prot · G609152 · 1982-12-31 00:00:00 — Detbehöver inte heller alla gånger vara fråga om skattebrott, för att denuppgiftsskyldige inte vill tillhandahålla de handlingar som taxeringsmyndighetenvill granska. Jagvill också framhålla att i vårt land får myndigheterna kontrollerabakomliggande deklarafionsunderlag i form av bokföring oeh andra räkenskaper,anteckningar, korrespondens m. m. som har samband med den skattepliktigaverksamheten, utan att ens misstanke om skatteundandragan-de behöver föreligga.Det är tyvärr så, att många skattskyldiga, trots anmaning, inte villtillhandahålla de räkenskaper som taxeringsmyndigheten begär för att kunnaåsätta en rättvis taxering. Detär enligt min mening absolut nödvändigt att ha processuella tvångsmedel av dentyp som bevissäkringslagen innebär, för att från nonchalanta och tredskandeskattskyldiga fä det deklarationsunderlag som myndigheterna har rätt attofördröjligen erhålla, enligt bestämmelserna i 56 § taxeringslagen. I annatfall skulle denna paragraf bara bli ett tomt hot. Reglerna om skönstaxering kanpå intet sätt bota bristen på grundmaterial för kontroll. All erfarenhet talarför att skönstaxeringar ofta blir för låga. När det gäller kravet från de moderata ledamöternaom att beslut om bevissäkringsåtgärd skall kunna fattas endast av länsrätten, framhållermajoriteten i skatteutskottet att reglerna i bevissäkringslagen syftar till attskattemyndigheterna på ett smidigt och effektivt sätt skall kunna säkerställaräkenskaper oeh annat bevismaterial, som det författningsenligt åligger denskattskyldige att tillhandahålla för granskning. Reglerna innebär att granskningsledarenfår besluta om olika säkringsåtgärder i situationer då det föreligger risk föratt bevismaterialet annars kommer att förstöras eller undanhållas. Det börsärskilt framhållas att reglerna inte tillgrips mot den som lojalt fullgör_sinaskyldigheter att fillhandahålla begärt material. Medhänvisning till tidigare års ställningstagande och till att utredningen omsäkerhetsåtgärder m. m. i skatteproeessen i sitt arbete med en ny kontrollag,liksom även tvångsmedelskommittén, har att överväga hithörande frågoravstyrker utskottet motion nr 166. Jag vill med detta yrkabifall till utskottets hemställan. Anf.80 BO (): säger att bevissäkringslagen är till för attskattemyndigheten på ett smidigt och effektivt sätt skall få underlag för sinverksamhet. Därav framgår skillnaden mellan och mig i den härdebatten. Jag menar att det väsentliga inte alltid är skattemyndighetens kravpå smidighet och effektivitet. Beträffande sådant som intrång i enskildamänniskors privatliv bör man också ta hänsyn till de enskilda människornasrätt. Omen skattskyldig upprepade gånger skulle vägra att lämna ut underlag förgranskning och även av andra skäl skulle kunna misstänkas för skattebrott, bördessa åtgärder självfallet kunna användas. Som jag har sagt tidigare bör beslutdå fattas av länsrätten, vilket inte i någon avgörande grad behöver försenahandläggningen. Detär viktigt att granskningen av skattskyldigas deklarationer, räkenskaper ochannat sker så att enskilda människors integritet inte kommer till skada. Anf.81 (): Jag vill fill säga att det är i ytterst få fall som man gårin i privata utrymmen och företar s. k. efterforskning, och detta är ocksåomgärdat med vissa restriktioner. Man går inte in hur som helst - bl. a. skallman ha vittnen med sig. Dethar tyvärr inträffat - det har vi fått bevis för genom de undersökningarsom vi gjorde när vi arbetade fram utredningen - att man först begärt att fåhandlingar men inte fått fillgång fill dem med detsamma och sedan, när man såsmåningom kommit fram till det ställe där man trodde det fanns handlingar, fårhöra alla möjliga undanflykter och förklaringar fill varför de kommit undan.Det har t. o. m. sagts att hundar har ätit upp bokföringen m. m. Vi måste hatillgång fill bevissäkringslagen för att kunna få fram de handUngar som behövs.Det behöver inte vara något större besvär för dedeklarationsskyldiga, . De skall bara ta fram handlingarna. Dåbehöver man aldrig gå in i något förvaringsutrymme eller i några bostäder. Omde tar fram de handlingar som taxeringsmyndigheten vill ha, behöver man aldrigtillgripa bevissäkringslagen. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom.2 (ändring i bevissäkringslagen) Utskottetshemställan bifölls med 226 röster, mot 80 för reservafionen av förste vicetalman m.fl. Övriga moment Utskottets hemställan bifölls. 9§ Främjande av mänskliga rättigheter betänkande 1982/83:21 om främjande av mänskliga rättigheter. 82 (): Det råder en bred politisk enighet när det gäller inställningtill skyddet av de mänskliga rätfigheterna. betänkande nr 21om främjande av mänskliga rättigheter är ett bevis för detta. I betänkandet gesen bred belysning av olika svenska insatser . De visar vilken vikt vifäster vid frågor om mänskliga fri- och rättigheter. I en centermotion som behandlatsav utskottet har vi formulerat det så att vi ser det som en rätt och en pliktatt reagera när människor förtrycks och misshandlas oavsett vilket skälet är. Trotsett enigt utskottsbetänkande och utförliga posifiva svar på de olikamotionsyrkandena vill jag ändå göra några kommentarer. Dagligenblir vi påminda om hur mänskliga fri- och rättigheter kränks på ett upprörandeoch brutalt sätt. kunde vi ta del av en rapport -Chile-bevis om tortyr - med skrämmande uppgifter om kontinuerlig fysisk ochpsykisk tortyr av chilenska politiska fångar. IAmnestys senaste årsrapport upptas över hundratalet stater som gör sig skyldigafill sådana brott. Människor fängslas på grund av sin politiska övertygelse,sin hudfärg, sin religiösa tro och sin etniska tillhörighet. verkar detvara ett rent godtycke som styr fillfångatagandet. Tusentalsmänniskor sitter inspärrade utan laga dom eller rättegång. Andra döms eftersummariska och styrda rättegångar. Många tvingas utstå grym tortyr. Amnestysredogörelser utgör i sanning en skrämmande läsning. framhåller i betänkandet rör det sig om ett förtryck sombedrivs eller uppmuntras av de egna myndigheterna. I några stater harförföljelse, diskriminering och omänsklig behandling upphöjts fill allmän och ärexempel på sådana företeelser. Föratt återhämta uppgifter från begås tusentals överlagdamord av ansvariga regeringsföreträdare. Armén, polisen, särskildadödsskvadroner eller lejda mördare kan svara för verkställandet. Iskriften Regeringsstödda mord beskriver Amnesty bl. a. situationen i ElSalvador, där tusentals människor tros ha fallit offer i regeringsstödda mord.Att låta människor "försvinna" efter att ha fängslats har varit enannan vanlig metod i bl. a. och ävensom i . S. k.anhörigkommittéer, verksamma här i vårt land, har beskrivit hur hänsynslöstregeringsstödda dödsskvadroner går fram. De som "försvinner" är intebara fackföreningsmedlemmar eller politiskt aktiva. Också barn och ungdomartillfångatas för att sedan aldrig återvända till sina föräldrar. Vi som settden förtvivlade kamp "mödrarna" på driver för att fåvetskap om vad som hänt deras barn och barnbarn har väl inte kunnat undgå attuppröras över vilka fruktansvärda villkor dessa människor lever under. Imotion 1771 tar och upp situationen i ochuppmanar regeringen att fortsätta ansträngningarna för att landet skall återfånationell självständighet. Efter militärkuppen har tusentals människorförsvunnit i . VidAmnestys undersökningsresa till 1980 uppgav regeringens talesmän att dehade en lista på drygt 4 500 personer som skulle ha dödats, men att de självaansåg att antalet mord och försvinnanden i själva verket var ännu större. Ettannat land där förtryck och jakten på oliktänkande tar sig grymma uttryck ärEfiopien. Efter militärkuppen har åtskilliga tusental människor fängslatsoch dödats av regimens säkerhetsstyrkor. Myckettyder på att förföljelser av oliktänkande alltjämt pågår. Vad gäller kyrkornasföreträdare hårdnar förtrycket. Detär mycket svårt att bringa klarhet i hur många människor som avrättas utanrättegång. är ett land där de utomrättsliga avrättningarna ökar och därförtrycket mot befolkningen hårdnar. Det är skrämmande när en regim tycks ha såliten respekt för mänskliga fri- och rättigheter som den iranska regimen. Icentermotionen understryks FN:s roll när det gäller att upprätthålla respektenför de mänskliga rättigheterna. I stater där förtrycket är grymt och riktat motde egna medborgarna kan man inte förvänta att staten själv skall agera tillförmån för de förtryckta. Därförmåste det finnas möjligheter för individer och minoritetsgrupper att självaföra sin situation till världens kännedom. Många av dessa människor för enhopplös och ojämn kamp mot en brutal och hänsynslös övermakt. Den enda chansdessa människor har ligger i att den internafionella solidariteten och deninternationella opinionen mot förtryck och våld ökar och därigenom bringarhjälp. Föratt detta arbete skall vinna framgång måste det grundas på världssamfundetsstadga och förankras och omfattas av dess medlemsstater. Vi föreslår därför bl.a., att en anordnas som särskilt behandlar de mänskligarättigheterna, på samma sätt som FN fidigare har Nr 152 anordnatspecialkonferenser kring andra angelägna frågor. Utskottet har ingeninvändning mot att det sker överväganden om vilka möjligheter som finns attgenom en specialkonferens ytterligare bidra till arbetetatt främja skyddet och iakttagandet av de mänskliga rättigheter- Främjandeav Jagvill också notera utskottets positiva inställning till motionsförslaget omheter en särskild FN-kommissarie för mänskliga rättigheter. Som utskottetframhåller råder det inom FN-systemet motsättningar när det gäller tolkningenav de mänskliga rättigheterna och också inriktningen av FN:s verksamhet. Därförär det, som utskottet också betonar, utomordentligt angeläget att de svenskaaktiviteterna inte mattas av utan att regeringen noga följer frågorna och sökerverka för ett förverkligande av förslaget om såväl en FN-kommissarie som enspecialkonferens kring frågan om mänskliga rättigheter. känns detsärskilt angeläget att tala om fred, rättvisa och avspänning mellan staterna.Respekten för och erkännandet av mänskliga fri- och rättigheter är en mycketviktig faktor i arbetet för fred och avspänning. Det är också en nödvändigförutsättning för att vi skall kunna utveckla samarbete och kontakter övergränserna och mellan olika stater. Jag vill i detta sammanhang understryka vadsom förts fram i utskottsbetänkandet angående ett positivt avslutande avMadridmötet. Det skulle vara mycket värdefullt om man genom detta slutdokumentkunde bygga vidare på Helsingforsavtal. Särskilt gäller detta mänskligakontakter över gränserna, snabbare behandling av familjeåterföreningsfall oehkontakter mellan rehgiösa grupper. Iförslaget fästs också vikt vid religionsfriheten, och det föresläs regler omrätt att bilda fackföreningar och fackföreningars rätt att verka fritt. Skyddet av mänskliga rättigheter tillhör inte bara den enskilda statensdomän. Brott mot grundläggande mänskliga rätfigheter är också en angelägenhetför världssamfundet, för varje stat men också för oss själva som enskildaindivider. Vi' kan inte längre ursäkta oss med att någonting händer i en annanvärldsdel, i en annan stat. Föratt det skall bli möjligt att effekfivisera skyddet av de mänskliga rättigheternamåste opinionen i de stater där den kan verka fritt anses ha rätt, jaskyldighet, att agera och föra fram sin mening. Inteminst mot bakgrund av att antagna deklarationer och konventioner inte är avtvingande karaktär är det viktigt att det internationella trycket blir sådantatt stater som förbryter sig mot de mänskliga rättigheterna avstår från sådanaövergrepp. Jag har inget annat yrkande än bifall till utskottets hemställan. Anf.83 (): har en ganska utförlig skrivning i detta ärende. Vi ansåg det betydelsefullt att en intresserad allmänhet och 71 Främjande av mänskliga rättigheter riksdagensledamöter kunde få information om vad företrädare för gör på olikanivåer i skilda internationella organ för att medverka i kampen för demänskliga rättigheterna. Vi tyckte väl, herr talman, att det skulle ha varitvärdefullt att få litet tid över till en något längre debatt, där partiernafick möjlighet att närmare tränga in i denna viktiga problematik. I hektiska slutskede sysslar vi med mångaoerhört viktiga frågor för vårt eget land. Men det bör samfidigt påminnas omatt hundratals miljoner människor Uder under förtryck och att grundläggandemänskliga rättigheter förvägras dem. Men, herr talman, i den tidspress vi nubefinner oss kommer jag inte att ytterligare fördjupa mig i detta vikfiga ämne. Med hänvisning till utrikesutskottets betänkande yrkar jagbifall till hemställan i detsamma. 84MARGARETHA AF (): Låt mig kortfattat få säga några ord. Detbehövs en ökad uppmärksamhet på frågan om hävdandet av de mänskligarättigheterna i världen. Man skulle önska att all den energi som ägnasfredsfrågorna också fick komma friheten och de mänskliga rättigheterna tilldel. Den fred som vilar på förtryck av människor och förkvävande av människorsfundamentala medborgerliga och politiska rätfigheter är en bräcklig fred. förslag, att regeringen i FN bör verka för enspecialkonferens om de mänskliga rättigheterna, är en tanke av betydande värde.Det behövs en ny väckelse oeh en ny moralisk indignafion hos världssamfundetgentemot den förföljelse av oliktänkande och av minoriteter som sker i så mångaav jordens länder. Såsom har visat sig i en lång rad fall är internationellopinionsbildning ett sätt att hjälpa förtryckets offer. Den dystra bilden vadgäller hävdandet av de mänskliga rättigheterna runt om i världen visar att deninternafionella opinionsbildningen behöver ges ökad kraft. En internationellkonferens om de mänskUga rättigheterna måste förberedas noga. Jag hoppas att utskottets visserligen försiktiga men ändåfill förslag i grunden positiva skrivning skall leda till åtgärderfrån den . Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls. 10 § Kammaren beslöt att uppskjuta behandlingen av påföredragningsHstan återstående betänkanden till ett senare sammanträde. 11 §Svar på interpellation 1982/83:126 om den politiska utvecklingen i har frågat mig vilkainformationer regeringen har om situationen i fråga om de mänskligarättigheterna i och undrar om regeringen är beredd att ta uppkränkningarna av de mänskliga rättigheterna i inför FN:s kommission förde mänskliga rätfigheterna. Låt mig först inledningsvis konstatera att Zairestillblivelse som självständig stat skedde under svåra omständigheter 1960.Efter en rad maktstrider, myterier och ett utdraget inbördeskrig greparméchefen, general , makten vid en oblodig kupp . Slutet pådetta kaos nåddes först två är senare då de sista vita legosoldaterna, somtillsammans med katangesiska förband gjort myteri mot centralregeringen, genomInternationella röda korsets förmedling evakuerades ur landet. Enligt gällande författning är en demokratiskenhetsstat där det enda tillåtna partiet är Mouvement Populaire de laRevolution (MPR). Formellt har nationalförsamlingen med sina närmare 300ledamöter den lagstiftande makten. I realiteten är dock all makt i landetsamlad hos presidenten. Vidare råder enligt den zairiska författningenyttrandefrihet. Denna begränsas dock i hög grad av myndigheternas självpåtagnarätt att ingripa då exempelvis "allmän ordning" anses hotad. Radionoch televisionen är statsägda och de större tidningarna ägs och utges avenhetspartiet. Efter påtryckningar frän en rad västländer ställdepresident i utsikt ett antal reformer för attförbättra administrationen och demokratisera det polifiska livet. Åtskilligapersoner som dömts för poHtiska brott utlovades därvid amnesti. har emellertid rapporterna om brottmot de mänskliga rättigheterna varit många och entydiga. Utförliga redogörelseroch vittnesbörd härom återfinns i bl. a. årsrapporter.I dessa redogörs bl. a. för hur politiska fångar hålls i fängsligt förvar utanrannsakan och dom och hur misstänkta personer avlidit till följd av brutalbehandling eller brist på mat eller medicin. Den i interpellationen omtalade rättegången som ägde rum iKinshasa , har väckt omfattande internationell uppmärksamhet.Bland de åtalade fanns 13 parlamentariker vilka anklagats för att haundertecknat en politisk skrift som i själva verket endast innehöll förslagtill reformprogram som står i överensstämmelse med av presidenten självangivna riktlinjer. För fullständighetens skull vill jag erinra om attpresident gjorde vissa försök att förbättra bildenav sitt land genom att samtala med representanter för Internationella rödakorset och om förslag till förbättradefängelseförhållanden och om skydd för mänskliga rättigheter. I oktober 1982avbröts dock dialogen med Amnesty. Om den politiska utvecklingen i Om den politiska utvecklingen i är f. n. inte medlem av FN:s kommission för demänskliga rättigheterna, utan deltar som observatör. Enda nordiska medlemslandär . Kommissionen sammanträder under sexveckor. Frågor om kränkningar av de mänskliga rätfigheterna behandlas även iFN:s generalförsamling och i andra fora i FN-systemet. Som jag framhöll i regeringsdeklarationen vidutrikesdebatten i , kommer att fortsätta attverka för att det internafionella regelsystemet till skydd för de mänskligarättigheterna förstärks. På svenskt initiativ och under vår aktiva medverkanutarbetas f. n. inom FN en konvention mot tortyr. Den kommeratt noga pröva frågan om vilka kanaler inom eller utanför FN som är mestlämpade för att på ett effektivt sätt påtala kränkningarna av de mänskligarätfigheterna i . Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 86STEN (): Jag tackar utrikesministern för svaret. Dessinnehåll står i stark överensstämmelse med interpellafionens - en företeelsevarmed vi båda två skulle kunna känna oss fullt nöjda, om det inte gällt en såallvarlig fråga som konstaterandet av brott mot de mänskliga rättigheterna. I utrikesministerns svar bekräftas riktigheten i derapporter om brott mot de mänskliga rättigheterna i som jag refererartill i min interpellation. har sammanställt ett omfattandematerial med exempel på övergrepp mot de mänskliga rättigheterna i . Mestutsatta är de politiskt oliktänkande. 1 samband med den internationellt uppmärksammaderättegången i mot 19 personer, varav 13parlamentsledamöter, sände en delegation tillZaire. Efter analys av rättegängen överlämnade Amnesty ett memorandum medrekommendafio-ner syftande till skydd av de mänskliga rättigheterna. I oktober1982 avbröt regeringen dialogen med Amnesty, annullerade tidigare inbjudan ochavvisade förfrågningar om ny utredningsresa. Det belyser något av svårigheternaatt arbeta med ett tema som detta. Situafionen i fråga om de mänskliga rättigheterna i Zaireär i sig själv allvarlig nog. Än värre är emellerfid att den endast är ett fallav många. I utrikesutskottets betänkande 1982/83:21 påtalas attkränkningar av de mänskliga rättigheterna sker i många länder. Långt överhundra stater är angivna i senaste årsrapport. Det är angeläget att noga följa upp och informera omutvecklingen inom området för de mänskliga rättigheterna. Genom aktivaoch långvariga insatser på området i internationella fora, ej minst inom FN, ärdet nödvändigt att för vårt fortsatta arbete att vi får fortlöpande rapporter genom våra diplomatiska kanalerom händelser berörande de mänskliga rättigheterna. MedZaire som exempel förefaller vissa brister föreligga härvidlag, i varje fällsett från utrikesutskotts sida. Utskottets ledamöter får fortlöpandeta del av vår utlandsrepresentations rapporter. Dessa har inte innehållit några uppgifter om situationen vad beträffar de mänskligarättigheterna i . Som medlem av utrikesutskottet känner jag detta som brist. Det innebär en risk för att intresset koncentreras kring ett fåtalländer och skymmer undan totalbilden av situationen i världen. Jagvill fråga utrikesministern: fallet ur rapporteringssynpunkt en uddaföreteelse eller står fler motsvarande exempel att finna? Är utrikesministerni så fall beredd att vidta åtgärder för att förbättra- informationsutbudet? Detär icke endast ur humanitär synpunkt nödvändigt att bevaka staters iakttagandeav människans grundläggande fri- och rättigheter. Det är också enfredsbevarande uppgift. Ettundertryckande av de mänskliga rättigheterna leder, förr eller senare, fill enorganiserad, militant opposition. Detta innebär polifisk instabilitet, intebara inom landet i fråga, utan en instabilitet som lätt får regional spridningmed internationella följdverkningar. Utifrån denna aspekt ges en särskild tyngdåt utrikesutskottets uttalande att upprätthållandet av respekten för demänskliga rättigheterna är en grundläggande angelägenhet för FN. Medfillfredsställelse konstaterar jag att utrikesministern i sitt svar bestämtuttalar att regeringen noga kommer att pröva pä vilka vägar inom eller utanförFN kränkningar av de mänskliga rättigheterna i på mest effektiva sätt kanpåtalas. Omden politiska utvecklingen i Jag delar uppfattning att det är viktigt att rapporteraom situationen i fråga om de mänskliga rättigheterna i olika länder. Det liggeri sakens natur att de som själva utsätts för förtryck ofta har svårt att i detegna landet komma till tals. Det är förenat med stora risker för dem i allamöjliga avseenden. Det är också klart att de olika åtgärder somvidtagits frän statsmaktens sida i mot oUktänkande kunde ha varit ännuvärre, om inte en internationell opinion hade följt verksamheten och kommittill uttryck på olika sätt. Jag anser att den rapportering som våra ambassaderutför från olika länder som ett naturligt led också bör innefatta enredogörelse för hur olika internationella konventioner om mänskligarättigheter efterlevs. 88 (): Jag tackar utrikesministern för det kompletterande svaret. Därmedförstår jag att uppmärksamheten kommer att fästas vid eventuella brister irapporteringen hem till om situafionen när det gäller de Omplanerad överenskommelse om gasleveranser från mänskliga rättigheterna iolika länder. Uppmärksamheten kommer att skärpas på denna punkt, och det ärnödvändigt, eftersom just detta ämne är ett av våra stora ämnen iinternationella fora. Närutrikesministern i sitt svar betonar att man skall noga pröva olika kanalerinom eller utom FN:s ram, förstår jag därmed att man även kommer att utnyttjamöjligheterna att komma till tals i FN:s kommission för mänskliga rättigheter.Vårt land är inte medlem där, men sitter som representant förNorden. Det finns därmed möjligheter att genom och dessministerkommitté samordna våra ståndpunkter och synpunkter med övriga nordiskaländers. Jag tackar än en gång för svaret. Överläggningenvar härmed avslutad. 12§ Svar på fråga 1982/83:497 om planerad överenskommelse om gasleveranser frånSovjetunionen Per har frågat mig dels vilka planer regeringen har i fråga omgasöverenskommelsen, inkl. anläggande av naturgasbaserade industrier, medSovjetunionen, dels vilka uppgifter regeringen anser att kommunerna resp.regeringen har i frågor av den karaktär som naturgasen är exempel på. Detstatliga gasbolaget arbetar f. n. med undersökningar av marknadenför naturgas främst i . Arbetet kommer att redovisas under hösten.Regeringen kommer alltså att kunna ta ställning till frågan om att ta uppförhandlingar om ett gasavtal med tidigast omkring . Avbetydelse för ställningstagandet är givetvis också utfallet av de pågåendefinsk-sovjetiska diskussionerna om ökade leveranser till . Jagkan tillägga att arbetet inom Swedegas inte inriktas pä frågan om att anlägganaturgasbaserade industrier i . Sådana projekt måste grundas på ettintresse och en vilja att satsa resurser från industrins sida. När det gäller frågan om rollfördelningen mellanstaten och kommunerna vill jag understryka att staten har ansvaret för deövergripande besluten om energiförsörjningen. På naturgasområdet svarar detstatliga för utredningar, förhandlingar och avtal om gasinköp.Kommunerna å sin sida har ett betydande ansvar både när det gäller tillförseloch användning av energi. Detta kommer till uttryck bl. a. i lagen om kommunalenergiplanering. 90 PER (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på min fråga.