prot · G60926 · 1982-12-31 00:00:00 — Hur mycket bostadsföretaget än väljer i det sammanhanget för aftutnyttja det ena eller def andra så blir summan av kardemumman ändå infe meraän att man möjligen med maximalf utnyttjande under de bästa betingelserna förett bostadsföretag kan krypa ned fill ungefär hälften av de krav på prishöjningarsom föreligger. Det är tveksamt hur mycket man sedan kan pruta bort. Även jag råkar ha varit med i de härförhandlingarna och vet hur pass hårda de är, hur väl man år utnyttjarmöjligheterna till prutningar, och jag vet att utrymmet blir allt mindre. Deförslag som regeringen nu lägger fram och som kan betyda någonting förbostadsföretagen är helt otillräckliga för att stoppa den nuvarande hyresutvecklingenoch kraffigt begränsa hyreshöjningarna. Det är att beklaga aft utformningen avförslagen i propositionen inte har blivit sådan att de har fått mer positivaeffekter för hyresgästerna. Men fill detta, herr talman, får vi också säkertfillfälle att återkomma både motionsledes, i utskoftsbehandling och i kommanderiksdagsdebatter. AnL 45 Bosfadsministern : Jag vill bara heltkort säga fill , att jag inte har påstått att def finns etträttvist förhållande mellan olika upplåfelseformer. Jag har redovisat aft detnu företas en del åtgärder i syfte att åstadkomma större rättvisa genom attunderskotfsavdragen begränsas så att man i fortsättningen infe kan få avsina kostnader betalda via skaften. Vi skall sedan se pä hur fördelningen ärmellan de olika upplåfelseformerna och göra detta så snabbt som möjligt ochdärav dra våra slutsatser. När säger att detta skulle kunnainnebära att hyreshöjningarna kommer att begränsas till hälften, tycker jag aftdet är def bästa alternativet av dem man har begärt. Om vill räknaom den siffran i förhållande till kvadratmeter lägenhefsyta i flerbostadshusoch om han då räknar med att hälften av den begärda ökningen ligger mellan 15och . kommer att kunna konstatera aft detta är en mycketkraftfull insats som vida överstiger intäkterna från hyreshusavgiften. AnL 46TORE (vpk): Jag avser inte att ytterligare förlänga dennadebatt, men jag måste repUkera på det sista bostadsminisfern sade. Det han sade betyder inte aft staten satsar så mycketpengar aft man kan komma ner till hälften av hyreskraven. Men man kan genom attutnyttja de möjligheter som ges i förslagen i propositionen ändå komma framtill det. Kvar står aft jag tyvärr måste konstatera att jag inte har fått någotsvar på frågan om hur stort bostadsministern uppskattar att det statliga stödetför 1983 i reda pengar kan bli. Jag hoppas att vi under kommande behandling avpropositionen verkligen kommer till klarhet om detta. Jag har försökt, men jaghar inte lyckats komma till klarhet. Jag har ändå sysslat med bostadspolitikunder , deltagit i förhandlingsverksamhet och efterbästa förmåga sökt sätta mig in i alla de snårigheter och problem som är Nr26 förenade med den bostadspolitik som vi har i detta land. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på fråga 1982/83:73 om hemsjukvården AnL 47 Statsrådet : har frågat mig om jag delarden uppfattning som redovisats i en tidningsartikel där jämsfälldhetsministernAnita skulle ha tagit avstånd från utvecklingen mot ökad hemsjukvårdgenom aft uttala att def socialdemokrafiska kvinnoförbundet upplever det somett hot aft sjukvårdshuvudmännen vill satsa mer på vård och omsorg av de äldrei hemmet, och vidare att detta leder tanken till s. k. hemmadöffrar. Citatet är en del av ett längre resonemang om vikten avaft hävda kvinnors rätt fill arbete och ekonomiskt oberoende, särskilt i fiderav ekonomisk tillbakagång, och innebär infe etf avståndstagande tillhemsjukvård. Jag anser att sjukvård i hemmet kan vara ett braalternativ fill institutionsvård. Def är viktigt aft patienter som vill vårdashemma får möjlighet fill defta. Def är då väsentligt att de också får denmedicinska vård och den sociala service de behöver. Vård i hemmet får t. ex.infe leda fill att möjligheter fill rehabilitering infe fas fill vara. Detta ärsärskilt vikfigt för yngre långtidssjuka. Hemsjukvården har utvecklats mycket vadgäller både omfattning och kvalitet. Vården har i regel förbättrats imedicinskt hänseende och kompletterats med ökad social service från kommunerna.Jag anser att detta är mycket posifivt. En utbyggd hemsjukvård som innebär att patienter får engod medicinsk och social service står enligt min mening infe imotsafsförhåUande fill kraven på kvinnors rätt till arbete och ekonomisktoberoende. Def skulle däremot en ensidig satsning på anhöriga vårdare göra. AnL 48BLENDA LITTMARCK (m): Jag skall be att få tacka statsrådet för svaret. Anledningen fill att jag ställde den här frågan varchocken som jag upplevde när jag läste intervjun med . Jag har lästhela intervjun. Många chockade har vänt sig till mig. Vi upplevde det som etttotalt hjärtlöst avvisande av vård i hemmet när den utförts inom familjen. Detlät som ett iskallt grupptänkande där de svagaste, de gamla, skuffades undan pågrund av en idiotisk filosofi, nämligen att def medför jämställdhet var än manarbetar bara det infe sker inom det egna hemmet. Skall man nu psyka dem som vill sköta sina gamla, så somman har gjort med mödrar som ville stanna hemma hos sina barn? Skall man infeens få göra def mot betalning? Måste man byta ut sina föräldrar mot grannarnas,så att manarbetar utom hemmet? Skall de gamla få någonting att säga till om i det härsammanhanget? Det var så vi upplevde det här. Därför var det angelägetatt få sjukvårdsministerns syn på saken och undrar jag: Fick jag den? Def äregentligen tvivelaktigt. Svaret var ganska smart. Vi tycker bägge att hemsjukvård kan vara bra, och vi villbägge ha högsta kvalitet pä den. Såvitt jag vet är det ingen som ensidigt villsatsa på systemet aft anhöriga skall vara vårdare. Vi vill ha en valfrihet ochdärför frågar jag igen: Kommer statsrådet att motverka eller att underlätta föranhöriga som så önskar att själva ta hand om sina gamla? AnL 49 Statsrådet : Jag har litet svårt att förstå hur BlendaLittmarck och andra kunde bli chockade av den här intervjun och pressreferatetav intervjun med . Jag har själv bara tillgång till och om def är Svenska Dagbladets referat som det grundar sig på, harjag svårt att förstå det hela. vet lika väl som jag hur oftaman kan bli missförstådd och feltolkad vid intervjuer. Jag kan försäkra BlendaLittmarck aft regeringens medlemmar infe har olika synsätt i den här frågan.Jag har i mitt svar klarf angivit att det är positivt aft satsa pä hemsjukvård. När det gäller anhörigvården utreds den frågan f. n.Uppdraget är att se över hemsjukvården särskilt med avseende på rätten tillledighet från arbete för vård av äldre, sjuk eller handikappad, anhörig ihemmet och ersättningssystemet i detta sammanhang. Vi får väl avvaktakommitténs förslag. Den skall naturligtvis arbeta färdigt och presentera sinaförslag, innan vi på nytt tar ställning till hur vi skall angripa dessa frågor. AnL 50 (): Om nu den här anhörigvårdskommittén skullekomma fill slutsatsen aft det är bra med anhöriga som hjälper till, är det dåfråga om etf skamgrepp på jämställdheten? Det står ju så i intervjun. AnL 51 Statsrådet : Vi får naturligtvis sevad kommittén kommer fram fill. Att fillåta hemsjukvård, att fillåta attanhöriga är vårdare, är naturligtvis inget skamgrepp. Men det får för den skullinte innebära att vi åsidosätter de insatser som behövs för långtidsvården ochför utbyggnaden av den kommunala sociala hemhjälpen. Här måste finnas en balansså att människor kan få den hjälp som är bäst lämpad för dem. AnL 52BLENDA LITTMARCK (m): Att kommuner och andra ställer upp och gerdef stöd som behövs befraktar väl alla som självklart. Men frågan gällde om deanhöriga skulle få ge den vården. Vi får välnu avvakta kommitténs förslag och sedan kanske ha ett Htet slagsmåltill eller också i skön förening fortsätta vårt arbete i dessa Nr 26 Överläggningen var härmed avslutad. Om de differentierade avgifterna 10 §Svar på interpeUation 1982/83:18 om de differentierade avgifter- försjukhusvård har frågat mig om de s-. k.differentierade avgifterna för sjukhusvård. har angivit attpatienter och anhöriga drabbas hårt ekonomiskt av sådana vårdavgifter. Hon harfrågat mig vilka åtgärder jag är beredd aft vidta i syfte att med det snarastefå en rättelse till stånd och om jag är beredd att förorda sådana åtgärder aftpatienter som har betalat oskäligt höga avgifter kompenseras. Som berörs i interpellationen har sjukvårdshuvudmännennumera fått möjlighet att i stället för tidigare fasta avgifter ta ut avgifterefter betalningsförmåga från pensionärer som vårdas på sjukhus i de fall därersättning för vården inte utgår från den allmänna försäkringen. Etfmotsvarande system med avgifter efter betalningsförmåga gäller sedan flera årför pensionärer som bor i ålderdomshem - eller i ett för äldremänniskor, som denna boendeform kallas i den nya socialtjänstlagen. Just attdet borde vara likartade regler inom sjukhusvården och åldringsvården var ettviktigt motiv när möjligheten infördes aft fillämpa differenfierade avgifterför pensionärer vid sjukhusvård. Avgiftsreglerna blev därigenom neutrala ivalet mellan dessa vårdformer. Den nya möjligheten för sjukvårdshuvudmännen att fillämpaett system med differenfierade vårdavgifter infördes i år.Samtliga sjukvårdshuvudmän utom och harbeslutat aft införa sådana avgifter. Ännu hade dockendast nio sjukvårdshuvudmän börjat fillämpa ett sådant system och f. n. är defomkring hälften av huvudmännen som gör def. Av dessa tillämpar de flestaalltjämt fasta avgifter för kortare vårdtider. Det innebär exempelvis att man iStockholms läns landsting för vård som inte överstiger tar ut fastavgift i ungefärlig nivå med de tidigare gällande fasta avgifterna. anger i interpellationen att enskildadrabbats hårt ekonomiskt av de nya avgiftssystemen. Hon nämner både patienteroch anhöriga. Jag vill först erinra om att det rådde bred enighet iriksdagen om att anta de nya reglerna och det var ett enigt socialutskott, somhemställde de nya reglerna aft den dåvarande regeringens förslag skulle antas.Men jag vill framhålla def som även hänvisat till,nämligen att regeringen och vid de nya reglernas fillkomst underströkatt skäliga hänsyn måste tas både till vårdtagaren och till dennes anhöriga näravgiften fastställs. Föredragande statsrådet, , förutsatte Om de differentierade avgifterna för sjukhusvård uttryckligeni propositionen (1981/82:22) om avgifterna att anhöriga inte genomfillämpningen av de nya reglerna undandrogs en skälig ekonomisk standard. Honerinrade också om bostadens stora betydelse och förordade varsamhet när detgäller att tillämpa regler om indragning av bostadstillägg resp. bestämmande avvårdavgiften. Även vikten av jämkning av avgiften när vårdtagaren är i behov avsärskilda medel för sin rehabilitering framhölls i propositionen. utvecklade dessa synpunkter i sitt avriksdagen godkända betänkande (1981/82:12). Utskottet underströk vikfen av attde nya reglerna inte fick en schablonmässig tillämpning utan att det allfidprövas huruvida jämkning av avgifterna bör ske med hänsyn till individens behovi det enskilda fallet. Som framgår av dessa uttalanden bygger systemet meddifferentierade vårdavgifter i hög grad på hänsynstaganden i de enskildafallen, och det är en förutsättning för en fillfredsställande tillämpning avreglerna aft man iakttar den skälighet och varsamhet som uttryckligenförutsattes när reglerna kom tUl. Differenfierade avgifter har hitfills tillämpats endast enkortare fid och i begränsad utsträckning. Jag vill erinra om aft det ärhuvudmännen själva som inom gällande ramar har att fatta beslut om vilkaavgifter som skall fas ut av vårdtagaren. I inledningsskedet, innan denpersonal som skall handlägga avgiftsfrågorna har blivit förtrogen med reglerna,är det förklarligt om det, när avgifterna fastställs, kan bli en sådanfillämpning i särskilda fall att resultatet infe är fillfredsställande för deenskilda. Jag utgår ifrån att sådana fall kommer aft rätfas fill.Landstingsförbundet har givit ut rekommendationer om de differentieradeavgifterna och bör som sakkunnig instans kunna bidra till att reglerna får enlikformig tillämpning. Vidare vill jag erinra om aft def uttryckligenförutsattes i propositionen att en patient som anser sig felaktigt behandlad iavgiftshänseende skall ha möjlighet aft få avgiffsbeslu-tef omprövat genomsjukvårdshuvudmannens egna organ. Def är enligt min mening mycket viktigt attsjukvårdshuvudmännen - i de fall där def inte redan skett - skapar fastarufiner för att ompröva de avgiftsbeslut där patienten anser sig felaktigtbehandlad. Jag vill som exempel framhålla att landsfing harinrättat en särskild politiskt sammansatt delegation dit patienterna kan vändasig för omprövning av avgiftsbeslut i enskilda fall. som jag alltså utgår från att felaktigaavgiffsbeslut rätfas fill vill jag erinra om att socialutskottet i sittbetänkande över propositionen förutsatte att reglerna om differentieradeavgifter skulle bli föremål för en uppföljning med redovisning av resultatetför . För egen del är jag därför beredd att fa initiativet till att ensådan uppföljning av tillämpningen sätts i gång, när reglerna börjat komma tillmera allmän användning. AnL 54 (): Jag ber aft få tacka sjukvårdsministern försvaret på min interpellation. Det är möjligt att en del av dem som far illakänner sig någotuppmuntrade av svaret, om också inte helt. Statsrådet säger att det är huvudmännen själva som har aftfatta beslut i den fråga det gäller, och det gör de även. menadedock, som statsrådet nu också anfört, inte att reglerna skulle tillämpas på defsätt som sker. Vi var alla eniga om att generositet skulle visas, och viförsökte på alla sätt slå vakt om defta. Vi har dock inte lyckats i detavseendet. Statsrådet utgår i sitt svar från att misstag kommer atträttas fill, men så sker fakfiskt inte. Man ändrar avgiften med någon krona,någon enstaka gång kanske med , i de fall som jag har kommit ikontakt med. Principerna är dock fastlagda, och de är hårda. Det förhållandet att, som statsrådet nämnde, beslut kanomprövas i en delegafion, som fallet är i , garanterar heller intevare sig objektivitet eller rättstrygghet. En stor framgång har dock nåtts idagarna i och med att det visat sig att kammarrätt och regeringsrätt tydligenkommer aft ta upp sådana här fall i fortsättningen. Därmed är en del avrättssäkerheten återställd. Statsrådet är också beredd att ta initiafiv till enuppföljning när reglerna börjar komma fill mer allmän användning, som detavslutningsvis framhålls i svaret. Men måste ju själv ha nåtts av människorsklagan och ilska. Någonfing har gått snett, och det är uppenbart . Detblir fakfiskt svårare att ändra på rutiner när de är fastlagda. De som drabbashinner faktiskt inte i alla olika fall få rättelse. Def är alltså hög fid redannu att göra någonting såsom läget är . Utförsäkringen i sig är illa nog. Det kan gå fort att bliutförsäkrad för den som lider av sjukdom. Från den dag som pensionen börjarutgå räknas alla vårddagar ihop, både vid akutsjukhus och långfidssjukhus ochvid de flesta konvalescenthem. Då de samlade vårddagarna uppgår till 365 blirpensionären utförsäkrad, vilket kan ske utan att han vårdats pålångtidssjukhus en enda dag. Def finns olyckliga fall där en övergång tillålderspension från förtidspension sammanträffar med utförsäkringen. Detbetyder aft man får . mindre då man fyller . Skall man dåt. ex. - om man är reumatiker, allergiker eller någonting annat -betala den fasta avgiften, alltså grundavgiften på . och sedankomma hem fill en räkning på lyse, telefon, fidning, ersättning till någon somser till blommorna och katten och man kanske behöver en vihterkappa eller råkarslå sönder glasögonen, då är katastrofen fullständig om man skall ut med alltdetta på en gång. Ovanpå defta kommer alltså de differenfierade avgifterna! Vi båda minns mycket väl och statsrådet fog upp det i sittsvar att såväl statsrådet som alla vi här i kammaren försökte afteliminera sådana här situafioner. Vi har kommit underfund med att vi heltenkelt gjorde fel som fog detta beslut - det var ett principiellt fel. Vi bordeinte ha fattat defta beslut - det är bara att erkänna def. ochKarin hade rätt när de talade emot förslaget. Om de differentierade avgifterna för sjukhusvård Om de differentierade avgifterna för sjukhusvård - utom iGävleborgs län och , som infe genomfört denna avgift - har gjortont värre då de inte tillämpar lagen i riksdagsbeslutets anda och mening. De flesta här i kammaren trodde väl att de nya avgifternai övervägande antalet fall skulle tillämpas hos dem som redan var i inne ivårdkedjan, dvs. kommit från ålderdomshem eller liknande och redan hadedifferenfierade vårdavgifter och bara bytte vårdform - en vård som de ansågsbehöva. Det kunde ju förefalla rimligt, men verkligheten är en helt annan. Då det gäller ålderdomshem eller väljer man.Valet står mellan det egna hemmet och ålderdomshemmet: Man får ett eget rum medegna möbler, frihet och umgänge, möjlighet fill förströelse och besök ochframför allt fill ett individuellt liv. Långvården är en säng, ett bord i ett rum, som manmöjligen får bo i ensam men troligen dela med två, fyra eller nio andra. När det gäller långtidsvården vill jag citerachefskuraforn på , , som säger följande: "Vemväljer att bli långtidssjuk, att få cancer, multipel skieros, hjärnblödning,reumatisk, psykisk sjukdom åldersdemens eller att bli överkörd med beståendesvåra handikapp som följd? I långtidsvård är man inlemmad i ensjukvårdsavdelning med allt vad det innebär av rutin, tvång och bestämmelser.Man kan inte själv söka sig till långtidsvård, def måste vara en läkare somremitterar. Vid landstings sjukhus remitteras - i underkanträknat - av patienterna vid internmedicinska avdelningar tilllångtidsvård. Utan att välja, utan att vara tillfrågade. Det gäller att få ivägdem så fort som möjligt för att avlasta de dyra akutplatserna. Patienten fårena dagen veta att hon skall flyttas nästa." Från en grupp pensionärer har jag fått ett brev som ocksåhar ställts fill kammarrätten i den trakt där de bor. De skriver följande:"Def aktuella förslaget till differentierade vårdavgiffer bryter mot alltidigare praxis beträffande allmänna avgifter och taxor. Det har mera karaktärenav en konfiskaforisk skatt och kan därför befraktas som en mycket allvarlig ochlångtgående förändring av grunderna för beskattning och offentliga avgifter.Någon nödsituation som mofiverar att sedvanlig praxis infe följs i en för denenskilde mycket allvarlig situation finns inte." har ju en sjuk haft rätt aft få sin del av densolidariska tryggheten i form av en förstklassig sjukvård, belagd med lågaavgifter. I den förvissningen har pensionärerna kunnat långtidsplanera för enlugn och hygglig ålderdom, under vilken de så långt som möjligt har skött sigsjälva. Men just det här beslutet som vi fattade har med en gångryckt undan grunden för den långtidsplaneringen. Det är många som säger att det infe är lätt aft i dagensSverige sätta en enskild person under ett juridiskt förmynderskap, för deffinns skydd mot det i rikes lag. Men här, säger de, har man gettlandstinget möjlighet att sätta en ensam utförsäkrad sjuk människa under ettreellt ekonomiskt förmynderskap. Det sker genom den här taxekonstruktionen. pensionärså viktiga frågan om bostad och bohag avgörs i de flesta fall helt avmyndigheterna. Ett gift par- eller därmed jämställt sammanboende par- kanråka än värre ut. Om den långtidssjuke har en stor pension och maken/makan enliten pension, så sätts även den friska livspartnern under samma reella förmynderskap.Hans eller hennes standard - kvarboende i en villa t. ex. - bestäms avlandstinget. Den enda garanfi som finns inskriven i förslagen är att ingenskall få mindre än folkpension för ensamstående och vad därfill hör. Sedankommer några luddiga rader om att jämkning kan ske med hänsyn fill fastautgifter osv. Men det har visat sig aft denna jämkning infe fungerar som denskall. Jag har ett exempel som gäller en familj där far i huset, som hadehögsta ATP, kom in på sjukhus. Man räknade hans skatt osv., och så fick man deffill att han skulle betala . för sin vård. Hans husfru,som hade varit hemmafru, fick den folkpension hon hade - . när dettaräknades - och litet mer. Sedan fick hon av hans pengar . i månaden-medan han betalade . Hon levde alltså på lägsta godtagbarastandard, om jag får använda det uttrycket, och skulle då klara sin vanligalivsföring med hem och barnbarn - barnen var vuxna. Det familjeliv hon var vanvid var då helt otänkbart. Hon stod inför nödvändigheten att göra sig av medhemmet och inskränka sin livsföring oerhört. Det finns alltså inga direkta garanfier för att man skallkunna fortsätta att leva på samma standard som fidigare. Det står"skälig" standard, men det står inte aft två makar skall leva påsamma standard eller att man skall dela med sig. Den enskilde medborgaren kan alltsåinte överblicka sin framfida situation. Många i den äldre generationen har levt i etf livsvarigtäktenskap, uppbyggd på de gemensamma resurserna. Därför är skillnaden i pensionför make och maka ofta mycket stor. Det märkliga är att om mannen i det härfallet dog, så skulle hennes ekonomiska situafion vara säkrad. Det minsta manskulle kunna begära vore ändå att hon, medan han är i livet, fick leva på sammastandard som om han hade dött. Jagciterar chefskuraforn igen: "Och hur blir def med jämlikheten, hur blir denpsykologiska atmosfären på sjukhusen? Redan har framförts synpunkter om att denpensionär som betalar . inte skall behöva ligga i en gammalsal med tio sängar, medan den som bara betalar . skall få ligga i ettmodernt tvåbäddsmm. har det varit medicinska indikationer som avgjorthur patienterna får ligga. Skall sjukhuspersonalen orka stå emot den medborgarrättsom heter pengar? Det är i själva verket en fråga om attityder, att graderamänniskor efter deras värde i samhället. Har def gått så långt att vi inte kantolerera dem som enligt en gammal, nationalekonomisk term kallas för'tärande'?" Jag kan anföra fler exempel. En gammal dam hade 83 000 kr.i inkomst -hon hade tvingats sälja sin villa. Denna hade.nämligentvångsförsålts därför aft en väg skulle dras fram i kommunen. i skatt, och hon drabbades vidare av en differenfieradavgift på ungefär 5 protokoll 1982/83:26-30 Om de differentierade avgifterna för sjukhusvård Om de differentierade avgifterna för sjukhusvård 32 000 kr.Men sade att hon skulle göra sig av med den våning som hon fått flytta in i.Denna kostade ca . ifråga var någorlunda frisk. Hon kunde komma hem med hjälp av en vårdare. Menman ville alltså ta ifrån henne lägenheten, hon skulle infe få ha kvarvåningen. Hennes möbler kunde i stället hysas in någon annanstans. Detta harinträffat i vår egen region. När man samlar ihop möbler och allt annat som finns i etthem - matfor, tavlor, litet kläder, husgeråd etc. - går det ju åt etf antalkvadratmeter. Det visade sig aft dessa kvadratmeter kostade mer än dethade gjort om damen fått behålla sin lilla lägenhet som hon blivit hänvisadtill. får alltså betala . i skatt och 32 000 kr.i avgifter. Hon hade pengar på banken, pengar som hon fick ut efterfvångsförsälj ningen av villan. Hade hon haft pengarna placerade iobligationer, skulle man ha räknat inkomsten kolossalt mycket lägre, i ställetför räntorna. Hon hade då haft betydligt lägre skaft och skulle ha haft råd aftbehålla lägenheten. Hade hon haft kvar villan, skulle det infe ha blivit någonstörre diskussion eftersom def i def fallet räknas som ett fast värde. Det gåralltså upp och ned i sådana här sammanhang. Vidare har jag en bekant på . Hon har justpasserat och har alltså blivit av med sina . Hon ärvital men kan inte röra sig och därmed infe klara sig i egen lägenhet. Hon harskrivit upp hur mycket pengar som går åt till telefon, tvättning av håret,blommor till goda vänner, presenter till barn och barnbarn etc. - alltså sådantsom behövs om man vill leva ett vanligt liv. Vi kan jämföra med hur det skullevara om statsrådet eller jag slog i huvudet och blev liggande.