prot · G609119 · 1982-12-31 00:00:00 — En del avutgifterna kan givetvis täckas över skattsedeln. Men vi måste också räkna medatt ta i anspråk just skogsvårdsavgifter. Jag tror därför att vi inte skall vara helt främmande förnämnda avgifter. Man måste nog göra den bedömningen att det kommer attbli nödvändigt med en höjning av skogsvårdsavgiften, om vi skall kunna klaradet avgifts- och stödsystem som vi från vårt håll vill åstadkomma för attytterligare stimulera just de aktiva skogsbrukarna. Jag tackarstatsrådet för svaret. Om åtgärder för att förhindra försäljning av kvicksilverbetatdjurfoder Överläggningenvar härmed avslutad. 9 § Svar på fråga 1982/83:390 om åtgärder för att förhindra försäljning av kvicksilverbetat djurfoder har frågat mig om jag avser attvidta några åtgärder för att förhindra att kvicksilverbetad råvara säljs tillfoder. I får spannmål som betats med kvicksilver ellerandra bekämpningsmedel inte användas till foder. Inom bereds f. n. ett förslag omändring av fodermedelslagstiftningen. Därvid kommer vi att eftersträva enskärpning av nuvarande bestämmelser både i fråga om möjligheterna att begränsahalten av skadliga ämnen i fodermedel och när det gäller kontrollen överlagsfiftningens efterlevnad. 20 (): Jag tackar jordbruksminister svaret på min fråga. Bakgrunden till frågan är en rad tidningsuppgifter som harförekommit, speciellt i , om kvicksilverbetat utsäde som importeratsfrån Danmarkoch som en importör i norra sedan har sålt i pelletform. Tydligen har den svenske importören i ett skede varitosäker beträffande varans kvalitet, men importören har uppenbarligen nöjt sigmed den danske exportörens försäkran om att allt var som det skulle. varfullt tjänlig som foder till grisar och nötkreatur. Vad som oroar mig är att vi i inte genastupptäckte faran med det här kvicksilverbetade fodret. Sedermera kom larmsignaler från en dansk lantbrukare. Ochnär den danska polisen tog itu med fallet kom man tydligen fill slutsatsen attifrågavarande lager av pellets var kvicksilverbetat. En stor del av det ursprungliga lagret hade då levereratstill . Det polisiärautredningsarbetet har gjorts -och det pågår fortfarande - av danskamyndigheter, och deras begäran om medverkan av svensk polis har villfarits. Enligt tidningsuppgifter tyder allt på att den hanteringsom den danska exportören gjort sig skyldig till kommer att leda till åtal medstarka efterverkningar. Man kan då fråga sig vad som missats på svensk sida i dethär fallet. Har erforderliga prover tagits, och vad finns det för krav på vilkaprover som skall tas? Såvitt jag förstår har man bara provat näringsvärdet påfodret - man har inte tänkt sig att pröva om det fanns något kvicksilver i det. Vad finns det för regler för hur man importerar djurfoderoch hur det skall kontrolleras innan man får ta in det till för vidareförsäljning? Jag vill ställa ytterligare en fråga filljordbruksministern: Vad finns det för former för samarbete med t. ex. Danmarkoch andra nordiska länder, för att förhindra att icke tjänligt foder blirföremål för handel länderna emellan? Alla de här frågorna, som hör hemma inom ramenför våra möjligheter att försöka bättre kontrollera den här typen avfodermedel, kommer vi , som jag upplyste om, att hantera inom departementetjust för att få mer skärpta bestämmelser till stånd. I det sammanhanget kommervi naturligtvis också att se över på vilket sätt vi på den nordiska nivångemensamt skall kunna få bättre och ändamålsenligare bestämmelser. 22 (): Jag tackar för den sista upplysningen, och jaghoppas att lagstiftning kommer . Vi vet annars aldrig vad konsekvenserna av sådan härimport kan bli. Vad som känns så kusligt är att vi inte vet vad vi sätter i osssom människor när sådant som detta händer. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på fråga 1982/83:395 om vattenbruk har ställt vissa frågor till migsom rör tillståndsprövning av fiskodling. Jag vill inledningsvis framhålla att jag ser positivt påde olika ansträngningar som görs för att utveckla fiskodling och annatvattenbruk i vårt land. gäller självfallet att sådan verksamhet,liksom annan näringsutöv-ning, måste ske under iakttagande av gällandelagregler och de krav som finns på hänsynstagande till olika samhällsintressen,t. För nya anläggningar för odling av fisk krävssedan den 1 juli 1981 fillstånd enligt miljöskyddslagen. Förprövningsplikteninfördes på grund av att man vet att betydande vattenförorening kanuppstå av fiskodling. När det gäller anläggningar som tillkommit innantillståndsplikten infördes ger miljöskyddslagens tillsynsreglernaturvårdsverket och länsstyrelserna möjlighet att ingripa för att motverkamiljöstörningar. I den mån beslut tas som innebär föreskrifter eller förbud närdet gäller pågående verksamhet kan allfid besvär anföras hos regeringen.Regeringen kan emellertid inte på annat sätt än genom besvärsprövning påverkabehandlingen av ett enskilt ärende. 24RUNE (): Jag tackar jordbruksministern för svaret, meninnan jag kommenterar det vill jag i korthet redovisa bakgrunden till minfråga. Enligt samstämmiga uppfattningar från många instanser börvattenbruk kunna bli en näring i som skulle kunna sysselsätta bortåt 2000 personer redan omkring 1990. Detta har man ansett sig kunna förutspå, bl.a. genom att studera de anläggningar som några handlingskraftiga pionjärerstartat och driver . Det är också uppenbart att denna näringsutveckling ärstarkt beroende av fortsatta insatser från ambitiösa och kunniga personer. Det är mot den bakgrunden man blir bestört när man itidningen får erfara att ett par av de skickligaste ochinitiativrikaste pionjärerna i hotas av att bli berövade sinaodlingsmöjligheter på grund av klantig handläggning av tillståndsfrågan. Jag träffade själv makarna blev imponerad av deras kunnande och förmåga att inte bara odla fisk utanockså att skapa exportmarknad för produkten. I ett rättssamhälle borde det varaotänkbart att någon som startat en näring med alla för tillfället erforderligafillstånd hotas av ekonomisk ruin, därför att senaregör en annan bedömning. I varje fall borde man tilldela odlarna nyalämpliga vatten som säkrar en planerad utveckling av företaget och tryggarsysselsättningen för företagarna och deras anställda. Jag avser självfallet inte att diskutera åtgärder i detåberopade fallet, eftersom kammarens debattregler inte tillåter detta. Å andrasidan är jag övertygadom att jordbruksministern delar min uppfattning, att enskilda personer ochföretag inte får komma i svårigheter när statliga organ i efterhand finner attde själva möjligen gjort en felbedömning och vill rätta till denna. Det är intetillfredsställande med generaldirektör uttalande att familjenLagnell har haft otur. "De har råkat hamna i en av två sjöar som är mycketvärdefulla från naturvårdssynpunkt." Därmed tar man bort tillståndet. Mot den bakgrunden, fru talman, vill jag fråga statsrådet:Är jordbruksministern beredd att ta upp överläggningar med kanske i förstahand civilministern för att söka finna vägar att eliminera sådana här effekterav myndighetsbeslut för enskilda personer, exempelvis de aktuella vattenbrukarnai ? Som jag sade i mitt svar är vi naturligtvispositivt inställda till den här typen av verksamhet. Vi hoppas att verksamhetenskall kunna utvecklas väl . I fråga om verksamheter av det här slaget - fiskodlingenär ju inte den enda - upptäcker man ofta i efterhand svårigheter som kan varaförknippade med verksamheten och som gör att man tvingats till lagstiftning föratt förhindra olämpliga konsekvenser av annat slag för samhället i övrigt. Detär självfallet orätt när någon som tidigare fått tillstånd att bedrivaverksamhet råkar illa ut, därför att förhållandena ändrats. Det här är naturligtvis någonting som gäller generellt förmånga områden i samhället. Därför är det också omöjligt att generelltåstadkomma en lagstiftning som eliminerar alla olägenheter som kan uppstå förenskilda på grund av att vi skärper lagstiftningen på olika områden. Jagtvingas därför hänvisa till att man här får gå besvärsvägen. Prövning sker dåfrån fall till fall. Jag vill i detta sammanhang säga att det är naturligt, närén sådan här situation uppstår, att de myndigheter som har att handlägga denhär typen av frågor gör vad som är möjligt för att hjälpa vederbörande tillrätta, om vederbörande hamnat i ett så bekymmersamt läge som familjen i detaktuella fallet. Å andra sidan kan man inte ställa anspråk på att man fårutveckla den här typen av verksamhet till vilken omfattning som helst,oberoende av vilka förutsättningar som kan finnas för verksamheten. Hela tidenär det fråga om att verksamheten måste bedrivas inom lagstiftningens ram.Myndigheterna har ju en vilja att försöka hjälpa människorna till rätta. Närolägenheter uppstår måste det bli en prövning från fall till fall. 26 (): Jag tackar jordbruksministern för de härtilläggen. Jag vet att är en vettig man, och jag tror att hanhar samma ambition som jag att i det här sammanhanget se till att vederbörandeinte kommer i kläm. Det är riktigt som jordbruksministern säger att man inteklarar det här med lagstiftning, och därför har det aldrig talats om någonlagstiftning i detta sammanhang.Men det är lika uppenbart att den som skall tillämpa lagstiftningen måste halitet känsla för vad man ställer till med och avväga proportionerna. Om man nu säger att de här två sjöarna i är såvärdefulla att man där inte vill ha kvar fiskodlingen, bör det i rimlighetensnamn vara möjligt att välja två andra sjöar som ersättning. Då säger statsrådetvisserligen att man kan besvära sig över beslutet. Men det är inte själva beslutetsom är det bekymmersamma. Problemet är att vederbörande inte har fåttersättning. Om resultatet blir att företaget dör som byråkratinskvarnar mal, är det inte mycket värt att efteråt få veta: "Du haderätt", eller "Du skulle ha fått en viss ersättning". Det finns faktiskt fall då företagen gått omkull under dentid ärendena domstolsbehandlats - och senare i rättsinstanserna har företagarnafått besked om att de hade rätt. Men vad hjälper det att få reda på det närhela företaget har drabbats av ekonomisk ruin? Om gör bedömningen att man gjorde ettmisstag när man tillät företagarna att starta och vill rätta till det, menarjag att det måste ingå i beredningsarbetet att skaffa ersättningsvatten -vilket inte borde vara en omöjlighet - så att odlingen kan flyttas över frånett område fill ett annat. Jag hoppas statsrådet delar denna min uppfattning. Det vardärför jag talade om ett samarbete med naturvårdsenheterna vid länsstyrelserna- som väl formellt lyder under civilministern. Det är just med hänsyn tagen till dengenerella karaktär som ett uttalande från min sida i detta sammanhang trotsallt skulle få - om jag bara anslöt mig till de funderingar geruttryck för - som jag på nytt vill poängtera att dessa frågor måste bedömasfrån fall till fall. Jag kan naturligtvis inte säga att det i alla sammanhangriär en sådan här situation uppstår är en skyldighet för myndigheterna attskaffa andra sjöar -om jag får ta ett exempel från den här typen av verksamhet,alltså fiskodling. Det kan ju tänkas vara olika omständigheter som harmedverkat till att svårigheterna uppstår, och man kan inte pröva det enskildafallet med hjälp av generella rekommendationer,- utan det måste ske i denordning som gäller för hantering av denna typ av frågor. 28 (): Jag har full förståelse för jordbruksministernsovilja att göra generella uttalanden. Men jag hoppas ändå att vi skall kunnavara överens om att det borde vara en ambition hos den som handlägger dessafrågor att försöka ta fram en praktisk lösning i det enskilda fallet. Detta är ett individuellt fall, där det rimligen bordefinnas praktiska lösningar att ta fram. Men man har inte besvärat sig med attförsöka finna dem utan bara fattat ett beslut om att verksamheten inte får varakvar i de Myndigheterna har inte vidtagit några andra åtgärder. Företagarna harsjälva tagit rader av initiativ, men inte kunnat få myndigheternasställningstaganden . Vad jag har sagt är, att myndigheter vidhandläggning av den här typen av ärenden allfid skall vara villiga att försökahjälpa människor till rätta. Det är så vi ser på våra myndigheter över huvudtaget och deras sätt att utöva sina funktioner. 30RUNE (): Jag tackar för detta tillägg. Jag tror att vibåda är eniga om att det är primärt att alla instanser arbetar för en positivutveckling av vattenbruket. Då är det väsentligt att även sådana här frågorhandläggs med stor förståelse för vilka problem som kan uppstå för företagarnai det enskilda fallet. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Föredrogs och hänvisades Proposifionerna1982/83:159 till lagutskottet /83:170 fill skatteutskottet 12 § Föredrogs och hänvisadesMotionerna 1982/83:2334till näringsutskottet 1982/83:2335till trafikutskottet 1982/83:2336och 2337 till näringsutskottet 1982/83:2338yrkandena 13 och 14 till arbetsmarknadsutskottet i övrigt till näringsutskottet /83:2339 yrkandena 1, 9och 15 till arbetsmarknadsutskottet i övrigt till näringsutskottet /83:2340 tillnäringsutskottet /83:2341 och 2342 till arbetsmarknadsutskottet /83:2343och 2344 till näringsutskottet /83:2345 och 2346 tillarbetsmarknadsutskottet /83:2347 till näringsutskottet /83:2348-2352till civilutskottet /83:2353 fill jordbruksutskottet 13 §Anslag till bostadsförsörjning m. m. (forts, från prot. 118) Nr 119 den Fortsattes överläggningen om civilutskottets betänkande 1982/83:22. 31 (): Anslag till I civilutskottets betänkande nr 22 behandlasden av mig bostadsförsörinine inlämnade motionen 509. Motionens syfte äratt belysa hur viktigt det är att kontakterna mellan myndigheter ochallmänhet förbättras och att det sker i så enkla former som möjligt. I motion 509 har jag som exempel på krånglig byråkratitagit upp frågan angående ansökan om statligt bostadslån. En ansökan om statligt bostadslån är ofta så kompliceradatt gemene man inte är helt säker på om han är i stånd att lämna en korrektansökan. Även om han kan få hjälp av det kommunala förmedlingsorganet eller påannat sätt, är det otillfredsställande att den enskilde inte själv kan varasäker på att han kan inlämna en korrekt låneansökan på grund av de kompliceradelåneblanketterna och lånereglernas utformning. Ansökningsförfarandet framstårinte sällan som så omständligt och så komplicerat att många förmodadelånesökande avstår från att söka statliga bostadslån. Det är närmast ensjälvklarhet och ett absolut minimikrav att lånebesluten utformas så, att de kanförstås av den lånesökande själv. Jag har själv kommit i kontakt med dessa frågor i sambandmed en ansökan om ett radonlån. Att jag själv inte lyckades tolkalänsbostadsnämndens svar på min ansökan kändes något bittert. Mest bekymradblev jag när jag upptäckte att det var fler personer än jag som inte förstodvad ansökningssvaret innehöll. Det är många av denna kammares ledamöter somjag rådfrågat, och jag har gått ganska högt upp i hierarkin av bostadspolitisktkunnande. Tyvärr har ingen lyckats hjälpa mig med att utläsa vadlänsbostadsnämndens svar avsåg. Vi måste ställa större krav på myndigheterna när detgäller kontakterna med allmänheten. framhålls det ofta som ett försvar förmyndigheternas handlande att alla de krångliga och svårtolkade svaren beror påriksdagens fattade beslut. Ja, helt naturligt skall vi riksdagsledamöter intefrånsäga oss ansvaret för fattade beslut. Men jag är övertygad om att enkeltutformade beslut i förändras till krångliga ochsvårtolkade författningstexter. Jag vill bara som ett enda exempel på detta hänvisa tillcivilutskottets betänkande 1981/82:26 angående ändrade regler för återbetalningav lån vid överiåtelse av småhus. Utskottets text är följande: "I propositionen föreslås att en ordning införs sominnebär att möjligheten för bl. a. en ny ägare av en statligt belånadegnahemsfasfighet att få överta statslånet begränsas. Förslaget innebärsammanfattningsvis att återstående lånebelopp . återbetalas påen gång i samband med överlåtelsen. I övriga fall förordas att fyra femtedelarav utestående lånebelopp vid överlåtelsen dock högst . Närriksdagsbeslutet omvandlas till författningstext blir det fem och en 21 Anslag till bostadsförsörjning m. m. halv sidori anvisningar. Låt mig citera några rader från nämndaanvisningar: "I fråga om bostadslån för sådana småhus som skallbebos av låntagaren och som den nye ägaren eller tomträttshavaren förvärvargenom köp eller byte gäller följande: Övertagande av andra bostadslån änsådana som avses i 9 § andra och tredje styckena får medges endast om detutestående lånebeloppet vid förvärvstidpunkten uppgår till . Om det utestående lånebeloppet inteöverstiger .18 750 kronor, får övertagande medges beträffande en femtedel avdet utestående beloppet. Om lånebeloppet överstiger 18 750kronor, får övertagande medges beträffande den del av beloppet som överstiger15 ." Det borde vara ganska enkelt att avgöra vilken text som ärmest lättillgänglig för allmänheten, eller . Jag ärnöjd med den behandling som motionen har fått av civilutskottet. Jag uppskattaratt utskottet har gjort revisorer uppmärksamma på de i motionenpåtalade förhållandena. Jag har inget annat yrkande än civilutskottet. 32 (): I har diskuteratshur man skall komma till rätta med problemet att levande skärgårdssamhällenavfolkas. Jag utgår givetvis från att samma problem finns i andra delar av vårtavlånga land i vad gäller kustlandskap och kustsamhällen. Det borde därförfinnas många här bland ledamöter som äntligen skulle vilja få enlösning på detta besvärliga problem. Jag är medveten om att detta är ett stort frågekomplex,som har att göra med sysselsättning, kommunikationer och allmän service. Manhar emeller-fid kunnat konstatera att frågan om ungdomens möjligheter attskaffa sig en bostad i sitt eget samhälle, där man är född och uppvuxen, harvarit en avgörande fråga när det gäller att bevara det levande samhället. Bosättningsmöjligheterna begränsas framför allt av trefaktorer. Den första är tillgången på mark lämplig för bebyggelse. Jag vill gålite längre än vad gör i sin mofion, där man säger att i vissaskärgårdssamhällen byggmöjligheterna är starkt begränsade, och säga att i endel av skärgårdssamhällena som t. ex. i finns ingen mark allsatt bygga på. De andra faktorerna är konkurrensen, när det gäller förvärv avbefintliga bostadshus, samt boendekostnaden. Som jag sade förut så är i en delfall mark helt obefintlig. I övriga fall är det en angelägenhet attmark ställs till förfogande. Jag förutsätter att den kommunala viljan finns. Konkurrensen när det gäller förvärv av äldre fastighetersker på ojämna villkor. I flertalet fall är ungdomarnas konkurrenter människorsom sparat eller på annat sätt redan skaffat sig ett kapital. Bostadshuset iskärgården är målet för mångas strävan efter rekreation och avkoppling.Prisnivån är hög, kommer så att förbli, och ungdomen är i många fall chanslösatt skaffa erforderligt kapital. Den i många fall nödvändiga upprustningen därutöver för attställa bostaden i standard och skick för ett ordinärt familjeboende sätteroftast en oöverstiglig ekonomisk gräns. Enstaka kommuner har försökt att med kommunaltborgensåtagande underlätta inköp av befintliga bostäder när det gäller atttrygga ett fortsatt boende. Försöket är lovvärt, men jag anser att det i förstahand är en statlig angelägenhet att komma till rätta med olika boendekostnaderi olika delar av landet. Det kan ske genom att statliga lån inrättas till inköp ochutrustning av det befintliga bostadsbeståndet i skärgården till samma villkorsom gäller för finansiering av nya bostäder. Lånen måste kopplas till enmantalsskrivning på fastigheten och avgränsas till områden som beskrivs ifritidsboendekommitténs delbetänkande. Jag vill därför, fru talman, med hänsyn till vad jaghärmed anfört och som överensstämmer med vad jag skrivit i min motion nr 677yrka bifall till reservation nr 23. Anslag till bostadsförsörjning m. m. 33ELISABETH (): har och jag ochunder senare år också väckt motioner angående flergenerationsboende.I dag är tyvärr flergenerationshushållen mycket ovanliga, konstaterade enartikelförfattare i Tidningen för sedan. avbefolkningen bor i hushåll med tre generationer. Statens insfitut för byggnadsforskning har utfört en undersökning,benämnd Flergenerationsboende, och diskuterar frågan hur samhället ochbostadsproduktionen skall kunna medverka till att generationer kan få bo näravarandra, om de så önskar. I har gjorts en undersökning som hartagit reda på hiir vårt nuvarande bostadsbestånd fungerar, och en liknandeundersökning har utförts i . Argumenten för flergenerationsidén blir fler och fler, menhindren i form av gällande och kanske oklara statliga lånebestämmelser liggerkvar. En översyn anser vi borde göras. I tidigare motioner har vi framhållit desamhällsekonomiska vinster som kan göras om man öppnar dörren för den här typenav generationsboende. Det rör sig naturligtvis om en lång väg att vandra -planeringen sker på lång sikt - men om det finns några hinder, och vi finneratt så är fallet, bör de undanröjas och idén kunna förverkligas. Det är den stimulans som samhället kan bidramed som viefterlyser i våra motioner och naturligtvis att byråkratin inte får resa någrahinder i vägen. Flergenerationsfamiljen kan fylla luckor därsamhällsomsorgen missar. Med tanke på de allt fler åldringar som vi får isamhället och som vi kommer att få hysa omsorg om, borde både den här ochföregående motioner kunna medverka till en seriös analys av vad som behövergöras. Landstingens uppbyggda system med hemsjukvårdvisar att man velat ha en beredskap och ett system som siktar in sig på deenskilda människornas behov. Statsmakterna måste också vara lyhörda för sådana,i Anslag till bostadsförsörjning m. m. synnerhet som det är både socialt och samhällsekonomisktvettigt. Vi ger med andra ord på det här sättet de yngregenerationerna bättre förutsättningar att ta hand om sina gamla. Inte mindreväsentlig är naturhgtvis barnomsorgsaspekten. Flergenerationsboende ger mor-och farföräldrar bättre möjligheter att stödja den yngre familjen i omhändertagandetav barnen på ett för dem positivt sätt. I civilutskottets betänkande 1982/83:22 läser jagföljande: "Utskottet har tidigare (CU 1981/82:24 s. 22) framhållit attbostäder för flergenerationsboende bör kunna produceras inom ramen för denefterfrågan som finns. har utskottet konstaterat att varken reglernaför erhållande av statliga lån eller gällande byggnormer i och för sig innebärnågon begränsning i detta avseende." Jag upprepar, fru talman, / och för sig. "Dennabedömning står fast, och någon åtgärd från sida är intemotiverad", säger utskottet vidare, och så avstyrks våra motioner. Vad innebär då uttrycket "i och för sig", sommajoriteten har skrivit under på? Innebär det inte att någon åtgärd här dockvore önskvärd? Om det inte vore så, varför har man då använt uttrycket "ioch för sig"? Det visar ju tydligt att det finns motiv för de synpunktersom vi har fört fram. Vi motionärer ser därför mycket positivt på denreservation, nr 4, om flergenerationsboende som har avgivits av ochcenterpartisterna i utskottet. Jag är helt övertygad om att alla de människorsom vill bo flera generationer tillsammans, liksom de kommunala planerarna,välkomnar den moderata-centerpartistiska reservationen och beklagar att intemajoriteten har gjort reservationens text till sin. Med dessa ord, fru talman, ber jag att få yrka bifall tillreservation 4 vid civilutskottets betänkande 1982/83:22. 34KJELL (): Eftersom vi inte blev färdiga med bostadsdebatteni går kväll var det några frågor från bl. a. som jag inte hademöjlighet att svara på. Därför har jag måst anteckna mig på talarlistan för ettanförande . a. för en rad av vpk:sförslag om ränte-och amorteringsfria lån för allmännyttiga bostadsföretag föratt täcka det som de inte får in i hyresinkomster efter hyresförhandlingarna.Han sade att man inte skulle ha en upptrappning av den garanterade räntan förallmännyttan, att man inte skulle ha en hyreshusavgift på allmännyttansfastigheter osv. Sedan kom han fram fill att det nu hade skett en räntesänkningpå 1,sedan dessa förslag framlagts.