prot · G609161 · 1982-12-31 00:00:00 — Detkvarstår ju mycket klart och entydigt att två varv, som man drar ner en bit på,bägge blir ineffektivare än om man koncentrerar produktionen till ett varv.Alla anställdas arbete kan komma att riskeras under en ganska snar framtid, närstörsta möjliga effektivitet i fartygsproduktionen inte tillämpas. Detta har såledesstatsrådet inte någon kommentar till. För det andra litar man tydligen på den japanskavarvsföreningen när det gäller framtidsutsikterna, och därför har man en meraoptimisfisk syn. Vad som gör denna optifnistiska syn har vi inte heller fåttnågon precisering av, bara en hänvisning till att japanerna uppenbarligen vetbättre än Svenska Varv. När det gäller den sista punkten, om orderingången till deolika varven, kan jag väl bara notera att statsrådet argumenterar isin proposition för att både och Uddevallavarvet måste ha order redanunder tredje kvartalet , dvs. Och har efter dettatillstött att är på väg att avbeställa ett antal fartyg vid Kockumsoch att även Uddevallaledningen givit uttryck för att detta med tredjekvartalet kanske är något optimistiskt. Jag noterar bara att en akut kris iorderingången uppenbarligen redan är på väg. 94 () replik: Låt mig bara till slutsäga att det kan omöjligt vara uppgifter från Svenska Varvs koncernledning somgör statsrådet sä optimistisk. Den har tvärtom sagt att möjligheternaatt utan fortsatt betydande statligt stöd få order som ger täckning förkostnaderna kommer att vara mycket mycket små också framöver. 95SONJA REMBO (m): En synpunkt som sällan kommer fram i densvenska varvsdebatten är att basen för de svenska storvarven var en iförhållande till utrikeshandeln exceptionellt stor och lönsam nordiskhandelsflotta. Varvsindustrin, m. m. svenska och norska redarna beställde i stor utsträckningsitt tonnage vid svenska varv. byggdes det upp ett förtroendeför de svenska varvens kunnande och kapacitet. Både rederier och varv uppvisadegod lönsamhet som utgjorde grunden för vidare expansion. Dessa förutsättningar föreligger inte längre. Den svenskahandelsflottan är starkt decimerad. Också norrmännen har problem. I Norgeutvecklas härtill ett starkt protektionistiskt tänkande, främst inomoffshore-sektorn. Det protektionistiska tänkandet är världsomfattande ochsätter stora spår inom sjöfartens område. UNCTAD-koden med sin 40-40-20-regelinnebär att möjligheterna för små länder som att än en gång bygga uppen stor handelsflotta, som kan fritt operera pä all världens hamnar, är mycketbegränsade. Även om vi skulle komma till rätta med de speciellasvenska kostnadsnackdelarna och även om vi skulle tillämpa mer liberalautflaggningsregler, föreligger således stora hinder för en expansion av densvenska handelsflottan. Det torde därför vara realistiskt att konstatera att svensksjöfart och svensk varvsverksamhet inte pä överskådlig tid har förutsättningaratt ta så stora marknadsandelar som . Regeringen gör nu i varvspropositionen den felaktigabedömningen att de båda storvarven och Uddevallavarvet skall kunnabibehålla sin konkurrenskraft trots att de nu utsätts för en kraftigåderlåtning. Det är förklarligt att regeringen efter de utfästelser som gjordesi valrörelsen om att rädda sysselsättningen och krav i samband med tidigarebeslut om neddragningar vid varven nu inte vågar ta konsekvenserna avutvecklingen och fatta det nödvändiga beslutet att lägga ned ett av varven. När socialdemokraterna satt i opposition ställdes mycketlångtgående krav på anställningsgarantier och handlingsprogram i fråga omsatsningar på alternativ produktion. Av detta finns nu ingenting kvar iregeringens proposition. Det är uppenbart att socialdemokratisk polifik iopposition och under en valrörelse är en sak. I regeringsställning är dennågonting helt annat. De anställda vid de statligt ägda storvarven har under enlång följd av år utsatts för mycket stora påfrestningar. Hot omdriftsinskränkningar med alla de omställningssvårigheter som följer i deraskölvatten hänger som ett ständigt damoklessvärd över de anställda. Ett neddragningsbesluthar snart följts av nästa. Alla har varit medvetna om att åtgärderna har varitofillräckliga och att ytterligare nedskärningar kommer att bli nödvändiga. Allahålls i en nervpåfrestande ovisshet. står nu i begrepp att fatta ännuett beslut som är otillräckligt, som inte kommer att lösa överkapacitetsproblemen,som inte kommer att ge den svenska varvsindustrin maximal överlevnadsförmåga.Ovissheten för de anställda kommer att bestå. Detta, herr talman, är inte en ansvarsfull politik som tarhänsyn till de mänskliga aspekterna. Det är bättre att ge människorna vidvarven klara besked, så att de vet vad de har att rätta sig efter och kan vidtade mått och steg som krävs för att finna en ny arbetsplats. Då kan också dekoncentrerade insatser göras som krävs för att skaffa nya jobb. visar att det är möjligt att ur spillrorna bygga uppnågonting som är nytt och konkurrenskraftigt. Av den tidigare debatten har framgått att vi från moderathäll förordar att ett av varven i och skall läggas ned för attresurserna skall kunna koncentreras till det återstående varvet. Därmed ökaröverlevnadsmöjligheterna för en fortsatt svensk fartygsproduktion. Det är,enligt vår uppfattning. Svenska som är bäst skickad att avgöravilket av de båda varven som skall var kvar. Som en konsekvens av dettaställningstagande har vi inte nu velat fastställa vilka arbetsmarknadspolitiskaåtgärder som kommer att fordras med anledning av detta beslut. Ett sådantställningstagande får vänta fill dess att regeringen återkommer med ett nyttförslag till . Det är emellerfid viktigt att redan nu fastställariktlinjerna för kommande insatser. De mäste utformas så, att de stimulerartill yrkesmässig och geografisk rörlighet för de varvsanställda. a. att de tankar som låg bakom beslut att införaomställningsbidraget mäste vidareutvecklas. Omställningsbidraget medverkar till att stimulera rörlighetenoch ger det rådrum som såväl företaget som de anställda och arbetsförmedlingenbehöver vid driftsinskränkningar av den storlek som det här är fråga om. Enförutsättning för att omställningsbidraget skall ge en positiv effekt är attdet rådrum som ges används fill intensiva arbetsförmedlingsinsatser. Inom ramenför AMS organisation och med ett effekfivt utnyttjande av befintlig personalbör det finnas goda möjligheter att förstärka insatserna på den drabbade orten. Vi befinner oss i en period av omfattandestrukturförändringar inom hela värt näringsliv och därmed på arbetsmarknaden.Vi lever i en dynamisk tid. Ny teknik och nya marknader erbjuder nyamöjligheter. Vi måste vara öppna för de möjligheterna. Det är då ofruktbart attklamra sig fast vid en' produktion som har framfiden bakom sig. Vi måste istället frigöra människor, kompetens och kapital för att ta vara på demöjligheter som finns. Det krävs flexibilitet, anpassningsförmåga. Allasinsatser kommer att behövas i den omställningsprocessen, och det ärarbetsmarknadspolitikens uppgift att göra det möjligt för alla människor attmedverka och finna sin plats på arbetsmarknaden. Ingen får ställas åt sidan. Därför har vi moderater reagerat mot den positiva syn somutskottsmajoriteten har på en socialdemokratisk motion om möjligheter tillförtidspension av övertalig personal vid Svenska Varv. Motionen avstyrks medhänvisning till att frågan om pensionsnivåer inte är löst och till att ettsystem med förtidspensioneringar innebär en uppluckring av turordningssystemeti lagen om anställningsskydd. Utskottet inser också att ett sådant system inteskulle kunna begränsas till Svenska Varv. Men faktum kvarstår, nämligen attutskottsmajoriteten kan tänka sig förtidspensionering som ett arbetsmarknadspolitisktmedel. Det intrycket bekräftades också av tidigare i debatten. Varvsindustrin, m. rn. Varvsindustrin,m. Vihar möjligheter att bevilja förtidspension av arbetsmarknadsskäl.En förutsättning är dock att personen i fråga har fyllt och har varitarbetslös . Denna regel ger den arbetslöse ekonomisk trygghet ocharbetsförmedlingen tid att aktivt medverka till ny anställning. Dettasystem har emellertid kommit att utnyttjas på ett sätt som intevar avsett. Genom att träffa frivilliga överenskommelser med äldre anställdaatt de skall acceptera avsteg från turordningsreglerna i lagen omanställningsskydd och gå i vad som kan kallas frivillig arbetslöshet somförväntas avlösas av förtidspension löser fackliga organisafioner och företagövertalighetsproblem. Dennatyp av förfidspensionering, som utskottsmajoriteten nu uppenbarligen kan tänkasig ersätta med ett direkt utökat system för förtidspensionering utanföregående arbetslöshetsperiod, illustrerar ganska väl ineffektiviteten i dettraditionella arbetsmarknadspolitiska åtgärdssystemet. Det illustrerar ocksådet förhållandet att socialdemokraterna inte ens själva tror på att denarbetsmarknadspolitik de för skall kunna ge alla arbete. Tankenpå ett utvidgat system för förtidspensionering som ett arbetsmarknadspolitisktmedel illustrerar dessutom mycket väl det förhållandet att staten förväntasställa upp som städgumma för att undanröja effekterna av uppgörelser påarbetsmarknaden. Lönekostnadsutvecklingenhar varit förödande för näringslivefs konkurrenskraft, och vi har alltsedanslutet av förlorat marknadsandelar på såväl exportmarknaderna som påvår egen hemmamarknad. Det givna resultatet har blivit utslagning av företag,problem för hela branscher och arbetslöshet. Varvsindustrin är bara ettexempel. Istället för att värna om våra konkurrensfördelar och skapa förutsättningar förett lönsamt näringsliv genom att anpassa kostnadsläget till de marknadsmässigaförutsättningarna, har det bedrivits en lönepolitik som alltmer fjärmat sigfrån den ekonomiska verklighet vi lever i. Sysselsättningsproblemen harförvärrats, och för att staten, som termen lyder, skall kunna "räddasysselsättningen" och "skapa nya jobb" har näringslivetbelastats med ytterligare kostnader i form av skatter och avgifter, somytterligare försvårat våra konkurrensmöjligheter, allt i ständigt accelererattempo. Vifick en indikation i kompletteringsproposifionen att regeringen nu börjar inseatt höjda arbetsgivaravgifter leder till svårigheter på arbetsmarknaden. Sedandess har man dock beslutat höja arbetsgivaravgifterna! Man säger en sak ochbeslutar en annan. Arbetsmarknadensparter har kunnat räkna med att staten gått in och städat uppoönskade effekter av avtalsuppgörelserna. Meninte bara avtal har oönskade effekter. De uppstår också som en följd av lagarsom tillkommit i välvilja och av omsorg om människor, men som i verkligheten ärotympliga och ösmidiga och skapar problem i samband med den strukturomvandlingsom är absolut nödvändig om också skall kunna bibehålla ochförbättra sitt välstånd. Ett exempel är turordningsreglerna i lagen omanställningsskydd. Reglerna är dispositiva,dvs. avtal kan träffas om att fillämpa en annan ordning än den lagen föreskriver. Och det är ju precis detsom inträffar vid nerdragningarna av personalstyrkan vid Svenska Varv. För attmöjliggöra en rimlig personalsammansättning vid-stora driftsinskränkningarmåste avsteg frän turordningsreglerna göras. Alltför ofta har i sädana sammanhanganspråk ställts pä statliga medel för att möjliggöra sädana överenskommelser.Så har varit fallet inom stålindustrin och vid tidigare inskränkningar vidvarven. Parterna har alltså inte själva tagit konsekvenserna av sina beslut. De fackliga organisationerna finner nu denna ordningofillfredsställande och kräver generösare regler för förtidspensionering.Statens roll som städgumma skall institutionaliseras. Detta görs i ett läge då det är uppenbart att vårtpensionssystem kommer att ställas inför stora påfrestningar.Riksförsäkringsverkets framskrivning av ATP-systemets utveckling visar att deti dag går fyra yrkesaktiva på varje ATP-pensionär. När systemet är fulltutbyggt är 2010 kommer det att gä endast två yrkesaktiva på varje ATP-pensionär.Denna utveckling av befolkningssammansättningen omfattar ocksåfolkpensionssystemet. Det kommer framöver att ställas stora kravpå ökade avgifter. uppskattning är att avgiftsuttagetunder de som närmast är aktuella skulle behöva öka med ca 1 procentenhetper år. Att i det läget kräva att systemet skall belastas med ytterligareförtidspensioner är aningslöst, för att inte säga oansvarigt. Jag skall inte närmare gå in på deövergripande arbetsmarknadspolifiska frågorna, eftersom vi får tillfälle attdiskutera dem i samband med behandlingen avkompletteringsproposifionen. Jag vill bara konstatera att ett nytt system förförtidspensionering av äldre arbetskraft som blivit övertalig vid driftsinskränkningar,som utskottsmajoriteten uppenbarligen kan tänka sig, är ytterligare ettexempel på en felaktig rollfördelning mellan staten och arbetsmarknadensparter. Detta avslöjar också en cynisk inställning till äldre arbetskraft somjag inte har stött på- moren har tjänat, moren kan gå. Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 4. Varvsindustrin, m. m. 96ELVING (); Frågor om varvsindustrins omfattning,inriktning och struktur har varit återkommande här i sedan1974. De beslut som efter hand har tagits har inneburit storastrukturförändringar för den svenska varvsindustrin. befinner vi oss iden situationen att vi har kvar två storvarv för nyproduktion av fartyg,nämligen och Uddevallavarvet. Trots de strukturåtgärder som vidtagits har svenskvarvsnäring stora problem. Dessa svårigheter delar dock de svenska varven medvarvsindustrierna över hela världen. Varvsindustrins marknadssituation harunder försämrats ytterligare. Efterfrågan på fartygstjänsterhar minskat, och fraktnivåerna har sjunkit. Orderingången hos världensvarvsindustri fortsätter att minska. Det finns alltså en global överkapacitet Varvsindustrin, m. m. Denna överkapacitet leder till enmycket härd konkurrens om befintliga order. De svenska varven är fulltkonkurrenskraftiga med de flesta andra varv, och det är inteproduktionskostnaden som sådan som styr var fartygsbeställningarna hamnar. Denavgörande faktorn är oftast i vilken grad resp. lands myndighetersubventionerar sin varvsindustri. Varvspolitiken måste mot denna bakgrund ges en inriktningsom tar sikte på en långsikfig överlevnad av svensk varvsnäring. De svenskavarven har en mycket god effektivitet och en mycket duglig ochyrkesskicklig personalstab på alla nivåer. Det gäller att ta till vara dennatillgäng och rusta branschen, så att där finns förutsättningar att aktivt kunnakonkurrera om de order som en lättande internationell marknad kan ge i slutetav . Det bästa sättet att genomföra denna framtidsoffensivasatsning på varvsnäringen är enligt syn att satsa på ett av de tvåstorvarven. Denna satsning bör ske på Uddevallavarvet. Regeringens ochutskottsmajoritetens förslag innebär att vi får tvä, delvis stympade,produktionsenheter, som får svårare att hävda sig på den hårdafartygsmarknaden. Enligt förslag får vi en högeffektivproduktionsanläggning vid Uddevallavarvet, som bör ha goda möjligheter attframgångsrikt konkurrera om de fartygsorder som finns på marknaden. Varvspolitiken handlar inte bara om fartygsbyggande, utani lika hög grad handlar det om sysselsättnings- och regionalpolitik.Uddevallavarvet har en avgörande betydelse för sysselsättningen i mellersta ochnorra samt delar av . är ojämförligt mestvarvsberoende kommun. Varvsnäringens andel av de industrisysselsatta är , och av den totala sysselsättningen svarar Uddevallavarvet för ca 12 %.Uddevallavarvet är inte bara den största arbetsplatsen inom kommun,utan den största i hela regionen. Kommunerna , , ochOrust i samt kommun i är genomarbetskraftspendlingen till Uddevallavarvet mycket beroende av varvet för attkunna bibehålla sysselsättningen på nuvarande nivå, vilken redan ärbekymmersam. och kommuner är dessutom starkt beroende av enfortsatt verksamhet vid Skandiaverken, som är ett dotterbolag tillUddevallavarvet. En kraftig neddragning av produktionskapaciteten och därmedantalet anställda vid kommer att fä oerhört svära konsekvenserför sysselsättningen i hela regionen. representanter i näringsutskottet har ireservation nr 2 yrkat på att ingen neddragning av sysselsättningen skall skevid Uddevallavarvet. Som en konsekvens härav har vi inte heller anvisat någramedel för arbetsmarknadspolitiska åtgärder för att lindra effekterna av enpersonalneddragning. Om avvisar denna reservation, är vi fråncenterns sida självfallet beredda att med kraft verka för att kraftfullaarbetsmarknadspolitiska åtgärder sätts in i . Jag tycker också, herr talman, att det i detta sammanhangfinns anledning att påminna om att olika socialdemokratiska företrädare fränUddevalla och , även riksdagsledamöter, under valrörelsen 1982gjorde mycket kraftfulla uttalanden, i pressen och pä torgmöten, orri attsocialdemokraterna aldrig skulle acceptera en neddragning vid Uddevallavarvet.Tvärtom framställde de sig som garanter för en fortsatt positiv utveckling vidvarvet. Jag tycker nu det är dags för dessa socialdemokrater att bekänna färg.Var det bara tomma vallöften som man levererade för att få röster, eller vardet uttalanden som var allvarligt menade? Jag hoppas att det var detsistnämnda, och då bör man också ta konsekvenserna av detta och stödja centernsreservationer i näringsutskottet och arbetsmarknadsutskottet. Jag yrkar bifall till reservation nr 2 tillarbetsmarknadsutskottets betänkande nr 26. Varvsindustrin, m. m. 97ELVER (); När vi talar om varvsnäringen och pengar, ja,då svindlar tanken. På mindre än fio år har det statliga medelstillskottetvarit kring , dvs. Mina synpunkter kommer att knyta an till denarbetsmarknadspolitiska delen av varvspolitiken. menar, med anledning av att vi vill hållatillbaka den i dubbel bemärkelse olönsamma miljardrullningen till Svenska Varv,att anslaget till arbetsmarknadspolifiska insatser mäste förstärkas. Om vi nutvingas begränsa en näring som inte har marknadsmässiga förutsättningar attexistera i den storlek som den nu har, mäste det kopplas till att vi ärgenerösa med stöd till de personer som kommer att friställas därför att enneddragning är oundgängligen nödvändig. Det finns ett starkt socialt motiv föratt göra en kraftig satsning på arbetsmarknadspolitiska åtgärder i ett sådanthär extraordinärt läge. vill, kort sagt, fördubbla dearbetsmarknadspolitiska insatserna jämfört med vad regeringen har tänkt sig.Utöver de extra förmedlingsinsatser som föreslås i och ärfolkpartiet berett att förorda ytterligare 2,5 milj. kr. till sammanlagt 5milj. Regeringens förslag om 10 m.ilj.kr. för köp av utbildning i företag av andra utbildningsanordnare inom Malmöhuslän menar vi är otillräckligt. och det är nästan helt otillbörligt att inte haen sådan möjlighet vid t. ex. Uddevallavarvet. Av den anledningenharfolkpartiet föreslagit en fördubbling av också detta anslag till 20 milj.kr. Utöver förstärkt anslag till löneutfyllnad föreslår vi attden AMI-verksamhet som behöver förstärkas skall kunna få ett påslag, som ävendet är dubbelt i förhållande till regeringsförslaget, dvs. en uppräkning till 5milj. Jag tror, herr talman, att det finns anledning att draslutsatser av de erfarenheter vi har när det gäller kraftiga neddragningar ochhur de bör hanteras. Insatser för att tillskapa det s. k. Finans ABär ett gott exempel, och har aktivt medverkat till en sådanverksamhet. Glädjande i det fallet är att flera hundra nya arbetstillfällen harskapats. Varvsindustrin, m. m. En sådan här samverkan där olikaintressenter deltar har visat sig kunna frigöra både fantasi och kreativitet,och det har kommit verksamheten till godo. Därför bör staten i samband medsädana här kraftiga kapacitetsneddragningar som Svenska Varv utsätts förmedverka till liknande insatser. Av den anledningen har föreslagit ettsärskilt anslag som uppgår till sammanlagt 150 milj. kr. När det gäller att inrangera istödområde har utskottet redovisat sin principiella inställning, som bygger påfjolårets riksdagsbeslut. Regeringen har full frihet att göra insatser utanförstödområdet av det slag som bl. a. motionärerna begär och enligt de regler somredan nu gäller. För min del vill jag peka på att i fråga om de särskildaförhållanden där har föreslagit en fördubbling av dearbetsmarknadspolitiska insatserna totalt i samband med neddragningen avvarven, så har vi dessutom föreslagit en mycket kraftig uppräkning av deregionalpolitiska insatserna, dvs. de som kan göras utanför stödområdet. Jagvill gärna erinra om att vi i en tidigare motion till årets riksdag har ansettatt regeringens anslagspost om knappt 300 milj. kr. för detta ändamål skulleförstärkas med ytterligare 150 milj. kr. förslag om detta kraftigtutbyggda regionalpolitiska stöd, som också kan komma till orter utanförstödområdet, samt den fördubbling som vi föreslår till arbetsmarknadspolitiskainsatser i det nu aktuella läget för bl. a. ger ett tillskottsom skulle lösa problemen på ett bättre sätt. Om de förslagen får riksdagensstöd, ja, då kommer situafionen att vara väsentligt bättre för de områden somkan drabbas av att ett stort antal arbetsplatser försvinner. Jag ber att få yrka bifall till reservation nr 3 iarbetsmarknadsutskottets betänkande 26. 98STEN (); Jag har som uppgift att i detta ärendeföreträda majoriteten bakom arbetsmarknadsutskottets betänkande 26 om vissavarvsfrågor, men jag kommer att inleda med en allmän del, som berör även näringsutskottetsbetänkande i frågan. När vi behandlar varven är det, som framgår av densummafiska beskrivningen i näringsutskottets betänkande, en årligenförekommande företeelse i arbete . Någon har sagt här ikammaren att varvskrisen är tio är gammal. Men dramatiken kring varven har en längre historia än så,där statliga insatser redan pä var nödvändiga - exempelvis förUddevallavarvets del - och dä alla varv kom i statligt beroendegenom sitt behov av statliga kreditgarantier. Då var, med undantag förUddevallavarvet och , alla varven privatägda. Det var samtidigtunder som varvens substans urgröptes genom den kreditpolitik varvenav konkurrensskäl tvingades in i, främst genom konkurrens frän . Det innebar att varven tvingades lämna krediter tillräntenivåer som låg under de räntor varven själva fick betala för sinrefinansiering av sina stora order, som de inte hade någon möjlighet att klarasjälva. Den var av den omfattningen att inte heller landets kreditmarknadräckte till, utan refinansieringen fick, då som , i huvudsak ske i utländskavalutor, vilket i sin tur innebar stora valutarisker. var det tur att hamna i rampljuset,och de tidigare ägarna fick träda tillbaka när en rekonstruktion med staten oehdet privata Saléns som huvudintressenter blev lösningen. Kriser hade skakat även andra varv under den beskrivna tidsperiodenmen ännu inte tvingat fram de statsmedverkande rekonstruktionerna som vidärefter skulle få uppleva. Ett varv kan sägas ha haft en annorlunda omgång undertidsperioden, och det är varv, som lades ner och senareåteruppväcktes av privata intressen, med nu känt resultat. Flera mindre varv har drabbats hårt och i vissa fall heltförsvunnit. är Landskronavarvet avfört ur vår behandling och på väg attläggas ner, enligt tidigare beslut här i kammaren. och är borta, sammansmälta med vadsom nu finns kvar av varv i , i huvudsak på Arendals- och Cityvarvet,som i sin tur har bantats kraftigt, och den bantningen pågår fortfarande,vilket påminde om här . Inga privata intressen finns längre kvar i de störrevarven. De har pä olika dramatiska sätt försvunnit ur bilden, oförmögna ellerovilliga att klara de omfattande kraven på de enorma kapitalinsatser sombehövts. Även denna beskrivning blir bara en pusselbitav vad som hänt. Men jag har känt ett behov av att ta med den, då jag understörre delen av denna process - så fylld av dramatik och oro för de anställda -ända fram till levt och verkat som anställd och facklig företrädareinom varven genom min anställning och mina uppdrag i .