prot · G609149 · 1982-12-31 00:00:00 — Jag vill inte ta till överord, förman måste vara ödmjuk i de härfrågorna, men jag tror att de åtgärderna ända till dels har lett till detresultat som man kan se i skolorna: inan har fått en stagnation i utvecklingen.Jag hoppas och tror att den regering som vi nu har inte skall vila på hanenalltför länge utan gå vidare med detta arbete, för det är oerhörtbetydelsefullt för våra barn och ungdomar. Det är bra att regeringen nu i denna proposition föreslår enskärpning av lagstiftningen. Men vi reservanter anser att man är för snäv ifråga om denna skärpning. Därför har vi i en reservation velat skärpalagstiftningen ytterligare, sä att inget tvivel skall råda om hur lagen skalltillämpas eller om det allvar med vilket vi ser pä narkotikahanteringen och-bruket i vårt land. Vi har i reservation 1 begärt en skärpning avlagstiftningen när det gäller framställning av narkotika. Vi menar att dettaavsnitt inte bara kan få gälla det som är avsett för missbruk, utan allframställning av narkotika söm inte är avsedd för medicinskt bruk, dvs. det somkommer att framställas olovligt, skall vara straffbar. Vi menar att det intekan finnas något rimligt skäl för att tillåta odling av cannabisväxter, varesig för viltvård eller för något annat ändamål. För viltvärden finns det andraväxter att använda, och när det gäller prydnadsväxter menar vi att det måstevara straffbart - man får pryda sina fönster med andra växter äncannabisväxter, det är den enda vägen att gä fram på. Inte heller när det gäller förvärv av narkotika kan viacceptera att bara förvärv i överlåtelsesyfte skall vara straffbart. Vi menaratt varje förvärv skall vara förbjudet och straffbart. Vi stödjer oss i dessaavseenden på vad t. ex. högsta domstolen och har sagt isina remissyttranden. När det gäller det tidigare anförda om framställning kanvi hänvisa till vad som sägs i remissvaret från . Även närdet gäller främjande av handel med narkotika'anser vi att Ändringar i narkotikastrafflagen m. m. Ändringar i narkotikastrafflagen m. m. förslagetär för begränsat. Det kan inte bara gälla främjande av handel med narkotika imera organiserad form, utan all handel med narkotika skall vara straffbar. Detfår inte råda något tvivel på den punkten. Det framgår också avremissyttrandena att det kan bli svårigheter att bedöma vad som skall straffaseller ej, om man har denna mer begränsade form för vad som skall vara straffbargärning. Vi har tagit upp ytterligare några frågor i vårareservationer. Det gäller bl. a. främjandet av narkotikahanteringen. Ocksådepartementschefen har i propositionen berört hur man genom skönmålningar ochandra beskrivningar på olika sätt försöker främja ett narkotikamissbruk. Viär, vilket också framgår av vår reservation, medvetna om att det med hänsyntill tryckfrihetslagstiftning och annan lagstiftning kan vara svårt att härkomma fram till en strikt avgränsning. Det är dock alldeles klart att det finnsdiscomusik, skrifter och olika typer av märken, T-shirts och annat - som säljsi affärer utanför det här huset - som är ägnade att främja ett narkotikabrukoch få människor att inbilla sig att det inte är farligt. Detta framhålls ocksåfrån alla håll bland dem som engagerat sig i kampen mot narkotikan. Vi måste pånågot sätt försöka ta itu med dessa frågor. Det har vi också framfört i denmotion som har väckt. I vår reservation säger vi att vi inte nu föreslår någonåtgärd från sida men att vi förutsätter att regeringen tar initiativtill erforderliga ändringar i om utvecklingen ger anledning tilldet. Jag tror att vi runt om i vår värld har så många varnande exempel på vaddet kan leda till om man alltför länge intar en överslätande hållning att allainser att utvecklingen måste följas med stor vaksamhet. Jag utgår från har dessa frågor under sträng uppsikt. Vi kan i vårt landinte acceptera ett allmänt lovprisande av narkotika. "tar vi i reservation nr 2 uppkriminaliseringen av narkotikamissbruket. Den frågan kommer för värtvidkommande att behandla . vill jag bara, samtidigtsom jag yrkar bifall till de båda reservationerna, understryka att vi menar bör ta upp detta spörsmål och komma med förslag i detavseendet. Som helhet vill vi poängtera med vilket allvar vi ser på narkotikamissbruketöver huvud taget. Det gäller att vi får en lagstiftning som inte ger någrakryphål. Man kan kanske invända att det är grymt att kriminalisera så långt somvi här föreslår och ställa frågan: Tänker ni inte på att dessa människor iflertalet fall lever under oerhört svära omständigheter? Jo, det har vi tänktpå. Vi menar att det måste ske en fortsatt utbyggnad avrehabiliteringen, vården och omsorgen. Det gäller både innanför och utanförfängelserna. Frivården för missbrukare måste också bli effektivare. Med hjälpav de lagar som vi har fått under senare är -1, ex. socialtjänstlagen och lagenom vård utan samtycke - och de samordnade rehabiliteringskedjor som finns skallvi försöka ge dessa människor en ny och bättre tillvaro utanförmissbrukskretsarna, som ger dem deras identitet. Framför allt skall vihjälpa dem att komma bort från kriminaliteten till en meningsfull tillvaro. Detär en del av det program som vi centerreservanter står för. delarna avprogrammet får vi återkomma till i olika sammanhang. Med dessa ord, herr talman, ber jag än en gång att få yrkabifall till reservationerna till betänkande nr 37. 136 HANS i (fp); Vi är alla överens om att det behövsytterligare krafttag för att minska eller helst eliminera bruket av illegalnarkotika. Kammarens ledamöter är väl medvetna om de offer narkotikan skördarvarje år, medvetna om brottsligheten, prostitutionen, lidandet och tragediernasom följer i dess spår. Vi är eniga om nya krafttag. Men vi skiljer oss i fråga omhur långt vi vill gå lagstiftningsvägen. Och vi harolika uppfattning omriksdagen skall ha en egen viljeyttring eller om alla förslag måste komma . Det finns två reservationer till utskottsbetänkandet. Jagyrkar bifall till dem båda. Härefter skall jag koncentrera min framställning tillbruket av illegal narkotika. Yrkande om detta finns bl. a. i folkpartietspartimotion, väckt under den allmänna motionstiden. 1 utskottsbetänkandetbehandlas det pä en tredjedels sida. En kriminalisering av narkotikamissbruket visar attsamhället helt tar avstånd från missbruket. Och kan det lösa fråganom hur man kan konsumera narkotika utan att inneha den. Inte ens höga juristerklarar ju denna distinktion. Alltsedan narkotikastrafflagen infördes har manvärnat om missbrukaren. I olika förarbeten har man betonat vården i alla dessformer. Och det har känts rätt och riktigt. Det beklagliga är emellertid attsamhället aldrig någonsin haft tillräckliga resurser för att uppnå de utlovademålen. Och har missbruket spritt sig från de första flummarna istorstäderna ut till rena landsbygden. Omsorgen om missbrukaren har lett till åtalsunderlåtelseav knark för eget behov. tilläts innehav för en veckaskonsumtion - i sig mycket stora kvantiteter. rör det sig om knark för ettenda tillfälle. Samhället har alltså steg för steg tvingats att skärpa sinattityd gentemot missbrukarens innehav. Men har samhälletbeklagligtvis varit på efterkälken. som vi har pratat om krafttaghar antalet missbrukare ökat, har starkare och dödliga preparat vunnit insteg påden illegala marknaden. Jag tror att vi än en gång är för sent ute. Vi får nyaförändringar i narkotikastrafflagen. Men kvar står att det är heltlagligt att ha brukat knark. Förvisso är det för mig och för en ovanligroll, när vi nu förespråkar att konsumtionen skall kriminaliseras, därför attdet kan drabba någon utslagen människa. Men ä andra sidan kan och måste detbidra till att många undandras från att komma in i narkotikaträsket. Vår ungdombehöver åtminstone några normer. En sådan borde vara att Ändringar i narkotikastrafflagen m. m. Ändringar i narkotikastrafflagen m. m. det är kriminellt att använda narkotika. Samhället måstevisa att det inte tolererar någon form av illegal narkotikahantering. Dä måsteäven det viktigaste ledet - konsumtionen - vara med. Reservationen om kriminalisering av bruket av narkotika äroch kan vara en viljeyttring till . Den börvara lätt att stödja. Jag tycker att det är beklagligt att utskottsmajoriteteninte har velat ställa upp. Den innebär också att vi kommer ifrån härklyverietom hur man kan bruka narkotika utan att ha innehaft den. Majoritetens beslut innebär att bruket av narkotika i sigalltjämt kommer att vara lagligt. Allt därutöver-odling, framställning, köp,innehav, osv.-är straffbart, mycket straffbart. Det är, herr talman, alldelesorimligt, och det måste ske en förändring. 137BJÖRN KÖRLOF (m): De förändringar i narkotikastrafflagen som vinu diskuterar är pä mångasätt välkomna. har de som i praktikenhårt arbetar med att bekämpa narkotikamissbruket och narkotikakriminaliteten-poliser, åklagare och domstolar- varit medvetna om att gällande strafflagstiftninginom narkotikaområdet har varit behäftad med åtskilliga brister, brister somhar varit till fördel för narkotikaligor och langare, som har kunnat undgålagens här alltför korta arm. Det finns, som tidigare framhållits, tvä reservationer idenna betänkande. Båda går ut pä att de förändringar som föreslås inte ärtillräckliga för att täppa till luckorna i lagstiftningen. Den som läser dettabetänkande utan att känna till den straffrättens jargong som återfinns ibetänkandet löper risk att förirra sig i en diskussion om självständiga ochosjälvständiga brott och diverse annat. Det väsentliga är nu inte detta, utandet att det i majoritetsförslaget alltjämt finns kvar begränsningar när detgäller de straffbara områdena, vilket är till allvarlig nackdel för dem sominom rättsväsendet har till uppgift att bekämpa den illegalanarkotikahanteringen. På trepunkter är de här inskränkningarna av mycket stor betydelse. För det första måste enligt majoritetsförslaget denolovliga framställningen av narkotika för att straffbar vara avsedd förmissbruk. Jag frågar mig mycket enkelt: Finns det något väsentligt syfte medolovlig framställning av narkotika som samhället har anledning att skydda?Finns det någon som olovligen framställer narkotika som inte har syftet attnarkotikan skall användas för missbruk? Den speciella frågan om hampfrö somfågelfoder kan med minoritetens lösning lätt av. För det andra: Det olovliga förvärvet av narkotika måsteenligt majoritetsförslaget ske i överlåtelsesyfte för att vara straffbart. Jagfrågar mig: Varför skall samhället skydda dem som olovligen förvärvar narkotikautan att ha syftet att överlåta den? Vilka bevissvårigheter reser inte dennabegränsning för polis och åklagare i jakten pä ligor och langare? För det tredje vill majoriteten begränsa straffbarheten ivad gäller den som olovligen anskaffar, bearbetar, förpackar, transporterar,förvarar eller tar annan sådan befattning med narkotika till endast det sominte är avsett för eget bruk.Också här ställer gärningsbeskrivningen till betydande bekymmer för poliser ochåklagare. Bevissvärigheterna är betydande, och jag kan inte se att dessabegränsningar i straffbarheten skyddar något väsentligt intresse. Det skulle,herr talman, vara av stort intresse i denna debatt, om företrädare förmajoriteten kunde ge svar pä frågan vilka intressen som skyddas genom debegränsningar av straffbarheten som majoriteten föreslär. Även i reservation nr 2 står de borgerligaledamöterna bakom ett tillkännagivande till regeringen, som innebär att självanarkotikamissbruket bör kriminaliseras. Bakgrunden är mycket enkel. i har redan varit inne på den. Vid varje s. k. nerslag iknarkkvartar uppstår med nuvarande lagstiftning frågan vem som är i besittningav narkotika. Går det inte att reda ut detta, och det är sannerligen inte så lätti den miljö det här är fråga om. inte heller att fä en fällande dom.Kampen mot narkotikan skulle i hög grad underlättas, om missbruket som sådantvore kriminaliserat. Det bör då för varje missförstånds undvikande sägas attdet självfallet inte handlar om bestraffning av berusningen utan om enkriminalisering av att man med vissa medel och handlingar försöker blinarkotikaberusad. Några friande domar har i hög grad upprörtallmänheten. Trots att missbruk förekommit - hasch och rökpipor harbeslagtagits i samband med nerslag - har tillräcklig bevisning inte kunnatåstadkommas med nuvarande lagstiftning. Kampen mot narkotikan måste skärpas. Ett avvåra kampmedel är strafflagstiftningen. Men det är långt ifrån det endakampmedlet. Som jag har understrukit i många andra sammanhang skall man intetro att strafflagstiftningen är det enda eller det mest verkningsfulla medletmot olika typer av kriminalitet. Just när det gäller narkotikakriminalitetentror jag att man skall vara mycket medveten om att det pä läng sikt handlar omen helt annan kamp än en kamp med strafflagstiftningen som hjälpmedel. Dethandlar om en kamp för att förändra attityder, framför allt hos våra ungdomar. Med anledning av det sade - jag vet inte om honuttryckte en förhoppning eller en tro - om att narkotikamissbruket i vårt landhade stagnerat eller stabiliserats på en viss nivå vill jag säga att jag troratt man skall vara mycket försiktig med sädana värderingar. De undersökningarsom är gjorda både bland värnpliktiga och bland skolungdomar visar att man harbetydande problem när det gäller att konstatera vad ungdomarna verkligen sägeri den här frågan. Man är osäker om de verkligen uppger de riktiga sammanhangen.Brottsförebyggande rådet har sina kommentarer till dessa undersökningar varnatjust för svårigheterna att värdera vad ungdomarna verkligen säger. ärdet ''inne" att säga att man använder narkotika, och man upplever det intesom särskilt konstigt att göra det. men ibland försöker man dölja det verkligaförhållandet. Mot den bakgrunden tror jag att man skall vara försiktig medvärderingar av huruvida vi har ett stagnerande eller stabiliseratnarkotikamissbruk eller om det i själva verket Ändringar i narkotikastrafflagen m. m. Ändringar i narkotikastrafflagen m. m. är ett"mörkertal", som vi inte känner till vad det står för och som innebäratt vi har en ökning. Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till de bådareservationerna. 138 (): Jag vill först erinra kammarens ledamöter,utskottsmajoriteten och även herr justitieministern om det beslut somriksdagen fattade på den dåvarande regeringensförslag. Då lade vi fast målsättningen att samhället icke kan acceptera någotbruk av narkotika som inte är medicinskt betingat. Allt annat bruk är missbrukoch skall bekämpas. Det är utifrån den målsättningen, som en enhällig riksdagställde sig bakom, som kampen mot narkotikamissbruket måste föras. För att följa upp denna målsättning har de senaste årensregeringar bedrivit ett intensivt arbete, ett arbete som har gett resultat. Dethar tagit tid att skapa en opinion och även att göra målsättningkänd, men informationsarbetet i skolor, inom ungdomsorganisationer och i andrasammanhang har glädjande nog öppnat ögonen på svenska folket för narkotikansskadeverkningar. Det betyder att vi har ett helt annat medvetande omde här problemen bland allmänheten och, vågar jagsäga, inte minst blandungdomen. Detär nu ett helt annat klimat att arbeta i än det var för några ärsedan. Det är ett helt annat engagemang, och fler och fler enskilda och grupperställer upp. Det måste vi ta vara på. Men vi måste gä vidare. Det gäller då bl. a. att bekämpalangningen, även den langning som sker på gatorna. Vi vet att narkotikasyndikatenoch langargrupperna inte är overksammma. De söker ständigt nya vägar och nyametoder. Den proposition som vi nu behandlar innehåller vissa välkomnaskärpningar, men det är inte tillräckligt. och jag har i motion 2301 tagit upp dengällande lagstiftningen. Vi har sagt att vi här i landet har en relativtliberal syn på användningen av narkotiska preparat för eget bruk. Det ärföljden av att det endast är innehavet, icke bruket, som är kriminaliserat. Dendom som blivit så uppmärksammad och som vi alla känner till har upprört mänga.Mänga har fått den uppfattningen - och det är allvarligt - att det är fritt attröka hasch. Justitieministern har i propositionen fört ett resonemang om denhär frågan, framhållit svårigheterna och anfört argument, men ändå, tycker jag,hållit vissa dörrar öppna och sagt att enligt vad han inhämtat kommer kommissionenatt ta upp också den här frågan till behandling. Då frågar jag; Har inte utskottets majoritet observeratens vad justitieministern har skrivit? Utskottsmajoriteten avfärdar nämligenvåra motionsyrkanden med att utskottet behandlade ettmotionsyrkande om att själva nyttjandet av narkotika borde kriminaliseras ochuttalar: "I sitt av godkända betänkande (JuU 1981/82:47 s. 16)uttalade utskottet att det inte fanns anledning att överväga en ordning sominnebär att narkotikamissbruk som sådant straffbeläggs. Utskottet finner nuinte skäl till annan uppfattning i denna fråga." -Ja, men har ju den här domen kommit som jaghar refererat till. Jag beklagar att utskottsmajoriteten inte har velat tittapå det här och ta hänsyn till vad som har skett. När vi jämför det föreliggande förslaget med denmålsättning som lade fast 1978 så finner vi bl. a. följande. 2 iregeringens förslag fill lagtext står det "framställer narkotika som äravsedd för missbruk". Jag kan inte förstå varför man har tagit medbisatsen "som är avsedd för missbruk", eller varför man i nästa punktskriver "i överläielsesyfte". Detta skall inte stå i lagtexten, fördet strider mot den målsättning som har fattat beslut om. Även om det har skett mycket får vi inteslå oss till ro, utan vi måste se till att möjligheterna att bekämpanarkotikamissbruket utökas. Jag kan peka på några åtgärder som har vidtagitsför att komina åt langarna. Narkotikarotlarna är ca 30 stycken, man harfått förbättrad spaningsutrustning, tullens resurser har förstärkts bådepersonellt och tekniskt och det har tillkommit fler hundekipage. Dessutom harbekämpningen av narkotika inom kriminalvårdsanstalterna intensifierats. Vi harsedan några år en väsentligt skärpt praxis när det gäller åtalseftergift förbegränsat narkotikainnehav. Vi har fått en höjning av minimistraffet för grovanarkotikabrott. Jag kan också nämna insatserna för att bekämpanarkotikamissbruket internationellt liksom det nordiska samarbetet på dettaområde. De nordiska länderna tillsammans har accepterat den målsättning som vihar varit överens om här i . Vi har fått ett ökat samarbete mellan tulloch polis och arbetar för lika rättstillämpning. Det har fogats två reservationer till betänkandet.Reservation nr 2 har tidigare kommenterats av olika talare. Jag skall inte göranågra ytterligare kommentarer utan vill bara än en gång understryka att det somstår i den reservationen är ett fullföljande av målsättningen enligtriksdagsbeslutet , som jag vill lägga de ärade riksdagsledamöterna päminnet. Vi menade allvar den gängen. Därför tycker jag att här också skall fullfölja det arbete som vi då påbörjade och det beslut somvi då fattade. Jag ber att få yrka bifall till de tvåreservationer som är fogade till betänkandet. Ändringar i narkotikastrafflagen m. m. 139LARS-ERIK (); Lät mig inledningsvis deklarera att jag istort sett delar syn på allvaret i den nuvarandenarkotikasituationen i landet. Trots de insatser som gjorts under en följd avår är situationen djupt allvarlig. Någon minskning av narkotikamissbruket kaninte iakttas. genomförde utredningen omnarkotikamissbrukets omfattning-en utredning som citerade ur-enundersökning om det tunga narkotikamissbruket. Undersökningen visade att mellan10 000 och 14 000 personer injicerade narkotika eller, oavsett intagningssätt,använde narkotika eller nästan . De undersökningar som görsför detta år visar att omfattningen av det tunga narkotikamissbruket i stortsett är oförändrad jämfört med . Även om ingen påtaglig Ändringar i narkotikastrafflagen m. m. försämringhar skett av narkotikaläget, finns det därför anledning att se situationen medutomordentligt stort allvar. Problemen är redan nu av oacceptabelt högomfattning. Svår social misär och en omfattande kriminalitet följer inarkotikamissbrukets spår. Lägger man därtill det faktum att många ungdomarvarje är går under på grund av narkotikamissbruk, förstår man situationensdjupa allvar. Trots de olika åtgärder som vidtagits har inteutvecklingen kunnat vändas i rätt riktning. Det är mot den bakgrunden somregeringen tillsatte med uppgift att bl. a.lägga fram förslag om insatser pä det internationella området, dvs. just detsom efterlyste i sitt inledande anförande. Dessa åtgärder berörtullens och polisens arbete, opinionsbildning och åtgärder för att görafängelser och andra institutioner till narkotikafria miljöer. beredsfrågor kring narkomanvården inom med samma tidsplan somkommissionen har att arbeta under. Det ligger också inom ramen för narkotikakommissionensuppgifter att lämna förslag till förbättringar av narkotikalagstiftningen. Detärende kammaren har att behandla skall ses som ett förslag i avvaktan påkommissionens genomgång av lagstiftningen och eventuella förslag senare i är.Det har framstått som nödvändigt att redan nu rätta till vissasvagheter i gällande lagstiftning och täppa till klara luckor i densamma. Menlåt mig än en gång understryka att kommissionen har till uppgift att närmare seöver narkotikalagstiftningen och pröva om fler ändringar i den är nödvändiga. Innan jag går in på lagförslaget och de reservationer somde borgerliga partierna har avgett i utskottet, finns det mot bakgrund av mindystra skildring av narkotikaläget skäl att göra ett par viktiga markeringar.Jag tror det är väsentligt att ha dem i åtanke när man diskuterarnarkotikasituationen. För det första tror jag det är viktigt att ge uttryck förmånga socialarbetares uppfattning, nämligen att det har gjorts framsteg pävård- och behandlingsområdena. Med kvalificerade vård-och behandlingsinsatserär det möjligt att bryta ett missbruk, även om det är fråga om ett långvarigtmissbruk av tung narkotika. Det är enligt rnin mening väsentligt att markeradetta för att inte sprida hopplöshet och misströstan bland människor som hamnati en missbrukssituation. För det andra tycker jag det är viktigt att markera inte kan säga att utvecklingen går mot ett ökat narkotikamissbruk.Jag vänder mig då särskilt till i , vars anförande jagtyckte andades domedagsstämning. Det finns tecken som tyder på att det blandungdomar växer fram en medvetenhet och ett avståndstagande till drogkulturen.Det är något som vi måste ta fasta pä i vårt arbete för att skapa ettnarkotikafritt samhälle. För det tredje tycker jag det är viktigt att markera attförbättringar av lagstiftningen om straff för narkotikabrott är en angelägenuppgift som ett led i strävandena att stoppa den illegala narkotikahanteringen.Samhället måste med storskärpa reagera mot människor som utnyttjar andras elände till ekonomiskvinning, och också mot annan verksamhet som främjar narkotikahanteringen. Men vi löser inte narkotikamissbrukets problem bara medlagstiftning. Det är ytterst de sociala insatserna, kampen mot arbetslöshetenoch mot den ökande kommersialismen, det är opinionsbildningen - ja.mobiliseringen av alla goda krafter, särskilt bland ungdomen, i själva kampen -som är avgörande för våra möjligheter att skapa det vi alla eftersträvar, ettnarkotikafritt samhälle. I detta sammanhang vill jag till och säga följande: Jag skall gärna ge ett erkännande för de insatser nigjorde då ni satt i regeringen. Men då tycker jag också att niskall ge oss ett erkännande för de krafttag som vi har tagit genomtillsättandet av . tycker jag att det från centernshåll förmärks en kritisk inställning till tillsättandet . Det är som om man tycker att regeringen har gjortnågonting för att fördröja frågans lösning, när det i stället är så atttillsättandet av gör det möjligt för oss att snabbt fåfram förslag som syftar till att ytterligare skärpa kampen motnarkotikamissbruket. Jag skall inte gå in pä de förslag som finns ipropositionen - de har ätergetts i utskottsbetänkandet - utan jag vill gå övertill att kommentera något av vad som krävs i de båda reservationerna.