prot · G60970 · 1982-12-31 00:00:00 — Det har ju ändå varit ett remissförfarande,låt vara i förenklad form. Slutligen den sista, frågan. Det stycke som börjar"Enligt 7 kap. 2 § regeringsformen" skulle vara svar på den fråga somherr upprepar. Om det är otydligt, så vill jag säga att avsikten äratt man får bedöma detta från fall till fall. Regeringsformen lämnar då berörtdepartement möjlighet att avgöra vilket remissförfarande som skall användas.Mitt svar måste bli att det kan man inte generellt ha någon uppfattning om, manfår göra en bedömning. I denna fråga gjorde jag den bedömningen att det varviktigt att få fram propositionen för att få den nya verksorganisafionen ikraft. Därför ville jag att ett så kort remissförfarande som möjligt skulleanvändas. Detta har inte på något sätt skadat proposifionsarbetet, och jaghoppas att skall inse att det var en braproposition som kom till . Om behandlingen inom regeringen av utredningsförslag omindustriverkets verksamhet och organisation 59 (vpk): Förmodligen är det inte bara i detta fall mankan åberopa och kommer att åberopa tidsnöd och att det är bråttom att få framförslagen, och det är det som inger oro. Även om skälen nu accepteras i det härkonkreta fallet kvarstår ändå frågan om det är en ny praxis man slår in på. Det är tydligen svårt att få besked på den punkten. Vi fårväl vaksamt följa den här frågan i fortsättningen, för jag tror inte att det ärbra för arbete om man försämrar remissförfarandet och därmedbeslutsunderlaget. Jag vill erinra om att nära nog historiskt harsett kritiskt på om remissförfarandet försämrats, därför att det med rätta kanhävdas att då blir också beslutsunderlag sämre. Jag hade önskat ett klarare beskedom att detta var det konkreta fall som nödvändiggjorde ett sådant här begränsatremissförfarande, men det är tydligen inte möjligt att få fram ett besked påden punkten. Jag, vill inte utesluta att jag iframtiden på industridepartementets område kan komma att använda ett sådant härremissförfarande igen, därför att jag anser att de erfarenheter som vi har fåttav detta är enbart goda och positiva. Jag säger detta särskilt med tanke på attvi i detta fall utgick från det lovvärda syftet att så snabbt som möjligt fåfram en proposition, så att och övriga i skall kunnabehandla propositionen , och framför allt för att vi skall få en nyindustripolitisk organisation. Det kan väl inte vara en vettig politikatt vi skall vara så omständliga, byråkratiska och stelbenta av oss bara föratt vi skall hålla fast vid ett si och så långt remissförfarande och därigenomförsena ett förslag . Är det ändå inte sakfrågorna och förslagen närdet gäller politiken som är det viktigaste? efterlyser jag såväl förregeringens som för arbete mindre stelbenthet och kanske en snabbarebehandling. Jag har ansträngt mig för att få till stånd en snabbare behandling,och då tycker jag inte att skall straffa mig för det, utan jaghade 3 protokoU 1982/83:70-72 Tisdagenden 1 febriiari 1983 nästan väntat miguppmuntrande ord från för denna remissverksamhet. har jagfått motsatsen, och det gör mig litet bedrövad. Anf.61 (vpk): Avgörande blir naturligtvis vilka skäl kommer attåberopa om man tillämpar den här metoden även i fortsättningen. Det är tydligtatt det nu inte enbart kommer att handla om tidsnöd eller om att snabbt få framfrågorna, utan industriministern anser även att den här formen är bättre än detsedvanliga remissförfarandet - åtminstone lika bra. Påden punkten är jag fortfarande tveksam, därför att jag tror att det ärvärdefullt om regeringen kommer med ett ganska ornfattande förslag, och att detfår prövas i den ordning som har gällt för remissförfarandet - attkritiska synpunkter redovisas och att man värderar de olika förslagen. Vissthar vi intresse av att snabbt få fram förslagen och snabbt få ta ställning tilldem, men vi vill också ha dem väl underbyggda så att vi har ett brabeslutsunderlag. Det här kommer att bli ett väl underbyggt förslag, och jag hoppas attockså skall anse att det är ett bra förslag som förs fram. Jag villtillägga att man vid det seminarium som anordnades och i de skriftligaremissvar som har kommit in enstämmigt har uttalat att utredningens förslag ärvärda att bygga vidare på. Därför vill jag än en gång säga att jag tycker attherr skall sätta värde på det, när "produkten" väl läggs fram. Jagkan inte säga till att detta skall vara det enda fall då jagvill förenkla ett remissförfarande, utan jag eftersträvar faktiskt att inommitt ansvarsområde göra så många förenklingar som möjligt och få fram förslagsom inte behöver bli försenade på grund av att vi har gjort si ellerså. Jag tycker att vi kan pröva nya former också när det gäller det statligautredningsväsendet - det är min bestämda uppfattning. Överläggningenvar härmed avslutad. 15§ Meddelande om svar på interpellation 1982/83:59 Jag vill anmäla att interpellation 1982/83:59 omanvändningen av THX-behandling på grund av min arbetsbelastning inte kommeratt besvaras inom stipulerad tid. Jag har kommit överens med att interpellationen skall besvaras . 16 § Svar på fråga 1982/83:212 om hälso- och sjukvården ikrig i har frågatförsvarsministern om lägesbeskrivning i programplan för hälso-och sjukvården, samt hälsoskyddet i krig för perioden1983/84-1987/88 på ett tillfredsställande sätt motsvarar vad svenska folket ochde inom hälso- och sjukvården verksamma kan begära i den nu rådandeinternationella situationen och, om så ej är fallet, vad försvarsministernavser att företa sig. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ankommerpå mig att besvara frågan. Det ankommer givetvis på en myndighet att för regeringenpåtala brister inom sitt verksamhetsområde och föreslå åtgärder för attavhjälpa dessa. besvarades en interpellation av GunnarBiörck om beredskapen för hälso- och sjukvården i krig. Vidare besvarades den19 en interpellation av om landstingens ansvar förhälso-och sjukvården i krig. försvarsbeslut (1981/82:102, bil. 5, FöU 18, rskr374) innebar att ansåg att den borgerliga regeringens förslag om entvåårig ekonomisk ram för hälso- och sjukvården samt i krig intevar tillräckligt. beslutade i stället om en femårig ekonomisk ram på320 milj. kr. eller 64 milj. kr. I den framlagda budgetpropositionen föreslårregeringen att 64,3 milj. kr. anvisas för nämnda ändamål. Därutöver har bl. a.1,2 milj. kr. beräknats för den utredning om sjukvårdens skydd i krig somsocialstyrelsen bedriver i samråd med bl. Även om sjukvårdsberedskapen får anses vara ganska godinom vissa områden, återstår mycket att göra. Genom riksdagsbeslut harvi emellertid fått en fast grund för att förbättra beredskapen jnom detta för totalförsvaret så viktiga område. Öm hälso- och sjukvården i krig 65GUNNAR i (m): Tillåt mig att framföra ett tack för det svarstatsrådet har lämnat på min ursprungligen till försvarsministernställda fråga. Jag kan tyvärr inte säga att svaret är särskilt upplysande, utandet är i allt väsentligt formellt - kanske ett uttryck för socialdepartementetsmaktlöshet till följd av tidigare riksdagsbeslut. Det är, som statsrådet antydde, inte första gången jagställer en liknande fråga. I själva verket har jag påolika sätt försökt fästa regeringens och uppmärksamhet på bristernai denna del av vår beredskap. Jag får, för protokollet, hänvisa till motionerna1978/79:693, 1980/81:369, 1981/82:2116, 2186och 2211 samt till interpellationer, frågor och anföranden i riksdagensprotokoll 1979/80:118, 1980/81:45, 1981/82:85 och 123. har jag återkommit i saken mot bakgrund avsocialstyrelsens nya programplan för hälso- och sjukvårdens verksamhet i krig.Under den tid min Om hälso- och sjukvården i krig frågavandrat från försvars- fill har underlagsmaterialetytterligare berikats med en motion av och , nr1303, om behovet av omedelbara åtgärder för att säkerställa en på alla nivåereffekfiv ledning av sjukvården i krig. Läget på detta område är inte bara allvarligt. Detförefaller av dokument att döma närmast förtvivlat. Jag kanknappast dela uppfattningen att det är "ganska bra på vissa områden".Det som föranledde min fråga till varLandstingsförbundets uppseendeväckande obstruktion gentemot beslutoch anvisningar i saken. Denna obstruktion tycks nu hafortsatt, inte bara under den grå "övergångstiden" utan också rätt ini den tid då nu hela ansvaret överflyttats till landstingen. Obstruktionen baseraspå ekonomiska argument från detta samma landstingförbund, som planerar ettmagnifikt skrytbygge på ett ställe, som i händelse av krig kommer att varabland de första att utplånas. Jag har med beklagande under mina år i funnitatt statsmaktens företrädare oavbrutet försökt att skaka av sig ansvaret förlandets sjukvård, både i fred och i krig, till landstingen. Man har sålt ut destatliga sjukhusen , och Akademiskasjukhuset i . Staten utlämnade länsläkarna till landstingen utan attbekymra sig om vilket öde som väntade dem. Genom den nya hälso- ochsjukvårdslagen prisgav man sjukvården åt landstingens godtycke, och genomreduktionen, kvantitativt och kvalitativt, av utarmades statenskontrollfunktioner. Resultatet för landets sjukvård under beredskap och krigförefaller nu katastrofalt. Sannerligen, jag avundas er inte, GertrudSigurdsen, att inför och svenska folket bära det formella ansvaretför den svenska sjukvården i krig, när det reella ansvaret numera förvaltas avklåpare och tvärviggar. , som annars inte är så blek om nosen,sade sig vilja föra ett saktmodigt språk mot dem. Det hjälpte inte. Ett nödropfrån ligger, såvitt jag erfarit, på denbiträdande socialministerns bord. Hur styrs landet? Hurvill statsrådet återställa statens auktoritet och medborgarnas skyddtill liv och hälsa i orostider? I den här regeringen är det i alla fall ni somär ansvarig för det senare, och varje timma. i uppfattning omLandstingsförbundet har jag hört tidigare. Jag tycker inte att läget ärförtvivlat som säger. Jag tycker heller inte att situationen ärkatastrofal. Jag skulle vilja uttrycka mig så här, för att uttala migförsiktigt här i kammaren, att jag tycker att läser socialstyrelsensprogramplan som ett visst väsen läser . Det framgår ändå av planen att deprioriterade målen försvarsbeslut i flera avseenden kan uppnås. Vi har också från en ny hälso- ochsjukvårdslag. Den gäller också under beredskaps- och krigsförhållanden. Det kanpekas på flera områden där vi alltså har en mycket god beredskap. Jag kan dela den uppfattningen - som jag tror att GunnarBiörck har - att beredskapen rörande sjukvårdsmateriel av förbrukningskaraktärinte är tillfredsställande. Men under detta budgetår påbörjas en uppbyggnad avberedskapen inom det här området, just enligt det beslut som är en följd av1982 års försvarsbeslut. Det är också min förhoppning att staten under det häråret skall kunna träffa ett principavtal med sjukvårdshuvudmännen om derasmedverkan i hälso- och sjukvårdens försörjningsberedskap. Det gäller bådesjukvårdsmateriel av förbrukningskaraktär och mer varaktig utrustning. Om hälso- och sjukvården i krig 67 i (m): Jag ber att få tacka för kompletteringen. Jag har inte klagat på , och jag ärsjälvfallet nöjd med att höjde anslaget till materielen.Men när säger att man > flera avseenden kan uppnå målen,menar jag att man i alla avseenden måste kunna uppnå målen. Enligt min mening är det en olycka att staten har vräktöver svåra uppgifter på landstingen utan att ha författningsmässiga ochpolitiska resurser att genomdriva sina önskemål. Här behövs inte åtstramning,utan uppstram-ning. Kanske revisorer kunde ta sig en titt på dettahos länsstyrelserna och hos ? Jag vill gärna sluta med att återge något som jag fakfiskthar citerat en gång tidigare, nämligen vad sade före andraväridskrigets utbrott om den regering som han då angrep: Bristande förutseende, ovilja att handla när det skullevarit enkelt och effekfivt att handla, brist på klarsyn, varandra motsäganderåd ända fram till katastrofen - detta utgör element i en ändlös upprepning avhistoriska misstag. Jag är rädd att något motsvarandehåller på att hända inom sjukvårdsområdet. Det är därför som jag har varit ochfortsätter att vara angelägen om att se till att dessa frågor kommer fram irampljuset och att man vidtar åtgärderom så erfordras även drastiska sådana -för att få fart på det hela. Jag vill försäkra i attjag också är angelägen om att vi i alla avseenden skall nå de här målen. Jag kan redovisa för vad regeringen kommeratt ta ställning till under det här året. Vi skall bl. a. behandla frågan omutbildning för hälso-och sjukvård vid katastrof och krig enligt ett förslag somlagts fram av utredningen om sjukvård i krig. Utredningens betänkande håller nupå att remissbehandlas. Vidare kan jag nämna den särskilda utredare som har tilluppgift att utreda ansvar och uppgifter inom socialstyrelsensberedskapsområde. Han skall slutföra sitt arbete till den 1 juni 1983.Regeringen skall därefter ta ställning till de förslag han lägger fram. Omstöd till modernisering av. . NCB.s fabrik i Jagkommer alltså att vara sysselsatt med de här frågorna och kanskeockså fortsättningsvis. Jag är således lika angelägen som . om attde uppsatta målen skall kunna uppnås. Anf.69 i (m): , Låt mig sluta detta meningsutbyte med att uttala min respekt förstatsrådet . Jag tycker att jag kan finna en successiv förstärkning avhennes uttalanden under debattens gång - i den riktning som jag hoppas på ocheftersträvar. Detär bra att utredningar får deadlines, och jag sätter värde på att vi skall haden här utredningen klar . Överläggningenvar härmed avslutad. 17§ Svar på fråga 1982/83:207 om stöd till modernisering av NCB:s fabrik i Anf.70 Statsrådet : Herr talman! 1. om jag är beredd att utlova enpositiv behandling i regeringen av framställning om ytterligare ägaretillskottför regionalpolitiskt stöd för en moderniserad Väjafabrik; 2. om jag är beredd att behandlaärendet med sådan snabbhet att byggnadsarbetena kan igångsättas vintern1983/84. () har studerat förutsättningarna för utvecklingav skogsindustrin i . Styrelsen för NCB har godkänt ett förslag sominnebär modernisering och utbyggnad av Dynas fabriker i . Företagsledningenhar under hand presenterat projektet för mig. Inom NCB utreds nu olika finansieringsmöjlighetervad gäller den planerade investeringen. Företagsledningen kommer under vårenatt presentera ett finansieringsförslag. I avvaktan på detta förslag är jag inteberedd att uttala mig om eventuella statliga stöd till investeringen. 71 (): Allra först ett tack till statsrådet för svaret på frågan. Tvåraka frågor borde ge två raka svar. Ett klart besked skulle ha skingrat denovisshet som råder i . Det skulle ha givit både NCB ocharbetsmarknadsmyndigheterna i länet vägledning - Väjafabrikens ombyggnad är enmycket betydelsefull regionalpolitisk fråga. Jagvill erinra om att gång på gång gjort uttalanden med innebörden attVäjafabriken är en bestående enhet i den strukturförvandling som massa- ochpappersindustrin genomgår. uttalade näringsutskottet att det varangeläget att utbyggnaden av Väjafabriken kom till stånd. sadesamma utskott att utbyggnaden i bör prioriteras. Sammasynsätt fanns i regeringens propositioner , och harinte heller haft någon annan mening. Det har funnits stora planer för den här utbyggnaden. Nukan nog och jag vara överens om att den stora utbyggnaden avVäjafabriken ligger ganska långt fram i tiden - Europamarknaden lär inte iförsta taget svälja något nytt stort pappersbruk. Men den försiktiga utbyggnadsom NCB-ledningen har utrett är enligt min mening realistisk. Virket finns,kunnandet finns och marknad finns för en viss ökning av produktionen. Enmodernisering och upptrimning av Väjafabriken skulle både generera pengar ochge handlingsfrihet för framtiden. Det skulle betyda mycket rent psykologiskt,förutom att byggarbetsmarknaden skulle få 370 man sysselsatta i byggnadsarbete.Det betyder mycket i . Jag noterar att statsrådet inte är beredd attlova ställa sig positiv den dag ansökan om lokaliseringsbidrag inkommer filldepartementet. Är det verkligen för mycket begärt, , attstatsrådet lovar att pröva den här frågan positivt? Jag skulle gärna vilja haett svar på den lilla avrundande frågan. Om stöd till modernisering av NCB.s fabrik i Här åberopas nu olika uttalanden från den tiddå vi hade en borgerlig regering. Jag tror inte att man med någon störreframgång kan komma till mig och fråga varför den inte genomförde dem. Det tordeherr veta bättre än jag. Jag tror också förstår att det gäller att fåfram ett beslutsunderlag innan regeringen tar ställning. Som jag nämnde i mittsvar återstår det ännu att utreda en del frågor. Inom NCB studeras f. n. olikalösningar av finansieringsproblemet. Lönsamhetsbilden synes ännu vara oklar,och det är osäkert om NCB, med sin, relativt sett, instabila finansiellaställning kan ta på sig ansvaret för en ny stor investering. Men de här frågorna gäller det att få klarhet i, och närNCB har presenterat saken för mig skall frågan beredas idepartementet. Jag tror att vi måste följa den behandlingsgången. 73 (): Låt mig påpeka att både regeringen regeringen på sin fid var positiva till Väjafabrikens utbyggnad -det tror jag också att har läst in i de propositioner som harframlagts. var f. ö. fullständigt enig - alltså över partigränserna -i de här frågorna. Men med det senaste inlägget gjorde migverkligen oroad. Han sade att det är osäkert om NCB skulle klara att göra denhär investeringen. Låt mig påpeka - det borde känna till - attVäjafabriken går bra, trots lågkonjunkturen. Statsrådet att utsikterna är så dystra är inte särskilt upplyftande för dem somarbetar i NCB:s fabrik i . Om bevakningen av militära vapenförråd Jag hoppas att gör ett besök i ochdå har med sig mer positiva besked än . Låt mig påpeka att det förhållandet attregeringarna och har varit positiva inte har förändrat saklägetför Väjafabriken. Det fordras åtgärder och förslag för att gå från en positivsyn till en aktiv handling. Vilka slutsatser än drar av mitt inläggvill jag dock återigen påpeka att regeringen måste ha ett beslutsunderlag föratt kunna ta ställning till frågan. I avvaktan på det beslutsunderlaget kaninget ställningstagande ske. 75SVEN-ERIK (): Det är inte fråga om ett ställningstagandeidag; jag har bara velat efterlysa statsrådets positiva inställning till dennafråga. Det har inte - det är vi inte oense om - framlagts någotutrett förslag om Väjafabrikens utbyggnad . Men har det gjorts engrundlig utredning av två olika konsultföretag.. Båda pekari positiv riktning.Det tycker jag att statsrådet borde ta till sitt hjärta. Överläggningen var härmed avslutad. 18 § Svar på fråga 1982/83:198 om bevakningen av militäravapenförråd 76 Försvarsministern : . . : har frågat om jag anser atttillsyn, bevakning och tillgänglighet vid våra militära förråd i nulägetuppfyller de krav som bör ställas för att förhindra inbrott i våra militäravapenförråd och, om jag inte anser detta, vad som ytterligare kan göras för attförhindra tillgrepp. , då nya förvaringssätt, t. ex. kassuner,infördes, har vapenförlusterna hållit sig på en relativt låg och jämn nivå.Dessförinnan var siffrorna mycket högre. Beträffande förvaringen av ammunition och sprängmedel ärförhållandet följande. av våra förråd är av ny typ eller typ bergförråd.Inget inbrottsförsök har lyckats mot dessa förrådstyper. De över 1 600 förråden av äldre typ är också väl byggda,och det krävs skärbrännåre eller annan specialutrustning för att komma in. Sammanlagt har endast åtta inbrott skett i wi/ifara,ammunitionsförråd . Härutöver har ca 25 försök till inbrott gjorts som förråden alltså har motstått. ÖB har en kontrollgrupp som ständigt arbetar med kontroll och förbättringarav försvarets bevakning. Denna grupp ägnar stort intresse åt dessa frågor. ÖB har också tillsatt en bevakningsutredning, som främsttar fram lämplig bevakningsteknik. Denna utredning kommer att särskilt behandlaammunitionsförråden. Slutligen kommer ÖB att öka tillsyn och larmning vidsådana förråd som bedöms vara speciellt utsatta. Det är inte realistiskt att tro att vi helt skall kunnaundgå vapenstölder med tanke på den mycket omfattande hantering som sker vidvåra förband och inom hemvärnet och den decentralisering av förrådsställningensom krävs för att säkerställa vår mobilisering. Mina slutsatser blir att förvaringen av vapen är ordnad påett sätt som uppfyller de krav som rimligen bör kunna ställas med tanke på de ekonomiskaresurserna och kravet på decentralisering. Beträffande ammunitions- och sprängmedelsförvaringen anserjag det inte ekonomiskt möjligt att vidta några mer omfattande åtgärder vid demånga äldre förråden. De förbättringar ÖB planerar är rimliga ur ekonomisksynvinkel och kan bättra på den statistik som trots allt uppvisarhyggliga siffror. Om bevakningen av militära vapenförråd 77 HUGOBERGDAHL (fp): Jag tackar försvarsministern för svaret på min fråga. Jag vill först konstatera att det sker ett stortantal inbrott och stölder i militära förråd och militära förläggningar överhela landet. Genom dessa stölder kommer skjutvapen, ammunition och sprängämnen,liksom övrig militär materiel såsom militära persedlar ochförbrukningsmateriel, i obehöriga händer. Erfarenheten visar att en del avdenna utrustning senare kommer till användning vid grova brott av skilda slag. Det senaste uppmärksammade fallet är sprängningen vidNorrlandsgatan här i . Hela kvarter drabbades på ettförödande sätt. har konstaterat att sprängningen utfördes medsprängdeg, ett ytterst effektivt militärt medel för att rasera och utrota.Denna sprängdeg hade tillgripits från ett militärt förråd utanför Stockholm.Vid detta inbrott kom man enligt polisens uppgifter över ca sprängdeg.Enligt samma källa kom ca av detta sprängmedel till användning vid ,med känt resultat. Man kan ana den förödelse som resterande kanresultera i om de inte kan återskaffas. Jag skulle vilja säga till försvarsministern att jagingalunda tillhör dem som tror att man endast genom skärpt tillsyn ochbevakning kan helt stoppa stölder av vapenutrustning. Men jag tror att det ärmöjligt att genom skärpt bevakning försvåra och därmed minska antalettillgrepp. Vad jag däremot tror på är att vi effektivare kanförhindra inbrott i vapenförräd genom att försvåra tillgängligheten. Med dettaavser jag att fristående militära förråd görs inbrottssäkrare. Inte minst kanventilationsanordningar, dörrar och låsanordningar vid ifrågavarandeförrådslokaler avsevärt förstärkas. Om bevakningen av militära vapenförråd Allt detta kostar pengar, självklart. Enligt minuppfattning är det väl använda pengar. Gör vi inte satsningar på området,kommer förlusterna som stora minusposter pä andra samhällsområden.Skadegörelsen vid , t. ex., beräknas till ca 20 milj. kr. Trots att försvarsministern i det svar som han har getthär förklarar sig någorlunda nöjd med situationen på detta område, skulle jagavslutningsvis vilja fråga: Anser försvarsministern det nödvändigt att pä någotsätt med militärledningen ta upp frågan om ytterligare effektivisering när detgäller skyddet av de militära förrådslokalerna? Jag vill, liksom , helstnedbringa inbrotten i de militära förråden till noll. Om jag först skall ta upp vapenförvaringen ochvapenstölderna, har vi i våra militära förråd 1 100 000 bärbara, finkalibrigavapen. Förlusterna är ca 50 vapen . Av dem förloras två tredjedelar isamband med övningar, genom stölder på regementen - eller förloras hoshemvärnet. Det finns 1 700 000 civila vapen, jakt- och målskyttevapen, ochdärav förloras 500 . Jag nämner dessa siffror för att visa påproportionerna och för att visa att den militära sektorn ligger jämförelsevisväl fill. När det gäller ammunitionsförråden har jag berättat attunder den senaste tioårsperioden har åtta inbrott skett; fem . Man får naturligtvis-jag håller med om det-hela tiden vara uppmärksam på vad man kan göra för att förstärka förråden. Jaghar också framfört vilka olika utredningar överbefälhavaren har satt i gång.Här har naturligtvis försvarsdepartementet ständiga kontakter med överbefälhavarenoch de övriga myndigheterna. 79 ():