prot · G60973 · 1982-12-31 00:00:00 — Det är därför bra att regeringen har uppskjutitbeslutet om bolagsbildning för industridivisionen Tele till dess den tillsattautredningen fått klart för sig vilka konsekvenser och vilkenkonkurrenssituation som uppstår för Tele vid en bolagsbildning. 1 den ytterst brydsamma ekonomiska situationsom den borgerliga regeringspolitiken fört vårt land in i är detnaturligtvis en behaglig gärning att spara när det gäller statsutgifter.Jag vill hävda att alla de sparmöjligheter som över huvud taget funnitshar tagits till vara inför beredningen av årets budgetproposition. Att kommunikationssektorn fått en expansiv inriktning ärockså ett led i socialdemokratins politik för att göra det möjligt attförbättra situationen för svenskt näringsliv. Vi måste få till stånd enproduktionstillväxt i det här landet för att därmed lägga grunden till ökadestatsinkomster och därmed också reducera arbetslösheten inom de olikasektorer som kommunikationssektorn omfattar. Även om det kommer flera tillfällen att här i kammarendiskutera oppositionens alternativ, kan jag inte underlåta att nu någotkommentera moderata samlingspartiets agerande i trafikutskottet och de motionersom partiet väckt i anslutning till budgetproposifionen. Här vill jag säga saknar all sans och måtta. Om man följer de moderata förslagen, får detförödande konsekvenser, inte minst för trafiken på det ersättningsberättigadejärnvägsnätet. All tågtrafik måste där i stor utsträckning upphöra från den 1juli , om moderata samlingspartiets förslag skulle vinna gillande. 76SVEN (vpk): Utan tvivel är energipolitiken en stor ochviktig samhällsfråga, som ofta diskuterats här i kammaren och även varit uppe . Transportpolitiken har knappast tilldragit sig samma intresse, och ändåutgör transporterna en lika stor kostnadspost för industrin som energin. Etteffektivt transportsystem har en avgörande betydelse för näringslivets och produktionensutveckling. Möjligheterna att ta sig fram på vägar - att kunna resa - ärviktiga för oss alla. Det finns alltså goda skäl att beröra trafikfrågorna iden här allmänpolitiska debatten, och då mot bakgrund av budgetpropositionen.Här, liksom i andra frågor, finns det rätt stora förväntningar på den nyaregeringen. Det är inte min avsikt att göra någon historieskrivning avtrafikpolitikens utveckling. Men vi måste ändå notera att de trafikbeslut somfattades 1978/79 byggde pä en samhällsekonomisk grundsyn pä trafikfrågorna. Hur har då utvecklingen varit? Ja, finns klaratendenser till en återgång till ett alltmer företagsekonomiskt ochmarknadsekonomiskt tänkande och synsätt på trafikverksamheten. Den ekonomiska krisen har också medfört en kris för mångatrafikföretag. Ta t. ex. sjöfarten! Var femte står nu i kö hossjöfartsförmedlingen för att få mönstra på ett fartyg. Allt fler sjömän blirarbetslösa. Men problemen finns också inom landtrafiken. Vid det här laget vet alla hur Svenska arbetsgivareföreningenoch näringslivets företrädare vill komma till rätta med krisen: Marknadskrafternas"självläkande" krafter skall släppas lösa - den s. k. friakonkurrensen och det privata initiativet måste uppmuntras. Den ekonomiskakonservatismen har fått namn som nyliberalism och torgförs nu med verklig glödav . Hand i hand med högerns krav på nedskärningar inom den 6 protokoll 1982/83:73-74 offentliga sektorn går också en fortgående strävan tillprivatisering inom trafikområdet. Låt mignämna några exempel! De i reella termer minskade anslagen tillvägverket har tvingat fram extra hårda rationaliseringar. Maskinpark ochpersonal har minskats, och förutses nu ytterligare kraftigaminskningar med hundratals maskiner, bortrationalisering av närmare 2 000arbetstillfällen och ett starkt minskat antal vägstationer. sker enökad användning av privata entreprenörer i vad gäller såväl underhåll sombyggande. Beredskapsarbeten med sin osäkra anställningsform tar över från detfasta anslaget. Om detta får fortsätta i samma takt som skapas ytterligarearbetslöshet och otrygghet för arbetare och övrig personal. Det måste bli en angelägenhet för den nya regeringen attbryta denna nedbantning av samhällets egen vägverksamhet. kan intedrivas på entreprenad - en sak som ofta har påtalats av de fackligaorganisationerna. anställda förväntar sig att regeringspolitiken ide här avsnitten kommer att stå i överensstämmelse med den fackligaarbetarrörelsens strävan. Det finns en del andra oroande exempel frän vägsektorn. Iårets budgetförslag sker en betydande nedbantning av anslaget till enskildavägar. Statsbidraget sänks från . Stora delar av dessa enskildavägar finns i . Som exempel kan nämnas , som har 700sådana vägar till en längd av . Här övervältras kostnader på mellan 3och 3,5 milj. kr. En fattig glesbygdskommun som , med53 mil enskilda vägar, får en kostnadsökning med över 0,5 milj. kr. Vilka skalldå betala detta? Ja, eftersom det är glesbygd bor det utmed dessa vägarmestadels ett mindre antal hushåll, mest äldre och pensionärer. De riskerar ,trots ett visst kommunalt bidrag - om det finns någon kommun som har råd attlämna ett sådant - att få sina årliga vägavgifter höjda med uppåt . Visststämmer väl dessa åtgärder ganska bra överens med de högljudda kraven från bl.a. högerhåll på besparingar inom den statliga sektorn, men det är inte entrafikpolitik för jämlikhet och rättvisa. Tron på att den nya regeringen skallkunna infria förväntningarna får sig här en knäck, i varje fall blandglesbygdens folk. I detta sammanhang finns det anledning att kommentera enannan fråga med transportbakgrund. Olje- och drivmedelskonsumenterna i de delarav landet som har strängt klimat och långa transportavstånd har större utgifterför olja och bensin. En orsak är det större behovet av olja för t. ex.uppvärmning. Det kan man märka på väderleksprognoserna just . Medan det i detinre av är 30 ° kallt, har vi här nere kanske max kallt. Det gåråt mer olja för att värma upp bostäderna i , och de långa avståndendriver upp transportkostnaderna. Därför är det märkligt att jag när jag kommerhit till kan se skyltar som anger att bensinpriset här är 10 örelägre än i den norrländska bygd som jag kommer från. Behovet av bil är ju, somvi vet, mycket större där uppe. Vid förra föreslog denborgerliga regeringen en besparing genom ett borttagande av det bidrag som harutgått i syfte att sänka ortstilläggen vid oljeleveranser. Motiveringen var attdetta bidrags relativa andel har blivit allt mindre eftersom oljan har blivitsä dyr. I så fall borde väl, herr talman, bidraget ha justerats upp. Menframför allt måste man enligt vår mening slå vakt om principen att eftersträvasamma olje- och bensinpris i hela landet. Det finns verkligen anledning attsätta ett stort frågetecken inför det faktum att den socialdemokrafiskaregeringen kommer med samma bant-ningsförslag , trots attsocialdemokraterna motsatte sig det borgerliga förslaget. Lägger mansamman prutningen på glesbygdsvägarna, bortsopningen av utjämningstanken närdet gäller oljepriserna och bristen på nya grepp i regionalpolifiken, kan mankonstatera att bilden inte blir särskilt uppmuntrande för folket i glesbygden. Jag sade i början av mitt anförande att trafiken är ikris. Det gäller inte minst åkerinäringen, som ombesörjer avgodstransportarbetet i landet. som svårigheterna växer för många smååkerier pågår en svart förmedlingsverksamhet. Från näringslivshållackompanjeras denna utveckling med allt högljuddare krav på att man .skallriva upp gällande regler för behovsprövning då det gäller förmedlingsföretag.På det hållet vill man tydligen mer eller mindre legalisera svartåkningen.Läget är också sådant att många åkare av ekonomiska skäl frestas att överlasta.Denna tendens uppmuntras av näringslivets företrädare inom t. ex.Industriförbundet, då man förordar höjda bruttovikter och ökat axeltryck, trotsden svaga bärigheten på många av våra vägar. Det gäller i synnerhet detsekundära vägnätet, som används för t. ex. skogstransporter. Att falla undanför sådana krav innebär dels ett raserande av stora delar av vägnätet, som intebär dessa tunga transporter, dels att öppna för vad åkarna själva kallarparasiterna inom åkeribranschen. Åkerinäringen domineras av de många en- ochtvåbilsföretagen. Problemen för dessa företag utgör exempel på småföretagensproblem över huvud taget i kristider. Så några ord om järnvägstrafiken och de signaleradejärnvägsnedläggningarna. Sedan läng tid tillbaka pågår en kampanj organiserad avbilbranschen - en bransch som puffar för bilen men som också riktar attackermot kollektivtrafiken, inkl. . Medan hela trafikverksamheteni landet drar miljarder och åter miljarder i samhällsstöd - statligt ochkommunalt -kräver man från detta håll nedläggningar och nedskärningar av SJ:sverksamhet för att minska driftsersättningen. De hårda ränte- och avskrivningsreglersom bestämts för SJ och som fortsätter att gälla leder ofta tillbokslutsmässiga underskott. Men dessa synbara underskott används också ivulgärpropagandan mot statlig verksamhet. Här är inte avsikten att framställaSJ som oklanderligt, men låt oss förstå att då det går dåligt för Sverigestunga industrier, skog, malm och stål, så drabbas också SJ:s godstrafik. Enbartdet sjunkande antalet malmtransporter svarade för av SJ:sminskning på godstrafiksidan. Vi bör alltså vara mera rättvisa dåvi bedömer förutsättningarna för ett sådant trafikföretag som SJ. Detta företagär också betingat av den allmänna krissituation som vi har i landet och sominnebär att t. ex. industripotentialen endast kommer till användning till . förutskickar regeringen i budgetpropositionen enkampanj för nedläggning av järnväg i första etappen. Nedläggningarnaskall vara slutprövade före nästa års slut. I samband med dessa nedläggningarspelar det stadiga transportrådet en nyckelroll. Men erfarenheterna hittillsvisar att detta transportråd i sin handläggning ofta framlägger föga objektivaoch ibland felaktiga faktaredovisningar. Järnvägstrafiken framställs alltid inegativ dager och busstrafiken i positiv dager. I samband med rådgivning tilllänshuvudmännen uppehåller sig rådet utförligt vid vad som gäller orn enhuvudman vill ha busstrafik framför tågtrafik, men förtiger praktiskt tagethelt vad som gäller om huvudmannen uttalar sig för fortsatt tågtrafik. Hurskall han då göra för att åstadkomma det? Man får intrycket att transportrådetanser den situationen otrolig och närmast hypotetisk. De flesta som har iakttagit de genomfördanedläggningarna har den uppfattningen att såväl SJ som transportrådet strävarefter att steg för steg skapa motiv för nedläggningar av E-nätsbanor utanförriksnätet. Det är därför befogat att se över instrukfionen för ochsammansättningen av transportrådet, vilket vårt parti har föreslagit. är det emellertid sä att frågan om nedläggning avtrafik pä vissa bandelar kan ske i tysthet. Regeringen måste nuräkna med att en opinionsrörelse kommer att utvecklas för att försvarajärnvägarna. Framtiden kräver i ökad omfattning hushållning med energi ochmiljö och en säker trafikapparat. Det vore fel att inte beakta framtidens kravdå det gäller trafiken. Under detta anförande övertogtalmannen ledningen av karnmarens förhandlingar. 77EINAR (): Min avsikt är nu att föra över denallmänpolitiska debatten från kommunikationsfrågorna till de för hela vårt folkså viktiga frågorna om livsmedelförsörjningen och miljöpolitiken. Jag skullevilja inleda med att ansluta mig till de synpunkter som i det sammanhangetanfördes av tidigare i debatten. Han sade att en starkare samhällsekonomipå nytt skulle ge människorna mer pengar att köpa livsmedel för. Och detviktigaste för jordbrukets del är kanske de ekonomiska sammanhangen. Man kan också tänka sig att söka åstadkomma en bättreproduktionsstruktur, så att man i kunde producera mer foder somersättning för importen. Det skulle bidra både till bättre samhällsekonomi ochtill bättre ekonomiska förhållanden för jordbruket. Produktionsresurserna kan också utnyttjas förenergiproduktion och andra alternativa produkter. En annan möjlig vägar export avhögförädlade livsmdel, som det av allt att döma finns utrymme för påvärldsmarknaden. Kring dessa principer har vi från väckt en radmotioner till årets . Vi har därvid framhållit att vi inte tror att detfrämsta intresset för konsumenter och producenter just nu är en ny utredning.En utredning kan dock inte vara skadlig - den är nu ett faktum. Vi menaremellertid att det hade funnits möjligheter till en rad konkreta åtgärder, sominte hade behövt föregås av ytterligare utredningsarbete. Det är inte säkertatt våra trängda hushåll och nyetablerade jordbrukare förväntar sig att justmer utredningsarbete och byråkrafi är det som skall lösa deras problem. Detviktigaste är naturligtvis en starkare samhällsekonomi, som kan gekonsumenterna ökad köpkraft och ge utrymme för räntesänkningar. Vi menar att produktionsstrukturen utan ytterligareutredningsarbete skulle kunna förändras så att man i samhället fick ett greppöver okynnesetablering, som inte är baserad pä arealunderlag med foderproduktion. Vi menar att en förändrad proteinbalans i vårt land med övergång till en merintensiv hemmaproduktion av protein skulle vara till nytta för samhället i desshelhet. Det skulle också bidra till att lösa överskottsproblemen. Vi menar attdet finns ett intressant utrymme på exportmarknaden för högförädlade svenskalivsmedel. Vi menar också att jordbruket som producent av energi år något somkan bli mycket intressant . Allt detta har vi redovisat i omfattande motioner ochkonkreta förslag till årets riksdag. Vi har gjort på samma sått när det gällerträdgårdsnäringens problem, som är ganska omfattande och i mänga avseendenkräver snabba och handlingskraftiga beslut för att näringen skall kunna räddas. Vi har också gjort en sammanställning över våra miljö- ochnaturresurser och redovisat värt miljöpolitiska handlingsprogram. Medutgångspunkt från detta har vi framfört konkreta yrkanden om ställningstagandensom kan göra . Jag tänkte emellertid i detta anförande huvudsakligen taupp resonemang kring akuta problem när det gäller livsmedelsförsörjningen. Vihar upplevt hur nuvarande jordbruksministern när han var iopposition vid olika tillfällen uttalade sig mycket kritiskt mot de principersom ligger till grund för den nuvarande livsmedelsprodukfionen. Jordbruksministern har i olika sammanhang uttalat krifik.Han menar att inflationen och det höga ränteläget har vållat svåra ekonomiskaproblem, i första hand för de nyetablerade jordbrukarna. I debatten den 11 juni1982 sade han att den högerinriktade ekonomiska politik som de borgerligaregeringarna har fört har drabbat såväl näringen som konsumenterna. Denviktigaste åtgärden är alltså otvivelaktigt att ge den ekonomiska politiken enny inriktning. Jordbruksministern sade vidare att jordbrukspolitikensledstjärna skall vara att man genom en rationellt bedriven produktion gerkonsumenterna livsmedel av god kvalitet till rimliga priser och dem som arbetari jordbruket en med jämförbara grupper likvärdig standard. Den sista tesen är det naturiigtvis ingen som helst debattom, utan därom råder enighet. Det som vållar delade meningar och olikaställningstaganden är självfallet hur man skall kunna nå fram till detta mål.Inom är vi inte riktigt säkra på att detta Columbi ägg går att klara iden nya utredningen. Men vi skall inte ha förutfattade meningar, utanutredningen må ha sin chans. Däremot blev vi förvånade, när socialdemokratin genom denkritik som jag har givit exempel på här i fråga om jordbrukspolitiken och andrating lyckades rycka åt sig makten, vilket naturligtvis är viktigt för varjeparti. Något som också har förvånat oss är det som har hänt därefter. Jag begär inte att den nya regeringen på knappt ett halvårskall ha hunnit vidta långa rader av omfattande förändringar i den riktning somden själv önskar, men den borde ha kunnat undvika åtgärder, som för i raktmotsatt riktning. Jag tänker t. ex. på devalveringen, som ju innebär enförsämring med av konsumenternas möjligheter att köpalivsmedel. Det är inte precis vad vi hade väntat oss efter de stoltauttalandena om rimliga priser på livsmedel. Genom devalveringen skedde alltsådirekt en väldigt kraftig höjning av priser och levnadskostnader. Den nya budgeten medförde en ökad påfrestning påsamhällsekonomin med ytterligare i budgetunderskott. Det ärinte sådant som för till den stabila samhällsekonomi som skulle ge goda fruktertill både konsumenter och producenter. Momsen fär inte den stora effekt som denkunde ha fått, om inte vpk hade pressat fram viss kompensation i dettaavseende. Detta gäller konsumentsidan. Vi kan sedan se på de stoltauttalanden som jordbruksministern har gjort beträffande producenterna. Jagifrågasätter inte eller misstänkliggör den goda avsikten och den engageradeambitionen i fråga om jordbrukarnas intressen. Men man blir väldigt förvånadöver de åtgärder som redan kan skönjas i budgetpropositionen. Det införs en nybelastning genom en extra avgift för kreditgarantin beträffande lån tillnyetablerade jordbrukare. Det är mer ett slag i ansiktet på de nyetableradejordbrukarna än någonting som vittnar om omtanke om deras bästa. Man lägger nyaavgifter på skogsbruket, och ytterligare nya signaleras. Man menar attlantbruksstyrelsens möjlighet att ge kompletterande skogsmark tillfamiljejordbruken bör avvecklas. Man övervältrar kostnaderna för djurhälsovårdenpå jordbrukarna. Detta är bara några exempel på det som går att läsa ut avbudgetpropositionen. Sedan vet vi ju att devalveringen även i produktionsledetnaturligtvis har en betydände effekt, där den slår hårt på importen av olja,maskiner, handelsgödsel och fodervaror. Dessutom är vi för del alltjämt litet förvånadeöver den ständiga kritiken mot inkomstmålet för jordbrukarna. ofta påstått att vi är ute med en partsinlaga, men jag skulle vilja sägaatt det snarare är fråga om ett viktigt enkelt rättvisekrav, nämligen att enhel grupp skulle ha rätt att ställa krav på sin inkomst. Vi får väl återkommatill vilken prioritering detta skall få, men den hårda kritiken mot att dettamål har haft hög prioritet har förvånat oss, när det ändå är så storaklyftor kvar. Det som kanske förvånar oss allra mest är att jordbruksministernsskicklighet har inneburit applåder från LRF. Till det vill jagverkligen gratulera . Men jag måste säga att jag intevill gratulera näringen till de åtgärder som han föreslår - dock med storelegans. Det som är speciellt intressant att läsa ur direktiven förden nu tillsatta livsmedelsutredningen tycker jag för min del är resonemangenkring möjligheten till transfereringar mellan olika kategorier inomjordbrukarkå-ren. Detta är ju ett oerhört stort äventyr. Jag vill inte haförutfattade meningar när jag går in i detta utredningsarbete, men jag emotsermed mycket spänd förväntan vad sådana tankegångar skulle kunna innehålla, därman skulle ha en prissättning som ger transfereringseffekter mellan denväletablerade och den mera skuldsatte jordbrukaren. Principen är ju intressant, men den är naturligtvisoerhört svår att genomföra. Om man väljer den principen, har det alltsåaccepterats i grunden att näringen inte skall ha en marknadsmässig förräntningav det kapital som finns. Om det kapital som insätts i näringen har en marknadsmässigförräntning, vilket är ett självklart krav i alla andra näringar, då är detointressant om detta kapital är lånat eller självfinansierat. Men detransfereringseffekter som man talar om syftar till att det egna kapitalet inteborde förräntas. Det är en fråga vars svar man emotser med spänning, omjordbruksministern verkligen har uppfattningen att det egna kapitalet inte börförräntas. I så fall har vi en parallell: att man skulle ha olika lönesättningför arbetare, beroende på om de har skulder på sitt hus eller inte - en heltorimlig tanke, egentligen. Detta var några funderingar kring det som kan bädda förintressanta debatter om vår livsmedelsförsörjning från konsument-och producentsynpunkt. Det har här tidigare talats om att problem lösesbäst i samförstånd. Jag vill avrunda detta lilla anförande med att säga attdetta i mycket hög grad gäller i fråga om problematiken kring vår livsmedelsförsörjning.Jag vill dock säga att de bästa chanserna till samförstånd ju inte uppstår omregeringen startar med att klippa till både konsumenterna och jordbrukarna -vilket jag redovisat att man har gjort - och sedan kommer och säger räcker ut en hand. Den handen får inte uppfattas som knuten om den skalltas upp. Om det är så att det gäller att pressa bäde konsumenter ochproducenter, är vi inte beredda att hjälpa till med det. Men jag vill inteavvisa funderingar omkring samarbetet förrän vi mera exakt får veta vadsubstansen och innehållet bakom tankegångarna kan vara. Det är alldeles rikfigt, , attjag sade att det i huvudsak var den högerinriktade ekonomiskapolitik vilken fördes under de borgerliga åren som försatte oss i de bekymmersom vi nu har att försöka rätta fill. Jag håller räkning för atthan medger att det inte kan vara gjort utan att det kommer attta sin tid att komma fill rätta med problemen. När sedan påstår attvi klipper till både jordbrukare och konsumenter vill jag säga att vi gemensamttvingas konstatera att vi alla får lov att bära bördorna av den utveckling vihaft under de gångna sex åren. Därför får vi alltså vissa försämringar som ärförknippade med de åtgärder som måste vidtas för att vi skall kunna räta uppekonomin igen. Jag tror inte att vi kan sätta i gång och föra en nyekonomisk debatt i det här skedet av remissdebatten. Det har klarats av tidigare,så jag tror inte att det vore särskilt meningsfullt. Men det som är intressantatt konstatera är att vi när det gäller livsmedelsförsörjningen har dennågot underliga situationen att med instämmande av EinarLarsson finner den livsmedelsförsörjningsutredning som vi tillsatt onödig.Samtidigt konstaterar han att den mottagits positivt av alla parter. nämnde något om applåder från LRF. Det kan möjligen bero på att jaghela tiden när jag skrivit direktiven till utredningen som utgångspunkt haftatt vi nu måste försöka att hjälpas åt att rätta till allt som har gått snettoch att komma fram till en politik för vår livsmedelsförsörjning som kanomfattas med förtroende av både producenter och konsumenter. Jag är naturligtvisutomordentligt tillfredsställd på den punkten. Det har varit min strävan attden här utredningen skulle kunna starta i en så god atmosfär som möjligt. Jagskall gärna inkassera det som positivt att nu till skillnad fråntidigare inte på något sätt misstänkliggjort våra ambitioner i detta sammanhangutan säger sig vara beredd att som ledamot av utredningen förutsättningslöst gäigenom de olika problem som uppkommit och som gett anledning till att tillsättadenna utredning. Det är bra att alla parter som i varje fall jag hafttillfälle att tala med - och det gäller praktiskt taget alla som på något sättär involverade i frågorna kring livsmedelsförsörjning - har konstaterat detriktiga och vettiga i att vi ser över hela kedjan, alltså inte bara jordbruketutan också de andra leden förädling och distribution, för att vi så att sägaskall kunna ta in hela livsmedelsförsörjningen i bilden, och att vi ocksåtagit med aspekter på vad kosten betyder ur hälsosynpunkt. Jag medger att detär ett svårt och stort arbete som utredningen ställs inför. Vi har ändå ansettdet vara angeläget att också försöka att dra ner den tid under vilkenutredningen skall arbeta. Därför skall det första skedet i utredningenredovisas för att man skall kunna skapa underlag för dediskussioner som måste föras redan inför nästa jordbruksavtal. Sedan får man påytterligare försöka fullfölja hela programmet. berörde ett par detaljer som jag något skallkommentera. tog upp det här med kreditgarantier och menade attdet var fel att lägga på den avgift som vi i budgetpropositionen tar upp förkreditgarantierna just nu när jordbruket pä annat sätt har bekymmer. Men somvi kan konstatera får man också på alla andra områden lov att använda avgifterför att förbättra möjligheterna att klara vår ekonomi.