prot · G60976 · 1982-12-31 00:00:00 — Jag är inte heller så förfärligt övertygad om attforskarna, som har sagt, är överens om det ena eller det andra.De är inte överens. Senast fick vi en rapport från den , den s. k. , där den franskaregeringens experter ställde sig mycket frågande fill just detta medupparbetning och till den s. k. förglasningen. De ifrågasätter om den överhuvud taget är möjlig. Det gäller även inkapslingen av olika metaller ochsådana saker. Den rapporten visar stor skepsis. Man kan inte bara hänvisa tillatt forskare är överens. Vi vet fortfarande för litet. Därför är det bäst attundvika alla upparbetningar. Vi skall behålla vårt avfall här i ochundvika att skicka det utomlands, för där har vi inte kontroll över det. Vimåste ta hand om smörjan, och vi skall ta hand om den här i . Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Föredrogs och hänvisades Förslag 1982/83:15 fill finansutskottet 5 § Föredrogs men bordladesåter betänkande 1982/83:18 betänkanden /83:19 och 20 betänkanden /83:10 och 12 6 § Meddelande om interpellation Meddelades att följande interpellation framställts 1982/83:65av () till försvarsministern om Granhammars slott: Granhammars slott har återigenblivit aktuellt genom de förberedelser för rivning som av allt att döma nupågår. Frågan om Granhammars slott har samband med utflyttningenoch förläggningen av till i kommun. ansåg riksanfikvarieämbetet att huvudbyggnadenvid Gran-harhmar hade sådant värde att den borde upptas på förteckningen överstatliga byggnadsminnesmärken. bedömde emellertid 1964kostnaderna för en restaurering som så höga att den ansåg det oförsvarbart medett bevarande och begärde rivning. vidhöll dock 1964 sin åsikt från1963, att byggnaden borde bevaras, och avstyrkte förslaget om rivning. Ävenbyggnadsstyrelsen avstyrkte 1964 rivningsförslaget. Resultatet blev aft Kungl. Maj:t uppdrog åtfortifikafionsförvaltningen, inte att riva, utan att komma med förslag tillframtida användning, som inte skulle medföra behov av iståndsättningsarbetenutöver dem som behövdes för att vidmakthålla huvudbyggnaden. , således , redovisadefortifikationsförvaltningen sitt uppdrag till Kungl. Det innebar atthuvudbyggnaden skulle återställas till utseende och användas tillregementsmuseum, lokaler för personalorganisationer eller skol- och kursgård.Fortifikafionsförvaltningen hade anlitat en särskild expert för att undersökabyggnaden. Förvaltningens slutsats blev att åtgärderna skulle kosta nära 2,5milj. De innefattade bl. a. att tredje våningen skulle tas bort. Fråga kan resas om det beslutsunderlagfortifikationsförvaltningen sam-manbragte enbart hade behövt leda till denslutsats förvaUningen drog, dvs. att ta bort tredje våningen bl. a. därför attöverbyggnaden ansågs för tung för grunden, vilket hade åsamkatsprickbildningar. Efter en PM från 1971 om huvudbyggnadens framtida användning,begärde förvaltningen 1973 hos att få utföraombyggnaden som beredskapsarbete. I december1974 gjorde en framställning till forfifikationsförvaltningen omrestaurering med två alternativ, dels fortifikationsförvaltningens förslag1973 (kostnad ca2,5 milj. ), dels förslag om att bibehålla tredje våningen(kostnad ca 1,3 milj. Efter begäran av chefen för armén om enkulturhistorisk bedömning av Granhammar, fastslog ijanuari 1975 att byggnaden borde bevaras och upptas på förteckningen överbyggnadsminnesmärken. Ämbetet begärde skyndsamt yttrande frånfortifikationsförvaltningen. , således ,levererade fortifikationsförvaltningen en skrivelse till ,vari förvaltningen säger sig avse utföra partiell iståndsättning av grund, takoch fasader samt värme- och fuktisolera grundens utsida. Förslaget med vissaändringar godkändes av . Några åtgärder synes dock ej havidtagits av fortifikationsförvaltningen. Efter förfrågan från kommun tillriksantikvarieämbetet huruvida Granhammar uppförts på förteckningen överbyggnadsminnesmärken, vilket tillstyrkt, svarar ämbetetförst att ämbetet ännu ej gjort framställning till regeringen omdetta men avser göra det när pågående underhandlingar medfortifikationsförvaltning- Då hade emellertid redanfortifikationsförvaltningen i hemställan frän till regeringenbegärt bemyndigande att riva Granhammar! Genom regeringsbeslut bemyndigar slutligenregeringen fortifikationsförvaltningen att riva Granhammar efter dokumentationoch omhändertagande av värdefulla byggnadsdetaljer. Ett erbjudande attomhänderta dessa detaljer avböjde f. ö. a.med hänvisning till att det knappast sammanfaller med kulturminnesvårdensintentioner. En fråga från mig i och enmotion av och om omprövning avrivningsbemyn-digandet har avvisats. Man kan fråga sig varför det bedöms nödvändigt att rivaGranhammar. Dess kulturhistoriska värde är väl belagt av flera myndigheter.Byggnaden står inte direkt i vägen för militären. En rivning, hur den än görs,kostar pengar. Kan inte de pengarna i stället användas för att skydda byggnadenmot fortsatt förfall? , som bär ett betydande ansvarför handläggningen av Granhammarsfrågan, avsåg ju f. ö. själv en gång attrestaurera byggnaden. Mot bakgrund av vad som skett i detta ärende blirmina frågor till försvarsministern: Ärförsvarsministern beredd att medverka till att regeringsbemyndi-gandet frånjuni 1980 återkallas, så att i första hand rådrum kan erhållas? Är försvarsministerndärutöver beredd att pröva om Granhammars huvudbyggnad kan renoveras elleråtminstone t. v. blir föremål för vissa skyddsåtgärder för att senare hahandläggningsfrihet i frågan om restaurering eller ej?