prot · G609143 · 1982-12-31 00:00:00 — Vår politik hade, menar vi,generellt förbättrat konkurrenskraften för det norrbottniska näringslivet. Att det allmänna ekonomiska läget påverkar ävenNorrbottens näringsliv är en självklarhet. Regeringens aviserade förslag tillbransch- och företagsvisa sänkningar av arbetsgivaravgifterna är, trots dess igrunden positiva karaktär, därför infe en tillräcklig stimulans för företagen iNorrbotten för att den negativa utvecklingen skall kunna brytas. har också en osedvanligt hög andel avsysselsättningen inom den offentliga sektorn. Detta begränsar ytterligaredevalveringens effekter för , men också effekterna avkostnadssänkande åtgärder riktade mot näringslivet. För att ge full effekt åt arbetsgivaravgiftssänkningarnamåste den ekonomiska politiken för landet som helhet läggas om. Detillväxtskapande drivkrafterna i ekonomin behöver stimuleras. Den fortsattaökningen av budgetunderskotten måste brytas. Den förbättring avkonkurrenskraften som en sänkning av arbetsgivaravgifterna ger måste dessutomkomma hela näringsliv till del. Rörligheten i det ekonomiska livetoch på arbetsmarknaden i måste öka. Ett villkor för en bättreutveckling i är att den enskilda sektorns andel av produktion ochsysselsättning växer i förhållande till den offentliga sektorns och de statligaföretagens. Lönebildningen och lönekostnaderna har avgörande betydelseför sysselsättning och företagande i . Enfortsatt lönestelhet utan anpassning till olika företags, branschers ochregioners lönebetalningsförmåga minskar förutsättningarna för enpositiv sysselsättningsutveckling. Många viktiga jobb och företag i ha offrats på den solidariska lönepolitikens altare under årens lopp.Ansvaret för att detta inte fortsätter vilar tungt på arbetsmarknadens parter ikommande års avtalsförhandlingar. Ungdomens situation är särskilt svår i på grundav bristen på ingångsjobb i det norrbottniska näringslivet. Detta beror i vissutsträckning på den extremt svåra arbetsmarknadssituationen i länet, men detkan också förklaras av samma faktorer som är grunden till ungdomens svårigheterpå arbetsmarknaden i som helhet: höga ingångslöner, arbetsmarknadslagstiftningenoch brister i yrkesutbildningen. Många ungdomar i inland som villskaffa sig en yrkesutbildning tvingas göra detta långt hemifrån och med litenchans att kunna återvända och få jobb i företag på hemorten. Moderata samlingspartiets förslag till lärlingsutbildningskulle rejält förändra den nuvarande situationen och öppna nya vägar tillutbildriing och jobb för ungdomar. Det är därför med beklagande vi konstaterar att densocialdemokratiska attityden i utskotten och här i kammaren så markant avvikerfrän den i grunden positiva inställning till dessa förslag som man förmärkerute på fältet, ute på arbetsförmedlingar och även långt inne i desocialdemokratiska leden. Det skulle vara intressant att från utskottsföreträdarenFrida eller något av de statsråd som sitter här få höra varför man inte kan ta ett grepp på lärlingsutbildningssidan. Det skulle också varaintressant att höra omThage G. , som sitter här och som har uttalat enförhoppning om att man kan göra försök med sänkta ungdomslöner och isammanhanget bl. pekat på , kunde förklara varför desocialdemokratiska ledamöterna i utskotten inte på något sätt har visatintresse för att följa upp sådana intentioner till arbetsmarknadens parter.Eller kan . informera kammaren om de tankar och idéer han hadeoch om hans förhoppningar på parterna har avsatt några spår? Det är betecknande att den region i landet som i särklass högsta andelen anställda inom statlig industri och annanoffentlig verksamhet också brottas med de största problemen. Frånvaron av endynamisk enskild sektor har varit hämmande på utvecklingen i ochstarkt bidragit till de nära nog kroniska sysselsättningsproblemen. Att ha jobbi offentlig regi har alltid betraktats som en extra trygghet, särskilt iNorrbotten. De stora underskotten i den offentliga sektorn gör emellertid attsituationen är radikalt annorlunda. Tryggheten för dem som arbetar ioffentlig tjänst är inte längre lika självklar, eftersom det är ettöverlevnadsvillkor att vi sparar kraftigt för att minska underskotten i denoffentliga ekonomin och för att återvinna ekonomisk balans. Landsting ochkommuner i kan inte fortsätta att växa som . Därför är detsärskilt nödvändigt att understödja tillväxten i den enskilda sektorn medgenerellt verkande medel. I propositionen konstaterarregeringen utan omsvep att den selektiva stödpolitiken har misslyckats. Trotsmiljardsatsningar på selektiv arbetsmarknads- och regionalpolitik har dennegativa sysselsättningsutvecklingen fortsatt. Resultatet är djupgåendestrukturella sysselsättningsproblem, en mycket stor offentlig sektor och sviktandetilltro bland norrbottningarna till den centralt styrda subventionspolitiken. Jag vill påstå, med stort fog, att socialdemokraternaunder gravt misskötte den långsiktiga utvecklingen iNorrbotten. Med den stora andel som arbetar inom den offentliga sektorn, bådeden tjänste-och den varuproducerande delen, lade man grunden till Norrbottensstora problem. Man bär ett tungt ansvar för att situationen ser ut som den göri dag. Marknadsekonomins möjligheter att fungera i har snabbtförsvagats. Den del av det enskilda näringslivet som inte har kommit iåtnjutande av stödpengar har lidit stora förluster. Det är glädjande att socialdemokraterna äntligen ärberedda att - om än i begränsad utsträckning - pröva generella insatser för attförsöka ändra utvecklingen i . Det hade dock varit bättre omregeringen tagit steget fullt ut och mer helhjärtat växlat över från selektivarbetsmarknads-och regionalpolitik till generella insatser i större skala. Regeringens nya insikt om kostnadslägetsbetydelse har föranlett regeringen att lägga fram förslag om sänktasocialförsäkringsavgifter för . Detta är i och för sig bra, menförslaget är ofullständigt. Regeringen deklarerar att man tänker återkomma tillhösten med ett konkret förslag. Moderata samlingspartiet avser att avvakta regeringerisställningstagande. Men regeringens förslag om sänkta socialförsäkringsavgifterhar uppenbarligen satt i gång ett stort intresse från de andra partiernas sidaatt börja fundera på olika tekniker och metoder, procenttal och geografiskaavgräns-ningar. Man har kanske blivit gripen av regeringens något originellalösning med en frizon i , tillkommen i sista stund, och presenterarnu andra typer av frizoner, som man dock måste sätta ett mycket stortfrågetecken för. Vi kommer alltså att ta ställning till regeringens förslagi höst, och då kommer vi också att överväga eventuella frizoner - om de överhuvud taget skall förekomma. Jag vill dock direkt påpeka att skall frizoner avnågot slag få någon effekt, måste det bli en helt annan näringsgeografiskavgränsning än enligt den modell som regeringen förslår i ochlikaså en annan än enligt den modell som föreslår i , därman exkluderar tätorten. Det hade kanske funnits skäl att litet grand fundera överde här problemen innan man lade fram halvgångna förslag av den typ somregeringen presenterar. Man skulle kanske ha begrundat att denregionalpolitiska utredningen bl. a., som en av sina huvuduppgifter, skall sepå just de här frågorna. I avvaktan på regeringens förslag vidhåller moderatasamlingspartiet sina förslag om 3 resp. 5 procentenheters sänkning istödområdena A och B. Det är intressant och glädjande - jag villännu en gång fästa kammarens uppmärksamhet på detta - att regeringen nuanvänder differentierade och sänkta socialförsäkringsavgifter som ett av sinamest långsiktiga grepp. Det är nog många socialdemokrater som inte riktigtkänner igen sig. Jämfört med argumentationen är det en180-gradig omsvängning. Och det är intressant att notera att detta egentligenär det enda mer framåtsyftande förslag av generellt slag som regeringen har. Det är naturligt att arbetsmarknaden i främstmalmfälten kommer att utsättas förstora problem då verksamheten dras ned vidLKAB. Regeringen föreslår därför att en speciell projektorganisation inrättas,med uppgift att fram till hantera övertalighetsproblemen.Organisationen skall vara underställd länsarbetsnämnden i . Vidareföreslår regeringen att särskilda medel för ytterligare beredskapsarbetenställs till förfogande. Moderata samlingspartiet delar uppfattningenatt problemen i främst malmfälten är och kommer att förbli av denstorleksordningen att extraordinära insatser blir nödvändiga. Vi accepterar dentemporära projektorganisationen. Vi anser också att med tanke på lägets allvarär det nödvändigt att man totalt i landet, och givetvis inom ,prioriterar resurser till framför allt malmfältskommunerna. Vi avvisar idagsläget ytterligare anslag. Regeringen kan vid behov utnyttjafinansfullmakten. Skulle detta visa sig otillräckligt, må man återkomma tillriksdagen. Vi har klart markeratatt det är nödvändigt att återskapa balans mellan utbud av arbetskraft ochtillgång på arbete i . För att uppnå detta spelar en ökad geografiskoch yrkesmässig rörlighet en stor roll. Om nu konjunkturen vänder, vilketregeringen ofta talar om och vilket mycket tyder på, är det viktigt att manverkligen utnyttjar detta instrument. Vi ställer därför helhjärtat upp bakomregeringens förslag om ändrade och förbättrade regler när det gäller dubbelbosättning och ökade möjligheter att lösa in egnahem. Att karakterisera ensådan politik som flyttlasspolitik är, menar vi, ett cyniskt spel med demänniskor som kanske kunde skaffa sig arbete på annan ort men som på grund avekonomiska bindningar i eget hem inte har en möjlighet att göra detta utan atttotalt riskera sin personliga familjeekonomi. Jag skulle i det sammanhanget vilja ställa en fråga tillde berörda statsråden. hade för några veckor sedantillfälle att besöka , och man hörde ibland socialdemokratiskapolitiker säga att de inte gav folket där uppe rådet att flytta. Men vilket rådger statsråden eller utskottets ordförande familjerna i ? Är det attinte flytta eller är det måhända att söka sig söderut och, åtminstonetemporärt, skaffa sig ett arbete genom att utnyttja de möjligheter somregeringen via arbetsförmedlingen erbjuder? Vilken är socialdemokratins linje?Ar propositionen en inledning till en omsvängning mot att öka den geografiskarörligheten för att få en bättre balans mellan utbudet av arbete och tillgångenpå arbetskraft? Regeringen föreslår att ett par hundra miljoner skall anvisas för s. k. särskildainsatser inom skilda sektorer. Regeringen har här låtit anslaget avse tre år.Beloppen blir då större, och också handlingskraften och dynamiken framstår somnågot större. Men givetvis finns det fog för att ha ett längre perspektiv förvissa projekt. Vi anser emellertid att många av projekten är alltför vagtformulerade för att ligga till grund för de äskade medlen. Vi föreslår därför att 52 miljoner skall anvisas /84, varav 20 miljoner ställs till länsstyrelsernas förfogandesom en utvidgning av det generella anslaget, det s. k. Vi tyckeratt det är riktigt att satsningen på Rymdbolagets verksamhet i ges högprioritet. Detta projekt framstår som ett av de få verkligt utvecklingsbara medstora möjligheter till positiva spridningseffekter för utbildningsväsendet ochnäringslivet i regionen. Över huvud taget bör man, menar jag, inom ramen för deregionala utvecklingsinsatserna satsa kraftfullt på industri med anknytningtill data, elektronik och telekommunikation. traditionellageografiska handikapp vad avser fysiska transporter kan genom denna teknikkraftigt reduceras, om den rätt utnyttjas och utvecklas av näringslivet i dennalandsända. Däremot är vi, herr talman, något mer betänksamma när detgäller den föreslagna snabba utbyggnaden av . Även om tanken att med modernteknik lägga ut arbetsuppgifter i och för sig kan vara riktig, bör man nogavärdera erfarenheterna av den hittillsvarande verksamheten vid innan manganska lättvindigt - jag vänder mig här särskilt till ochFrida - lovar 300-400 nya arbetstillfällen. Enligt vad vi nu kanbedöma ger inte erfarenheterna grund för att lova invånare 300-400arbetstillfällen vid . Vi har krävt att man skallgöra en ordentlig utvärdering av verksamheten och låta de erfarenheter mandåfår ligga till grund för en eventuell utvidgning av den, i eller pånågon annan ort. under debatten kommer företrädare förmoderata samlingspartiet att vidare utveckla vår syn på andra delar avregeringens proposition. Låt mig bara avslutningsvis upprepa att vi icke löserNorrbottens problem med nya stödmiljarder och omfattande arbetsmarknadspolitiskainsatser. Självfallet är en del sådana insatser nödvändiga, men vi måste inseatt ju mer vi satsar i det korta perspektivet, desto mindre har vi långsiktigtråd att satsa. Mot bakgrund av vad som satsats i i'formav arbetsmarknadspolitiska åtgärder och industristöd av skilda slag'vågar jagpåstå att den politiken inte är framkomlig ,'om vi skall få enbättre balans på den norrbottniska arbetsmarknaden. Ett visst nytänkande finns förvisso i regeringensproposition och i utskottsmajoritetens skrivningar. Men det kommer att behövasmer av omtänkande och generell stimulans av den enskilda sektorn, om vi inte omett par år skall bevittna en alltmer försämrad arbetsmarknadssituation i dennalandsända. Håglösheten och missmodet kommer då verkligen att breda ut sig, särskilt om människorna där tar fram denutvecklingsplan som socialdemokraterna gick till val på 1982 och som talade omatt utvecklingen i skulle vända. Med detta yrkar jag bifall till samtligamoderata reservationer som är fogade till utskottets betänkande nr 24. Under detta anförande övertogandre vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 38PER-OLA (): Så har då åter att ta ställning dllåtgärdsförslag för att trygga framtid. Det är inte första ochförmodligen inte heller sista gången som diskuteras här i kammaren. Dess värre går meningarna starkt isär när det gällermedlen för att forma en positiv framtid och utveckling i . Inteheller målet för näringslivet och befolkningen tycks förena alla partier, utanambitionsnivåerna skiftar. är som bekant kontrasternas län. Kustregionensbefolkningscentra bildar en skarp kontrast till inlandets och Tornedalensglesbygder. Trots länets roll som den på råvaror absolut rikaste regionen ilandet har fått leva med arbetslöshet, utflyttning,industrikriser och ett ensidigt näringsliv. Även om också andra regioner i landet har problem, intarNorrbotten en särställning. Att lösa problem blir därför ett testpå vad regionalpolitik i förmår. Det blir också ett"blodprov" som visar vad partierna vill göra för en hårt drabbadlandsända. Problemen i är stora, men jag villändå betona en sak: får aldrig uppfattas som en belastning i detsvenska samhället - tvärtom. har under många decennier varit ennärande del i vårt land. Den malm, skog och vattenkraft som utvunnits i länethar tillfört det svenska folkhushållet betydande resurser. Enbart vattenkraftenfrån Lule älv svarar för en fjärdedel av landets totala vattenkraftsproduktion. hämtade industrierna i södra ochmellersta en stor del av sitt arbetskraftsbehov från Norrbottensglesbygder. Det var då som ungdomarna behövdes till , och de ficklämna sin hembygd, sina anhöriga och sina vänner. önskar norrbottningarna att övriga och depolitiska partierna solidariskt ställer upp för länet när problemen börjar bliövermäktiga. Men vad befolkning begär är inte nådegåvor,kortsiktiga AMS-paket eller "smulor från statens bord". Vi begärsamma rättigheter till sysselsättning, trygghet och framtidstro som man har iandra, starka regioner. Som också sade är problemingalunda nyuppkomna. Orsakerna är många, men kanske främst följande: ettensidigt beroende av ett fåtal statliga råvarubaserade företag - , - som svarar för av landets industrisysselsatta, avsaknadenav ett differentierat näringsliv med småföretag som bas, englesbygdsfientlig och storskalig jordbrukspolitik , en av statsmakterna medveten befolkningsutflyttning undersamma tid och en stark känslighet för internationella lågkonjunkturer,som främst drabbat och malmfälten. Även om man inte skall rota i det förgångna utan försökablicka framåt, kan vi konstatera att 1960-talets flyttningsvåg,småföretagsfientliga politik och brist på känsla och förståelse för glesbygdensvillkor har försatt i en nästan ohållbar situation. Länet har blivitdet mest sårbara i hela vårt land. Ett långvarigt beroende av beredskapsarbeten har gjortmånga passiva. Kön av arbetslösa har blivit allt längre och utslagningen avunga människor allt vanligare. var 10 846 personeranmälda som arbetslösa. Dessutom vet vi att ytterligare några tusen fanns iolika beredskapsarbeten. uppgick dess värre antalet lediga platsertill endast 1435. Med sin regeringspolitik fram till maktskiftet 1976 bärsocialdemokraterna ett stort ansvar för problem . Dess värrehar de ofta haft svårt att erkänna bristerna i den förda politiken. Att döma avpropositionen om görs nu vissa erkännanden. Man försöker analyseraorsakerna till problemen. Men, herr talman, det saknas en viktig del: man drarinte de rätta slutsatserna och man förändrar inte politiken nämnvärt.Socialdemokratin tycks fortfarande vara fixerad vid bastiontänkandet från1960-talet. har åtskilligt gjorts för attförsöka vända utvecklingen. Med regimskiftet 1976 följde en politik för attskapa en annan struktur i näringslivet, stimulera småföretagandet och utvecklaglesbygderna. Åtgärderna som vidtogs omfattade hela länet och inte enbart kustregionen.Och resultatet har inte låtit vänta på sig. I kommun har centernsinsatser på glesbygdsverksamhet och småföretag betytt tidigarelokaliseringspolitik. Över 100 nya företag har startats, och många byar harfått nytt liv. Betyget sätter inte jag, utan den socialdemokratiska kommunledningeni . Mycket återstår dock att göra. Att vända utvecklingen iett län som i sä hög grad dominerats av några stora statliga företag ochensidigt näringsliv är som att vända en stor oljetanker - det tar tid. Eftersom socialdemokraterna har gjort så stort nummer avde 4 miljarder som man nu föreslår skall satsas ; finns det skälatt något erinra om insatserna . En stor del av dessa 4 miljarder gerinte särskilt många nya jobb, utan det rör sig om bokföringstekniska pengar,defensiva åtgärder och kortsiktiga satsningar. Det är en mindre andel av dettapaket som används för långsiktiga och offensiva satsningar på att finna nyavägar. Det finnsanledning att erinra om att och tillfördes statligt stöd förnärings-, regional- och arbetsmarknadspolitiska insatser motsvarande ca 17-18miljarder kronor. Bland demånga konkreta och positiva åtgärderna kan nämnas: industricentratill flera orter, statligt stöd för att öppna Viscariagruvan, som har haftstor betydelse för , administrativaservicecentraler till malmfälten, satsningarpå jord- och skogsbruket, för 550 milj. kr. Jag skulle kunna fortsätta uppräkningen ochpresentera effekterna av utvecklingsfondens insatser, men det skulle föraalltför långt. Det sägs att den socialdemokratiska regeringensproposition om grundas på den utvecklingsplan för somsocialdemokraterna gick till val på. Men regeringsförslaget stämmer mycketdåligt överens med de frikostiga löftena från valrörelsen . På punktefter punkt skiljer sig regeringens politik från fjolårets vackra och ambitiösalöften. Före valet talade socialdemokraterna inte om avveckling avgruvdriften i - inte heller om höjda flyttningsbidrag eller omökade anslag för inlösen av egnahem. I stället handlade det om nya satsningar. Det är mycket från utvecklingsplanen som inte återfinns ipropositionen, t. ex. förslagen om apatitverk i , lättklinkerfabrik iArjeplog, förstärkt glesbygdsstöd, satsning på jordbruket och markavvattningar,decentraliserad statlig administration i länet, pengar till för att öppnanya mineralprojekt, utbyggnad av Metallurgiska forskningsstationen, MEFOS, iLuleå, satsning på högskolan och ökade satsningar på massa- och träindustrin. Vidare skulle göras till försökslän för ettsystem för att bereda arbete eller utbildning till ungdomar. Jag undrar:Var finns alla dessa förslag? var det många som trodde på socialdemokratinslöften. är det många som ar besvikna och som har resignerat. Besvikelsenberor inte bara på att tystlåtna statsråd besöker och åker likatysta därifrån. I utvecklingsplanen sades: "kommer ihändelse av en fortsatt negativ utveckling att i allt snabbare takt genomutflyttning förlora yrkeskunniga arbetstagare i de mest produktivaåldrarna." 1 valrörelsen sade i en tidningsintervju: "Jagtror på det här länet och att ingen ska behöva flytta härifrån." ställer sig bakom dessa två uttalanden. Men närregeringen , herr talman, vill förstärka flyttningsbidragen, öka anslagentill egnahemsin- lösen och vägrar att slå fast ett befolkningsmål förNorrbotten - ja, då går våra vägar och meningar isär. Jag är den förste attbeklaga att socialdemokraterna valt den gamla befolkningsutflyttningens väg. Obalansen mellan vallöftena och regeringsförslagen skaparförstämning och pessimism. Besvikelsen blev inte mindre när regeringen nyligensade nej till industriprojekt i . Planeringsdirektören på länsstyrelseni ifrågasatte i en tidningsartikel om det i fortsättningen ärmeningsfullt att ta fram konkreta projekt när det saknas vilja att genomföradem. har en planeringsdirektör eller en ledande tjänsteman pålänsstyrelsen i fällt ett så hårt omdöme om en regering. behöver sin befolkning. Därförbehövs det också ett sådant uttalande om en befolkningsram som vi har anvisat ivår motion och reservation. Det finns ingen anledning att ökaflyttningsbidragen eller inrätta en särskild arbetsförmedling i malmfälten, somskulle bli den verkliga resebyrån. Det finns inte heller skäl att öka anslagenför att lösa in egnahem. Det skulle tvärtom innebära ett ytterligare slag motframtidstron i dessa redan hårt drabbade bygder. Att lösa arbetslöshetsproblemgenom att flytta människor från en region är oacceptabelt. säger därförnej till regeringsförslagen på den punkten. Vi säger också nej till det kyliga resonemang som tidigarei dag fördes av . Han menade att det nästan inte finns någonanledning att stanna kvar i . måste den geografiska rörlighetenöka, sade han. Jag vägrar att acceptera ett sådant resonemang. I stället bör de "flyttningspengar" som anslåsanvändas för att upprätthålla driften vid gruvan i och för attsatsa mer på utvecklingsfonden och långsiktiga åtgärder. Flyttningsbidragenleder till utarmning av malmfälten, medan en förlängning av driften iSvappavaara skulle ge andrum för att skapa nya arbetstillfällen. När det gällde varvsorterna medverkade socialdemokraternatill att ge andrum för att man skulle finna ny produktion. Nog hade det varitlogiskt att visa samma generositet mot människorna i . Det är ettrimligt rättvisekrav att får åtminstone som varvsorternaför att lösa sysselsättningsproblemen. Därför kräver attSvappavaara-gruvan får leva vidare ytterligare . Hade regeringen i dennafråga intagit samma ståndpunkt som , hade man i kunnatfira första maj som vanligt. Det är naturligt om besvikelsen är stor över regeringenspolitik för malmfälten. Liksom ett kastmärke får nu människorna stämpeln på sigatt de inte behövs. De är stämplade som överflödiga och skall lockas från sinhembygd med extra generösa flyttningsbidrag. Men, herr talman, det är inte för sent försocialdemokraterna och de andra partierna att rädda . Genom attansluta sig till reservafioner skulle ge andrum åtmänniskorna i och få tid för att finna ny produktion. Det vore enseger för rättvisan och för befolkningen i en glesbygd. 1 de utsträckta händernas tidevarv hoppas jag att åtminstone de norrbottniska ledamöterna ställer sig på glesbygdens ochmalmfältens sida. Socialdemokraterna har chans att retirera från sin ståndpunkti utskottet och medverka till att rädda . Jag vill påminna om vad deGaulle en gång sade; I politik som i kärlek kan reträtten forma sig till enseger. lanserade idén omdifferentierade socialavgifter. Motståndet från de andra partierna var förstmycket stort. Dess bättre fattade beslut om nedsättning avsocialavgifterna i fyra Norrbottenskommuner.