prot · G609131 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:131 Förhandlingarnaleddes till en början av tredje vice talmannen. 15 § Anslag till kommittéer, m. m. (forts, frånprot. 130) Fortsattes överläggningen om jusfitieutskottets betänkande1982/83:30. Anf.94 (vpk) replik: Helt kort; Det är förvisso ingen nackdel att ha juridiska kunskaper. Dei Birkagårdsrättegången inblandade har tvingats att skaffa sig sådanakunskaper, och det tror jag att många i detta land har fått lov att göra. Jagsade tidigare att detta fall aktualiserar just frågan om de juridiskakunskaperna och rätten för medborgarna att göra sin stämma hörd. Det är enbrist i vårt rättsmaskineri att medborgare på grund av kostnaderna inte kandriva sina mål. medger att så är fallet. Jaghar tidigare med justitieministern diskuterat skillnaden mellan de ekonomiskabrottslingarna och de två barn som är aktuella i detta fall och som inte kanfullfölja sitt mål därför att de solidariserar sig med de andra barnen ochdärför att de kanske skulle tvingas betala alltför mycket. Att de backar urvisar på brister i vårt rättssamhälle. HansGöran säger att det är möjligt att det kommer en ändring. Men de härbarnen kan inte vänta på den ändringen. De kommer att ha detta hot hängandeöver sig . Vemär det som är ansvarig? Är det Birkagårdsbarnen, som drabbas av en trafik somär fullständigt livsfarlig? 1 den senaste omgången har ju t. o. m. kommunenmedgett att trafiken är så farlig att man har måst evakuera barnen. Eller ärdet samhället? Jag tycker att det är samhället som här måste ta ett ansvar. Detär ett faktum att det här gäller barnen eller bilarna. Skall ungarna, som jagfidigare har sagt, gå i strypkoppel längs trottoarerna, eller skall vi få ettsamhälle som tar hänsyn till dem och som respekterar deras åsikter? Anslagtill kommittéer, m. m. Anslag till kommittéer, m. m. så ihärdigt förnekar barnens rättigheterkan staten, på grund av kommunens fiffel och annat, gripa in. 95 HANS () replik; Staten har, som jag nämnde i mitt tidigareinlägg, tagit ansvar i undantagsfall. Då har staten varit part i målet. Attstaten skulle ta ansvar för andra parter som har varit motpart i en rättegångskulle leda för långt. Det skulle inte bara innebära att staten, som i dettafall, tog ansvar för en kommun, utan också medföra att enskilda och juridiskapersoner, företag m. m., skulle kunna komma och säga: Vi vill att staten ocksåi dessa rättsfall skall överta ansvaret. Det är inte en möjlig väg att lösadetta problem på. Därför har justitieutskottet i detta sammanhang ansett attdet inte finns fillräckliga skäl för att staten skall betala kostnaderna. Barnen har själva avbrutit denna process. Därmed har ingenrättsfråga blivit avgjord. Om man vill driva en principsak är det intenödvändigt att man är 14 eller 10 eller 2 parter, utan det räcker med att enpart gör det. Principfrågor kan avgöras den vägen. Men någon principfråga harpå grund av kärandenas, barnens ombud och barnens förmyndares, försorg inteblivit avgjord, och därmed är saken nu utagerad. Jag vill bara upprepa vad jag har sagt,att jag uttrycker den förhoppningen, med hänsyn till kostnadernas storlek ochatt det rör sig om omyndiga barn, att man skall gå fram med försiktighet. Jaguttrycker också den förhoppningen att kommunen i sinom tid inte skall drivadenna sak i verkställighetsfrågan på ett obilligt sätt. Tredje vice talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt till ytterligarereplik. 96 (vpk): Jag har inte något särskilt yrkande i dennadebatt. Jag vill bara med mycket stor fillfredsställelse konstatera attvänsterpartiet kommunisternas mycket gamla och mycket länge drivna krav om enreformering av den militära bestraffningsrätten äntligen tycks komma till enlösning. Jag känner mycket stor och djup glädje över detta - mycket på grund avpersonliga erfarenheter från långvarig tjänstgöring i den svenska armén ochdärför att jag tycker att det har varit en skamfläck för det svenskarättssamhället att vi så länge har fillåtit en särskild militär lagstiftningmed särskilda domar och särskilda bestraffningsrätter utanför den vanligacivila rättskipningens område. Därför hälsar jag detta utskottsbetänkande med mycket storglädje, och jag hoppas att det som sägs här verkligen snart kommer till uttrycki betydligt mera moderna och med det civila samhället överensstämmandelagparagrafer än den gamla, uråldriga militära rättskipningen har haft. Anf.97 HANS i (s): Det känns alltid skönt när man har kunnat glädja någon människa. Det ärriktigt, som säger, att denna fråga är av mycket gammaltursprung. har militäransvarskommittén lagt fram ett betänkande - detredovisar utskottet på s. 14 i utskottsbetänkandet. Alla de punkter som tas uppi kommitténs betänkande sammanfaller väl med den vpk-motion som vi harbehandlat i utskottet. Idetta betänkande har utskottet behandlat ett flertal motioner, som var för sigoch inom olika områden har många bra förslag och idéer. Utskottet har dockkonstaterat att i de allra flesta fallen är dessa krav redan under övervägandeeller under behandling. Vi har därför kunnat framlägga ett betänkande sominnehåller endast en reservation. Denreservation som är fogad till utskottsbetänkandet är en moderat reservation,där man hemställer att anslagen till kommittéer m. m. sänks med 5 milj. kr.,från föreslagna 20 till 15 milj. kr. Som skäl för prutningarna framhålls nödvändighetenav att i det besvärliga ekonomiska läge landet befinner sig i skall allabesparingar som kan göras inom den statliga verksamheten också göras. Vikan ganska snabbt bli överens om att så skall bli fallet. Vi måste alla hjälpasåt för att pressa ner det stora budgetunderskott vi har. Men utskottet - medundantag av - har ansett att några prutningar inte skall göras påanslaget till kommittéväsendet. Ireservationen påstås att 17 kommittéer knutna till justitiedepartementetberäknas avsluta eller ha avslutat sitt arbete . Det kan kanskeäga sin riktighet, men så länge kommittéerna inte har slutfört sitt uppdragmåste de fortfarande stå kvar som en utgiftspost. Tidpunkten för slutförandetav de olika uppdragen går inte att med säkerhet fastställa , och vi kaninte dra bort anslaget för dem förrän vi vet hur stora kostnaderna blir. Detvi vet är att 7 kommittéer har slutfört sina uppdrag och att 5 nya hartillkommit. Däribland är kommissionen mot ekonomisk brottslighet, som vi idetta läge inte klart kan bedöma kostnaderna för. En besparing skulle alltsåkunna göras för 2 kommittéer, men utskottsmajoriteten menar att kostnaden förde nya kommittéerna tillsammans med fördyringen genom den allmännakostnadsstegringen jämnar ut det överskottet och föreslår oförändrat anslagtill kommittéer m. m. Jag yrkar bifall tillutskottets hemställan på alla punkter. Anslagtill kommittéer, m. m. 98 (): Som i sade försvann 7 kommittéer underfjolåret och endast 5 nya tillkom. Det motsvarar en besparing på 4 milj. kr.för 1982. har 2 å 3 nya kommittéer aviserats , men har detsagts att 17 kommittéer skall upphöra . säger att deinte är avslutade, men om de beräknas avslutas återstår ju barahalva kostnaden. Det behövs ingen större matematisk begåvning för att konstateraatt det finns möjligheter att spara på det här Anslag till kommittéer, m. m. området, och då på ett mer påtagligt sätt än vad som visasgenom andra från komna förslag. Jag vidhåller yrkandet ombifall till vår reservation. 99 HANS i (s): Det har aviserats 3 nya kommittéer, sägerSven Munke. Men på s. 35 i propositionen står det att 5 nya kommittéer hartillsatts, och det är väl med sanningen överensstämmande. De 4 miljoner som blev över har man fört upp i ettnytt anslag. 24 miljoner finns alltså fillgängliga för kommittéverksamhet m. m. Som jag sade har man inte klart för sig hurmycket kommissionen mot ekonomisk brottslighet kommer att kosta. Enligt vissaberäkningar ligger kostnaden på omkring 10 miljoner. De 4 miljoner man ficköver räknar man med att fillskjuta för kommissionens arbete. Det är också så att de pengar som eventuellt blir överinte kastas i sjön, utan dem har vi fortfarande kvar. Jag hemställer om kammarens bifall till yrkandet omoförändrat anslag. 100SVEN MUNKE (m): Jag vill bara understryka att man intebudgeterar pengar för att få några över, utan man budgeterar pengar tillverksamheter där de skall gå åt. 101 HANS i (s): Nej, naturligtvis inte. En budget har man juför att man skall få ett rättesnöre för den verksamhet man bedriver. Men vi harju nu en kommission som vi inte riktigt vet kostnaderna för. Om villta bort pengarna för den kommissionen, då borde han också kunna säga hur mycketden kommer att kosta. Vill göra det, skall jag vara honom evigttacksam, för då löser han en hel del problem för oss. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1(anslaget till Kommittéer m. Utskottets hemställan bifölls med 208 röster mot 68 förreservationen av m. fl. Mom. 2(statsbidrag för rättegångskostnader) Utskottets hemställan bifölls med 259 röster mot 14 förmotion 1077 av och i motsvarande del. 1 ledamotavstod från att rösta. övriga punkter och moment Utskottets hemställan bifölls. 1982/83:27om friköpsrätt för arrendator m. m. och 1982/83:34om anslag till bokföringsnämnden (prop. 1982/83:100 delvis). Friköpsrätt för arrendator, m. m. 102 TREDJE VICE TALMANNEN; betänkanden 27 och 34 kommer att debatterasi tur och ordning och voteringarna äger rum i ett sammanhang efter avslutaddebatt. Först upptas alltså lagutskottetsbetänkande 27 om friköpsrätt för arrendator m. m. Friköpsrättför arrendator, m. m. 103 (); behandlar i sitt betänkande1982/83:27 fyra motioner, som handlar om friköps- och förköpsrätt förjordbruksarrendator, om friköpsrätt för bostadsarrendator samt om rätten tillöverlåtelse av jordbruksarrende. Samtliga motionärer säger sig vilja förstärkaarrendatorns rättsliga ställning. Jag skall tala för de tre moderatareservationerna i anslutning till betänkandet. Socialdemokraterna förordar i sin motion sålunda enförköpsrätt för arrendatorer på s. k. historiskt betingade arrenden, men ocksåpå storgods i allmänhet. Denna rätt skall omfatta varje lagfartsändring,försäljning eller aktiebolagsbildning. Men - inte heller en sålunda utvidgadförköpsrätt kan enligt motionärerna ersätta friköpsrätten. Också motion tar upp fideikommissens arrendejord,men avser även jämförbara, historiskt betingade jordägarkategorier. "Vikan nu inte vänta på att arrendatorerna av dessa gårdar skall ges rätttill inlösen av fastigheten", heter det i motionen. I vpk:s båda motioner föreslås friköp av bostäder påarrenderad mark med adress till storgodsdominerade bygder i samtbolagsmarker i norr. Utskottets majoritet har över hela linjen med entillmötesgående skrivning velat ge regeringen till känna budskapet i deredovisade motionerna. , som fick direktiv av statsrådetLidbom 1975 och tilläggsdirektiv , avlämnade sitt slutbetänkande underhösten 1981, vari dessa frågor behandlas. En proposition förväntas medanledning härav . Det finns inga regler om förköps- eller friköpsrättför arrendatorer. Däremot fanns det regler om förköpsrätt för arrendator enligt1943 års lag om arrendatorers förköpsrätt. Friköpsrätt för arrendator, m. m. fanns dessutom i den s. k.ensittarlagen en särskild typ av inlösenrätt för vissa nyttjanderättshavare.Ensittarlagen upphävdes emellertid och upphörde att gälla 1977. Lagen omarrendators förköpsrätt avskaffades som den nya jordabalken trädde ikraft, dvs. Även jordförvärvslagen 1979 har haft avsevärd betydelse vadgäller ändringar i arrendelagsfiftningen, som stärkt jordbruksarrendatorernasbesittningsskydd. Eftersom nu motionärerna önskar återinföra förköpsrätten,måste man fråga sig varför den avskaffades. Syftet med lagen var att tillgodosearrendatorns intresse av fortsatt besittning. konstaterade manemellertid att lagen haft övervägande negativa verkningar. Jordägarna blevsålunda ohågade att upplåta mark på arrende. Bärkraftiga arrendegårdar hadekommit att läggas ner av samma orsak. Strukturrationaliseringen hade i viss månförsvårats. Dessutom hade lagen tillämpats i ett mycket begränsat antal fall. Dåvarande arrendelagsutredningen föreslog av dessa olikaskäl att lagen om förköpsrätt för arrendatorer skulle avskaffas. Därmed blevbesittningsskyddet i själva verket effektivare och tidsenligare förarrendatorn och behövde inte kompletteras med någon förköpsrätt.Departementschefen anslöt sig till förslaget i jordabalkspropositionen 1970. Vad sedan gäller friköpsrätten har någonsådan aldrig existerat som allmän frilösning av arrendegårdar i Sverige.Däremot har frågan varit föremål för utredning och även förriksdagens prövning i samband med åtskilliga motionsyrkanden. Men yrkandena omfriköpsrätt har aldrig bifallits. Detta är värt en erinran vid dagensbehandling av samma yrkanden. riksdag uttalade i stället att "enlagstiftning om utvidgad friköpsrätt för arrendatorer skulle innebära ettmycket långt gående ingrepp i den enskilda äganderätten och sannolikt komma attmedföra, att jordägarna blev obenägna att upplåta jord på arrende". tillkom så lagen om avveckling av fideikommiss.Även då diskuterades frågan om en särskild förköps- eller friköpsrätt förfideikommissens arrendatorer. motiverade emellertid sitt avslag medatt bärande skäl för en sådan rätt inte hade anförts och attfideikommissarren-datorerna inte borde komma i åtnjutande av en förmån som deinte med större rätt än andra arrendatorsgrupper kunde göra anspråk på. Så vadnytt, herr talman, har egentligen tillkommit? avvisade alltså tanken på attarrendatorerna genom tvångsinlösen skulle bli ägare fill de gårdar de brukade.Motiveringen härför var att detta väckte "starka betänkligheter av såvälprincipiell som prakfisk art". I själva verket strider också enfriköpsrätt mot intentionerna i a wecklingslagen. Ensittarlagen kom fill för att skydda egnahem, närmarebestämt sådana som uppförts på arrenderad mark före . Genomlagändring 1967 ändrades tidpunkten fill . Nyttjanderättshavarenskulle emellertid ha varit stadigvarande bosatt på fastigheten sedan den dagen.Vid de förrättningar som gjordes enligt ensittarlagen skeddeemellertid endast en ofullständig prövning i jord- och planpolitiskt hänseende.Från allmän synpunkt innebar detta vissa olägenheter, som blev än merframträdande . Då hade man kunnat konstatera attensittarla-gens sociala betydelse hade spelat ut sin roll, varför lagenupphävdes. Beträffande förköpsrätten harremissinstanserna i anslutning till arrendelagskommitténs betänkande i principställt sig positiva till möjligheten. Däremot föreligger det skilda meningar omhur en förköpsrätt skulle kunna utformas. Vad man talar om är givetvis en rätti samband med frivilliga försäljningar. En tänkbar modell för en sådanförköpsrätt är den utformning som den kommunala förköpsrätten fått. Det skulledärmed inte bli tal om någon förmånsrätt, utan arrendatorn skulle erbjudas köppå samma villkor som annan köpare. Vi reservanter förutsätter att regeringen utan särskilttillkännagivande från sida kommer att överväga remissinstansernassynpunkter vid bearbetning av kommitténs betänkande och därefter i anslutninghärtill utformar ett förslag som är helt tillfredsställande urrättssäkerhetssynpunkt. Rättssäkerhetsaspekten, herr talman, är central också ivårt ställningstagande i reservation 1. Det förtjänar understrykas attarrendelagskommittén i sitt betänkande tar avstånd från ett införande avfriköpsrätt i svensk lagstiftning. Den säger att en sådan rätt skulle innebäraett långt gående ingrepp i jordägarens rätt att förfoga över sin egendom. I densocialdemokratiska motionen däremot understryks att inte heller en utvidgadförköpsrätt kan ersätta just friköpsrätten. Som nämnts uttalar - förvånandenog -också centermotionen otålighet inför ett snart beslut om friköp. Vi moderater kan inte inse hur man kan förena kravet påfriköp med krav på rättstrygghet. Då menar jag rättstrygghet för varjemedborgare i vårt land ~ enstaka sådan, få sådana eller många. Vi kan definitivtinte acceptera det Synsätt som går ut på att en viss kategori privataföretagare med lagens hjälp skulle ges rätten att tvångsvis expropriera andraföretagares privata egendom! Förvisso har vi hamnat långt ifrån och det budord som talar om "din nästas hus". Där heter detemellertid att vi "icke listigt må stå efter vår nästas arv eller hus,eller under sken av lag och rätt tillägna oss det". I stället "må vivara honom behjälpliga, att han må behålla det, som hörer honom till". I den socialdemokratiska motionen talas det emellertid omdomänverket såsom ett historiskt betingat ägarskap, liksom om akademier,fideikommiss och kyrka. Motionen erinrar t. o. m. om den friköpsrätt somkronotorparna i gavs under den borgerliga regeringstiden, 1980. majoritet har valt att inte blanda in allmän egendom i dettasammanhang. Då allmännyttan äger, aktualiseras som bekant aldrig någonsinförköp eller friköp. Vi moderater skulle gärna välkomna ett tillmötesgåendefrån statsmakterna på denna punkt. Det vore naturligare att aktualisera en friköpsprocess beträffande den mark som är i allmän ägo. , som f. ö. är Friköpsrätt för arrendator, m. m. Friköpsrätt för arrendator, m. m. ledande beträffande arrendeavgifternas storlek, har etthela tiden ökande markinnehav och mer än 2 000 arrendatorer. Vad så gäller överlåtelserätten,säger huvudregeln att en jordbruksarrendator inte får överlåta arrenderättenutan jordägarens samtycke. Här har dock gjorts inskränkningar, knutna tillarrendetidens längd. Historien förtäljer hur lag faktiskt innehöll enrätt för arrendatorn att överlåta arrendet. Men i jordabalksproposifionen år1970 uttalade sig departementschefen för rådande huvudregel om förbud attöverlåta utan samtycke. Remissinstanserna, inkl. LRF, anser att det inte finnsfog för att ändra denna lagstiftning. Jordägaren måste ju gesmöjlighet att ompröva huruvida han skall ha jorden utarrenderad eller inte. Dettorde dessutom höra till ovanligheterna - detta intygas från många och fråntillförlitligt håll - att jordägaren vägrar samtycke till en överlåtelse, omden tilltänkte tillträdaren har tillräckliga yrkeskunskaper och ordnad ekonomi.Båda parter - jordägaren och arrendatorn - har som företagare härvidlag ettgemensamt intresse att värna. Även i detta spörsmål torde sålunda anledningsaknas för att föregripa regeringens ställningstagande i föreståendeproposition. Mot bakgrund av det anförda, herr talman, yrkar jagsåledes bifall till de tre moderata reservationerna och följaktligen avslag påde fyra motionerna 1981/82:261, 1982/83:232, 1982/83:316 och 1982/83:1767. 104OWE (): Under den allmänna motionsfiden lades blandmånga andra motioner fram fyra stycken som tog upp frågor angående friköps- ochförköpsrätt för jordbruksarrendatorer. Vidare berördes överlåtelse avarrenderätt samt friköp av tomt till bostadshus för vissa kategorierarrendatorer. Regeringen har med anledning av arrendelagskommitténsbetänkande Arrenderätt 2 aviserat en proposition i bl. a. dessa ärenden. Tidenför propositionens överlämnande till är beräknad till årsskiftet1983-1984. Utskottet ansåg dessa fyra mofioner vara av sådanbetydelse att de inte kunde läggas åt sidan till dess att en proposition ifrågan låg på bord. De borde, menade utskottet, behandlas undervåren. Det är dessa motioner som vi nu skall ta ställning till. När det gäller friköpsrätten för arrendatorer är detta,vilket har sagts tidigare, ingen ny fråga för . harfrågan om friköp vid åtskilliga tillfällen varit föremål för utredning samtprövning av . I motiveringen mot friköpsrätt har man framfört densynpunkten att jordägarna kanske skulle bli mer ovilliga att upplåtajordbruksmark för arrendering. Det kommer säkert, tror de flesta, även i enframtid att finnas mark för arrendering även om viss förköpsrätt kommer tillstånd. Meningarna i denna fråga är således delade. I samband med tillkomsten av lagenom avveckling av fideikommissen diskuterades just frågan om bl. a. en särskildförköps- eller friköpsrätt för dem som arrenderar jordbruksmark avfideikommissen. Den senare frågan, om friköp för dessa arrendatorer, har nuaktualiserats genom motioner till . Man riktar nu in sig på justfideikommissen och, som man skriveri mofionerna, andra jämförbara historisktbetingade ägarskap, så som akademier, kyrka och domänverk. Det är inte konstigt om en arrendator, på t. ex; ettfideikommiss, kräver en friköpsrätt för en jordbruksfastighet som vederbörandesfamilj har arrenderat och brukat i flera generationer. Att arbeta åt sig självpå ett eget ägt jordbruk skulle säkert för dessa arrendatorer vara ett av derasstörsta önskemål. Att , i bästa fall , slippa svävai ovisshet om man, efter arrendetidens utgång, fortfarande skall kunna hamöjligheter att arbeta och leva vidare där man trivs och känner sig hemma. I arrendelagskommitténs betänkande Arrenderätt 2konstaterar kommittén att friköpsrätt skulle förorsaka svårbedömligagränsfall, problem med kvalifikationsgrunder och risk för kringgående avregler. Det är kanske att något överdriva de problem som kan uppstå närförslaget begränsas till de s.k. historiskt betingade ägarsituationerna. En lika viktig fråga för alla jordarrendatorer ärförköpsrätten. hade jordarrendatorer i vissa fall rätt tillförköp vid försäljning. avskaffades förköpsrätten, då man menade attgenom jordabalkens tillkomst skulle man kunna få ett bättre och effektivarebesittningsskydd, och därmed fanns det inget behov längre för viss förköpsrätt.Nu föreslår kommittén att arrendator åter bör erhålla lagstadgad rätt att undervissa förutsättningar förvärva arrendefastigheten när den utbjuds tillförsäljning. Det råder delade meningar om kommitténs förslag till förköpsrätt.Enligt mångas mening är förslaget alltför snävt begränsat. Så tycker ocksåmotionärerna. När det sedan gäller överlåtelse av arrende menar man frånarrendators-håll, liksom från motionärerna, att den nuvarande begränsadeöverlåtelserätten bör utvidgas så att överlåtelse inom familjen kan ske utansamtycke av jordägare. Även överlåtelse till annan, om arrendet varat vissa år,borde kunna ske i större utsträckning än f. n. Kommittén anser inte att någon utvidgning av arrendatornsrätt att överlåta arrende bör komma till stånd. Remissinstanserna är delade ifrågan; Några anser dock att en viss överlåtelserätt bör införas i vissa fall. Kommittén var inte heller enig i denna fråga. I enreservation tar man just upp frågan om möjlighet att överlåta arrendet inomfamiljen utan att jordägaren skall ge sitt medgivande. Utskottet är av sammamening som reservanten när det gäller frågan om rätt till överlåtelse på näraanhörig. En sådan överlåtelse kan inte, som vi ser det, föra med sig någrastörre nackdelar för jordägaren, ej heller för näringen som sådan. har tagit god tid på sig för att behandladessa fyra motioner, som jag något har berört i det föregående. har varit hos utskottet och gett sin syn påmotionerna. Friköpsrätt för arrendator, m. m. Friköpsrätt för arrendator, m. m. Likaså har företrädare för fideikommissensintresseorganisation framträtt inför utskottet, och även de har gett sin syn påmotionerna. Efter ingående diskussioner i utskottet menade majoritetenav utskottsledamöterna att de fyra motionerna var så intressanta och hadeså-nära anknytning til den proposition som regeringen har aviserat, att manborde ge regeringen till känna vad utskottet anfört över motionerna. Till utskottets betänkande har fogats tre reservationerfrån moderata samlingspartiet. När det gäller förköpsrätten kan ävenmoderaterna i stort sett ansluta sig till majoritetens förslag. De vill dockinte gå så långt att de vill ge något tillkännagivande. I friköpsfrågan är de något mera avvaktande och vill inte,som de skriver, ge enskild person rätt till expropriationsliknandetvångsförvärv. Regeringen kommer - om den efter eventuell utredning anser skall ha en friköpsrätt för historiska arrenden - säkert att se till attdet sker lagändringar som är fullt försvarbara i .