prot · G60952 · 1982-12-31 00:00:00 — Den offenfiiga sektorn kan också göra beställningarinom teknologiskt avancerade områden såsom data, telekommunikationer,försvarsmateriel av typen JAS-planet. medicinsk utrustning osv. Sådanabeställningar möjliggör att håller sig kvar som en fronfnation iindustriellt hänseende. Med def anförda ber jag aft fä yrka bifallfill reservationerna 2 och 8 i finansufskoffefs betänkande nr 20. Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder m. m. (FiU, CU, SkU) AnL 53HANS i (vpk): Dimmorna har lagt sig efter gårdagensbatalj om momsen. Vi har också haft en debatt öm voteringen. I stort settkan man väl säga att mycket av det som skall diskuteras i fråga om ekonomiskpolitik redan är sagt. Både i gär och har besparingar resp.fördelningspolifik diskuterats, och det är kanske inte nödvändigt att nu ta omden debatten, Däremot finns det en hel del kvar att säga om de förslag som nuläggs fram i proposition nr 50 och i finansutskottets betänkande nr 20. Av proposifionen och betänkandet framgår att densocialdemokrafiska majoriteten sätter tilltro till den kapitalistiska ekonominsmöjligheter att återigen blomstra. Tilltron och förväntningarna finns där, ävenom man också på många ställen har skrivit in starka reservationer för dennautveckling genom att peka på att det förs en åtstramningspolifik i många ländersom är viktiga för vårt lands utveckling. Det är ganska mycket av det liberala "åena sidan och å andra sidan" i betänkandet. Det var intressant aft höraRolf säga att stora delar av den socialdemokratiska politiken ärfolkpartipolitik. Som särskilt gott exempel på sådan politik nämner han defstora projektet , som jag för min del anser är direkt förödande för svenskekonomisk utveckling. Vi skriver i den mofion om ekonomisk-politiska åtgärdersom behandlas i betänkandet att det är mycket vikfigt att klargöra krisensnatur för att rätt kunna utforma den ekonomiska polifiken. Jag tror aft def förframfiden vore vikfigt om regeringen försökte komma bort från försöken attbygga sin polifik på förhoppningar om en allmän kapitalisfisk tillväxt. Ensådan polifik av det Nr 52 gamla slaget kommer säkerligen inteatt vara möjlig. Vi står nu inför en lång TnrsdTfpndpn period av stagnation som ocksåinnebär mycket stora förändringar inom 16december 10S7 kapitalismen i sig. Man flyr nu snabbt bort från produktivainvesteringar, och i stället satsas ohejdat på spekulativa verksamheter. Exemplen pä detta är I/- / . , mänga och kända, där stora profiter skapas utanvare sig arbetsinsats eller nolitika oiq" -d "ägon som helst socialeller ekonomisk nytta för samhället i sin helhet. m (Fil/ Cl I svenska modellen från årfiondenaefter låter sig r/Il inte upprepas, därför attförutsättningarna nu är så radikalt annorlunda. Marknaderna är mättade, delvis pä grund avreallöneförsämringar, och utrymmet för ekonomisk expansion är ganska litet.Detta har också stötts och blötts i debatten efter devalveringen, som många harställt sig mycket frågande till. Man tror inte att en exportexpansion på våratraditionella marknader är möjlig, eftersom efterfrågan är så katastrofalt lågute i världen. Den tekniska utvecklingen och jakten efter allt större ochsnabbare vinster har medfört aft allt färre människor producerar alltmera påkortare fid. De som inte behövs i den kapitalistiska produktionen ställsarbetslösa. Det får vi uppleva också i vårt land. Föregående talare gjorde sig också litet bred överborgarpolitiken och dess "lyckade" insatser mot arbetslösheten genomatt jämföra med andra länder. Men även om man på något sätt kan få fram av vårstafistik aft vi skulle ha ett bättre läge, innebär vår arbetslöshetfortfarande en katastrofal situation för vårt lands ekonomiska utveckling, ochden måste brytas. Jag vill också lägga in en reservation mot def sätt pä vilketman jämför arbetslösheten i olika länder. Vi kan ju också räkna vårarbetslöshet på ett annat sätt. I mitt hemlän har jag tillsammansmed företrädare för arbetsförmedlingen gått igenom läget och konstaterat aftöver av arbetskraften sfär utanför den ordinarie arbetsmarknaden. Det ärockså ett bra mått på hur stor arbetslösheten är. De multinationella bolagen för nu en maktkamp som bådehotar den nationella självständigheten för industriländerna och ökarutsugningen och rovdriften. Både mänskliga och materiella resurser föröds. Engigantisk omfördelning av rikedomar sker från fattiga länder fill rika länderoch frän fattigare människor till rikare människor. Bara inflationen omfördelari värt land oerhörda rikedomar, från låginkomsttagare till höginkomsttagare,där man kan se ett klart mönster, men också från hyresgäster till egnahemsägareetc. Frukterna av arbetet överförs frän arbetare och tjänstemän tillaktieklippare och spekulanter i en ökande takt. Detta kan naturligtvis inteaccepteras. Denna utveckling accelererar och kommer snabbt att skapaett ekonomiskt läge som knappt är hanterbart, speciellt som de improduktiva,spekulativa delarna i ekonomin ökar i omfattning, speciellt som kapitalettenderar att fly värt land och investera alltmer utomlands, speciellt som utslagningav viktiga delar av def svenska industrimönstret skapar en situation där enökad inhemsk efterfrågan inte självklart kan tillfredsställas 64 av ökadinhemsk produktion i samma omfattning som fidigare, när vi hade ett mervarierat industrimönsfer. Defta har också varit ett av argumenten för den genomfördadevalveringen. En förutsättning för att den skall lyckas har varit att man kanöka den inhemska efterfrågan från den inhemska industrin. Man har ställt förhoppningarpå atf underleverantörerna i större omfattning skall vara svenska osv. 1 reservation nr 3 i defta betänkande säger vi frän vpkklart ifrån atf def är nödvändigt med en polifik vars långsiktiga mål är atfbryta upp de maktförhållanden som råder inom ekonomin och att man nu måsteinleda en poHtik som syftar till att lämna den kapitalistiska anarkin ochmisshushållningen, för aft anträda vägen mot en mera planerad hushållning somstämmer bättre överens med vanliga människors önskningar och behov. Målet måstevara att de anställda och samhället får ett växande inflytande överinvesteringarna, så aft det blir möjligt att skapa ett program för industriellutveckling och sysselsättning. Målet måste också omfatta åtgärder mot den alltstörre kapitalexporten och mot utlandsinvesteringarna. Ett mål måstenaturligtvis också vara atf skapa en poHtik som försvarar levnadsstandardenoch de sociala rättigheterna för vanliga arbetare och tjänstemän. I strid motstorfinansen och deras polifiska företrädare har man fått kämpa sig fillmängder av sociala rätfigheter och förmåner som är hotade. I varje fallhar de varit starkt hotade under de borgerligas regeringstid. Gårdagens debatthär i kammaren om avskaffande av vissa försämringar som gjorts visar ju hur viktigtdef är att i kamp försvara de vunna rättigheterna. Men jag tycker också attgårdagens debatt visade atf finansieringen inte kan ske hur som helst.Svångremmarna kan inte placeras hur som helst. I en politik för rättvisa ingårverkligen att ta pengarna där de finns och att inte ensidigt lasta överbördorna på småfolket. 1 framtiden kommer def att krävas en mycket resolutfördelningspolifik-stick i stäv med den som har förts av de borgerligaregeringarna . Till stora delar måste den avvika från den linjesom den nya regeringen har försökt inleda med. Jag har nämnt några viktiga mål för den ekonomiskapolitiken. I den aktuella propositionen har regeringen ställt krav somnaturligtvis inte står i motsättning till en politik för uppnåendet av dessamål - det kan vi vara överens om. Defta framhåller vi också i vår reservation.Även om regeringsförslagen inte i så särskilt stor utsträckning innehållerförslag som på ett avgörande sätt - mera långsiktigt och på ett rejält sätt -innebär en mer planerad ekonomi och försök atf på allvar bryta kapitalets makt,står inte regeringens förslag i något motsatsförhållande fill en sådanutveckling. Def läggs inte ut några hinder. Riktlinjerna i vår motion 125 har avfärdats ganska enkeltav utskottsmajoriteten. Def hänvisas till atf problemen är större än vad vimotionärer anger och att de finns i t. ex. . Def är ett mycket märkligtargument. Jag anser aft ekonomins problem mycket väl beskrivits i vår motion,eftersom innehållet i motionen är en svidande vidräkning med de senastedecenniernas utveckling inom kapitalismen. redogör vi också för deproblem 5 protokoU 1982/83:52-53 Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder m. m. (FiU, CU, SkU) Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder m. m. (FiU, CU, SkU) som bliviten följd härav. 1 vad gäller utvecklingen i vill jag påstå atf den istort sett är av ett helt annat slag än den svenska. Det landefs oförmåga aftklara sina utlandslån och aft hålla uppe en produktion av rimligt format kan juknappast fas fill intäkt för aft avvisa en motion som strikt begränsar sig tillde åtgärder som krävs i en ekonomi av vår typ. Jag tycker att def är höjden avundanflykt aft infe närmare gå in på den här aktuella motionen. Fru falman!Innan jag lämnar detta avsnitt skall jag passa på aft yrka bifall tillreservation 3, som behandlar just de allmänna riktlinjerna för den ekonomiskapolitiken. Vilken väg föreslår då kommunisterna i den aktuellasituafionen? Jag kan här inte gå in på hela det batteri av åtgärder som vianser nödvändigt utan fär naturligtvis hålla mig fill de förslag som vi harlagt fram med anledning av den s. k. minibudgeten och def ekonomiska programsom den nya regeringen har lagt fram i all hast. är def dags för detallmänna motionsskrivandet och då räknar jag med aft vi får återkomma ochutveckla våra förslag mera ingående. Def är intressant atf stod i talarstolenoch sade att nu betecknar den offentliga sektorn som en ekonomiskkraft att räkna med när def gäller att komma ur krisen. Jag tycker aft det härrör sig om en liten omorientering inom , som ju har varit med om aftstrama åt och verkligen också varit krifiskt mot att den offenfiiga sektornsugit upp arbetskraft. har också när det gäller den offentligasektorn varit motvilligt mot investeringar, som skulle ha kunnat ge nya arbetenoch vara fill social nytta. Jag vet inte om detta är en omsvängning med tankepå någon ny koalition. Alla är så upprörda över atf socialdemokrater ochkommunister har kommit överens, men det är klarf aft de andra anpassar sig föratt försöka få vara med och ha ett inflytande även i fortsättningen. Det ärkanske detta som ligger bakom ändrade hållning. Om det inte skettnågon förändring, kan ju förklara hur det ligger fill. Ett av deförslag vi framförde i går som varande en möjlig alternativ finansiering närdet gällde avskaffande av karensdagarna har i och för sig fallit nu och skallinte debatteras mera ingående, men jag vill påpeka hur vi ser på de konkretaförslag vi ställer . Def gällde att lägga skaft på utlandsinvesteringar.Defta skulle - förutom atf det naturligtvis förstärker statskassan - ocksåmedverka fill att i någon mån begränsa utlandsinvesteringarna och kunna ökasysselsättningen här hemma och på så sätt bidra till en ekonomisk utveckling. Men det avgörande i en ekonomisk politik för utvecklingoch arbete finns naturligtvis i maktfrågorna. Det gäller makten över ekonomin,makten över den industriella utvecklingen, makfen atf förhindra ytterligareutslagning av produktionsresurser, makten aft investera på ett riktigt sätt,makten att skapa arbete och social välfärd. Vad gäller maktfrågorna i de aktuella yrkandena i dessabetänkanden är naturligtvis frågan om bestämmande över användningen av de medelsom avsätts på särskilda investeringskonton viktig. Där vill vi fränvänsterpartiet kommunisterna införa facklig vetorätt som ett instrument för atti någon män fillgodose de anställdas möjligheter att påverka sin egensituation. aft defsamråd som föreslås av regeringen inte är tillräckligt. Man hänvisar fill ettsamrådsförfarande när man avstyrker vår mofion. Fackliga organisationer ute i vårt land vet mer änväl hur det moderna samrådet går till. Jag tycker def är onödigt atf skapaytterligare områden inom vilka vackra ord och fraser får bli illusioner ochhägringar för folk. Vi vet vem som har makfen över investeringarna, och vi vethur litet ett samråd betyder i det läget för den som inte har förfoganderätten. Förslaget om vinstkonton är ju en direkt följd av storadevalveringsvinsfer i svensk indusfri. De som till största delen får bära dessabördor är de vanliga människorna. Det vore ett steg i rätt riktning om deanställda i industrin, där vinsterna skapas, kunde förfoga över dessa medel föratf investera på etf sätt som är samhällsekonomiskt riktigt. Aft överföra makten över investeringarna till deanställda, som vi föreslår, står ju inte i motsättning till def samråd somutskottet skriver har fungerat så bra fidigare. Def innebär bara att avgörandetflyttas över till de anställda, från kapitalägarna till dem som producerarvärdena. Samrådet kan ju fortfarande löpa, men själva avgörandet ligger då iandra händer som, såvitt man kan se av den utveckling som har varit under densenaste fiden, har etf större ansvar för landets framfid. Jag vill gå över till en fråga somaktualiserats i vår mofion 183 och behandlas i föreliggande betänkande. Detgäller frågan om samhällsfonder och lokala fackliga investeringsfonder. Jag hade tänkt säga att denna debatt infe har hörts av såmycket efter valet. Men saken har aktualiserats i kammaren av borgerligaledamöter. Fondfrågan har i eftervalsdebatten mest gällt tidsplanernaför atf kunna genomföra olika typer av fondförslag. Jag vill understryka att det är ganska bråttom att införanågon typ av fonder om de skall fungera i rimlig omfattning så atf de spelarnågon roll för den ekonomiska utvecklingen och kan tjäna som ett instrument föratt bryta den negativa utveckling som jag tidigare här har berättat om. Jag menar aft fonder kan spela en vikfig roll i denindusfrialiseringsprocess och den aktiva politik som är nödvändig för att skapajobb och produktion för social och ekonomisk nytta. Det är ganska bråttom attfå fram förslag om fonder om dessa skall få en chans innan den ekonomiskautvecklingen, styrd av storfinansen, gått så långt att snart sagt ingentinglönar sig. Medan gräset gror, dör kon. Man måste skynda sig för att hinna medatf rädda undan industrialiseringen från utslagning i ännu större utsträckning. Det har sagts atf man kanske inte kan få fram ett förslagföre 1985. Men om def förslaget kräver grundlagsändringar med riksdagsvalemellan, då är vi framme vid 1988. Vart far då fonddebatfen och fondförslagenvägen? Som bekant skiljer sig de framförda förslagenfrån dels LO och socialdemokraterna och dels vänsterparfiet kommunisterna åt iflera avseenden, inte minst vad gäller finansieringen. Vi har ju hela tidenkrifiserat den föreslagna finansieringen och sagt atf def inte finns någotutrymme att ta från reallönerna, att det inte är rimligt aft avsätta pengarfrån löneutrymmet för atf köpa akfier. Det argumentet har väl vunnit i styrkaefter den Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder m. m. (FiU, CU, SkU) Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder m. m. (FiU, CU, SkU) svångremspolitiksom har förts, efter den devalvering som är genomförd och efter den diskussionsom förekom här i går. Möjligheterna atf ta från löneutrymmet för attfinansiera fonder är nu mindre än på mycket . Men def är infe bara i frågaom finansiering utan också i fråga om konstruktion och användning som vi harhelt andra krav. Def har sagts i debatten i dag- återigen naturligtvis frånde borgerliga, som är krifiska mot allt vad fonder heter - att fonderna är etthot mot näringslivet. Fonderna skulle kunna hindra en förnyelse inom det ekonomiskalivet, inom näringslivet och produktionen, menar man. Jag håller infe alls medom def. Som def är sker en överflyttning till, som jag sagt tidigare,improduktiva verksamheter. Stora delar av produktionsresurserna slås ut. Fonderna kan i stället just genom den uppläggning somvänsterparfiet kommunisterna föreslår medverka till att rekonstruera svenskindusfri, till atf skapa den förnyelse som är nödvändig. Inrättandet av samhällsfonder av den typ som vi förordarskulle kunna ge kapital till etf samhälleligt indusfrialiseringsprogram, omvilket def åtminstone inte i valrörelsen fanns någon större motsättning mellanarbetarpartierna. Vi var rätt överens om affdet behövdes en industriellutveckling och att man måste arbeta sig ur krisen. Fonderna kan enligt vårt förslag byggas upp bådenationellt och regionalt. De kan användas för att rädda jobben i hotadebranscher helt enkelt. De kan användas för offensiva indusfrisafsningar på nyaprodukter, i ny teknik, för vidareförädling av råvarorna, för stöd eller låneller bidrag till arbetarägda och kollektivt ägda företag. Det har ju i höstförekommit en rad sådana fall, där man från de anställdas sida har velat taöver företagen. Det har saknats pengar. Man har satsat ett visst antal tusenkronor ur sin egen ficka. Man har gått till staten och bett om hjälp, när maninte fåft någon av bankerna. Här skulle ett fondsystem av den typ som viföreslår kunna bidra fill aft rädda sysselsättningen i många branscher och varatill hjälp för alla anställda aft utveckla sina företag. Fonder kan, om de utvecklas på ett riktigt sätt, vara envikfig del i kampen för arbete, en viktig del i kampen för en produktion somskall hjälpa fill att få landet ur den ekonomiska kniptång som vi nu sitter i.Därför anser vi att det är bråttom med ett fondförslag och att det är viktigthur def utformas. Frågan kan infe reduceras fill en fråga om atf förse i övrigtinvesteringsovillig industri med kapital, utan fonderna måste inlemmas i en merövergripande strategi, som rör både maktfrågor och produkfionens innehåll. De borgerliga går som vanligt till storms mot varjeuttalande som kan tänkas vara positivt för fondfrågan. Man fortsätter sinargumentation från tiden före valet. Jag skall infe förlänga debatten ochuppehålla mig vid det som har sagts, men def föll mig in atf de borgerliga förevalet försökte aft göra def fill ett val om fonder och socialism. Hur felaktigden beteckningen än var inser väl alla; jag tror aft också de borgerliga gördet. Men hur felaktig den än var, så skulle man nu med borgerlig logik faktisktkunna säga aft det svenska folket har uttalat sig för fonder och socialism. Jagskall inte dra den slutsatsen av valresultatet, men er egen argumentation slårtillbaka. Jag kan finna att utskottets avslagsyrkande påvårt fondförslag, även om def i sak naturligtvis innebär att man helt avvisarden typ av fonder som vi föreslår, ändå inte är så våldsamt som man skulle hakunnat vänta sig, när man läst de socialdemokratiska reservationerna gentemotvår politik . Det är ändå ett rejält avstyrkande, och jag yrkar därförbifall till vår reservation nr 7 av . ber jagatf få yrka bifall till reservation nr 6. AnL 54 (): Jag är övertygad om att def hos en majoritetav det svenska folket finns en starkt utbredd känsla av att vi nu både måsteoch kan bryta den utomordentligt farliga ekonomiska utvecklingen i vårt land.Den offentliga debatt som har förts har visat aft det finns ensolidarisk vilja hos stora grupper att ställa upp för en omläggning ochacceptera de påfrestningar som blir nödvändiga. Att en omläggning måste ske, därom borde vi inte behövadebattera länge här i kammaren. Siffrorna som uttrycker den svenska ekonomiskakrisens styrka är fillräckligt klara. Vi konsumerar långt utöver våraprodukfiva tillgångar och lånar alltmer utomlands för vår konsumtion, samtidigtsom den industriella bas som skall betala lånen blir allt mindre. Vi har på tioår förlorat inemot av våra utlandsmarknader, när industriländerna somhelhet i stället har vunnit . Som jag sade i gårdagens debatt är iförhållande till sin folkmängd näst störst i världen såsom låntagare påobligationsmarknaden. Def är sålunda inte enbart den svåra internationellaekonomiska krisen som betingar den svenska krisen. har tyvärr i defiesta avseenden en sämre utveckling av industrin än länderna omkring oss, ochdet är vårt grundproblem, som vi måste ta itu med. Sä sent som 1976 hade vi ett stort sparandeöverskott inomden offenfiiga sektorn. Det haridagförbytfsiett kraftigt underskott. Vi har somalla vet ett rekordartat budgetunderskott, där inemot hälften består avräntekostnader. Vi har ett rekordartat bytesbalansunderskott, där -kanske - är räntor till ufiandet. Som sägs i såväl proposition som utskottsbetänkande sågäller om de allmänna ekonomisk-politiska målen - full sysselsättning,fillväxt, jämn fördelning och låg inflation - atf vi under de senaste årenvarit på väg bort från dessa mål. Alla kurvor har pekat fel. Vid sidan av den internationella ekonomiska krisen har jude borgerliga regeringarna av olika schatteringar ett helt avgörande ansvar fördenna särskilt dåliga svenska situation. Det ger därför, med ett milt uttryck,anledning till häpnad när man i de borgerliga reservationerna kan läsa ut atfdef är just en slentrianmässig fortsättning av den misslyckade mitfenpolif ikeneller moderatpolitiken som förordas av oppositionen. Den ekonomiska krisen i har under de senaste årendramatiserats genom utlandets minskade förtroende för den svenska politiken.Under praktiskt taget 1982 fram har vi haft ettvalufautflöde väsentligt kraffigare än som betingats av vår bytesbalans. Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder m. m. (FiU, CU, SkU) Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder m. m. (FiU, CU, SkU) fel somhävdas i mitfenreservafionen aft utflödet under den tiden skulle motsvarabytesbalansen. I själva verket hade vi mellan ettbytesbalansunderskoft på , medan vi hade ett valufautflöde på19 miljarder kronor. Efter ett fillfälligt stopp ivalufaufflödet kom så i augusfi def största underskottet någonsin för enenstaka månad i vår utrikeshandel. Genom devalveringar runt omkring oss ökadevalutaoron. 1 uppkom nya devalveringsrykten i . Vifick en spekulation mot kronan i av oktober med drygt 2,5miljarder kronors utflöde. Def var enligt utskottets mening rikfigt av regeringen afti det läget göra en kraftfull devalvering för att söka bryta den nedåtgåendetendensen i den svenska ekonomin och skapa en sådan förbättring avkonkurrenskraften atf det nu finns möjligheter aft genomföra en ekonomiskrekonstruktionspolitik. Utskottet är också övertygat om aft det svenskanäringslivet, som i många sammanhang har gått i bräschen förframtidstro och teknologisk förnyelse, kommer att utnyttjade möjligheter ochden utmaning som devalveringen ger. Jag har i det fallet inte sammapessimistiska syn på def privata näringslivets vilja och förmåga som LarsTobisson utvecklade . Ett av de första resultaten av devalveringen refereradesnyligen i , där man säger att de svenska sågverken blev deförsta devalveringsvinnarna. har den svenska sågverksindustrinåtertagit de marknadsandelar i som har gått förlorade under senareår. Inom Svenska sågverks- o. frävamexporfföreningen tror man,säger , atf läget kommer att förbättras ytterligare under1983, trots aft den allmänna konjunkturutvecklingen blir svag, alltså exakt detproblem som har berörts . Bland de sex största köparländerna iVästeuropa ökar andel, enligt föreningens beräkningar, från 1981fill . Det är glädjande atf redan kunna notera vissa begränsaderesultat av devalveringen, och jag är litet förvånad över den väldiga pessimismi fråga om det privata näringslivets förmåga i det avseendet som här. Men - och det är viktigt att understryka - devalveringen ärinfe den ekonomiska polifiken. Devalveringen ger/ör«f5äfm(>jgar för aft föraen ekonomisk politik så aft våra strukturproblem kan rätas ut åren framöver. En uppenbar vilsenhet präglar opposifionens sätt afttackla devalveringen och de ekonomiska problemen. Det är begripligt motbakgrund av att så mycket av problemen har skapats under borgerliga regeringar.Det blir en aning patetiskt, tycker jag, när i moraliserandeordalag talar om behovet av klara linjer och åtstramning och gerintryck av atf devalveringen hade kunnat undvikas genom något sänktaarbetsgivaravgifter, fortsatta besparingar och uteblivna skattehöjningar.