prot · G60999 · 1982-12-31 00:00:00 — Utrikesministern vill skjuta på debatten omZimbabwe fill , och det gör också jag gärna. Men det är heltnödvändigt att utrikesministern då är beredd att diskutera densocialdemokrafiska inställningen, vad gäller de mänskliga rätfigheterna ochbiståndspolitiken. Jag tror att det är så som jag hävdade i mitt inlägg, attdet råder en betydande oklarhet i vad gäller den socialdemokrafiskainställningen till mänskliga rätfigheter och demokrafisk utveckling iu-länderna. Det är en viktig debatt som måste föras här i kammaren. Sedan en kort kommentar: Utrikesministern säger attbiståndsländerna i stort sett är desamma som . Jag blev interiktigt på det klara med om utrikesministern tyckte att det var bra eller omhan beklagade det. Men även om biståndsländerna är desamma har ju utvecklingeni dessa länder inte stått stilla utan i många fall tyvärr varit djupt olycklig- och det måste föranleda en diskussion. 61GUNNEL JONANG (c) replik: Jag tackar utrikesministern för inlägget ochkommentarerna till vad jag sagt. Jag tyckte det var mycket positivt, och jagkänner mig faktiskt rätt så glad, om jag skall säga sanningen - och det skallman väl göra. Jag tycker det är positivt om vi kan enas när det gällersynen på en kärnvapenfri zon i . Det är enormt viktigt att vi kan arbetamed själva sakfrågan - detta är ju inget som vi löser i en handvändning, utandet kommer att ta . De flesta av oss hörde väl intervjun med general ,där han sade att man från sida kunde tänka sig att dra undanGolf-ubåtarna från . Det är i och för sig ett positivt förslag och enpositiv tanke. Men det finns naturligtvis flera ubåtar i än de här. Det är klart att vi har en mycket lång väg att gå, om viskall nå fram till inrättandet av en kärnvapenfri zon. Det är bra om vi kan gåden vägen tillsammans och nå målet gemensamt. När det gäller är det riktigt att harröstat för resolutionen om självbestämmande alla år utom , då man avstod.Man trodde kanske att en lösning låg nära till hands för det västsahariskafolket. Det tyder naturligtvis på ett positivt intresse från svensk sida. Jagvill nu bara uttrycka den förhoppningen att utrikesministern intresserar sig förden här frågan även i fortsättningen och att vi är observanta på vad somhänder. Vi måste inse att det är ett litet folk och ett litet land som harväldigt svårt att klara sig och som behöver många människors och många ländersstöd. Då känns det mycket bra om vi kan hjälpas åt att ge det stödet. 62KARIN AHRLAND (fp): Om någon med en dators hjälp försökte räknaut frekvensen av vissa betydelsefulla ord som ständigt återkommer på hundratalskonferenser som hålls för att främja internationellt samarbete, skulle säkertorden fred och nedrustning komma mycket högt upp på listan över populära ord.Det är självklart bra, liksom fredsdebatten här . Men det finns ett annathonnörsord som tyvärr lika säkert skulle hamna långt ner på frekvenslistan, detär ordet frihet. Skälet är uppenbart, det finns många fria stater - i meningenicke-ockuperad - där de enskilda människorna inte har någon frihet därför attregimen inte vågar ge dem den. Det är sådana friheter som är så självklara föross i att vi inte ens talar om dem, alltifrån tryckfrihet ochyttrandefrihet till friheten att kunna resa eller flytta vart vi vill inomeller utom landet. I finns det en utbredd irritation över allaförbud som lagstiftare eller myndigheter utfärdar, vare sig det gäller hundbajseller lördagsstängning på Systemet, byggförbud eller tomgångskörning. Denirritationen är ofta begriplig och stundom motiverad, men vi behöver kanskepåminna varandra ibland om att det inte finns något förbud att kritisera förbudi . Vi har friheten att säga precis vad vi tycker om vårt samhälle, ochvi gör det också, därför att för oss är det en vana som har blivit Vi kan inte ens i fantasin riktigt föreställa oss hur det skulle varaatt hålla inne med en åsikt av rädsla för att bli straffad ifall den intepassar dem som har makten. Vi skulle tro att det var ett dåligt skämt ifall endomstol utfärdade förbud för oss att vistas i vår egen hemstad. Vi skulle antaatt regeringen hade blivit vansinnig om vi utan vidare hindrades från att resaut ur landet. Men alla sådana saker, som är absurditeter för oss, ärkall verklighet för miljoner människor i många andra länder. Tyvärr gäller detäven länder som har undertecknat , där staterna erkännerbetydelsen av att grundläggande friheter respekteras. är en av destater som i alla internationella församlingar talar mycket om fred ochnedrustning, men mycket litet om frihet. har anslutit sig tillHelsingforsöverenskommelsen och gjorde när den var ny stor propaganda av detinför hemmaopinionen. Den gången var det också många ord, men det har inteblivit någon uppföljning i gärningar . Utrikesministern tog i sitt anförande uppIsraels invasion i och sade ifrån att den var ett brott mot folkrätten.Jag har ingen annan uppfattning än på den punkten. Men jagtycker att det är nödvändigt att i en sådan här debatt påpeka att denomständigheten att regeringen i bryter mot folkrätten och vissa av FN :sregler inte ger andra regeringar rätt att förfölja enskilda judar för derastros eller åsikters skull. skall självfallet arbeta för fred ochnedrustning i världen, men vi i anser att det är lika viktigt attockså värna om de enskilda människornas frihet varhelst i världen de än är. För sedan var jag i och kom i kontakt medett antal judar, som kunde berätta om verklig ofrihet. Jag träffade en allvarlig brådmogen 17-årig pojke, varsfar hade arresterats av KGB när han besökte hustrun i hemmet i . Fadernhadetidigare varit dömd till exil i och återkommen därifrån fick hanbara göra tillfälliga besök i sitt hem. Det "brott" som han hadebegått var att han hade givit privatlektioner i hebreiska. Jag träffade en högskoleutbildad ingenjör, som hade sparati åratal till en biljett och utresevisum till . Efter att ha för sitt visum stoppades han och familjen på flygplatsen. Hanhar sedan inte kunnat få tillbaka något arbete som han har utbildning för. Hanarbetar nu som städare på ett barndaghem. Jag träffade hustrun till en judisk matematiker, somarresterades . hade hon inte fått träffasin man, och det hade tagit henne lika att skaffa honom en advokat.Mannen har publicerat en skrift i väst, som visar hur judiska studenter vidmatematiska institutionen har diskriminerats. meddelade TTi morgonnyheterna att den mannen hade dömts till exil i . Efter det att hade undertecknats,bildades i en grupp av enskilda medborgare, som arbetade för attövervaka efterlevnaden av avtalet. Den gruppen kan inte arbeta längre. 49medlemmar har berövats friheten och finns i exil, i fängelse eller på sjukhus.Tre har undgått repressalier.Jag träffade en av dem, men vi kunde inte ens tala fritt i hans eget hem,eftersom huset var bevakat och våningen avlyssnad. Hans telefon hademyndigheterna stängt av för länge sedan. har i sitt anförande redan talatom de judeförföljelser som försiggår i . Jag vill ändå ta upp frågan,därför att vi menar från sida att vi ständigt måste påminna om denförföljelse som är ett ingrepp i människors frihet. Vi måste göra det för attvisa hur allvarligt vi ser på de här problemen. Vi vet att den svenskaregeringen har tagit upp problemet på internationella möten. Vi vill uppmanaregeringen att göra det på nytt. Så helt kort till en helt annan fråga, som jag inte tyckeratt man får glömma bort i en utrikespolitisk debatt. Jag tänker på kvinnorna iu-länderna. Utrikesministern underströk att svensk u-landspolitik grundas påuppfattningen att en utveckling värd namnet måste komma de breda folklagrentill del. Det är riktigt, men då måste vi arbeta mer för det. Chefen för sade att han inte kunde användaalla pengar han hade, för det fanns inga projekt! Då tycker jag att han ochregeringen skall fundera på att ge pengar till alla frivilligorganisationer somstår i kö med väl genomtänkta och förberedda projekt, som dessutom sköts medett minimum av omkostnader. I en folkpartimotion, undertecknad av , finnsföljande fakta, som är hämtade ur FN:s statistik om u-landskvinnans villkor: - Flickor är merundernärda än pojkar - det är som kommit fram fill det. - Hälsosituafionenhar försämrats för stora grupper kvinnor på landsbygden och i städernas slumområden- WHO har rapporter om det. - Analfabetismenbland kvinnor har ökat - kan bevisa det. - I harkvinnorna ansvar för av allt jordbruk, av all djurskötsel och 100 %av matfillagningen - den uppgiften kommer från . Det är allmänt bekant att frivilligaorganisationer har mycket lättare än statliga att verkligen nå dessa kvinnormed effektiv hjälp. Så var t. ex. Rädda barnen den första svenska organisationsom gav stöd åt kampen mot kvinnlig omskärelse, och det gjorde man genom attkontakta och hjälpa kvinnoorganisationer i och , som själva verkadei den riktningen. Man kan nämligen inte komma utifrån och påtvingau-landskvinnor våra värderingar - man måste vinna deras förtroende och visa sigvärd det, innan man får det. Det, herr talman, är mycket lättare för enskildamänniskor som representanter för enskilda organisationer. De kan arbeta iu-länder på andra villkor; de tillhör ju samma grupp människor som de som taremot hjälpen. Där kan bönder hjälpa bönder, kooperatörer kooperatörer, lärarelärare och medsystrar medsystrar. Då försvinner en massa psykologiska hindersom annars står i vägen. är det åter dags för en kvinnokonferens i FN:sregi. Den skall bl. a. presentera fakta om de eventuella framsteg som skettsedan 1975 och 1980. Jag är rädd för att det inte blir så uppmuntranderapporter. borde vitänka på att det säkert skulle gå att hjälpa åtminstone många fler enskildaindivider om u-hjälpen i högre grad än förmedlades av folkrörelser ochfrivilligorganisationer. Både vår utrikespolitik och vår biståndspolitik syftarju ändå ytterst till mer än fred och avspänning - de syftar också till bättrevillkor för alla enskilda människor, oberoende av var de bor i världen. 63 (): Utrikesministern inledde den härdebatten med att kalla 1983 för "missilernas år", och jag tänkte ägnade närmaste minuterna åt ett resonemang kring de europeiska säkerhetsfrågorna. Intresset fokuseras nu kring genomförandet av NATO:sbeslut att ställa upp 108 Pershing 2 och 464 kryssningsmissileri fem västeuropeiska länder. Utplaceringen skall enligt planerna börja underdetta år. Väst motiverar denna upprustning med att det är nödvändigtatt balansera de hundratals SS 20-missiler som ställt upp sedan 1977.Men de nya USA-kärnvapnen i är inte bara en fråga om attåterupprätta supermaktsbalansen när det gäller medeldistansmissiler. Det finnsockså en annan och ofta förbisedd militär aspekt på de nya NATO-vapnen, och detfinns viktiga, kanske avgörande politiska frågor i bakgrunden. Man bör alltidhålla i minnet att kärnvapnen är mer politiska än militära vapen. Pershing 2 och kryssningsmissilerna kommer utöver attbalansera SS 20 att bli ett nytt och mycket effektivt inslag i arsenal avstrategiska kärnvapen, riktade mot mål i . Med en träffsäkerhet på baranågra tiotal meter blir de ett dödligt hot mot ledningscentraler,kommunikationscentra och vapenlager, som trott sig kunnaskydda. Flygtiden för Pershing 2 från till är . Det betyder i praktiken att det inte blir någon förvarningstid alls.Pershing 2 och kryssningsmissilerna blir därför ett väsentligt tillskott fillUSA:s strategiska slagstyrka. Vi bör därför inte förvåna oss över att ledarna iKreml vill förhindra att dessa vapen ställs upp. En parallell till dagens situation finner vi 21 årtillbaka i tiden, då var i färd med att ställa upp medeldistansmissilerpå . Dessa missiler hade kunnat nå större delen av . President med ett ultimatum, och världen balanserade på randenav en militär konflikt mellan supermakterna. Det var först somChrustjev beordade de sovjetiska fartygen att vända. Man får inte glömma att ledarna både i och iWashington tenderar att se bipolärt på väridspolitiken. Det är för demegentligen bara och som spelet gäller, och då betyder amerikanskaPershing 2 och kryssningsmissiler i samma sak som sovjetiskamissiler på . Parallellerna är mycket slående. För har uppställningen av Pershing 2 ochkryssningsmissilerna ändå blivit mer en politisk fråga än en militär. Den harblivit en test på stabiliteten i den västliga försvarsalliansen. Vad det gällerär roll bland devästliga industriländerna. I vår militariserade värld har de nya missilerna iEuropa blivit något av politiska potenssymboler för . ;s kärnvapen i har debatterats flitigt genomåren. talades det om multinationella västliga kärnvapenstyrkor.Nu förs i flera NATO-länder en liknande debatt om "två nycklar", dvs.statione-ringslandet skulle få något att säga till om när vapnen skall användas.Man har också ifrågasatt om verkligen skulle använda sina kärnvapen iEuropa och därmed riskera sovjetiska kärnvapen mot eget territorium.Sådana tvivel var en av orsakerna till att skaffade sig egnakärnvapen. Ett av Pentagons svar har varit resonemang om ett "begränsatkärnvapenkrig" i . Det har inte precis verkat lugnande på deneuropeiska opinionen. Planerna på att försvara med amerikanskaneutronvapen möttes av så kraftiga protester att lade dem åt sidan.Med jämna mellanrum luftas i den amerikanska debatten åsikten att borde tahem sina soldater från kasernerna i och lämna de otacksamma européernaatt sköta sitt eget försvar. på kärnvapenområdet har genomSovjets målmedvetna rustningar nu övergått till ettjämviktsläge, paritet. Därmed har naturligtvis trovärdigheten i NATO:skärnvapenoption försvagats. Det har lett till krav bl. a. från NATO:s militäraledning att man i stället skall söka skapa bättre balans i fråga omkonventionella styrkor. Eftersom det kostar mycket mer ände förhållandevisbilliga kärnvapnen, har det politiska intresset för sådana lösningar varitsvagt. gör precis tvärtom. Där renodlar man nu de linje ochmoderniserar kärnvapnen som det konventionella försvaret skärs nedkraftigt. Exemplifieringen av motsättningar och motsägelser i denvästliga alliansen kunde göras mycket längre. menar trovärdiga ochsakkunniga bedömare att västs försvar har tillräcklig styrka. harinte kapacitet att med framgång föra ett konventionellt krig i . Ochskulle kärnvapnen komma till användning, ja, då blir under alla förhållandenförödelsen mer eller mindre total både i öst och i väst. För att komplettera bilden bör man kanske tillägga att dendoktrinära ekonomiska politik som fört av många irriteradeeuropéer görs ansvarig för dagens massarbetslöshet i . Det är motdenna bakgrund som förmåga att genomdriva utplaceringen av sina nyamissiler i får sin stora politiska betydelse. Det gäller iförlängningen ;s hegemoni bland de västliga industriländerna. upplever faktiskt många västeuropéer ;s Pershing2 och kryssningsmissiler som mer hotfyllda än de hundratals SS 20-missiler somredan står färdiga i att avskjutas mot alla större städer ochindustricentra i . Reaktionen i mot de senaste årens ökademilitarisering av ;s utrikespolitik har blivit så stark att en delaktivister glömt bort vad den andra supermakten står för. Det sovjetiskasamhället är än mer militariserat, bl. a. därför att man med hälften så storekonomi som tvingas lägga ned dubbelt så stor andel av bruttonatio- nalproduktenpå rustningar för att hålla jämna steg. Polisförtrycket i har inteminskat, och fortfarande sänds oppositionella Sovjetmedborgare till fängelsereller drogas ned på psykiatriska kliniker. kontroll över sina s. k.allierade i bygger på brutal militär makt. Exemplet är baraalltför aktuellt. Och den sovjetiska terrorn mot civilbefolkningen iAfghanistan visar hur nya lydstater underkuvas. Dessa dystra sanningar får emellertid inte tillåtasblockera våra nedrustningsansträngningar. Hoppet om en tryggare framtid kanaldrig byggas på fler och mer effektiva vapen. Det måste bygga på insikten attdet är genom förhandlingar och avtal som vi kan öka den gemensamma säkerheten.Bara genom att politiker och säkerhetsexperter från vitt skilda utgångspunkterförhandlar sig fram till lägre rustningsnivåer kan vi minska riskerna för krigunder kommande år. De spontana antikärnvapenprotesterna runt om i Västeuropahar ständigt vuxit i styrka. Dessa protester torde bli bådestarkare och våldsammare, om de nya missilerna börjar transporteras till sinauppställningsplatser i , , , ochNederländerna. Det är uppenbart att styrkan i dessa protester är denfrämsta orsaken fill den kompromissvilja som rapporteras från . Deolika förhandlingsbuden kring de nya medeldistansmissilerna framställs som"ett spel om opinionen i ". Sådana kommentarer säger det mestaom vilken politisk tyngd det folkliga engagemanget i dessa frågor har fått påsenare år. Går det då att undvika att 1983 blir "missilernasår"? Men de förhandlingar som förs i mellanSovjet och kan naturligtvis leda till någon sorts uppgörelse, som gör attvi får väsentligt färre kärnvapen i än vi har . harförklarat sig villigt att flytta bort de flesta av sina mot attUSA avstår från att ställa upp sina nya missiler i . Trycket frånfredsopinionen i väst samverkar här med sovjetledarnas rädsla för de nyaträffsäkra . Det finns självfallet ett samband mellan konventionellarustningar och kärnvapen i dagens . Därför är det önskvärt att finnavägar att koppla samman Wienförhandlingarna om konventionella vapen iCentraleuropa och kärnvapenförhandlingarna i . Ett sådant forum kundeskapas genom den konferens för säkerhet och nedrustning i som man nuförsöker komma överens om vid i . De neutrala staterna lade i går fram ett nyttkompromissförslag till sluttext. Om det leder till en uppgörelse , ärdet mycket sannolikt att den europeiska nedrustningskonferensen samlas iStockholm i den här lokalen . Under de senasteveckorna har det verkat som om européerna-öst, väst och neutrala-skulle kunnaenas om ett mandat för en sådan konferens. Men de kan inte göra upp utan ,och utsände i har ingen brådska. När chefsförhandlareförra veckan talade inför konferensen, kunde jag inte frigöra mig frånintrycket att vad han egentligen menade var att en europeisknedrustningskonferens i skulle kunna störautplaceringen av Pershing 2 Blir det ingen i ,ligger skulden hos . Då ökar också risken för våldsamma konfrontationer påolika håll i under senare delen av det här året. skall senare i den här debatten merautförligt ta upp ESK-förhandlingarna i . Låt mig bara tillägga att jagvid ett kort besök där imponerades av den aktiva ochkonstruktiva roll som den svenska förhandlingsgruppen spelade när det gälldeatt nå enighet om ett mandat för den planerade europeiskanedrustningskonferensen. Det stod också helt klart att ESK-processen utan denneutrala gruppens initiativförmåga och förhandlingsskicklighet för länge sedanskulle ha avstannat. Även om är ett litet neutralt land i utkanten avEuropa, är vi alltså inte dömda till att vara passiva betraktare avsupermakternas och militäralliansernas rustningsverksamhet. Tvärtom deltarSverige aktivt i ett flertal internationella förhandlingar. hennes medarbetare gör viktiga insatser vid i . i har jag kommenterat, och i FN har nu att följaupp en rad svenska initiativ av intresse för nedrustningssträvandena i föreslog inte bara en europeisk korridor fri från taktiskakärnvapen. Den förde också fram bl. a. ett förslag om att göra frittfrån kemiska vapen. Blir det inget resultat av CD-förhandlingarna i , ärdet ett initiativ som brådskar, om vi vill undvika ytterligare en höjning avrustningsnivån. Såsom framgått av den tidigare debatten här är ivarje fall formerna för agerande i det internationellaförhandlingsarbetet inte helt oomstridda. Det har sagts och det förtjänar attupprepas att det största borgerliga partiet i centrala säkerhetspolitiskafrågor numera företräder en extrem provästlig attityd. Ett talande bevis fördet är den moderata motionen 1982/83:1783. Där argumenteras faktiskt för denplanerade uppställningen av Pershing 2 och kryssningsmissilerna. Ochmoderaterna framför åsikter när det gäller kärnvapenrustningarna som direktspeglar syn på dessa frågor - men som exempelvis en majoritet irepresentanthuset i inte ställer upp på. Om säkerhetspolitik vore politik,skulle vår alliansfrihet kunna ifrågasättas. Våra möjligheter att spela enkonstruktiv roll i arbetet för nedrustning i skulle drastiskt försämras. Därför är det ett nationellt intresse att moderaternaisoleras i dessa frågor. Det var bra att både och tog avstånd från viktiga inslag i den extrema och vårdslösamoderata säkerhetspolitik som är främste talesmannen för. 64STURE (); Redan i inledningen till åretsregeringsdeklaration i de utrikespolitiska frågorna understryks betydelsen avdet nordiska samarbetet. Där sägs bl. a.; "Den militära aktiviteten i vårnärhet har tilltagit. De nordiska länderna har dock genom sin utrikes- och säkerhetspolitikförmått Det säkerhetspolitiska mönstret och stabiliteten i harinte rubbats. Men ett växande ansvar vilar på stormakterna att visaåterhållsamhet i sitt militära uppträdande i ." Detta är ett väsentligt påpekande, och vi som på olikasätt är verksamma inom det nordiska samarbetet möter en ung och växandeopinion som livligt engagerar sig i debatten om säkerhetspolitiken. Mot denbakgrunden anser jag att det finns starka skäl att visa öppenhet mot denframväxande fredsrörelsen i . Beträffande detta engagemang finns det vissa parallellertill de stämningar som rådde under dagar. Även dessa händelserengagerade en hel ungdomsgeneration. Alltför länge visades en bristandelyhördhet på många håll, och sent omsider framgick det för allt fler hur rätt dennarörelse hade. Visst förekom det övertoner - som ofta när man söker väckamänniskors uppmärksamhet - men en fri och öppen debatt är nu en gångdemokratins livsluft. Därför tror jag det vore ett stort misstag om inte vipolitiker över hela linjen med stor uppmärksamhet följer den debatt som förs ommänsklighetens överlevnad. Det är vi som kan medverka till att den ungafredsrörelsen får resurser för att bli ännu mer verklighetsförankrad ochinsiktsfull i dessa frågor. Därför bör vi visa stor generositet för att skapadessa resurser. Vid avslutade session i Osloantogs 34 rekommendationer-vilket innebär nästan en fördubbling jämfört med . En av dessa rekommendationer gäller inrättande av ett påÅland. Med hänsyn fill att dagens debatt i så hög grad inriktaspå freds- och säkerhetsfrågorna vill jag redan nu anmäla att det finns ettstort intresse hos den socialdemokratiska gruppen inom attfredssträvandena i de fem nordiska länderna borde få en pedagogisk ochöversiktlig belysning. Ett nordiskt fredsinstitut eller ett nordisktfredsmuseum har det talats om. Enligt min mening lämpar sig särskilt välför detta med hänsyn till dess historia och dess speciella ställning i . Det kan räcka med att i detta sammanhang erinra om HjalmarBrantings uppskattade insats för att lösa det mellanfolkligaproblemet med den då omstridda ögruppen. Vi kommer att få tillfälle att specielltägna oss åt de nordiska samarbetsfrågorna, men facit från årets session somhölls i visar att de tre väsentligaste problemområdena vid årets sessionkom att gälla kampen emot arbetslösheten, den framtida nordiska kulturpolitiken- som föreslås få en betydligt folkligare framtoning - och ett bättre radio-och TV-samarbete, som bör kunna inledas genom det s. k. . Jag vill i detta sammanhang endast säga några ord om debeslut som fattades beträffande det ekonomiska området och kampen motarbetslösheten. Det är känt att inom OECD-området går över 30miljoner människor arbetslösa. Den danske socialdemokratiske partiordförandenAnker Jörgen-sen och den svenske framhöll att går 700 000-800 000 arbetslösai . Detta kostar de fem nordiska länderna sammantaget 30 000-40 000 milj.kr. Motdenna bakgrund hade representanter för de socialdemokratiska partierna i Nordenväckt ett medlemsförslag om konkreta åtgärder i kampen mot arbetslösheten;var inne på de här frågorna i sitt anförande. Det förslaget liggerhelt i linje med det beslut som dessa partier tog tillsammans med resp.fackföreningsrörelse vid en konferens i Köge .