prot · G60954 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:54 1 § Val av valprövningsnämnd Företogs val av ordförande, ersättareför ordföranden, sex ledamöter och sex suppleanter i valprövningsnämnden. Valberedningen har berett de på föredragningslistanupptagna valen. Den har därvid enhälligt beslutat om gemensamma listor förvalen av ledamöter och suppleanter i valprövningsnämnden. Även i övrigtföreligger enhälhga förslag. Förslagen framgår av en i kammaren utdeladpromemoria. Kammaren utsåg - för tiden frånvalet till dess nytt val av valprövriings-nämnd ägt rum - till ersättare för ordföranden regeringsrådet De avlämnade gemensamma listornaför val av ledamöter och suppleanter i valprövningsnämnden upplästes avtalmannen och godkändes av kammaren, varvid befanns att följande personer,vilkas namn i här angiven ordning upptagits på resp. listor, utsetts för tidenfrån valet till dess nytt val av valprövningsnämnd ägt rum till ledamöter i valprövningsnämnden riksdagsledamotenWivi-Anne () hovrättspresidenten ombudsmannen riksdagsledamoten () riksdagsledamotenKurt () riksdagsledamoten () suppleanteri valprövningsnämnden riksdagsledamoten () riksdagsledamotenBirger Hagård (m) riksdagsledamoten () riksdagsledamoten () organisationssekreteraren riksdagsledamotenPer-Richard Molén (m) 2 §Fyllnadsval till utskott Företogs val av en suppleant i utrikesutskottet ochen suppleant i jordbruksutskottet. Enligtett till kammaren inkommet protokollsutdrag har valberedningen föreslagitGunnar Ström till suppleant i utrikesutskottet och tillsuppleant i jordbruksutskottet. suppleanti utrikesutskottet () suppleanti jordbruksutskottet () 3 §Justerades protokollen för den 9 innevarande månad. Frånstatsministern hade inkommit följande skrivelse: Regeringenhar beslutat en ny departementsförordning som träder i kraft den 1januari 1983. Denna innebär bl. a. att de nuvarande ekonomi-, budget-, handels-och kommundepartementen upphör vid utgången av och att ettfinansdepartement och ett civildepartement inrättas fr. o. m. . Tillföljd av regeringens nämnda beslut kommer uppdraget för statsrådetKjell-Olof att vara chef för ekonomi- och budgetdepartementen attupphöra vid utgången av liksom uppdraget för statsrådet LennartBodström att vara chef för och uppdraget för statsrådet att vara chef för kommundepartementet. Jag har denna dag med verkan fr. o. m. den 1 januari 1983förordnat att vara chef för och BoHolmberg att vara chef för . den 16 december 1982Olof Skrivelsen lades till handlingarna.5 § Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. Föredrogs arbetsmarknadsutskottetsbetänkande /83:13 om särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. (prop.1982/83:25 och 1982/83:50 delvis). Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. Läget på arbetsmarknaden är fortfarandemörkt, men vi har fått ny fart på de arbetsmarknadspolitiska insatserna.Arbetsmarknadsstyrelsen har lyckats öka antaletberedskapsarbetande med 45 000. Det är ett bra bevis på den flexibilitet sompräglar det praktiska genomförandet av arbetsmarknadspolitiken i det härlandet. Det är ett bra bevis på den goda beredskap som finns i alla kommuner, ide fackliga organisationerna och i näringslivet. Det visar god beredskap ochgod vilja att ställa upp för att gemensamt försöka lösa de problem som vi har. Särskilt kan man glädja sig åt att insatserna har fått enprägel som har gynnat framför allt de. Av de ungefär 58 000personer i beredskapsarbete som man hade enligt den senaste räkningen var intemindre än 40 000 ungdomar. Men vi kan naturligtvis fortfarande göra ytterligareinsatser. Inom ramen för det sysselsättningspaket som regeringen har lagt framfinns det förutsättningar för att ytterligare öka de arbetsmark nadspolitiskainsatserna. Jag hoppas för min del att vi, inte minst när det gällerungdomarna, skall kunna få ett större genombrott för insatserna inom detenskilda näringslivet. Jag har därför haft överläggningar även med parterna pådet området. Antalet personer som sysselsätts i arbetsmarknadspolitiskaåtgärder har emellertid ökat mer än vad den öppna arbetslösheten har minskat,och det är ett mycket oroande tecken. Det är djupt otillfredsställande, men detär ett resultat av problem i omvärlden och av den tidigare förda ekonomiskapolitiken här hemma. Det tar tid för oss att vända den ekonomiska utvecklingen. På många håll i världen förekommer det en inställning tillarbetslösheten som jag anser vara djupt oroande. Arbetslösheten anses på mångahåll som ett nödvändigt ont för att få fart på ekonomin. Man kan säga att denidén redan är införlivad i den ekonomiska politiken i . Men det finns sådana tankar även i . Sysselsättningenhar i mänga länder blivit ett andrahandsmål för den Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. I betraktas arbetslöshet på många håll närmast somoundviklig. Fem sex miljoner arbetslösa människor anses av en delsom ennaturlig sak, någonting som man egentligen kan kalla för full sysselsättning. IStorbritannien riskerar arbetslösheten att snart komma upp i . Var tredjearbetslös där har gått utan arbete . Siffror för ,och många andra länder går i samma riktning. Vi kan inte acceptera en politik som leder till en sådanutveckling här hemma också. Jag menar att det för ett modernt välfärdssamhälleär en passiv och primitiv metod när det gäller att försöka bedrivastabiliseringspolitik. Full sysselsättning är samhällets kanske allraviktigaste uppgift. Kompromis-sar vi om den undermineras så mycket avvälfärdssystemet i övrigt. Det har varit så tidigare i historien, inte minstefter , att man på sina håll ansåg att en arbetslöshet på egentligen var att betrakta som full sysselsättning. Vi visade i de nordiskaländerna att det gick att pressa ned arbetslösheten långt därunder. Vi får inte acceptera en smygande tillvänjning vid allthögre arbetslöshet. Vi måste också slå tillbaka mot förenklat tal. Vi har ju enbra arbetsmarknadspolitik som tar hand om de arbetslösa, kan det heta, ochsamtidigt låter det som om det handlade om terapi. får man intrycket att vissa debattörer anser attarbetsmarknadspolitik bara är ett sätt att kamouflera arbetslöshet med. De harinte förstått att det är just genom arbetsmarknadspolitiska insatser som viförhindrar att människor i kristid förlorar kontakten med arbetslivet. Dekritiska personerna hävdar ibland att strukturomvandlingen går för långsamt.Det är ett delvis ganska inkonsekvent resonemang. Genom exempelvis arbetsmarknadsutbildningentillförs ju inte bara den enskilde utan även hela samhället och näringslivetvinster. Valet för den enskilde står inte bara mellan arbetslöshet ochutbildning just , frågan gäller också att på lång sikt få en meningsfull ochtrygg anställning till gagn för produktivitet och sysselsättning i samhälletsom helhet. Det finns också vanföreställningar om att de arbetslösa pånågot sätt utgör en grupp för sig, som om det i stort sett var samma personersom är arbetslösa, eller att de vandrar runt mellan olikaåtgärder - vandrar från beredskapsarbete till beredskapsarbete, från utbildningtill utbildning i en trollcirkel som leder bort från arbetsmarknaden.Men den bilden är inte korrekt. Under förra budgetåret fanns det inte mindre än 710 000människor som var inskrivna som arbetssökande vidarbetsförmedlingen. Mer än var tionde av dem var arbetshandikappad. Nästan vartionde var invandrare eller hade utländskt medborgarskap, rättare sagt. Omkring250 000 personer placerades det budgetåret i någon arbetsmarknadspolitiskåtgärd. Bara en mycket begränsad del av dem, , främst arbetshandikappade,hade varit placerade i mer än en åtgärd . Det visar att dens. k. rundgången, gången från beredskapsarbete till beredskapsarbete, från kurstill kurs, är mycket begränsad. Förra åretanmäldes mer än en halv miljon lediga platser till förmedlingen. Varsellämnades för 125 000 personer. 380 000 människor fick KAS eller ersättning frånarbetslöshetskassa. Det här blev många siffror. Jag brukar i vanliga fall interada upp siffror på det sättet, men ibland känns det angeläget att litetutförligare demonstrera hur stort trycket på arbetsförmedlingen är och hurstort behovet av arbetsmarknadspolitiska insatser kan vara. Jag tycker att detär ett svar till dem som hävdar att det vore mycket bättre att användaAMS-pengarna för att inrätta fasta jobb. Att binda dessa medel i fasta jobb löser inte problemenför det stora flödet av människor som finns på arbetsmarknaden. Även ihögkonjunkturer måste arbetsmarknadspolitiken till för att anpassningen mellansökande och arbeten skall fungera. Genom en flexibel arbetsmarknadspolitik av det slag som vihar i det här landet och som vi är ganska ensamma om i världen kan alltsåhundratusentals människor få hjälp vid sökandet efter arbete. Mångagånger går det ganska snabbt. Andra gånger behöver den arbetssökande förbättrasin utbildning eller få ett beredskapsarbete i avvaktan på att andra arbetenkommer till. För en handikappad krävs kanske särskilda rehabiliterande insatsereller ett skyddat arbete inom Samhällsföretag. Dessa åtgärder öppnar vägen till fasta arbeten. Två av tresom genomgått arbetsmarknadsutbildning har enligt den senaste tillgängligastatistiken arbete . Var tredje ungdom som gått iberedskapsarbete får fast arbete efteråt. För enskildaberedskapsarbeten gäller att två tredjedelar efter beredskapsarbetetfår stanna kvar på arbetsplatsen i fast arbete. Dessa siffror är inte heltnya. Det är ju alltid så att uppföljningar släpar efter i tiden. Av deerfarenheter och kunskaper som vi har om enstaka uppföljningar vet vi att detfinns en nedgång i siffrorna över hur många som har fått fasta jobb eftergenomgången arbetsmarknadsutbildning eller efter beredskapsarbete. Men dennedgången är inte alls så stor som man skulle kunna befara till följd av dedåliga tiderna. Vi har alltså fortfarande, såvitt man kan bedöma, ett mycketgott resultat av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna också i den meningen attde leder till fast anställning. Ur kameral synvinkel är arbetsmarknadspolitiken dyr,mycket dyr. Men kontantstödslinjen är inget alternativ till aktiva åtgärder.Det är heller inget billigt alternativ - det lär oss erfarenheterna både här hemmaoch i många andra länder, t. ex. . De sysselsättningspolitiska ambitioner som vi har i dennya regeringen kan förverkligas bara om arbetsmarknadspolitiken tillförs ökaderesurser. Det är grundtanken bakom den proposition och det betänkande frånutskottsmajoriteten som ligger på bord. Men dessa resurser tär egentligen inte på vårt välståndutan är i sig själva välståndsskapande. Utbildningen främjar för den enskildevälbefinnandet, självrespekten och självkänslan, men dessutom främjar den oftastrukturomvandlingen. Sysselsättningssubventioner ger ett samhällsekonomisktnettotillskott, det vet vi. Arbetet i anpassningsgrupperna blir produktiva Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. Särskilda syssel-sättningsätgärder m. m. investeringarnär det förebygger utslagning och förtidspension. Ett beredskapsarbete i tjänste- eller vårdsektorn är förstaten kostnads- mässigt nästan jämförbart medkassaersättning. Förtidspension innebär kostnaderför statskassan som för enenda person efter närmar sig miljonbelopp. Vid sådana jämförelserframstår arbetsmarknadspolitiken som en lysande affär. Men allt dettaförutsätter att vi övergår från snävt kamerala till samhällsekonomiskakalkyler. I det kortsiktiga perspektivet finns inget alternativ tillarbetsmarknadspolitiken. Vägen till den fulla sysselsättningen går via enkombination av en stram stabiliseringspolitik och en ambitiös selektivarbetsmarknadspolitik. Några snabba patentlösningar på andra områden finnsinte. Därför, herr talman, har kammaren nu ett stort ansvar,Säger man nej till de ökade resurserna för arbetsmarknadspolitiken, så sägerman i det läge som vi har också ja till en ökad öppen arbetslöshet. Anf.4 (): När det gäller vår arbetslöshet och våra problem meddenna, måste det till dels kortsiktiga, dels långsiktiga åtgärder. Det ärofantligt viktigt att vi framför allt satsar på de långsiktiga åtgärderna, såatt vi t. ex. får tillbaka de sysselsättningstillfällen inom sveinsk industrisom har gått förlorade. Över huvud taget måste det föras en ekonomisk politiksom stimulerar det enskilda näringslivet att öka sitt kapacitetsutnyttjandefrån 50, 60 eller till 80, 90 eller , och naturligtvis att expanderadäröver. Ju fler maskiner som är i gång i små och stora företag,desto fler arbetstillfällen. Ju mer ett företag kan sälja inom och utom landet,desto fler arbetstillfällen - desto fler människor får jobb. Nyckeln till att fler människor får arbete är en sådanutveckling som innebär att företagen går med vinst. Det är tillfredsställande,herr talman, att ordet och begreppet vinst har återtagit sin självklara plats iden ekonomisk-poHtiska debatten. Det är också tillfredsställande att debattöreri så gott som alla läger börjar inse sambandet mellan vinst, godlönsamhet, och sysselsättning. Jag vill bara understryka i det här sammanhanget att vibehöver av god lönsamhet, av goda vinster. Och det krävs intebara vanliga vinster så där rent allmänt. Det krävs rejäla vinster för attsvensk företagsamhet skall få motståndskraft, konkurrenskraft och stärktsoliditet. Därigenom skapas nämligen inte bara arbetstillfällen - därigenomskapas varaktiga arbetstillfällen, varaktiga jobb. Och därigenom får vitillbaka den anställningstrygghet som varje löntagare sätter främst, ja, t. o.m. I arbetsmarknadsutskottets betänkande 13 belyses detallvarliga arbetsmarknadsläget, och arbetsmarknadsministern har kompletteratbilden. De höga arbetslöshetssiffrorna inger oro. Vi moderater har i vår partimotionpekat på detta, och vi har också pekat på huvudförklaringen till den totalaarbetslösheten. På s. 21 i utskottets betänkande finns det ett diagram.Där kan man se att antalet vuxna arbetslösa har legat påsamma arbetslöshetsnivå, , . Ungdomsarbetslösheten- det gäller då ungdomar mellan - visar däremot en oroande menjämn ökningstakt och har nått upp till en nivå av omkring7 %. Utvecklingen när det gäller främst den ökadeungdomsarbetslösheten kräver enligt vår mening kraftfulla, koncentreradeinsatser. Att bli arbetslös måste upplevas som en av de mest fruktansvärdahändelser som kan inträffa i en människas liv. Att som ung människa på tröskelntill vuxenlivet bli nekad arbete, att inte vara efterfrågad, att inte behövastrots en mer eller mindre gedigen och omfattande yrkesutbildning, måste vara enskakande upplevelse. Då måste tillvaron kännas oerhört meningslös. Man kanförstå att det efter en sådan början på vuxenlivet kan gå snett för mångaungdomar. Vi moderater har lagt fram förslag till koncentreradeinsatser för att minska ungdomsarbetslösheten och därmed den totalaarbetslösheten. Jag vill påminna kammarens ledamöter om att vi redan i vårastog ett samlat och okonventionellt grepp om ungdomsarbetslöshetsfrågan. Detgjorde vi tillsammans med de två andra borgerliga partierna. Redan då framhöllvi hur viktigt det är att alla goda krafter tas till vara och samordnas. Viförutsatte att den dåvarande regeringen skulle pröva alla upptänkliga idéer ochuppslag. Eftersom arbetslösheten är så stor och vi hittillshuvudsakligen har följt gamla hjulspår, måste vi öppna dörrarna till litetfantasi och flexibilitet. Det har exempelvis varit, och är fortfarande, svårtatt förstå den stelbenta inställningen till kravet på kollektivavtal. Det skallfinnas ca 75 000 småföretag i som har kollektivavtal. Kanske hälften.avdessa, eller fler, skulle kunna anställa ungdomar som är arbetslösa ellererbjuda s. k. ungdomsplatser eller praktikplatser. Jo, de fackligaorganisationerna säger nej. Det är viktigare att ett litet familjeföretag harkollektivavtal än att en ung flicka eller pojke får arbete. Jag kan inte tänka mig att medlemmarna i fackförbundet,vanliga förnuftiga löntagare, i ett arbetsliv i kris har samma byråkratiskainställning. Nej, det är tyvärr ombudsmannen som alltmer har fjärmat sig frånverkligheten och den praktiska vardagen. Detta och många andra exempel visar att det, för att vigemensamt skall kunna ta till vara möjligheterna för den unga generationen attfå arbete, krävs att parterna på arbetsmarknaden ställer upp och tarsittansvar. Det gäller inte minst en annan fråga, som jag också har pekat på,nämligen lönebildningen när det gäller våra ungdomar. I vår partimotion och i vår reservation iutskottsbetänkandet har vi pekat på en mängd olika idéer och åtgärder som börprövas. Låt mig få peka på en annan okonventionell metod. Sedanflera år tillbaka har då och då frågan om något slags arbetsfördelningaktualiserats av enstaka debattörer. Men så gott som varje gång har debattenavstannat, bl. a. av det skälet att någon representant för de fackligaorganisationerna haft en Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. Hon eller han har menat: Visst kan man tänka sig en arbetsdelninggenom exempelvis en liten minskning av veckoarbetstiden med någon timme ellerkanske bara - men utan minskning av lönen. Frågan om arbetsdelning har fåttny aktualitet, bl. a. ute i , där arbetslöshetsproblemen är ofantligtmycket större än här. I flera europeiska socialdemokratiska partier ser manmindre traditionellt på den här frågan. Här hemma har t. o. m. börjat ändra sin inställning. Men hur länge skall det dröja innan vi får desvenska fackliga organisationerna att inse att även dén här heliga kon kanskemåste avlivas? Visst är jag medveten om att de praktiska svårigheterna ärmånga. Men låt oss sätta oss ner kring ett runt bord och pröva olika lösningar- positivt, konstruktivt och okonventionellt. Låt oss göra detta för dearbetslösa ungdomarna. Eller sträcker sig inte solidariteten så långt? Försök tänka i andra banor än att höja skatten när något isamhället skall lösas! Alla dessa miljarder till arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, som ständigt är AMS enda lösning, kommer också på den enskildeskattebetalarens skattsedel. Hur länge skall vi fortsätta på det sättet? Kanarbetsmarknadsministern och det socialdemokratiska partiet bara säga ja tillarbetsmarknadsverkets miljardrullning? Skall det byråkratiska arbetsmarknadsverket- en jättekoloss i samhällsapparaten - bara få växa? Hur länge skall dettapågå? Hur länge räcker miljarderna? Hur länge kan vi fortsätta låna pengarutomlands till detta? Är den enda saliggörande metoden att kommunerna höjerskatten för att få pengar till beredskapsarbeten? Tänk om parterna i kommunen,både på den enskilda och inom den offentliga sektorn, satte sig ner i endiskussion med olika myndigheter i kommunen, med skolan och arbetsförmedlingen.Tänk om varje löntagare minskade veckoarbetstiden med exempelvis en halv elleren hel timme och fick motsvarande lönesänkning. Ca 4 000 löntagare skulle medandra ord bidra med . Det skulle ge hundra arbetslösa arbete i denkommunen. Bestämde man sig för en mindre veckoarbetstid förexempelvis de arbetslösa ungdomarna skulle desto fler komma in påarbetsmarknaden. Ungdomar med kortare arbetsvecka kunde få komplettering genomutbildning. Självfallet kan flera av kollegerna här i kammaren radaupp en mängd praktiska svårigheter och problem - jag är mycket medveten om det.Arbetsmarknaden är så olika i olika delar av landet, så olika i olika kommuner.I vissa företag är det svårt att genomföra detta, i andra är det lättare. Men jag upprepar bara: Det finns andra metoder än att höjaskatterna. Och dessutom vill jag återigen understryka att det gäller vår ungageneration. Att låta 50 000 ungdomar gå arbetslösa, att låta dem utsättas föralla de risker som sysslolöshet och en meningslös tillvaro innebär borde få ossatt inte bara tänka till litet extra - vi måste faktiskt tänka Utet nytt. Är arbetsmarknadsministern beredd att ta initiativ till ensnabbutredning kring en lösning av det här slaget? Jag har uppehållit mig vid den här frågan.Det innebär inte att jag är anhängare av den, men jag kan tänka mig att vidiskuterar den, precis som vi diskuterar andra okonventionella idéer ochuppslag. Det karakteristiska och viktiga är att alla goda krafter i samhälletmåste medverka, inte bara på papperet, inte bara genom uttalanden, utan merahandgripligt och praktiskt. Det gäller inte minst parterna på arbetsmarknaden. Är arbetsmarknadsministern beredd att ta ett sådantokonventionellt initiativ? vill jag ställa en fråga som ansluter till detjag sade i inledningen om den oro jag känner för den ekonomiska politik som nuförs. , min partivän och kollega, har frågat: Hurstor arbetslöshet är arbetsmarknadsministern beredd att acceptera 1983, 1984,1985? Vilken arbetslöshet innebär det att vi höjer arbetsgivaravgifterna? - Omarbetsmarknadsministern inte är här och kan svara, kanske de övriga socialdemokraternakan göra det. - Vilken arbetslöshet innebär det att vi ökar momsen, minskarköpkraften, tar ett strupgrepp på hemmamarknaden och detaljhandeln? Med andraord: Vilken arbetslöshet är arbetsmarknadsministern och ni socialdemokraterberedda att acceptera? Jag ber att få yrka bifall till de moderatareservationerna i betänkandet. Särskilda sysselsättningsåtgärder m. m. 5 ARNEFRANSSON (c): När har att ta ställning tillregeringens förslag om sysselsättningsfrämjande åtgärder finns det anledningatt notera det breda parlamentariska stöd som finns för huvudinriktningen iförslagen. Från sida har vi sett det som angeläget att i det kortaperspektivet ställa ytterligare medel till förfogande förarbetsmarknadspolitiska insatser för att därmed minska arbetslösheten. Den internationella arbetslösheten fortsätter att växa.Enligt beräkningar behövs det en 3-procentigårlig tillväxt för att förhindra en ökning av arbetslösheten. Det finns i daginga som helst tecken på att vi får en sådan tillväxt. Den inriktning som socialdemokraterna har i fråga om denekonomiska politiken innebär en kraftig minskning av den inhemska efterfrågan.Om den svenska arbetslösheten inte skall förvärras, krävs att denna minskningkan vägas upp av större internationell efterfrågan på svenska produkter ochökade inhemska investeringar, som medför ökad effektivitet och resurshushållning.Det är synnerligen osäkert om det kravet kan tillgodoses. Vad effekterna av dengenomförda devalveringen kommer att innebära ur sysselsättningssynpunkt ärockså osäkert. Som en konsekvens av detta är det enligt meningnödvändigt att ytterligare öka den arbetsmarknadspolitiska beredskapen. Undervåren och sommaren vidtog regeringen en rad åtgärder för Särskilda syssel-sättn ingsåtgärder m. m. att öka dearbetsmarknadspolitiska insatserna . Sålunda gjordesutfästelser om att antalet beredskapsarbeten fickuppgå till en nivå som låg över den som uppnåddes under motsvarande period1981 och att ytterligare medel skulle ställas till förfogande för att klaravintern och . Hade inte dessa åtgärder vidtagits, skulle antaletarbetslösa ha ökat kraftigt fr. o. m. januari månad 1983. Det hade blivitverklighet, om moderata samlingspartiet hade fått sin vilja igenom. Tack vareregeringen åtgärder har antalet arbetslösa kunnat minska . Detta noterar jag med tillfredsställelse. Trots de bekymmersom förekommer på arbetsmarknaden finns det anledning att notera, att antaletsysselsatta vid den senaste mätningen var den högsta novembersiffra som harredovisats . Antalet sysselsatta kvinnor har ökatsedan mitten av med omkring 250 000. Det vittnar om att den fördapolitiken har skapat förutsättningar för en positiv sysselsättningsutvecklingdär arbetslösheten, i ett internationellt perspektiv, har kunnat hållas på enlåg nivå. Därför är det oroande vad den socialdemokratiska politiken på siktkommer att leda till. Vi har för vidkommande redovisat vår uppfattningom hur den ekonomiska politiken bör inriktas, och detta framgick ju med önskadtydlighet bl. a: vid debatterna här i kammaren i går. Moderata samlingspartiet har i stort sett sagt nej tillalla sysselsättningsfrämjande åtgärder. Detta skulle otvetydigt leda till enkraftigt ökad arbetslöshet. På speciellt en punkt är jag förvånad övermoderaternas ställningstagande, och det gäller ersättningen till dem som haranställda med lönebidrag.