prot · G60939 · 1982-12-31 00:00:00 — Många befarade -och jagfillhörde dem - att antalet aborter skulle stiga starkt. 3 protokoU 1982/83:39-42 emellerfid infe skett, ochdå menar jag att man får fa hänsyn fiU det. Aborterna har i själva verket envikande kurva, inte bara i utan också i de övriga nordiska länderna.Dessutom har man vunnit det'som var inne på och som naturligtvis ärmycket väsentligt, nämligen att aborterna sker i etf fidigt stadium. De senaaborterna har blivit betydligt färre. Till saken hör också att fonårsaborternaminskat. sade var i själva verket detta: Vi skall försökafortsätta på den här vägen. Vi skall stärka de insatser som kan göras för attminska antalet aborter och motarbeta den utveckling som varit på gång. Abortkommitténhar lagt fram ett par diskussionspromemorior som f. n. är föremål förremissarbete. Vi har också aft vänta aborfkommitténs slutresultat inom en näraframfid. Def vore olyckligt, herr talman, om man i dagens läge fattade andrabeslut än aft vänta på aborfkommitténs slutliga betänkande och den beredningsom därefter kan ske i . Jagyrkar alltså bifall fill socialutskottets hemställan i betänkandet nr 5 ochyrkar avslag på de två reservationer som finns. AnL51 () replik: sade aft min reservafion innebar aft vi skall återföralagstiftningen fill vad som rådde . Jag vill bara säga att def inte ärinnebörden i min reservafion. Reservafionen är snarare framåtsyftande. Med tankepå den snabba utveckling som sker - jag nämnde två tre områden och jag kanockså nämna en sådan sak som genmanipulationen - och ufifrån den uppfattningjag har att vi måste ge fostret ett generellt ökat rättsskydd bör dettillsättas en fömfsättningslös utredning som kan belysa de här frågorna. Mittförslag i reservafionen är således inte bakåtsfrävande utan framåtsyftandeufifrån den värdering jag har att vi måste ge fostret etf ökat rättsskydd. AnL 52 INGA (vpk)replik: säger aft vi skall vänta pä aborfkommiffén. Det tyckerjag är helt riktigt. Jag sitter f. ö. med i det arbetet och vet att def snartär klarf. Menden mening som jag har reserverat mig mot finns på s. 12 i utskotfsbetänkandet: "Utskottetdelar uppfattningen att def är angeläget att få en redovisning av huraborfiagens regler beträffande aborter efter fillämpas." Jagvill att den meningen skall utgå. Undertonen i den meningen är en värdering sompå etf mycket olyckligt sätt går till mötes den kritik som bl. a. framförts avJO . Jag tycker infe utskottet har anledning att dela Svernes krifikav handläggning, och jag vill på detta sätt protestera emotden skrivning som utskottet står för och som som socialdemokratockså skriver under. Defär rikfigt att aborfkommiffén naturligtvis fittar på alla aborter, vare sig deär tidiga eller sena. Men den värdering som kommer fill uttryck i denna meningtycker jag infe utskottet skulle ha skrivit. Eftersom det är så få Nr 39 aborter som är sena, så litet som av def totalaantalet, anser jag inte aft Xorsdatren den det är speciellt angeläget att titta särskilt på senaborterna. AnL 53EVERT () replik: Om det pågår en diskussion om senaborterna ärdet infe egendomligt att utskottet säger aft det är viktigt aft få verklighetenklarlagd. Om redan från början vet vad def bUr för svar, tycker jaghon kan känna sig lugn. I varje fall diskuteras saken i aborfkommiffén, och vitycker det är rikfigt att avvakta dess betänkande. Det är värt aft understryka aft vårt uttalandenaturligtvis icke innebär något ställningstagande i dagens läge. Till GöteJonsson vill jag säga att på s. 13, tredje stycket nedifrån står: "Enligt utskoftets mening finns - särskilt med hänsynfill aft aborfkommiffén planerar aft inom en snar framfid avge slutbetänkande- inte anledning aft frångå fidigare ställningstagande. Om aborfkommitténserfarenheter skulle ge anledning fill det kan frågan om innehållet i direkfivenfill utredningen om barnens rätt eventueUt övervägas på nytt." Med detavstyrker vi den mofion som yrkar bifall fill. Jag ser nog i reservafionen ett längre gående krav än detsom talar om. Men vi kan lämna den frågan. Jag tror att vi ändå är överens om att på den här punktenförekommer också en diskussion i medicinska kretsar om var de egentUgagränserna går. Men vi har velat avvakta aborfkommiffén också på den punkten,och det tycker jag vi kan göra, eftersom dess resultat kommer relativt snart. AnL 54INGA (vpk) replik: sade att jag kan känna miglugn eftersom jag sitter i aborfkommiffén. Nej, i den här frågan kan man intekänna sig lugn, , inte efter de grova angrepp som gjorts påabortlagen från visst håll. Def kommer väl också angrepp på abortlagen senare idebatten om det går som det har gått vid fidigare diskussioner i den härfrågan. Jag tror i stället att man bör vara på sin vakt. Kvinnorna bör varavaksamma och uttrycka sin oro när def görs förtäckta eller oförtäckta angreppmot abortlagen. Att låta utskottets mening stå oemotsagd är kanske att ge ettfinger åt dem som gör dessa angrepp. Det har förvånat mig att socialdemokraternainfe är mera rädda på den här punkten än de är. AnL 55 () replik: Det finns egenfiigen ingen anledning attförlänga den här diskussionen ytterligare. Jag vill bara fråga , omhon verkligen menar aft def inte är angeläget att få till stånd en redovisningav hur aborfiagens regler om avbrytande av havandeskap efter 18:e veckanfillämpas, med tanke på den diskussion som förs på den punkten. Def måste väländå vara angeläget. Nr 39 Talmannen meddelade att Inga Lantzanhållit att till protokollet få T rsdatjpnHen antecknat aft hon inte ägde rättfill ytterligare replik. AnL 56 (): ., ., ...f. . Fruktan är ett ord som tränger sig fram. Man talar om en värld ifruktan. om barnensrädsla och om människornas. Fruktan för vad? För kriget, förintelsen och gifferna.Stjärnan har fallit i strömmar och vattenkällor, såsom det siades iApokalypsen. Def är också en fruktan för en ekonomisk katastrof. Visst försfårjag denna fruktan, men jag är rädd för något annat, som är värre. När och hans ideologis ansikte i min tidiga ungdomblev tydliga för oss skrev en dikt, där en strof löd: Det endasom kan locka min frusnaröst till sång är ej denegna döden Vid ett symposium på anordnat av de reakfionära somfru talade om, vilket hölls just inför 1980-falets början, fick jagtillfälle att skaffa en bok som jag har här i min hand. Titeln säger ungefärföljande: Vad har hänt med den mänskliga rasen? Bakom boken står en kristentänkare och en känd barnkirurg. Den har kommit ut i . Redan titelbladetsäger att boken handlar om vår snabba och allvarliga förlust av mänskligarättigheter. Det är den utvecklingen som inger mig fruktan. Författarna tar upp företeelserna aborter, barnamord ocheutanasi, och de säger: Framför oss ligger ohyggligheter, som ännu ärotänkbara, om den föreliggande trenden blir bestående. Man pekar på detförhållandet aft vad som har varit tänkbart resp. otänkbart beträffandehanterandet av mänskligt . liv drasfiskt och snabbt har förändrats iVästerlandet. Man påminner också om den hippokratiska eden, som är mer än 2 000år gammal, och om Genévedeklarafionen, som antogs av den världsmedicinskageneralförsamlingen . Man pekar på att den hippokratiska eden sedanlänge allmänt har omfattats av läkarna. Den har ungefär följande lydelse: Jagvill hävda den yttersta respekten för mänskligt liv alltifrån konceptionen. kom här i landet 140 läkares hemställan tillKonungen. Jag kan citera etf par avsnitt ur denna: "Demokrafiens hörnsfen, dess grundbefingelse, ärrespekten för människovärdet. Idén om ett obetingat människovärde kan emellerfid icke Uppenbarligen har många människor------------------ icke något posifivtvärde för samhället, många av dem icke heller för någon enskild medmänniska. Idén om def obetingade människovärdet som i sig inbegriper livets okränkbarhef, bottnar i tro: tron på kärlek till och mening med varje människoliv, även det eländigaste. Utan denna tro råkar respekten för människovärdet och därmed demokratien i fara och kunna i längden icke försvaras." Stycket avslutas med två meningar ur bok , som i min, kanske inte helt lyckade översättning lyder: Demokrafin 36 måste vara eller också infealls finnas. kommer attvara en karikatyr som under sig döljer tyranniet eller anarkin. Fruktan - den griper mig som krisfen när i dagpresenteras. Vi talar om vår solidaritet med de svaga, de handikappade och deplågade. I tre fyra ärenden har vpk här i kammaren försökt aft föra fram justde svagas sak. Men skrämmande är likgiltigheten ibland oss inför den abnormautveckling som förf till en absurd situation, där mer än en fjärdedel av allafoster aborteras. Många talar om fred, men de fredlösa finns mitt iblandoss. Vi talar om kris, men krisernas kris är aft respekten för livefs helgd ochdef obefingade människovärdet håller på att urholkas. Vi borde sätta alla vårakrafter och resurser i livets tjänst. Vore infe det det normala? Har vi råd meddenna verksamhet som avlivar friska och välskapfa ? Jag förstod med en gång att när hon talade om devulgära och de reaktionära syftade på mig. Jag kan acceptera den beteckningen.Jag tror ändå att jag står just för livet, för def okränkbara. Def är någotorimligt och abnormt som har hänt ibland oss. Hur förrådd är inte kvinnan! Varje kvinna vill livet.Kvinnan har varit den starkare, renare och sannare människan. Jag har, trotsatt jag inte är någon stor författare, skrivit etf antal böcker, och i flera avdem har jag tecknat kvinnoporträtt. I regel har jag hämtat motiven frånhistorien. Jag har då tänkt: Var skulle vi ha stått, om infe kvinnan hade varitden starkare? är kvinnan förrådd. Jag vill återge vad den norske läkaren harskrivit. Han är infe en krisfen bekännare. Han har varit verksam iArbeiderpartiet och tillhörde en rådgivningsbyrå i som han senare hoppadeav. Jag har möjlighet att visa citat, om någon tvivlar på aft han för sin delanser följande: Def finns ingen kvinna som inte förr eller senare får något menav en oönskad abort. Qch han anser att ingen innerst inne önskar abort. har i och under singärning som förkunnare och själavårdare gjort mycket för de svaga och ringaste.Han har lämnat , men väckte en mofion som också jagundertecknade. Jag anser att mofionen, som utgör en del av underlaget tilldefta betänkande, är rikfig och beakfansvärd. Jag viU citera tvåstycken ur denna motion, som följer på konstaterandet att den uppfattning somaborfiagens huvudprincip bygger på numera är antikverad: "Ingeninsiktsfull bedömare kan längre betrakta 'fostret som en del av kvinnanskropp'. Det är tveklöst en egen individ enligt all medicinsk sakkunskap. "En egen individ, men utan fred. "Enligt fjolårsbeslut vill man alltså slåvakt om de ofödda barn som riskerar att skadas, men inte om dem som riskerarabort av andra skäl. Detta är en underlig logik. I konsekvensens och denkristna humanitetens namn yrkar vi att utredningen om rättsskydd åt ofödda barnskall gälla alla och inte enbart en smärre grupp." Jag villmed detta -vi kommer infe längre nu - yrka bifall fill reservation.Men jag vill också än en gång uttrycka min fruktan och min förtvivlan över aftvi står i ett samhälle och i en s. k. demokrati, där det infe är självskrivetsom läkareden en gång angav och som vi i den kristna kyrkan har trott varaheUgt och rätt - livets okränkbarhef. AnL 57 () replik: Att defta är en svår fråga är alla medvetnaom. Att den rör livefs helgd är vi också medvetna om. Men här, , ärdef ju också fråga om att vi som poUfiker och som riksdag skall handla så attdef totala antalet aborter minskar och så att de kvinnor som gör abort får enförbättrad situation, när det gäller både förhållandet tidiga-sena aborter ochhennes egen situation. I förlängningen av resonemang ligger entvångslagsfiftning, och en sådan skulle säkert komma aft leda fill störresvårigheter och flera aborter och dessutom illegala aborter. Privat, för oss själva, kan vi ha olika inställning. Jagtänker på kvinnan, när en oönskad graviditet inträffar och hon då har att ta ställning i sin situafion och med den HvsinsfäUning hon har. Men vi som skall stifta lag och som skall föreslå åtgärder, vi måste handla så att slutresultatet blir bra. I de ländersom egenfiigen följer den linje företräder - jag har djup respekt för hans allvar i denna fråga - görs ett större antal aborter och dessutom illegala aborter. Jag vill inte medverka till en sådan situafion. ' AnL 58TORE () replik: Den inställning som härframför är alltså lagstiftarens resignation. Vi kan infe sfiffa lagar, därföraft de inte kommer att efterlevas. Vi har alltså kommit i en situation därrättslösheten har nått den nivån aft samhället säger: Du skall icke dräpa.Detta bud är bra och rikfigt, och def håller vi på när det gäller krig ochannat. Men def går infe aft använda det budordet och den lagstiftning sombygger på def, och då kan vi aUtså inte säga annat än att vi fortsätter som vigör. Jag försfår , och på sätt och vis har hanrätt. Men def han säger avslöjar för oss alla var vi har hamnat. Jag återfann av en händelse en bok- jag vill intesäga att den är felfri -som heter De 140 läkarnas hemställan, och där tas heladetta sammanhang upp. Det är någonfing som har skett i vårt land som harraserat grundvalarna för demokratin, genom att rasera kristendomens grundvalar.Jag ger rätt i aft vi är i ett läge där vi kan räkna med att detskulle kunna bli Ulegala aborter. Jag kommer aft tala i en annan fråga i dagsom gäller läromedel i skolorna, och jag menar att även här måste ansvarigapolifiker och den nyfillfrädda regeringen gå in och undersöka hur vi skall fåSverige på dess grund igen. Vi måste ge människorna, barnen och ungdomen, någotsom är en kraft och en styrka och som förändrar. Vi kanske infekan nå def målet så fort, men en kursändring skulle betyda oerhört mycket. Jag var mycket besviken på de borgerliga regeringarna. Närjag på 1960-falef agerade i dessa frågor trodde jag att socialdemokraterna varensamma om sin kallsinnighet, men jag har upplevt att det tydligen är likadantöver hela fältet. Runt om i finns def emellertid - det vet också EvertSvensson - tusenden, ja, miljoner människor som frågar efter en förändring.Evert vet liksom jag aft det finns mängder av kristna som ser på ossriksdagsmän och funderar över om vi accepterar vad som sker. Jag medger aft vi just , när utredningens betänkandesnart kommer aft föreligga, inte kan gå längre än fill att stödjareservafionen, men det är etf önskemål och en förhoppning hos mig att trendennu skall vända. AnL 59 () replik: Min replik skall bli kort - jag tror inte attvi kommer längre. Det är infe så, , attdet finns en kallsinnighet inför frågan, utan det är så aft vi funderar övervilken väg som leder fUl def bästa resultatet. AnL 60GÖRAN (): Vid socialutskottets behandling av demotioner som tas upp i betänkandet nr 5 har majoriteten i den moderata gruppenhaft en inställning som fill stora delar sammanfaller med de synpunkter ochöverväganden som redovisat här i kammaren. Vi har dock valt atthantera ärendet utifrån en annan utgångspunkt, som jag här kortfattat skallredovisa. De motioner som är väckta behandlar dels frågan om översynav tillämpningen av abortlagens bestämmelser om abort efter utgången av 18:ehavandeskapsveckan, dels frågan om vad som avses med "synnerligaskäl" för aborter efter 18:e havandeskapsveckan och slufiigen rättsskyddetför def ofödda barnet. Som framgår av utskoftsbefänkandet har liknande motionerfidigare aktualiserats här i kammaren vid ett flertal tillfällen. I samband med1979/behandlades ett motionsyrkande om en utvärdering avabortlagen och en intensifierad informafion till abortsökande. Riksdagensbeslut ledde då till tillkallandet av aborfkommiffé. Det är rikfigt aft kommittén i sitt arbete skall utgå frånden huvudprincip som abortlagen bygger på, nämligen kvinnans rätt att självinom vissa gränser avgöra om graviditeten skall fullföljas eller ej. Vi harfrån majoritetens sida i den moderata utskoffsgruppen funnit def angeläget attavvakta kommitténs slutbetänkande, som kommer aft avlämnas , dåkammaren med ett betydligt fylligare material som grund får fa ställning filleventuella ändringar i abortlagen. Vi har också funnit det angeläget att nu pekapå det framgångsrika arbete som bedrivits ur informationssynpunkt. Kampanjen påGofiand om sex och samlevnad visade sig ha som effekt ett snabbt sjunkandeantal aborter. Även på andra håll i landet har upplysnings- och samlevnadsundervisninggivit goda resultat. När aborfkommitténs slutbetänkande föreligger kommer ocksåkonkreta förslag om aborfrådgivning och abortförebyggande åtgärder attpresenteras. Nr 39 Vi har därför, herr falman, liksomutskoffsrriajoriteten nu inte funnit skäl Torsdaeenden frångå fidigareställningstagande i frågan, eftersom abortkommif- 2 december1982 *" slutbetänkande snart kan väntas ligga på bord förbehand- A bnrtlaQitiftnineen 'ä"" också stor vikt vid kommitténs kommande förslag om rådgivning ochabortförebyggande åtgärder, som fillsammans med samlevnadsundervisningen iskolan kan komma att få mycket gynnsamma effekter på den för dagen dystraabortstatisfiken. Mot bakgrund av det anförda yrkar jag bifallfill socialutskottets hemsfällan. AnL 61 (): Vi är inte kallsinniga inför abortfrågorna.Tvärtom är vår ödmjukhet mycket stor. Def kan aldrig vara någons önskan att engraviditet skall avslutas genom ett abortingrepp. Trots detta vedertagna faktumufföri; ett stort antal aborter. Detta sker världen över, oavsett om lagarförbjuder def eller ej. I har varje kvinna rätt att själv besluta omgraviditeten skall avbrytas eller inte fram till 12:e graviditetsveckan. Efterdenna tid skall en kuratorsufredning ingå, och efter 18:e graviditetsveckanbeslutar . Antalet sena aborter, dvs. efter 18:e gravidifefsveckan,har under def senaste årtiondet sjunkit. , exempelvis 1968, avbröts ettantal graviditeter ända upp . Def procentuellt största antaletaborter genomfördes och följande. avbryts avgravidifeterna senast , och def sker med en metod som inte utgören sådan påfrestning och risk för modern som ett ingrepp senare undergraviditeten utgör. aborfkommiffé har i två delbefänkanden delsbeskrivit hur samlevnadsundervisningen bedrivs i skolorna, dels presenteratintervjuer med kvinnor i aborfsituafionen och med sjukvårdspersonal som ärinvolverad i abortingreppet. I det första betänkandet. Lära leva fillsammans,påvisas brister i skolans samlevnadsundervisning. Betänkandet drar ocksåslutsatsen att om vi kan förbättra denna undervisning, finns stora möjligheteratt barn föds som är planerade och välkomna barn. I intervjusammanställningenRöster och bilder klargörs aft varje abortingrepp föregås av ett beslut somkvinnan fattar - dock inte utan kamp och kris. Man kan infe generalisera i ettfördömande av abort. Def finns trots allt ett inslag av medmänsklighet ävenhär. Brister i våra preventivmedel, relationsproblem, arbetsmarknad och ålderär faktorer som, ensamma eller fillsammans, gör aborten till ett alternativ. Aborfkommiffén beräknar aft slufbetänkandet föreliggerunder början av 1983. De kommittédirektiv som föreligger är då verkställda. Def bakgrunds material som finns i aborfkommitténs betänkande kommer också att besvara motionskraven från och i deras motion 40 1981/82:1302. Sex- ochsamlevnadsundervisningens brister bör avhjälpas. Prevenfivmedelsrådgivningen,med allt vad den innefattar, bör även ges möjlighet att nå så många människorsom möjligt. Ett efterföljansvärt exempel är det försök som gjorts iVästerbottens län med rådgivning på industrier - i def här fallet VolvoUmeverken - och på , som är en stor arbetsplats. Mycket återstår aft verkställa, och alla goda krafterbehövs för aft komma till rätta med aborfsituafionen och för aft minska antaletaborter. Jag ser defta som etf arbete i livefs tjänst. Jag yrkar med def sagda bifall tillutskoftsbetänkandets förslag. AnL 62 i (m): Jag brukar inte delta i offenfiigameningsutbyten i abortfrågan, för var fjärde kvinna i fertil ålder som manmöter har numera gjort abort, vilket säkert för många har varit ett moralisktproblem, och de är naturligtvis känsliga och sårbara när sådana ämnen förs påtal. Vad jag nu vill säga gäller därför inte direkt abortfrågan, men välbegränsningen i tilläggsdirektiven till utredningen om barnens rätt, med avseendepä de ofödda barnens rätt. I förrgår deltog jag i ett sammanträde med Svenskaläkaresällskapefs etiska delegation. Bland andra ärenden förelåg en skrivelsefrån professorn i klinisk genefik i , . Med denutveckling av fosterdiagnostik, provrörsbefruktning och implantering av humanafoster som är på väg ute i världen och den laboratorieforskning medanvändning av unga mänskliga embryonala som det berättas om, får fråganom det ofödda barnefs rätt en mycket vidare innebörd än vad man för bara någrafå år sedan kunde tänka sig. Jag tycker därför att det knappast är rimligt attgöra en sådan begränsning i utredningsuppdraget som det tycks vara fråga om. Detsamma gäller också i viss mån förbudet mot attdiskutera tidsfristerna. Än så länge gäller kanske beträffandefosterdiagnostiken att den passar ganska bra med 18-veckorsgränsen. Men omlaboratorieproven och deras resultat- och det har man all anledning att tro - iframfiden kommer tidigare, hur skall man då se på den saken? Skall man t. ex.få abortera ett bara för att det är av ett annat kön än vad föräldrarnatänkt sig? Kort sagt, herr talman, jag tror att man bör se på fråganom det ofödda barnefs rätt ur ett vidare perspektiv. För den skull kommer jagatt lägga min röst för reservation. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 1(aborter efter 18:e graviditetsveckan) Utskottets hemställan med godkännande av utskottetsmotivering bifölls med 289 röster mot 17 för bifall fill utskottets hemställanmed den ändring i motiveringen som föreslagits i reservation 1 av . 1ledamot avstod från aft rösta. Mom. 2 (rättsskydd för ofödda) Utskottets hemställan bifölls med 246 röster mot 59 förreservation 2 av . 3 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 3 Utskottets hemställanbifölls. 15 § Åtgärder mot tobaksbruket Föredrogs socialutskottets betänkande 1982/83:8 omåtgärder mot fobaksbruket. AnL 63MARGARETA (): Anser vi att fobaksbruk är skadligt förmänniskan? Anser vi att det är värdefullt aft folkhälsa blir bättre?Anser vi aft det finns etf samband mellan tobaksbruk och folkhälsa? Svaret påalla dessa frågor är ja. En följdfråga blir då: Hur löser vi problemet? En uppfattning är nog klar åtminstone för dem somengagerar sig i tobaksfrågan: Inte gör man som man gjorde i , därElisabet I:s efterträdare var en av de första att intensivt bekämpatobaksbruket genom att ge ut en skrift som hette Rökhataren. Inte löste manproblemet genom att, som i , utdöma hårda straff tillrökarna eller, som i den katolska världen under påven , bannlysa de präster som snusadeunder gudstjänsten. Dessa åtgärder minskade infe bruket av tobak. Inte hellerden helomvändning som den katolska kyrkan gjorde under 1800-falet gagnadesaken. Dä insåg man nämligen att man kunde få skatteintäkter genom människornastobaksbruk, och 1851 utfärdades i Vafikansfafen en förordning som föreskrev attbruket av tobak och sprit på intet sätt fick motarbetas, och spridandet avtobaksfientliga skrifter belades med tukthusstraff. Också i vårt land har tobaken sin historia. Den kom filloss via hemvändande soldater i 30-åriga kriget. skrevs enavhandling i "om tobakens utmärkta egenskaper". Även i fick man snart upp ögonen för att tobakenkunde vara en god källa fill statsinkomster. Av kontrollskäl bildadesTobaksmonopolef 1915. Som skatteinstrument har det haft en viktig funktion attfylla. Från 1920-talef fill mitten fick staten in avsina inkomster via tobaken. Tobaksbruket fick därmed en fast förankring istatens ekonomi, och detta bidrog till att rökvanorna legifimerades. Denna legitimitet har sedermera förstärkts. Jag kan i detsammanhanget inte underlåta aft något beröra reklamens betydelse. Gudar och gudinnor, sköna jordiska kvinnor prydercigarrlådornas inre. En forskare i , , har skrivit en bok omtobaken i , i vilken han beskriver reklamens roll somkonsumentstimulerande faktor.