-krav kommerde att genomföras när opinionen vuxit sig tillräckligt stark. Med detta yrkar jag bifall till samtligavpk-reservationer i detta betänkande. 64 (): I nu föreliggande betänkande behandlas fråganom anslag till . Utskottet haringen erinran mot den föreslagna medelstilldelningen. Arbetsmiljön är förvisso mycket viktig för de allra flestamänniskorna i vårt land. Den nya lagen har gjort det möjligt att flytta frampositionerna för att förebygga olycksfall och ohälsa i arbetet. Det ärfortfarande angeläget att de sämre arbetsplatserna och arbetsmiljöernaprioriteras i tillsynsarbetet på samma sätt som har skett tidigare. Vid de små arbetsplatserna har fortfarande kommunernatillsynsansvaret, och detta torde vara den svagaste länken i ett effektivtarbetarskyddsarbete. har tidigare beslutat om ett överförande av detkommunala tillsynsansvaret till arbetarskyddsstyrelsen och yrkesinspektionen.De borgerliga regeringarna gjorde ingenting för att verkställa dettariksdagens beslut. En enig arbetarskyddsstyrelse här tillstyrkt överföringenoch hemställt om åtgärder härför. har gjort påstötningar om attomorganisationen skall ske och är nödvändig. Dock hände ingenting under deborgerliga regeringsåren. föreslår departementschefen en snabb översyn av dentotala tillsynsverksamheten. Denna översyn skall även avse rationaliserings-,effektivise-rings- och decentraliseringsfrågor.