prot · G60973 · 1982-12-31 00:00:00 — Det kräver en målmedvetenhet som i sin tur förutsätter att vi ärense om tagen. Det rådde stor enighet i när vi fastställderiktlinjerna för energipolitiken. Låt oss då visa att vi också kan stå eniga idet praktiska arbetet för att förverkliga de besluten. I samband med regeringens beslut om tillstånd för utförselav använt kärnbränsle, redovisades regeringens handläggning av denfrågan. Vi kunde då redovisa att vi har gått igenom avtalen tillsammans med denfranska regeringen och klarat ut att den är tillförsäkradfull kontroll över varje steg i hanteringen i . Vidare har vi kommitöverens om att allt svenskt material i La Hague skall kontrolleras av det internationella atomenergiorganet lAEA. Det material somvi sänder till förblir i svensk ägo. Därmed är våra kravpå säkerhet uppfyllda. Det viktigaste är nu att vi finner lösningar förframtiden som är konstruktiva och ansvarsfulla. Vi har inbjudit de övriga partierna till överläggningar omhur avfallsfrågorna skall hanteras . Från regeringens sida år viangelägna om att behålla handlingsfriheten tills vi vet vilken metod förslutförvaring som är bäst. Det är min och regeringens uppriktiga förhoppningatt vi i samförstånd och med det allvar den här frågan kräver nu kan lösaavfallsfrågorna på ett sätt som medborgarna kan känna förtroende för. Enligt vår mening är en satsning påfjärrvärmeutbyggnad både energipolitiskt och industripolitiskt av strategiskbetydelse. Fjärrvärme är en distributionsform för energi som kan utnyttja mångaolika energikällor allteftersom de blir tillgängliga. Den kan också skapaunderlag för elprodukfion i kraftvärmeverk, som vi kommer att behöva närkärnkraften skall börja avvecklas. Vi harangett hur fjärrvärmeutbyggnaden kan genomföras i tre steg. Det första steget är omedelbara investeringar för attbygga ut ledningsnätet. Det kan ge sysselsättning åt tusentals anläggnings-och industriarbetare. Den utbyggnaden stimulerar vi nu med förbättrade fjärrvärmelånoch investeringsbidrag . Det handlar för det andra om investeringar i nyaproduktionsanläggningar, som rned avancerad miljöteknik utnyttjar kol ochinhemska bränslen. Det handlar för det tredje om att kombineravärmeproduktionsanläggningar i medelstora och större fjärrvärmenät medmottryck för elproduktion när kärnkraften börjar avvecklas. Efter det senaste OPEC-rnötets misslyckande, räknar mångamed sjunkande oljepriser. Det förefaller vara en rimlig bedömning. somen del gör, utifrån det dra slutsatsen att det därmed skulle vara mindremotiverat att minska oljeanvändningen är inte särskilt förståndigt. Vi behöverminska oljeanvändningen dels för att sanera samhällsekonomin, dels för att ökaförsörjningstryggheten genom en differentiering, dvs. en utspridning pä olikaenergikällor. Totalt sett utgör oljan fortfarande av vår totalaenergianvändning. Det är långt kvar till målet för - och trots attoljeförbrukningen minskat i volym har kostnaderna tiodubblats på tio år.Fortfarande går av våra exportinkomster åt för att betala oljeimporten.Därför måste våra ansträngningar att spara och att ersätta olja fortsätta. Ensituation där priset minskar måste utnyttjas för att förbättra handelsbalansenoch samhällsekonomin. Det finns de som frågar varför vi i så fall skallersätta olja med ett annat importerat bränsle, nämligen kol. Jag vill då förstsäga att det är fråga om en mycket begränsad kolsatsning helt i enlighet med debeslut som har fattats av , att kolet skall svara för avvår energiförsörjning. Jag villunderstryka att det är en betydande skillnad i belastningen på handelsbalansen mellan olja och kol. Det är nämligen såatt när vi använder olja som energikälla är per producerad enhet i grova taltvå tredjedelar bränslekostnad och en tredjedel kapitalkostnad. För kolet ärkostnadsandelarna ungefär de omvända, dvs. en tredjedel bränslekostnad och tvåtredjedelar kapitalkostnad. När vi övergår från olja till kol handlar detalltså om att ersätta oljan med kol och kapital, dvs. förbränningsanläggningaroch annan utrustning för fastbränsleeldning. Om övergången till kol skall fåden positiva effekt på bytesbalansen som vi avser, måste vi se till att användautrustning som i allt väsentligt är tillverkad i . ligger svensk industri ganska väl framme på det härområdet. Det finns företag som har tagit fram bra produkter på energiteknikensområde. a. av det skälet att efterfrågan tidigare varit låg har maninte kunnat bygga upp tillräcklig volym på sin verksamhet. Vi kom fidigt tillinsikt om att det fanns en risk för att denna satsning skulle gå den svenskaindustrin förbi. Det var därför vi upprättade energiupphandlingsdelegafionen.Trots att den bara arbetat i något mer än en månad visar dess inventering ochde förfrågningar som har gjorts att vår bedömning av läget var riktigoch att snabba insatser är nödvändiga. Vi tror att industrin medenergiupphandlingsdele-gationens stöd kan få en chans att ta vara på denmöjlighet fill utveckling som finns. Vi har valt att i denna första omgång särskilt stimulerauppförandet av torveldade anläggningar genom att ge 25-procentigainvesteringsbidrag. Det har vi gjort just därför att torvintroduktionen gårför långsamt och därför att vi visste att denna satsning särskilt skulle gällaanläggningar i och inland, där det ju finns särskilda skälatt främja sysselsättning och industriell utveckling. Dessutom har vi där enmycket stor del av våra brytvärda torvtillgångar. Det är ett mycket gott skälför den särskilda satsningen pä torv. När det gäller skogsenergi går de energipolitiskariktlinjerna ut på att denna skall svara för mellan 25 och av vårenergiförsörjning. Det är en mycket hög ambitionsnivå. Den satsningen skalldessutom göras så att vi tillgodoser skogsindustrins behov av råvara.Där råder inte bara teoretiskt utan även erfarenhetsmässigt ett konkurrensförhållandebeträffande skogsråvaran. har anläggningar för eldning medträfiberråvara regelmässigt prövats av regeringen, om förbrukningen avskogsråvara överskrider . Vi har skärpt denprövningen och sänkt gränsen . Ändå har företag ochfackliga organisationer inom skogsindustrin uttryckt farhågor för att man kankomma att elda upp råvara, som kan användas i skogsindustrin. Andra bedömarehävdar att det kommer fram mer råvara till skogsindustrin just tack vare attden kan användas såsom bränsle. Genom användande av modern teknik och särskilda terminalerkan man skilja ut skogsavfall lämpligt för industrins behov. På det sättet kanman göra det ekonomiskt att ta ut en större del av skogen totalt sett.Därigenom främjas även skogsindustrin. Vi kommer att ta initiafiv till attklarlägga 4 protokoU 1982/83:73-74 hur satsningen på skogsenergi påverkar skogsindustrin ochhur den satsningen bör utformas för att man skall kunna garanteraskogsindustrins råvaruförsörjning som man klarar satsningen påskogsbränslen. Det finns emellertid mänga andra problem, som utgör etthinder för att få ett praktiskt genomslag när det gäller skogsbränslen. Framförallt är det problem inom försörjningssystemen på biobränsleområdet, alltifrånråvarukällan till förbränningen. Det kan gälla koncessioner som inte stämmeröverens med den planerade utbyggnaden av förbränningsanläggningar,pelletfabriker som inte har en tryggad tillförsel av råvara, träpulverfabrikersom saknar tillräcklig marknad för sina produkter samt lämpliga förbränningsanläggningar. Det gäller , herr talmän, att genom målmedvetna insatserkomma till rätta med dessa problem. Jag har därför kallat berörda myndighetertill en överläggning , då vi kommer att diskutera samordningen avde åtgärder som behövs. Jag har vidare uppdragit åt oljeersättningsfonden atttillsammans med berörda myndigheter undersöka förutsättningarna för att få ettbättre fungerande försörjningssystem på biobränsleomrädet. Vad gäller kolet har jag tidigare redovisat att vi isamarbete med kommunerna skall utarbeta en plan för kolintroduktionen. Ett25-tal anläggningar är en riktpunkt. Det betyder att det inte kommer att blisärskilt mänga fler eller särskilt mänga färre. Och det handlar i första handom större, från geografisk och miljösynpunkt lämpligt lokaliseradeanläggningar. Introduktionen av kol ligger helt i linje med ienighet beslutade målsättning att kolet 1990 skall svara för avenergiförsörjningen. Beträffande miljökraven har regeringen tidigare redovisatsin inställning. Vi skall ställa hårda miljökrav. förmiljöskydd har i de ärenden som behandlats ställt långtgåendemiljökrav för nya anläggningar. har i sitt uttalande medanledning av försurningspropositionen förväntat att motsvarande gränsvärdenkommer att anges för de anläggningar som kan aktualiseras. Dessa uttalandenligger till grund för regeringens handlande i dessa frågor. Det är även mot den här bakgrunden som vi ibudgetpropositionen har föreslagit en fond för bidrag tillavsvavlingsanläggningar och annan miljöteknik. Vår strävan är att på en gångbedriva en framsynt miljöpolitik och energipolitik samt ge industrin en chansatt utveckla ny avancerad teknik på detta område. Jag är glad över att kunnasäga att industrin motsvarar våra krav. Flera motioner från borgerlig sida handlar omenergihushållning. Företrädare för de borgerliga partierna beskriver läget så,att man under de borgerliga regeringarnas tid nådde lysande resultat på dettaområde, men att socialdemokratin mest är intresserad av att byråkratiserahushällningsåtgärderna. Därmed avser man tydligen vår avsikt att framför alltge kommunerna bättre styrmedel för energihushållningen. Låt mig säga att den verkliga bilden är en helt annan. Detråder minst sagt delade meningar om resultatet av hushållningsåtgärderna. sak är säker: det krävs intensifierade ansträngningar, för vi ligger långtefter målen. Det krävs en mer målmedveten planering pä det här områdetför att vi skall ha en chans att nå de mål som vi har satt upp. Varken vackramålsättningar eller ett lättsinnigt förlitande på marknadskrafterna ärfillräckligt för att vi skall kunna nå målen för energihushållningen. Vibehöver en starkare och mera målmedveten planering och bättre insatta åtgärderän . Det är nödvändigt att vi redan nu - på1980-talet - kan börja ta i bruk alternativen till oljan. - närde första kärnkraftsaggregaten skall tas ur drift - behöver vi ytterligaretillskott av ny energiteknik. Därför behövs en djärv och målmedveten satsning på nyenergiteknik. Den skall hjälpa oss att bygga en framgångsrikindustri. Hemmamarknaden är stor nog för att utgöra en stabil grund förutvecklingen. Och energikrisen är internationell - varje land behöver förbättrasitt energisystem. Den industri och det land som är först med att utvecklabra, säker, billig och miljövänlig energiteknik kommer att vara mycketkonkurrenskraftiga. Genom en framsynt och målmedveten politik kan vi skapatusentals nya jobb i en industri som verkligen har framtiden för sig. Vi kandessutom ge ett bidrag i den internationella solidaritetens namn för attförbättra utvecklingsmöjligheterna inte minst i tredje världen. Jag tror att vi med de åtgärder som har vidtagits ochmed dem som förbereds har kommit en god bit på vägen i vårt mödosamma menmycket sfimulerande arbete för att forma framtidens energisystem. 56LENNART (): Statsrådet beskrivning av regeringensallmänna inriktning när det gäller energipolitiken, i första hand under1980-talet, stämmer väl överens med de signaler som hissats redan ibudgetpropositionen. Det är också naturligt att knyta en sådan här analys tilldet som är den allmänpolitiska debattens huvudsakliga fråga, nämligen landetsekonomiska kris och det samband som där otvivelaktigt finns mellanenergisektorn och samhällsekonomin i stort. Jag ansluter mig till den markeringsom energiministern gjorde på den punkten genom att hon klart uttalade attdetta är ett viktigt avsnitt i vår samlade ekonomiska politik. Vi har emellertid alldeles klart relativt olikartadesynpunkter på hur. lösningarna skall se ut, både när det gällersamhällsekonomin i stort och när det gäller de konkreta åtgärderna, och skillnadernagår ju i sin tur tillbaka på en grundläggande motsättning i fråga ombedömningen av hur vi skall klara den ekonomiska krisen över huvud taget.Mycket förkortat uttryckt är det strängt taget en fråga om marknadshushållningkontra långtgående reglering, och jag har kanske inte anledning att gåsärskilt djupt in på detta i det här sammanhanget. Energifrågan befinner sig i ett besvärligt läge. Denerfarenhet som både de föregående regeringarna och den nuvarande regeringen hargjort är naturligtvis den att det tar utomordentligt och är enkomplicerad fråga att ställa om energiförsörjningssystemet. Det går inte, pågrund av sektorns mycket stora betydelse, att sitta och föreskrivai några djärva planritningar hur det skall gå till, utan det är en utvecklingsom dels tar läng tid, dels möter mycket svåra ekonomiska, psykologiska ochandra hinder. Man kan säga att vi urekonomisk synpunkt redan nu syndat ganskalänge. Det har varit uppskov i långbänkar, det har varit tveksamhet ochbristande besked. Det har varit förhöjda kostnader, vilket särskilt drabbatkärnkraftsindustrin, där dessutom den kommunala och enskilda hardiskriminerats till förmån för den samhällsägda, och det har varit tendensertill detaljstyrning som sedan inte har visat sig fungera i praktiken. I och för sig är jag övertygad om att moderata samlingspartietmed sin prioritering av krismedvetande och återställande av en fungerandesamhällsekonomi är positivt inställt till sådana förslag från regeringens sidasom vi bedömer är ägnade att leda åt rätt håll. Vi finner emellertid generelltatt åtskilligt av det som föreslogs av regeringen och en del avden uppföljning som är aktuell vittnar om en överdriven tilltro till att mangenom detaljregleringens möjligheter kan lösa problemen. Jag skulle vilja säga, herr talman, något som inte är riktigtfint att säga i den här kammaren. Det är att erinra om att svensk kärnkraft är en av de mest värdefulla beståndsdelarna i vårt energisamhälle. Densvarar för av elförsörjningen. Den är pä väg upp mot när detvä återstående reaktorerna kommer i gång. Man kan i och för sig verkligenfundera på vad som skulle ha hänt om vi inte hade fått det utfall som vi fickav kärnkraftsomröstningen. Jag skall inte direkt aktualisera det , men jagkonstaterar att frågan är värd att man lyfter blicken något ut över världen.Inemot 300 kärnkraftsreaktorer är i gång, av dem tio i . Ungefär200 är under byggnad, av dem två i , och ett hundratal har beställts.Det här är inte, som man skulle tro när man lyssnar till kärnkraftsfolkomröstningenseftermäle i den här kammaren, något slags lokal liten fråga. Det här är enfråga som är av avgörande betydelse för världens energiförsörjning över huvudtaget. Mot den bakgrunden och mot bakgrund av den utomordentligt effektivakärnkraftsindustri som vi har i det här landet har moderata samlingspartiet enklart positiv inställning till den energiförsörjning som kärnkraften står för. Svenskt näringsliv har haftåtminstone en relativ konkurrensfördel, öch det är ett förhållandevis lågtenergipris och en säker tillgång fill högvärdig energi, främst elektricitet.Även denna relativa fördel håller nu på att förlora i värde, såvitt vi kan se.Tillgången på energi är i och för sig alltfort god. Den väl fungerande svenskakraftindustrin ser till att sä är fallet. Den s. k. svenska linjen, en sortshälftendelning mellan det statliga ä ena sidan och de enskilda ochkommunala företagen å den andra, har i praktiken resulterat i enprodukfionsapparat av mycket hög kvalitet och i en samordning och ennyttig konkurrens. Det är för moderata samlingspartiet självklart att denproduktionsbilden bör bibehållas. Man skall inte ändra på det som fungerar väl.Vi kan på litet naturligtvis tänka oss att man närmare studerar hurstor del egentligen bör vara i det här sammanhanget. fortsättande av den här politiken framstår för pss spmmycket önskvärt. Jag skall erinra pm nägpt spm inte heller särskilt pftanämns, nämligen det utomordentligt stora värdet av nordiskt samarbete på dettaområde. Nordel och andra organisationer har medverkat till en säker försörjningmed elenergi i alla de nordiska länderna. Det finns, som vi ser det, en betydande risk för att detnu uppstår låsningar i svensk energipolitik. Man kan peka på svårigheterna attgenomföra ens den vattenkraftsutbyggnad som vi alla är i stort sett överens omvad pinfattning-en, i varje fall , beträffar. Det är utomordentligtsvårt att få igenom tillstånd för kolbaserade produktionsanläggningar. Dealternativa energikällorna lovar mycket, men håller ännu så länge intesärskilt mycket. Kapaciteten är under alla förhållanden relativt ringa, ochtidsutdräkten är stor. Elefterfrågan stiger ungefär i takt med ett halvtkärnkraftverks produkfionskapacitet , och om vi får en uppgång ikonjunkturen, kommer efterfrågan snabbt att stiga ytterligare. Det tar, som jagnämnde, utomordentligt läng tid att ställa om produktionen. Man vet vad manhar, men inte vad man får. Vi vet att kärnkraft, vattenkraft och skildafjärrvärmeanläggningar fungerar väl, men hur det går i övrigt vet vi intesärskilt mycket om. Jag vill emellertid tillägga att värmepumparna redan harvisat sitt stora värde som en alternativ produktionsmetod, som fidigare intehar utnyttjats. I det här sammanhanget kanske man skulle ställa sig fråganvad som skulle ha skett i det här landet, om den olyckan hade drabbat oss attlinje 3 vunnit folkomröstningen. Då skulle vi ha haft sex kärnkraftsreaktorer igång- eller kanske fem, om man hade påbörjat avvecklingen. 7:an, 8:an, 9:an och10:an hade aldrig börjat producera någon elektricitet. Alternativet äruppenbart: vi hade eldat våra återstående kondenskraftverk så att pannornavarit illröda. Vad skulle det ha kostat? Jag tycker kanske att de som hadeansvaret för linje 3 har en viss upplysningsplikt mot landet på den punkten.Vad hade det kostat , om deras linje hade vunnit? Hur mångamiljarder i form av ökade importkostnader för olja, hur många miljarder i formav ökade kostnader för produktionsanläggningar? Det har gjorts kalkyler somvisar att det hade kostat omkring 25 miljarder- kalkylerna är baserade på 1981års penningvärde, och det är ju någonting annat än vad vi pä litet sikt talarom. För näringslivet och därmed för landet - det kommernämligen aldrig att gä att få ordning på samhällsekonomin, om inte näringslivetpå allvar kan komma i gång- är även priset på energi en stor och betydelsefullfaktor. Det påverkar industrins konkurrenskraft, och betydelsefullt är därvidnaturligtvis det reella priset inkl. skatten. Energiministern nämnde att ettförslag om energibeskattningen kommer att läggas fram senare, och vi fåravvakta med diskussionen till dess. Jag skulle ändå vilja begagna det härtillfället att vädja till dem som har inflytande över förslagen att beaktaatt en konkurrenslikställighet mellan svensk och utländsk energi böreftersträvas i det här sammanhanget. Den kommitté som tidigare sysslade meddetta lyckades åtminstone samla sig kring ett konstruktivt förslag, nämligenatt momsbe- lägga energin, och det innebär att exportindustrin får sinenergiskattebelastning i väsentliga hänseenden avlyft. Med hänsyn till att såär fallet också i flertalet konkurrentländer framstår detta som en mycketangelägen åtgärd. Statsrådet hade i det här avseendet en formulering somantydde att man avsåg att kompensera eventuella oljeprissänkningar medskattehöjningar, bl. a. av samhällsekonomiska skäl, och det kan ju vara ettsätt att försöka öka inkomsterna. Det är så man brukar öka inkomsterna enligtsocialdemokrafisk modell, dvs. man ökar dem genom att ta ut högre skatter, ochsedan ökar man utgifterna, vilket gör att budgetunderskottet trots allt ökarännu mer. Jag tycker att man, innan man går för långt på den vägen och innanman alltför mycket bestämmer sig, bör se vilka effekter detta fär, eftersomkonkurrenterna måhända får nyttiggöra sig de sänkningar av energipriserna somföljer av ett fallande oljepris. En övergång till momsbeskattning skulle förnäringslivets del naturligtvis betyda en väsentlig lättnad. Man kanske skullekunna formulera det pä det sättet att den här konkurrensdevalveringen kanåberopas när det gäller åtskilliga nya bördor för näringslivet, men jagföreslår att den inte åberopas i det här sammanhanget också. Jag vill helt kort erinra om att vi från vårt håll inteaccepterade vattenkraftselskatten, och vi gör det naturligtvis inte nu heller.Vi börjar ju nu se hur det gick - det går som man kunde förvänta sig. Detföretag som uppenbarligen hade inspirerat författarna av baksidan på linje 2:sfolkomröstningssedel att tala om indragningar av de s. k. övervinsterna påvattenkraftsel har mycket riktigt sålts till en pålitlig institution, ochnäringsidkaren i fråga har på goda grunder med sina pengar dragit sig undan dethär landet, där man uppenbarligen inte får bedriva en näringsverksamhet som gårbra därför att man har varit förutseende. Bruksföretagens läge försämras klart. För kommunerna lederdetta till att en reell övervältring sker, vilket man från regeringens sidainte från början har räknat med eller velat erkänna. I får man betalaett par öre mer som går vidare direkt till staten. Dettakommer inte att synas på elräkningen, för det är inte någon elskatt, utan detär en smygbeskattning som påverkar resultatet och förutsättningarna pä ettsådant sätt att energiverk kommer att få höja sitt pris enbart avden här anledningen. Jag är kanske inte någon riktig part i slagsmålet omupparbetningsfrågan, men vi kommer kanske tillbaka till det litet . Dendiskussionen fördes med all önskvärd ackuratess . Sammanfattningsvis skulle jag för vår del närdet gäller energipolitikens inriktning vilja varna för de påtagliga risker somär förenade med detaljstyrning. Den är kostnadskrävande, den är ineffektiv ochden har planhushållningens alla nackdelar. Vi kan erkänna att marknadsekonomininte har fungerat tillfredsställande på det här området, men det beror på attden inte har tillåtits fungera-den har inte fått erforderliga besked ochvillkor för sin verksamhet. Såvitt jag kan se med min erfarenhet frånkraftindustrin är det viktigaste nu att man fär spelreglerna klarlagda på litetsikt. jag attregeringen i samförstånd med en god del av kommer att kunna medverkatill. Från våra utgångspunkter har vi ställt oss avvisande tillåtskilliga av de förslag till specifika satsningar - de gäller f. ö. storabelopp - som lämnades och som även tagits upp i årets budget. Vikonstaterar att redan prisutvecklingen som sådan har lett till en betydandespontan reaktion, och marknaden svarar på de förändrade förutsättningarna. Menmarknaden kan inte svara så kolossalt fort, om den inte vet vilka villkor denhar att råtta sig efter och om den dessutom ofta av rent ekonomiska skäl måsteta hänsyn till att man inte kan göra rnycket snabba kast - gjorda investeringarkan ändå inte avskrivas på nolltid. Oljeersättning är ett primärt mål. Hushållning, somnämndes av statsrådet, är också utan tvivel bland det väsentliga vi kanåstadkomma. Alternativa energikällor kan ge en del, men vi delar inte denoptimistiska syn som statsrådet avslutningsvis gav uttryck åt när detgäller den sektorns förmåga att vara någon sorts motor i ett uppsving. Vi troratt den kan göra en del, men en begränsad del. Särskilt tveksamma är vi till detendenser till förstärkt detaljstyrning av kommunerna, vilka kan uppmärksammasmellan raderna i skilda sammanhang. Vi tror inte att industriverket och vederbörandedepartement är de rätta att fatta de ur ekonomisk synpunkt riktiga besluten påkommunal nivå. Vi kommer under lång fid under alla omständigheter att behövamycket stora kvantiteter elektricitet, och mot den bakgrunden måste vi noteraatt en välfungerande kärnkraftsproduktion är ett absolut villkor för att viöver huvud taget skall kunna ro samhällsekonomin i hamn i det här landet. Under detta anförande övertog förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 57OSWALD (vpk): Det talas mycket om aktiv energipolitik,planerade investeringar på energiområdet och energihushållningsprogram iSverige - så också .