prot · G60950 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:50 Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. 1 § Justerades protokollet för den 7innevarande månad. 2 § Föredrogs och hänvisadesProposifionerna 1982/83:61 till jusfitieutskottet /83:77 tillnäringsufskottet 1982/83:78 till ufrikesutskoftet 3 § Föredrogs och hänvisades Motion 1982/83:144 till civilutskoftef 4§ Föredrogs, men bordlades äter Konstitutionsutskottetsbetänkande /83:16 betänkanden /83:20, 21 och 24Skatteufskottets betänkanden /83:12 och 15 betänkande1982/83:14 betänkande 1982/83:17 Utbildningsutskottetsbetänkanden /83:11 och 12 betänkanden /83:5 och 6Jordbruksufskoftets betänkande 1982/83:20 Näringsutskoftets betänkanden /83:15och 18 betänkande 1982/83:13 Civilutskotfetsbetänkanden /83:7 och 8 5 § Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. Föredrogs finansutskottetsbetänkande /83:10 om upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. 1982/83:55delvis). Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. 1982/83:14 om höjning av mervärdeskatten (prop, 1982/83:55delvis), 1982/83:9 om höjning avarbetsmarknadsavgiften (prop, 1982/83:55 delvis), 1982/83:12 om familjepolitiken(prop, 1982/83:55 delvis och skr, 1982/ 83:34), 1982/83:13 om upphävande avbeslutet om karensdagar, m, m. (prop,1982/ 83:55 delvis), 1982/83:21 om subvenfioneringen avlivsmedel (prop, 1982/83:55 delvis) samt 1982/83:12 om förbättringar i arbetslöshetsförsäkringenm, m, (prop, 1982/-83:55 delvis), AnL 1 TALMANNEN: betänkande 10, skatteutskoftetsbetänkande 14, socialförsäkringsutskottets betänkanden 9 och 13,socialutskottets betänkande 12, jordbmksufskottefs betänkande 21 samtarbetsmarknadsutskottefs betänkande 12 debatteras i etf sammanhang, ochyrkanden beträffande samtliga dessa betänkanden fär framställas under dengemensamma överläggningen. AnL 2 (): Defta är den dag socialdemokraterna helstskulle ha velat slippa. Det är den dag dä de skall uppfylla sina fyra heligavallöften. De skall gynna friska medborgare som endast tillfälligt är sjuka. Deskall se till att pensionärerna får kompensation när skatten pä brännvin höjs -men inte när devalveringen gör kaffet dyrare. De skall ge förbättringar ät dembland de arbetslösa som redan har den högsta ersäftnmgen. Och de skall geytterligare statsstöd till den form av barnomsorg som tilldelas denstörsta subventionen med allmänna medel. Allt detta skall betalas med en höjning av momsen. Denskatteskärpningen drabbar som bekant alla - fatfiga som rika. Köpkraften blandde yrkesverksamma, vilken redan sänkts kraftigt till följd av devalveringen,skall pressas ned ytterligare. Vidare skall löneskatten höjas. Även denreducerar reallöneutrymmef. Men därutöver motverkar den återhämtningen inäringslivet och slår ut i stället för aft skapa arbetstillfällen. Dessa skattehöjningar utlöser ytterligarekompensafionsbehov. Bidragen skall höjas fill barnfamiljer och studerande, ochlivsmedelssubventionerna skall åter bli större. Rundgången av skatter ochbidrag snurrar vidare i allt snabbare takt. Den här karusellen har startats med berått mod och drivsvidare i -åtminstone skenbart - kontrollerade former. Men det underskott istatens budget som blir följden tycks nu skena i väg utan en chans förregeringen att hålla igen. Medborgerlig politik skulle det ha kunnat bli 75 miljarder, vilket realt settinte hade inneburit någon ökning. Efter devalvering och krisplan fick ekonomi-och budgetminisfer förkunna aft kampen för att få ned budgetunderskottethade inletts med aft det ökats på till 90 miljarder. meddeladeriksrevisionsverket att det nu vänfas bli 94 miljarder, I den allmänpolitiska debatten i slutet av oktoberförutspådde jag att underskottet kommer atf växa till 100 miljarder innanbudgetåret är slut. Med den takt som utvecklingen hitfills har tagit riskerarjag atf framstå som en stor optimist. Det finns en tendens i svensk debatt att underskattanackdelarna med vårt enorma och snabbt växande budgetunderskott. Vi bygger irask takt upp spänningar i vårt land, som vida överträffar den traditionellarivaliteten mellan arbetstagare och kapitalägare, mellan lägre och högreinkomsttagare. De nya fördelningsproblemen ställer förvärvsarbetande motpensionärer och studerande och dagens generation mot den efterkommande. Framförallt uppstår spänningar på den finansiella sidan. När alla tillgängligakreditmedel går åt för atf klara statsupplåningen, blir def inget över för dennödvändiga utbyggnaden av näringslivet. Men till dessa frågor återkommer jag,herr talman, i morgondagens debatt om den ekonomiska politiken, I betänkande nr 10 från finansutskottet, som vi nu harframför oss, hävdar de socialdemokratiska ledamöterna att det storaunderskottet gör det nödvändigt att totalfinansiera de förbättringar som de föreslåri det sociala förmånssystemet. Som motivering för att avslå den moderataparfimotionen anges att vi skall ha ägnat oss åt tvetalan. Vi sägs ha påståttatt de socialdemokratiska åtgärderna både överfinansieras och underfinansieras.Den anklagelsen vittnar verkligen om argumentnöd. Vad vi framhåller i vårmotion är atf den sammanlagda effekten av de ekonomisk-polifiska förslag somlagts fram i propositionerna 50 och 55 leder fill ett ökat budgetunderskott -etf uttalande vars riktighet med all tänkbar kraft demonstrerats iriksrevisionsverkets senaste budgetprognos. Därutöver har vi klargjort attskattehöjningarna i proposition 55. jämfört med de där föreslagna utgiftsökningarna,medför en överfinansiering, vilket ufskotfsmajoriteten själv redovisar i formav ett kassamässigt överskott på /84,Men vill man missförstå, så är det klarf att det går. Socialdemokraterna vill gärna ge intryck av att de fyraheliga vallöftena innebär sociala förbättringar för de sämst ställda, vilka vialla solidariskt skall vara med om atf betala. Men det är ju inte alls det somsaken gäller. De förhållanden som socialdemokraterna vill få till stånd, degäller ju redan i Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. Onsdagen den 15 december.1982 Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. dag, Isyfte aft begränsa budgetunderskottet med alla dess negafiva verkningar beslötden borgerliga riksdagsmajoritet som fanns före valet aft något begränsautgifterna för vissa sociala välfärdsanordningar, utan aft detta i något fallbehövde träffa de sämst ställda grupperna. Socialdemokraterna medger i detta sammanhang def rikfiga iatt försöka hålla nere budgetunderskottet, men väljer aft höja skatterna föratf bevara förmånerna, Bortsett från den starkare viljan på den borgerligasidan att hålla nere budgetunderskottet, framkommer här den verkliga skillnadeni synen på hur det skall bemästras. Socialdemokraterna tror fortfarande atf detkan ske genom att höja skatterna, trots aft vårt skattetryck redan är hårdast ivärlden och tar i anspråk mer än hälften av våra samlade inkomster. Denborgerliga riksdagsmajoritefen uttalade , att etf ökat skattetryck infeär en framkomlig väg för atf minska budgetunderskottet, utan def måste ske viabesparingar på statsbudgetens utgiftssida. Det betyder atf vi borgerliga reservanter i utskottet infefar avstånd från majoritetens bedömning atf det är nödvändigt atttotalfinansiera de i propositionen aktuella åtgärderna. Vår uppfattning är.aftdessa åtgärder infe är aktuella, varför frågan om totalfinansiering över huvudtaget infe uppkommer. Jag inledde, herr talman, med att uttala en förmodan aftsocialdemokraterna helst skulle ha velat slippa uppleva denna dag. Def är ännuoklart hur den kommer att sluta. Alldeles klarf är däremot att det här ikammaren finns en majoritet som är emot den del av regeringens förslag som gårut på att höja momsen . Det finns ett bra sätt för socialdemokraterna atf komma urden knipa som de fyra löftena försaft dem i. Det är att hålla fast vid sin uppfattning att deinte kan genomföras ofinansierade och att godta det förhållandet att det inte går aft samla en majoritet kring ett förslag hur de skall finansieras. Därmed blir allt vid vad den borgerliga riksdagsmajoritefen beslutade före valet. Qm ni socialdemokrater väljer en så klok utväg ur ertdilemma, skall inte vi moderater håna er för def. Men ni får räkna med atf detblir tal om svek, om -som skedde vid presentationen av era förslag påpensionsområdet - ni själva påstår aft ni har uppfyllt era löften, trots attdet-uppenbart är osant. Med det anförda yrkar jag, herr talman, bifall fill denborgerliga reservationen nr 1 i finansutskottets betänkande 10. Jag yrkar ocksåbifall fill reservafion 4, som ger en annan motivering än majoritetens för atfavslå vpk:s finansieringsförslag. AnL 3 (); Svenska folket har vaknat medbesked via massmedia atf statsminister och regeringen är beredda attavgå. Frågan är vad svenska folket känner sig mest skakat av, defta besked frånstatsministern eller alternativet att momsen höjs . Jag får intrycket avatt regeringen är så fixerad vid sin egen myt om kraftfullhet aft den förloratsinnet för proporfioner. träder statsministern själv fram för att försvaraett av sina statsråds fadäser och går därvid till våldsamma angrepp mot enenskild medborgare. En annan dag hotar han med minoritetsregeringens avgång, ominte ett parfi - vpk - totalt underkastar sig regeringens önskemål om stöd föratt genomföra några samhällsekonomiskt sett dubiösa vallöften. Har regeringeri glömt vilken ekonomisk situafion vårt landbefinner sig i, Hksom över huvud taget situationen i vår omvärld? Är det vibevittnat nu den omtalade krafffullheten, så liknar det en kraftfullhef på vägmot själviitplå-ning. Förvisso finns def mycket atf säga om regeringensekonomiska polifik, men den debatten skall ju, med risk för att som jästenslängas efter degen i ugnen, ske . Det är dock redan nu värt att noterasom bakgrund till dagens debatt atf devalveringen innebär etf moment av alltförstort risktagande i sfabiliseringspolitiken och atf regeringens hittillsgenomförda eller aviserade åtgärder verkligen infe har varit övertygande.Devalveringen kan infe frita regeringen från ansvaret atf fullföljaanpassningen av vår ekonomi fill den ekonomiska verklighet i vilken vi lever. Under 1950- och 1960-taleri upplevde västvärlden iallmänhet och i synnerhet en exempellös'ekoriomisk tillväxt, som vigång efter annan har anledriing att återkomma fill. De växandetillgångarna räckte både till att kraftigt höja den privata levnadsstandardenoch till att öka de offenfiiga ambitionerna. Vi byggde upp etf stortantal sociala trygghetssystem, där besluten innebar stora åtaganden förframtiden. Men den ekonomiska tillväxt vi hade när besluten togs framstod dehöga ambitionerna inte bara som önskvärda utan även som realisfiska. har den ekonomiska situationen drastisktförändrats både ute i världen och här hemma. Den ekonomiska tillväxttakten harsjunkit radikalt och, såvitt man nu kan bedöma, för överskådlig fid. Detta harförf med sig en betydligt lägre ökningstakt för det allmännas inkomster.Inkomsterna växer helt enkelt inte i takt med utgifternas ökning. Tillväxttaktenför utgifterna är ju bestämd av de beslut som togs i en helt annan, meraidyllisk, ekonomisk situation. Den nuvarande situafionen, med äufomafiskt snabbt växandeutgifter å ena sidan och betydligt långsammare växande inkomster å den andra, måstemed nödvändighet leda fill ett alltmer ökande budgefgap. Så har också skett, ivårt land som i en lång rad andra länder. I denna situation finns i princip bara två vägar att gå:aft skärpa beskattningen, så att inkomsterna anpassas efter utgifterna, elleratt anpassa utgifterna till inkomsterna. Socialdemokraterna valde under förstahalvan av den förra metoden. Detta ledde fiUatt fickvärldens högsta skaftetryck. Allvarligare var dock att det höga skaftetrycketfick mycket negafiva effekter på ekonomins långsikfiga funktionssätt. Detlönade sig allt sämre att arbeta vitt och allt bättre att arbeta svart. Attfrämst de orimligt höga marginalskatterna fick dessa effekter insåg infesocialdemokraterna . Trots detta har man ännu inte vägat fullt utdra konsekvenserna Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. utan brötnyligen, under trycket från LO, upp den skatteuppgörelse man 1981 ingått medcentern och . Def finns numera en rätt entydig uppfattning att ökadeskaffepålagor inte är någon framkomlig väg atf i någon betydande utsträckningöka inkomsterna i ett land som redan har sä högt skattetryck som vi har iSverige. Då återstår bara den andra vägen, nämligen atf anpassautgifterna fill inkomsterna. En sådan anpassning kan, om den skall fåtillräcklig omfattning, bara ske genom aft man begränsar den automatik när defgäller utgiffshöjningarna som finns inbyggd i de fidigare fattade besluten. Ett sådant arbete är dock - det skall erkännas - politisktbesvärligt, även om det görs med den klara föresatsen, som den förra regeringenhade, att skydda de sämst ställda grupperna. Eftersom sådana"besparingsbeslut" med nödvändighet kommer att beröra många enskildamänniskor, är det naturligtvis lockande för en ansvarslös och skrupelfriopposifion aft slå polifiskt mynt av att motsätta sig varje anpassning ochkarakterisera den som "social nedrustning". Med just en sådan argumentering och en sådan löftespolitikvann socialdemokraterna årets val. Man lovade bl. a. att fullt ut återställavärdesäkringen av pensionerna. , och hade somett led i att begränsa de automatiska utgiffsstegringarna gjort det i och försig mycket måttliga ingreppet att pensionärerna inte automatiskt kompenseradesför energiprishöjningar och höjningar av de indirekta skatterna. Avsikten varatt pensionärerna, liksom alla andra, skulle bära sin del av t. ex.oljeprishöjningarna, som infe är betingade av den nafionella utvecklingen inomSveriges gränser utan av en utveckling varöver vi inte råder. Visserligen föreslår nu regeringen att den fullakompensationen återställs fr. o. m. Det är emellertid intressant atf sehur man har agerat när def gäller 1983.1 en frågedebaft här i den 21oktober mellan ekonomi-och budgetministern och mig sadeKjell-Olof två gånger aft pensionärerna skulle få full kompensation fördevalveringens effekter. Def var nog fur aft han inte sade det en tredje gång,för då hade väl tuppen galt. Def dröjde nämligen efterfrågedebaften innan socialminister kunde meddela att han hadegjort upp med sin partivän , ordförande i den ena av de tvåpensionärsorganisationerna, att pensionärerna infe skulle få kompensation förde kraftiga prishöjningar som devalveringen skulle komma att föra med sig under1983. Socialdemokraterna har förklarat att de avser attfinansiera sina vallöften i första hand med en tvåprocenfig momshöjning. Skulle en sådan momshöjning antas av kammaren, innebärdetta ytterligare en påspädning på den inflationsbrasa som devalveringen redansaft i full låga. kan vi emotse en inflation på , dvs. minstdubbelt så hög som den som mittenregeringens politik pekade emot. Momshöjningenkommer dessutom aft få en starkt efterfrågedämpande effekt med allvarligaföljdverkningar för sysselsättningen inom hemmamark- Socialdemokraterna har påstått att de avser att finansieravallöftena fullt ut. Momshöjningen påstås ge . När momsensänktes med exakt lika mycket som socialdemokraterna nuföreslår att den skall höjas med beräknade finansutskottet kostnaden till 3miljarder kronor. Även om man inräknar penningvärdeförändringen och en vissosäkerhetsmarginal, kan def allvarligt ifrågasättas om inte den socialdemokratiskaregeringens förhoppningar, atf momshöjningen skall ge , ärgrovt överdrivna. Dessutom måste beaktas att den stora devalveringen på 16 %kraftigt sänker efterfrågan på svenska varor. 1 regeringens proposition harminskningen av den privata konsumtionen beräknats till . Detta minskarskattebasen för moms med ca , vilket innebär ca 1 miljardkronor mindre i momsinfäkter jämfört med den konsumtionsnivå som var aktuellför beräkningarna beträffande effekterna av momssänkningen . och har därför i sin gemensammareservation i finansutskottet gjort gällande atf en realistisk bedömning av vadmomshöjningen kan komma att ge snarare ligger mellan 3 och 3,5 miljarderkronor. Riksrevisionsverkefs publicerade budgetprognosbekräftar antagandena i reservationen beträffande momsutfallet. 1 verkligheten saknas det sannolikt inte 300 milj. kr.,som regeringen medger, utan innan vallöftena ärhelfinansierade. 1 samband med utskottsbehandlingen av momsen finns ettmycket anmärkningsvärt påstående i socialdemokraternas skrivning. Där står:"1 de nu föreliggande kalkylerna i propositionen har inte antagits aftkonsumtionsvolymen påverkas av skaftesatsens höjning." Detta skalljämföras med vad som sfär i propositionen: "Den nu förordade höjningeninnebär med beaktande av beräknade ändringar av konsumtionsvolymen och konsumtionsvärdeten ärlig intäktsökning om ca 4 500 milj. Detta visar attsocialdemokraterna själva inte har gjort klart för sig konsekvenserna avmomshöjningen. Emellertid är det ju allmänt känt att allaövriga partier motsatt sig en momshöjning, även vpk. För vpk har justmotståndet mot allmänna momshöjningar varit en profilfråga i årets valrörelseliksom i flera tidigare valrörelser. Om nu vpk infe säljer ut sin själ, kan manbara konstatera aft socialdemokraternas hela valrörelse stod på lösan grund.Faller momsen och därmed alla vallöftena, kräver ju parlamentarismensgrundläggande principer att väljarna ånyo får ta ställning till den politiskahuvudinriktningen i det här landet. Svenska folket kanske t. o. m. är berett att betrakta OlofPalmes hot som ett nyn löfte. Jag ber med detta, herr talman, aft få yrka bifall tillreservationerna 1 och 4 vid finansutskottets betänkande nr 10. Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. AnL 4 ROLFWIRTÉN (fp): I mitten av 1970-talef ökade lönekostnadernaför näringslivet pä . Denna kostnadsexplosion tillsammans medallvarliga och djupgående strukturproblem i den svenska industrin samt densvåraste lågkonjunkturen sedan 1930-falet har lett till svåra obalanser i densvenska ekonomin. De senaste årens ekonomiska debatt har handlat om hur viskall komma ur de här problemen. Meningarna har varit minst sagt delade. Föregen del har jag hävdat att den enda framkomliga strategin är etf dubbelt greppi den ekonomiska politiken. Enligt folkparfiets uppfattning måste vi bådebefrämja fillväxtkrafferna i ekonomin och angripa utgiftssidan i de offentligabudgetarna. Socialdemokraterna har älskat att tala om vår politik som endast demånga kvävande svångremmarnas politik. Detta är fel. När vi skalldiskutera ekonomin i stort skall vi också redovisa vårt samlade grepp för attfå hjulen atf rulla effektivare. Dagens debatt gäller socialdemokraternas s. k.fyra vallöften. Det gäller således proposition 55 där förslag läggs fram omvärdesäkringen av pensioner och andra basbeloppsanknutna förmåner,karensdagarna, arbetslöshetsförsäkringen och statsbidragen fill den kommunalabarnomsorgen. I själva verket bibringades svenska folket undervalrörelsen den föreställningen att åtskilligt mer manna skulle regna frånhimlen, om bara socialdemokraterna vann valet. Medhjälp av den samlade arbetarrörelsens enorma propagandaresurser blev det jusocialdemokratisk seger, och sitter man i kanslihuset och funderar pålöftespoli-tikens konsekvenser. En första prövning vänfar . Skallfinansieringen med högre moms vinna majoritet? Om icke, vad händer då? Det ärdagens drama i ett nötskal. Hur var det då med det dubbla greppet? Jo, den offentligasektorn tar i anspråk av BNP, dvs. två tredjedelar av allt som producerasi varor och tjänster. Men vi tar bara in något över hälften av BNP i skatteroch avgifter. Här uppstår ett växande underskott om inte kraftåtgärder vidtas.Och sådana har tagits . 1 en serie besparings- och budgetpropositionerhar minst 20 miljarder sparats. Om motsvarande belopp skall tas in tillstatsverket, räcker det inte ens med en 10-procentig momshöjning. Det ger ettmått på vad som har åstadkommits. kunde vi notera att vi var påväg att få grepp pä obalanserna i den svenska ekonomin. För /82blev budgetunderskottet mot beräknat 76 miljarder kronor.För 1982/83 kunde regeringen vid den reviderade finansplanen sänkadet beräknade underskottet frän till 76 miljarder kronor.Med våi»politik hade detta restaurationsarbete kunnat fortsätta. fick viinfe väljarnas förtroende, och vi kan dess värre notera en katastrofalförsämring. Beskeden från budgetdepartementet talar om ett underskott på över90 miljarder kronor, och det tycks med den socialdemokratiska politiken baravara en tidsfråga innan vi är i underskott. Med ett underskott, som således ligger mer än 20 miljarderkronor över föregående budgetårs, följer också en kraftig ökning avräntebördan. Den sfiger från fill ; detär därmed den snabbaste ökningen av alla budgetposter. Jag nämner de här talen för att ge eftertryck åt dentidigare regeringens ständiga varningar om att det är bråttom att angripautgiftssidan, om vi inte skall "gå ut på gungfiy", där det blir svårtatt finna någon botten. Det räcker infe med att lita på inkomstsidans tillväxt.Vi kan inte räkna med lika kraftig ökningstakt som under de gyllene åren på1950- och 1960-falen. Och även om det skulle bli möjligt, räcker det infe föratf nå balans. Därför måste också utgiftssidan bantas med kraft, och där harsocialdemokraterna inte ställt upp. Under valrörelsen frågade jag : Hur skall ensocialdemokratisk regering klara den automatiska ökningen av budgetunderskottetpå ca 10-15 miljarder? Skall ni öka världens redan nu högsta skattetryck mednya skatter och avgifter, eller skall ni låta budgetunderskottet bara växa,eller skall ni till äventyrs vända på klacken och äntligen inse aft vi inte kanleva över våra fillgångar och också frän er sida föreslå besparingar? De härfrågorna förblev obesvarade. Vi kan nu börja avläsa resultatet. Skatfeskruven äri gång, och underskottet visar rekordtillväxt. I och för sig verkar det som omde 90 miljarderna i underskott 1982/83 är tilltagna med råge för attbudgetministern skall kunna visa sig duktigare /84. Men det är att beklaga atf regeringen rullar problemenframför sig. De kommer att förstoras som den rullande snöbollen. Det förtjänarkanske att i detta sammanhang erinra om vad de sex s-ekonomerna skrev iStockholms-Tidningen ; "Def är viktigt att denna strama polifik får ettgenomslag . De ståndpunkter som vissa socialdemokrater framfört, enligtvilka en kommande socialdemokratisk regering först skulle kunnabedriva en expansiv utgiftspolitik för att därigenom 'få fart" på Sverigeoch därefter ta itu med underskottsproblemen, är rena illusionsmakeriet. En sådan strategi skulle snabbt spä pä underskotten ochinflationen samt urholka vår internationella konkurrenskraft i så hög grad aftalla möjligheter atf komma i balans framöver effektivtomintetgjordes." Man kan bara säga; Just det. Vidare kan man faktiskt finnasamma insikt i det ursprungliga socialdemokratiska s. k. krisprogrammet. I detpekar man på en rad allvarliga effekter på ekonomin. Det sägs där: "Kredit- och kapitalmarknaderna snedvrids. Angelägnainvesteringsprojekt riskerar att trängas ut från kredifmarknaden av denväxande statliga upplåningen. Räntenivån drivs upp, vilket fördyrar produktivainvesteringar. 1 stället sfimuleras framväxten av en okontrollerad grålånemarknad med skyhöga räntor för lån som i stor utsträckning går tillkonsumtionsändamål. Budgetunderskottet driver dessutom pä inflationen bådegenom att pressa upp räntenivån och genom att öka penningmängden iekonomin." Insiktenom nödvändigheten att spara finns således också på socialdemo- Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. Upphävande av beslutet om karensdagar, m. m. kratiskthåll, men av politiska eller andra skäl vägar man inte ta tag i de härfrågorna. Qch visst krävs det civilkurage för att, även om det är valår, läggafram besparingsförslag av det här slaget, som ger besparingar för sammanlagt7,för . ökarbesparingseffekten, så defta är en tung och långsiktig besparing, men samtidigtmed inbyggda spärrar som skyddar de svagaste grupperna. Det besparingsbeslutet vill den nya regeringen nu rivaupp.