prot · G60983 · 1982-12-31 00:00:00 — I princip delar jag uppfattningen att små leverantörer får stå för alltför stora förluster vid betalningsinställelser i jämförelsemed andra fordringsägare, men kan jag konstatera att samhället intefått vinsterna, utan det har varit andra. Staten har hitintills vid nästanvarje betalningsinställelse varit den stora förioraren. Låt mig så till slut bemöta de anmärkningarsom framställts i de särskilda yrkandena från moderathåll mot handläggningen avärendet i utskottet. Den första anmärkningen är att skatteutskottets majoritetavstyrkt en framställning om att skicka skatteflyktsklausulen tillkonstitutionsutskottet utan att vi ens har motiverat det. Låt mig då erinra om att vi skickade enproposition till med anledning av att lagrådet inte fåtttillfälle att yttra sig över den. har lagrådet yttrat sig över dagensproposition, och då förefaller det oss andra i utskottet som rätt meningslöstatt fördröja ärendet med ett yttrande från . tillstyrkan verkar det närmast som ett okynnesyrkande frånmoderaterna. I det särskilda yttrandet nr 2, som handlar omhandläggningen av motion, finner den motionenintressant - icke så intressant att det räcker till ett bifallsyrkande men välså att det räcker till en anmärkning på de övriga i utskottet förhandläggningen. Motionen väcktes med anledning av proposition nr 84, somvi nu behandlar, under någon av . Enligt de regler vihar skall motioner väckta i samband med en proposition behandlas sompropositionen i kammaren. Valet för utskottet var alltså att uppskjutaikraftträdandet av propositionen eller att behandla motionen utan det Skatteflyktsklausulen, m. m. Skatteflyktsklausulen, m. m. yttrande från och riksförsäkringsverketsom föreslogs av . Utskottet valde det senare alternativet, och dethävdar jag är riktigt. Jag ber att få yrka bifall fillskatteutskottets hemställan i betänkande nr 20 i dess helhet. 8 () replik: började med att kritisera dendåvarande borgerliga regeringen för att ha förhalat klausulen under flera år.Särskilt vi moderater flck en släng av sleven; vi vred oss som en mask för attvi accepterade den förra lagstiftningen. Det gjorde vi förvisso inte. Jag sadei mitt inledningsanförande klart och tydligt att vi delade ansvaret för desstillkomst. Men klausulen uppsköts - förhalades är inte rätta ordet - därför attvi ville ha garantier från rättssäkerhetssynpunkt för att lagstiftningen blevfillfredsställande, och det är ingenting att skämmas för att man gör ennoggrann undersökning därvidlag. Sedan försöker försvara den nyalagstiftningen genom att bl. a. tala om att det finns möjligheter tillförhandsbesked. Ja, det finns det, och har väntetiden varit sex ä åttamånader. Vid ett överklagande blir den naturligtvis avsevärt längre. I detekonomiska livet finns det ofta inte utrymme för en så lång väntetid som dethär är fråga om. Med den vidgade generalklausulen kommer givetvis väntetidenatt bli betydligt längre. Möjligheten till förhandsbesked är alltså ingetbärande skäl för att införa en ny generalklausul. säger också att det är länsrätten och inteden lokala skattemyndigheten som har att avgöra frågan. Men i propositionenstår det att man kan tänka sig att föra över avgörandet till denlokala skattemyndigheten, och det var det jag i mitt inledningsanförande oroademig över, eftersom man inte kan begära att den kompetensen skall finnas där. I våra inledningsanföranden frågade vi vilka exempel påolagliga transaktioner socialdemokraterna kunde tänka sig, och vi fick detsvaret att avsikten inte var att nämna några sådana. F. ö., sade ,fick man inte heller med den gamla lagstiftningen veta vad som var tillåtetresp. Men förvisso är det mycket lättare med den gamlalagstiftningen att veta vad man har att rätta sig efter, eftersomhuvudvillkoret är det s. k. omvägsrekvisitet. Det är rätt märkligt att det i skatteutskottetsmajoritetsskrivning faktiskt står att man inte vill göra lagstiftningen alltförsnäv. Man vill inte ha ett alltför exakt innehåll. Man vill inte styrautvecklingen, utan det tycker man att skattedomstolarna skall göra. Det ärbeklämmande att man från socialdemokratiskt håll inte anser att det ärriksdagen som skall styra utvecklingen, utan skattedomstolarna. berörde också detta med remittering. Det hardiskuterats mycket huruvida lagrådet har givit ett så klart besked attförslaget framstår som grundlagsenligt. Därför var det naturligt att vi ville haremittering. vad är det för farligt med att låta oss få remittering?Det är väl bara bra för majoriteten om kan ge gröntljus. 9 () replik: När här tar upp frågan om denbristande respekten för skattelagstiftningen och de problem som därmed uppstårvill jag framhålla att också klart uttalat sig just om de problemen,och där råderinga meningsskiljaktigheter. Vi har även klart visat var vilja attkomma till rätta med de här problemen genom de ändringar som har skett ilagstiftningen. Men det går aldrig att komma ifrån att när det gäller enklausul som denna uppkommer frågan var gränsen skall gå mellan rättstrygghetenoch åtgärderna mot skatteflykt. Det är detta som är anledningen till att vi häri dag har motsatta uppfattningar. och utskottsmajoriteten säger i sittyttrande att klausulen som den nu är utformad torde i alltför hög grad begränsamöjligheterna till ingripande mot skatteflykt. Det enda sättet som man styrkerdetta på är att man anger hur många ansökningar som har kommit in och hur mångaförhandsbesked som har givits. Jag måste säga att jag tycker att det inte är något starktsätt att styrka påståendet, för det kan ju inte gälla antalet fall som harkommit in, utan det borde i stället vara på det sättet att man fråntaxeringsmyndigheterna hade fått någon uppgift om hur dessa ser påmöjligheterna att tillämpa nuvarande lagstiftning. Det intryck jag har fåttfrån taxeringsmyndigheterna är snarare att man är tveksam till en utvidgning avlagstiftningen. Jag tycker alltså att det är en ganska svag argumenteringsom förs fram på denna punkt. Det borde kunna lämnas andra uppgifter än vad somhär har skett. gjorde sig väl också skyldig till en litenfelsägning när han berörde frågan om kvittningsrätten för mervärdeskatten. Hansade att det var de borgerliga partierna som stär bakom förslaget, men det ärendast . Jag uppfattar det som en felsägning. Det är lätt att görasig skyldig till en sådan, men jag vill i alla fall anföra detta tillprotokollet. När det gäller rörelseidkarna är det givet att man ärangelägen om att vidta åtgärder mot dem som har B-skatt och gör sig skyldigatill missbruk vid skatteinbetalningar. Men det får ju inte vara på det sättetatt man flyttar över problemen på uppdragstagaren. Det gällerskattemyndigheterna, skattebetalaren och den som här skall träda in och varainbetalaren-uppdragsgivaren. Då måste det, som vi ser saken, finnas regler somär något så när lätta att tillämpa. När det gäller exemplet med hur man skall så att sägavärdera åkarens skatt, hur många procent man skall ta i skatt av honom, såfinns det inte någonting att gå efter. Jag kunde inte heller i utskottet fånågot besked om hur man i praktisk tillämpning skulle avgöra detta. Man ställersig naturligtvis tveksam till införandet av en lagstiftning, när företrädarnaför de beslutande instanserna inte kan lämna besked och inte kan ge råd omtillämpningen. Skatteflyktsklausulen, m. m. Skatteflyktsklausulen, m. m. 10BJÖRN () replik: Jag tycker nog att glider undanvår fråga om hur man klart skall kunna ange vilka nu tillåtna transaktioner somenligt den utvidgade skatteflyktsklausulen skall anses vara olagliga. Detta ärju huvudfrågan, och på den svarar enbart genom att citera vad somstår i utskottsbetänkandet, nämligen att det är transaktioner som helt eller iviktiga delar är praktiskt taget meningslösa. Men en av poängerna med den härformuleringen är ju att den innefattar också transaktioner som bara delvis ärmeningslösa, om man bortser från skattevinstmotiv. säger: Utskottsmajoriteten vill slå vakt omrättssäkerheten för de lojala "skattebetalarna. Det vill vi också, ErikWärnberg! Men en av poängerna med denna lagstiftning är att när välhar beslutat om den kommer ingen rnänniska i detta land att veta om han ellerhon är en lojal eller en illojal skattebetalare. Det är det som är hela basenför vårt resonemang. Det är därför som det finns en grundläggande principiellskillnad mellan den generalklausul som den borgerliga regeringen presenterade1980 och den utvidgning som man från socialdemokratisk sida nu föreslår. Det ärur rättssäkerhetssynpunkt en principiell skillnad om människor i förväg harklarhet om vilka transaktioner som kommer att underkännas. Och om fattar det beslut som regeringen har föreslagit, innebär det att denoklarhet som blir bestående här i om inte finansministern skaparklarhet senare i debatten, kommer att föras vidare ut till varendaskattebetalare i detta land. 11ERIK () replik: I åtskilliga motioner och i åtskilligadebatter har ställts frågorna: Vad är det för fel på den nuvarande lagen?Varför säger ni att den är för snäv? Varför kan ni inte tala om på vilket sättden är för snäv? Vi hävdar nämligen, säger man frän borgerligt håll, att deninte är för snäv . Vi menar att det finns en serie transaktioner som kan görasdär lagen är för snäv. Det tycker också lagrådet, som ändå är en instans som ärsammansatt av de högsta juristerna i detta land. Lagrådet säger i sittyttrande, på s. 44 i propositionen: "Å andra sidan är det svårt att avvisakritiken att generalklausulen fått ett för snävt tillämpningsområde." Propositionsskrivaren och utskottet är således inteensamma om att tycka att just alla de spärrar som byggts upp kring klausuleninnebär att man inte kan tillämpa paragrafen mer än i mycket säregna fall. Vimenar att det finns åtgärder som kan te sig inte som en omväg, utan som enkanske naturlig åtgärd, men som aldrig skulle ha vidtagits om det inte varitför att man hade fått den största vinsten på att vidta den åtgärden. Vi har exempelvis i vår skattelagstiftning när detgäller företagsbeskattning en princip som säger att så länge pengarna arbetari företaget beskattas de inte. Vi har skapat en hel serie av åtgärder för attdet inte skall bli någon beskattning. Men när pengarna en gång tas ut från företagetsker beskattningen på alla de avskrivningar och avsättningar som har gjorts.Men vad somhar inträffat är att de s. k. skatteplanerarna 83 har försökt hitta den ena utvägen efter den andra för attkunna ta ut pengar den obeskattade,pengar som det inte var meningen skulle vara obeskattade när de togs ut. När vi i utredningen höll på med dennaskatteflyktsparagraf var detta Skatteflykts-- det vågar jag påstå - detstörsta problem vi hade. Dels ville vi ha kvar de Jdausulen, m. m.gynnsamma beskattningsreglerna för företagarna att konsolidera sinaföretag, men dels gällde det att se fill att när dessa pengar en gångtogs ut skulle de beskattas. Jag hävdar att den generalklausul som gäller ärprecis lika svårfångad som den utvidgade kommer att vara. Det är bara det attvi flyttar gränsen en Vad är det som är en omväg övergällande skattelagsfiftning? Det är lika svårt för skattedomstolen attfastställa detta som att fastställa de nya synpunkterna i den nya lag som härföreslås. Jag menar alltså att det i princip inte är någon ändring. Det är barasä att man har flyttat gränsen litet för vad som kan räknas som skatteflykt. 12KNUT () replik: Pä de jag hade til!mittförfogande i min förra replik hann jag inte svara på alla de frågor som ErikWärnberg ställde. Beträffande avräkningen av momsen påstår attden enskilde har bättre rätt än staten. Men det är ju enbart pä grund av denstatliga lönegarantin, och det gäller följaktligen enbart arbetstagare och intei andra fall. Att vi inte fick motion remitterad beroddeenligt på att den skulle behandlas i anslutning tillproposifionen. Men det gällde här intressanta förslag som tarvade yttrande frånandra organ, och då tycker jag att det hade varit i högsta grad påkallat att geoss den nödvändiga tidsfristen, i synnerhet som vi begärde att den de! avpropositionen som handlade om generalklausulen skulle remitteras tillkonstitutionsutskottet. läste vidare upp vissa avsnitt ur lagrådetsyttrande och sade att lagrådet har ställt sig positivt till det nyalagförslaget, men andra delar av yttrandet talar för motsatsen. a. att man inte har tillräcklig erfarenhet av den nuvarandelagstiftningen, och man skriver: "Från denna synpunkt är det olägligt attredan nu göra ändringar i lagen." Lagrådet säger också att det för den enskilde ärutomordentligt svårt att avgöra om klausulen blir tillämplig på ett visstförfarande eller ej. Lagrådet kommer fram till följande slutsats: "Medhänsyn härtill och med beaktande av att det är fråga om en provisorisklagstiftning, som skall omprövas om , vill lagrådet inte motsätta sigatt förslaget genomförs." Det varsåledes inte fråga om något helhjärtat stöd från lagrådets sida. Jag tycker fortfarande att det finns anledning attkritisera - förutom lagen som sådan - att man har handlat i sådan brådska. Detverkar som om man Skatteflyktsklausulen, m. m. finner det viktigare att visa ett kraftfullt uppträdandeän att se till att den personliga integriteten inte trampas på tårna. Vad finnsdet för skäl att forcera fram lagstiftningen till att träda i kraft ?Det hade gått utmärkt att vänta en månad, så att man fått en sådan granskningsom man har anledning att förvänta sig när det gäller en så genomgripandelagstiftning. 13 () replik: Jag efterlyste om det fanns någotgrundmaterial som visade nödvändigheten av att nu föreslå en ändring av den gällandelagstiftningen. Jag hade förväntat mig att få ett svar på orn det fanns någotsådant, men det är tydligen sä att det inte finns någonting. När jag läser vadlagrådet skriver får jag bekräftelse på detta. Jag skall citera ett stycke uryttrandet. "För den utvidgade tillämpningen av klausulen ochändringarna i övrigt åberopas inte i remissen något erfarenhetsmaterial somvisar att regeln sådan den antogs inte fyller sitt syfte. Denutvärdering av klausulen som då förutsattes är avsedd att göras först motslutet av femårsperioden. Lagen bör med hänsyn till sin allmänt hållna karaktärhelst ges en kontinuerlig tillämpning genom förhandsbesked ochdomstolsavgöranden så att en praxis kan utbildas tillledning för de skattskyldiga och myndigheterna. Från denna synpunkt är detolägligt att redan nu göra ändringar i lagen." Därefter kommer lagrådet in på det som . Men även detta säger oss att lagrådet är tveksamt. Man har inte detmaterial som jag anser skulle vara angeläget att ha som motiv för enlagändring. Vi vet - och det är säkert också medveten om- att man här ger sig in på en mycket svår bedömning av var gränsen skall gå.Nog hade det funnits skäl att avvakta den utvärdering som skall ske efterfemårsperioden i enlighet med det tidigare beslutet. 14ERIK () replik: Även i fortsättningen handlar debatten omrättssäkerheten för de människor som här leker med tanken: vågar jag ta dettasteg eller vågar jag inte? menar då att äralldeles för lång väntetid för att få reda på om detta steg är fel eller inte.Samma problem finns dock med den nuvarande generalklausulen. Det tar lika långtid nu att få ett förhandsbesked. Gränsen har flyttats en aning till den lojalaskattebetalarens fördel, han som får betala vad någon annan orättmätigt lyckatskomma undan. Därför tycker jag att denna fråga också är en rättssäkerhetsfrågaför andra än just dem som har för avsikt att komma undan skatt. Det gällerrättssäkerheten för den lojala skattebetalaren. menar att det kommer att blibetydligt värre, eftersom man avser att då flytta över tillämpningen till de lokalataxeringsnämnderna. Det har vi inte föreslagit. Men om så sker, måste rnankanske bygga in ytteriigåre rättssäkerhetsgarantier. Enligt den paragraf som vinu håller på att fastställa är länsrätten första instans, vilket måste varamycket värt från rättssäkerhetssynpunkt. När det gäller åkarnas B-skatt, somStig Josefson talade om. kan det inte vara så svårt för en lokalskattemyndighet att på grundval av en deklaration bestämma inkomsten ochgrunden för skatteavdrag. Åkaren får tala om hur mycket som är omkostnader, såatt man kan bestämma vilket belopp skatten skall beräknas pä. Tekniskt sett bördet inte vara så särskilt svårt. Lagrådet har sagt så som angav, men sedananför lagrådet att gränsen är för snävt dragen. Därför måste man, vilketjag framhöll i början av mitt anförande, angripa skatteflykten med alla tillbuds stående medel, eftersom den har fått sådana oerhörda konsekvenser.Lagrådet avslutar med att framhålla att man inte motsätter sig denna ändring.Det betyder ändå att landets högsta jurister anser att denna klausul inte ärnågot hot mot rättssäkerheten. Då bör inte heller denna riksdag vara såsärskilt rädd, även om vi inte i detalj kan säga vem som kommer attdrabbas. Vi har dock förklarat att klausulen inte skall drabba lojala hyggligamänniskor, som gör sådana transaktioner som de alltid har gjort, utan den sompå alla möjliga sätt försöker komma undan skatt. Skatteplanerare kallas de, menjag vill säga s. k. skatteplanerare. Skatteflyktsklausulen,m. Talmannen anmälde att och att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare repliker. Regeringens proposition om ändring avskatteflyktsklausulen har väckt stor uppmärksamhet. Den förtjänar ocksåuppmärksamhet, eftersom den utgör ett viktigt led i regeringens kamp motskatteflykt och annat skatteundandragande. Det är också angeläget att det försen allsidig debatt i denna betydelsefulla fråga. Enligt min mening har i detta ärende emellertid förekommiten hel del onyanserad eller rent av grundlös kritik, och jag vill därför tatillfället i akt att bemöta kritikerna. Jag gör detta inlägg i debatten ocksämot bakgrund av att jag själv genom att ange ett felaktigt fall för klausulenstillämpning tyvärr vållade en del onödig uppståndelse i saken, vilket jag starktbeklagar. Först ett konstaterande med anledning av de inlägg som hargjorts här i kammaren . Ingen bestrider att skatteundandragande ochskatteflykt sker i . Ingen förnekar heller att alla former avskatteflykt inte kan anges och definieras pä förhand i lagbestämmelser. Alltsåtycks allmän enighet råda om att en generalklausul mot skatteflykt behövs isvensk skattelagstiftning. Diskussionen gäller således hur en sådangeneralklausul skall vara utformad. Skatteflykt kännetecknas av att de skattskyldiga användersig av i och för sig rättsligt giltiga avtal, men avtalen strider motskattelagstiftningens anda och mening. Skatteflyktsmöjligheterna bör så långt det går täppas tillgenom speciallagstiftning. Sä skedde också i stor utsträckning på den förrasocialdemokratiska regeringens tid. Det finns exempel på detta också från denborgerliga regeringsperioden. Skatteflyktsklausulen, m. m. Men man kan inte förutse allasituationer som kan uppkomma, och speciallagstiftningen i sig kan öppna nyaskatteflyktsmöjligheter. Därför behövs en generell lagstiftning mot alla formerav skatteflykt, en allmän skatteflyktsklausul. En sådan lagstiftning förbereddes i år1976. Valutgången satte emellertid stopp för arbetet. Vidtre skilda tillfällen- 1977.1979 och 1980-har socialdemokraterna i riksdagenkrävt att en skatteflyktsklausul skall införas. infördes sä - påförslag av den dåvarande borgerliga regeringen - en skatteflyktsklausul. Denvar produkten av funderande och kompromissande inom olikaborgerliga regeringar, där moder"aterna uppenbarligen i det längstamotsatte sig en lagstiftning. Den klausul som trots allt slutligen värkte frambär tydliga spår av denna hantering. Den omfattade således bara en begränsaddel av skatteflyktsområdet. Dess tillämpning inskränks nämligen genom den s. k.omvägsrekvisiten. Det betyder att den bara kan tillämpas i fall där enskattskyldig vid genomförandet av ekonomiska transaktioner skaffar sig avlagstiftaren inte avsedda skatteförmåner genorn att använda ett förfarande somfrån kommersiella synpunkter är en omväg. Även i övrigt gäller mycket stränga förutsättningarför klausulens tillämpning. Den nuvarande klausulen har alltså fått en alldeles försnäv utformning för att kunna uppfylla rimliga effektivitetskrav. Som jagframhållit i propositionen bör det vara ett absolut minimikrav att enskatteflyktsklausul utformas så att den omfattar alla transaktioner som denskattskyldige företar enbart för att få icke avsedda skatteförmåner. Då är detinte avgörande om dessa transaktioner utgör "omvägsförfarande" ellerinte. Ett annat rimligt krav måste vara att klausulen inte gerutrymme för att arrangera olika skatteflyktstransaktioner i skydd av klausulen.Den nuvarande klausulen är exempelvis verkningslös om man undviker omvägsförfarandeoch i stället använder mer direkta skatteflyktsarrangemang. På det viset kanden nuvarande klausulen t. o. m. sägas skydda skatteflykt. Det är mot denna bakgrund som regeringen ansett det varanödvändigt att lägga fram ett förslag till utvidgning av skatteflyktsklausulenstillämpningsområde. Från oppositionshåll har det här i kammaren hävdats attregeringen i varje fall borde ha avvaktat den utvärdering av klausulen somenligt tidigare beslut skall ske . Till det vill jag sägaatt det givetvis hade varit bra om man hade kunnat vänta med justeringar av denhär klausulen till utvärderingsperiodens slut. Men eftersom klausulen, enligtvad jag har sagt, inte ens uppfyller lagt ställda krav på effektivitet, såhar detta inte varit möjligt. Det är trots allt tre är kvar till dennatidpunkt, och det är för läng tid att gå miste om i sammanhanget. Detta gällerinte minst i nuvarande kärva ekonomiska klimat, som ställer stora krav på attbördorna fördelas rättvist, inte minst på skatteområdet. Regeringens förslag innebär att det s. k. omvägsrekvisitettagits bort och att klausulen även i övrigt getts en mer generell utformning.Domstolarna får härigenom utan tvivel större möjligheter att ingripa mot klarafall av skatteflykt. Och man får det-vill jag hävda-utan att det görs avkall pänågra På den punkten anser jag attden kritik som riktats mot förslaget från borgerlig sida klart skjuter övermålet. Som jag nämnt innebär regeringens förslag bl. a. attklausulen kommer att utvidgas till att omfatta fall där den skattskyldigeshandlingssätt utan att vara ett omvägsförfarande är uteslutande inriktat på attuppnå en inte avsedd fördel vid beskattningen, dvs. förfarandet framstår sommeningslöst om det inte vore för skatteförmånen. Ett aktuellt exempel på detta är den epidemi som utbröt i fråga om förskottsräntor. Här var man tvungen att gå in med enlagstiftning i efterhand för att begränsa ränteavdragsmöjligheterna, eftersomden nuvarande generalklausulen med sitt omvägskrav inte var tillämplig. Men även efter införandet av den lagstiftningen förekommertransaktioner med förskottsräntor som har väckt ett visst uppseende. Jag skallåterge delar uren skrivelse från bankinspektionen ställd till landets samtligabanker och kreditinstitutioner och daterad : "Från taxeringsmyndigheterna har bankinspektionensuppmärksamhet blivit fäst på följande förfarande. I samband med deninskränkning av rätten till avdrag för underskott i förvärvskällorna annanfastighet och kapital, som trätt i kraft med början , har förekommitatt räntor betalats i förskott och att kunden önskat fåtillbaka den förskottsbetalda räntan. Genom förfrågan från en bank har vidareframkommit, att en kund tagit upp lån med förskottsbetalning av räntan straxföre , betalt räntan och önskat lösa lånet och fåtillbaka räntan. Bankernas ställningstagande till fall av här beskrivetslag bör i första hand ske med ledning av banklagarnas krav på sundhet ikreditgivningen och rörelsen i övrigt. En fråga som därvid anmäler sig är i vadmån bankerna bör medverka i transaktioner, som kan antas utgöra skattebrotteller skatteflykt enligt lagen (1980:865) mot skatteflykt."