prot · G609144 · 1982-12-31 00:00:00 — Sammanfattningsvis är alltså ett serviceföretag,förlagt i , som utför visst avgränsat rutinmässigt kontorsarbete åtkunder, framför allt offentliga sådana och framför allt från . Enligt propositionen kommer alltså regeringen attuppdra åt stiftelsen produktion i malmfälten att utarbeta en planför en utbyggd och breddad verksamhet. Man räknar med att, som man uttrycker det, flyttaarbetsuppgifter motsvarande 250-300 årsanställda, om två treår. Från vpk har vi varit kritiska till den verksamhet sombedrivs i , Det är därför som jag har tagit till orda i dennadebatt. Vi är inte kritiska till att det skapas flerarbetstillfällen i . Vi är inte heller kritiska till att det flyttasadministrativa arbetsuppgifter från till . Vad vi harkritiserat är arten av dessa arbetsuppgifter. Av alla de yrken som följt i datoriseringens kölvatten ärdet enbart rutinarbetena som flyttats till . Det är dessutom arbetensom också de snart hotar att försvinna. Som jag tidigare sade sysslar merpartenav de anställda med dataregistrering - ett led i datainmatningen som meroch mer försvinner i och med att material direkt förs in i datorn, exempelvisvia tal eller via terminal direkt vid källan. Den fortsatta datoriseringen kan alltså innebära problemför SIGA-verksamheten - åtminstone som den ser ut . Lösningen på Norrbottensproblem är inte heller att flytta upp arbetsuppgifter från Stockholm-arbetsuppgifter som inom en ganska kommer att försvinna helt genomrationaliseringar. Vi kritiserar från vpk en arbetsorganisation som innebären hög grad av arbetsdelning. SIGA-verksamheten bygger på en sådan arbetsorganisation.Det är i stället, anser vi, viktigt att datoriseringen av arbetslivet ocksåinnebär en breddning av arbetsinnehållet. Det är fullt möjligt,det är fråga om vilken väg man väljer. Det är också möjligt att utlokaliseraverksamheter med den arbetsorganisation vi föredrar, men utlokaliseringen måstedå innefatta hela verksamheter och inte enbart vissa rutinarbeten. Samma kritik som vpk har riktat emot har också förtsfram från flera fackliga organisationer. TCO har exempelvis i sitthandlingsprogram för datafrågor uttalat följande uppfattning: "Datatekniken kan kombineras medtelekommunikationsteknik. TCO anser att dessa möjligheter bör tas tillvara iregionalpolitiken och där användas för att decentralisera olika verksamheter.Decentralisering bör avse sammanhållna verksamheter, inte enbart enskildafunktioner av en verksamhet." Från vpk har vi ändå godtagit de förslag som lagts fram idenna fråga i Norrbottenspropositionen. Vi gör det med viss tveksamhet, men viser det som nödvändigt att också arbeten av administrativ karaktär ingår i detspektriim av åtgärder som behövs för att skapa fler arbetstillfällen iNorrbotten. Vad som behövs är bl. a. en blandning av olika typer av arbeten. Vi utgår ifrån att den breddning av verksamheten som nämnsi propositionen innebär att ett betydligt bredare fält av arbetsuppgifter änvad som varit fallet flyttas till . Det måste finnasmöjligheter att utvecklas i arbetet även i . Vi utgår också från attdet blir fråga om varaktiga jobb, som inte snabbt datoriseras bort. Under dessanämnda förutsättningar kan SIGA-verksamheten bli ett positivt tillskott tillnäringslivet i . Jag har på denna punkt inget särskiltyrkande, men instämmer i yrkandet om bifall till vpk-reservationen. 142BRUNO POROMAA (s): Jag kommer inte direkt i mitt anförande idenna sena nattimme att beröra några av de reservationer som framförts ibetänkandena i anslutning till Norrbottenspropositionen. Däremot känner jag migmanad att något beröra de av regeringen föreslagna åtgärderna i denna speciellaoch unika proposition för en landsdel. Jag vill också säga något om de problemsom min hemkommun brottas med och som beror på de svårigheter som en avlänets basindustrier, gruvindustrin, har. Den proposition som regeringen framlagt spänner över entreårsperiod, och förslaget beräknas kosta ca . Vid ennärmare granskning av proposifionens innehåll och dess ekonomiska konsekvenserför länets olika delar kan man klart konstatera att propositionen i storomfattning består av insatser riktade till malmfälten och då i synnerhetKiruna, bl. a. genom det omfattande stöd som kommer till del och som taren stor del av propositionens ekonomiska innehåll i anspråk - detta då i formav stöd till- företaget, bl. a. genom bidrag för nedskrivning av anläggningaroch varulager, fraktbidrag och medel till en förlängd uppsägningstid föruppsagd personal. Medel föreslås också anslås till ett särskilt AMS-kontor vid för särskilda projekt,beredskapsarbeten m. m. i syfte att skapa sysselsättning för arbetslösa. Vid alla de tillfällen som jag ute i länet har haftmöjlighet att redovisa innehållet i Norrbottenspropositionen har jag mötts avstor förståelse för dessa insatser med tanke på alla de behov som föreligger imalmfälten och då speciellt inom kommun, där bl. a. en hel ort, nämligenSvappavaara, korrimer - om inget görs - att sysselsättningsmässigt heltutplånas. Nedgången inom vår enda basnäring, gruvindustrin, har -alltsedan nedgången började - medfört att antaletsysselsatta inom gruvindustrin i kommun minskat i stort sett med närmare2 000 anställda. Det är dels egna anställda, där minskningen är istorleksordningen 1 300, dels ca 600 entreprenadanställda. Vad värre är-antalet övertaliga överstiger 1 000. Ytterligare 670 anställda i och360 anställda i skall bort från . Förhandlingar har redaninletts om uppsägning av dessa människor, varvid företaget har för avsikt attså fort som möjligt få dessa människor utanför industrigrindarna. För kommun medför detta således att antaletsysselsatta vid kommer att uppgå till ca 2 000. Detär en nedgång med drygt 3 000 arbetstillfällen . Dessutom kommerytterligare en minskning att ske i fråga om främmande tjänster inom företaget.Flera hundra arbetstillfällen kommer också att försvinna från malmtrafiken pågrund av rationaliseringar i syfte att nedbringa de höga fraktkostnader somföretaget har att betala till SJ. Detta förhållande har medfört och kommer att medföratragedier för många enskilda människor, då inga alternativa arbetsuppgifterfinns att uppbringa vare sig på orten eller inom länets gränser. Det är såledesen ytterst hotfylld bild som kommun står inför, därest inget kanåstadkommas. Den positiva befolkningsutveckling som kommunen harupplevt har förbytts i en mycket bekymmersam minskning av antaletkommunmedborgare. Under de gångna sju åren har kommun fått vidkännas enbefolkningsminskning i storleksordningen . Närdet gäller antalet invånarehar kommunen passerat 31 000, 30 000 och 29 000 samt 28 000 tvä gånger. Vissakvartal har kommunen ensam svarat för länets halvabefolkningsminskning. Den stora rörligheten pä arbetsmarknaden till trots harantalet arbetslösa flerdubblats , trots attomfattande arbetsmarknadspolitiska åtgärder, såsom beredskapsarbeten ocharbetsmarknadsutbildning, har vidtagits. Dessa insatser är större ännågonsin tidigare. Många är de människor som under de goda åren på 1950-och rekryterade från Tornedalskommunerna, och de människorna troddesig ha en trygg framtid i malmfälten. Dessa människor återvänder nu till sinatidigare hemorter, icke till ett nytt varaktigt arbete utan till en fortsattarbetslöshet. Vi kan inte, herr talman, exportera våra arbetslösa till dessasedan tidigare av arbetslöshet hårt sargade kommuner i , tyexporterar vi exempelvis av våra arbetslösa till vår närmaste grannkommunPajala, återfinner man detta tal i form av en 4-procentig ökning av deras arbetslöshet genom det lägre befolkningstal somdenna kommun har. Våra ungdomar har det svårast. Inget nämnvärt i fråga omvaraktiga arbetstillfällen har kunnat erbjudas ungdomarna under en lång följdav år. Jag vågar påstå att våra ungdomar, icke enbart i malmfälten utan i helalänet, med en enkel biljett till får svara för en stor delav den geografiska rörligheten pä arbetsmarknaden. Än fler av våra ungdomarskulle återfinnas här i om icke bostadssituationen i dennaregion verkade som en bromskloss mot ökad utflyttning. Efter sig lämnar alla dessa människor tomma bostäder förvilka kommunen icke kan frånhända sig ansvaret. Kommunen har också för attmotverka en alltför dramatisk ökning av antalet tomma bostäder vidtagit olikaformer av åtgärder. Ett stort antal hus har rivits och kommer att rivas. Ettstort antal nyproducerade hyreshus har helt utrymts och lagts i malpåse. Trotsdetta förväntas de ackumulerade hyresförlusterna i det kommunalabostadsbeståndet att vid utgången av 1985 ligga på ca 50 milj. kr. Kommunen undersöker möjligheterna att utnyttjahyresfastigheterna för andra ändamål, men den kraffiga befolkningsminskningenhar medfört att det egna behovet inom t. ex. skolans och barnomsorgens områdeminskar. I mofion 2269 har jag och föreslagit ettanvändande av regionalpolitiskt stöd för ombyggnad av outnyttjadebostadslägenheter till bl. a. kontorslokaler. Detta kommer, enligt värtförmenande, att underlätta det som industriministern aktualiserat omSIGA-verksamhetens utbyggnad, och jag har som motionär anledning att med stortillfredsställelse notera utskottets välvilliga behandling av denna motion. Låt mig avslutningsvis, herr talman, säga något omSvappavaara, vars problem överskuggar allt annat. Där har nu för avsiktatt helt stoppa all verksamhet. Jag är ytterst oroad över de uttalanden somföretagsledningen vid vid skilda tillfällen gjort om att läggaproduktionsvolymen på en behaglig nivå. Menar man med en behaglig nivå ca 15miljoner ton , så finns det definitivt icke i denna volym utrymme för attta i drift inom överskådlig tid. Enligt mitt förmenande bör detdärför utredas huruvida förutsättningar föreligger att drivaSvappavaaragruvan med en begränsad kapacitet, men med en väsentligt längregående förädling, exempelvis järnsvampstillverkning. Därigenom skulle möjligheterskapas att bibehålla i det närmaste dagens sysselsättningsnivä. Detta skulle ikombination med alternativa sysselsättningar också minskasamhället sårbarhet. Jag har i mitt anförande försökt belysa denallvarliga situation vi i malmfälten och speciellt i kommun befinner ossi. Enligt mitt förmenande är det av största vikt att beskriva problemen så somde i verkligheten är eller kommer att vara om inget görs. Om denna utvecklingsom vi upplever tillåts fortgå, är risken stor att nödvändiga åtgärderuteblir. Regeringen har dock med Norrbottenspropositionen markerat att man intehar för avsikt att låta den negafiva utvecklingen för länet och för malmfältenfortgå. Tiden medger inte attjag belyser alla de möjligheter som trots allt finns inom vår region ickeenbart att försvara den befintliga sysselsättningen, utan även att skapa nyasysselsättningstillfällen utifrån våra egna resurser. 143 (): Jag skall fatta mig mycket kort. Några av demotioner som har lämnats in var uttryck för den oro som finns på de orter somskulle beröras av åtgärder inom handelsstålsindustrin.. har isin skrivning gjort ett tillägg, som gör att man har gått motionärerna tillmötes. Det finns ingen anledning för mig att ytterligare kommentera detta. Däremot vill jag gärna ta upp en fråga som oroar och somhar betydelse för hela landet. Bland de synpunkter från de anställda vid ochledningen för järnverk som fördes fram vid uppvaktningen avnäringsutskottet lämnades följande uppgifter om importen till avarmeringsstål. Denna import ökade till . Helaökningen kan hänföras till , som svarar för av den totalaimporten. Vi är angelägna om att bevara och ytterligare underlätta en frihandel, men problemet med den spanska importen är av den arten attförsäljningen på den svenska marknaden sker till betydligt lägre priser.Samtidigt skyddar man den spanska marknaden med tullar och avgifter, som uppgårtill totalt 31,. Detta innebär i realiteten att det är svårt att komma in påden spanska marknaden. Den minskande marknaden och den ökande importen hartvingat de svenska verken att genomföra en prissänkning under februari 1983.Det gör att priset här i landet ligger /ton under priserna i ,och . Givetvis gör detta att läget är bekymmersamt för desvenska verken, och man är av den uppfattningen att något måste göras åt denohämmade irnporten från . Det sist sagda visar att även handelspolitiken griper in iden fråga som vi har diskuterat. Vi måste få en möjlighet för de svenskaföretagen i denna sektor att konkurrera på lika villkor, annars leder det fillökade svårigheter för hela näringen och hela landet. Jag har velat framföra dessa synpunkter därför att de ickehar kommit med i den tidigare debatten, och jag tycker att de hör hemma här. 144INGEMAR (): Inte heller jag avser att utnyttja hela denanmälda taletiden. Men jag har känt det som angeläget att ändå beröra litet avdet som har kommit fram i debatten , nämligen de delar avdebatten som har berört rekonstruktionslånet till i , som har vållaten del oro pä andra håll i landet än i . Farhågorna har i första handgällt frågan, om lånet skall användas för investeringar i produktion som direktkonkurrerar ut tillverkningen vid andra järn- och stålverk. Självfallet är det inte alls förvånande att representanterför mellansvenska stålverk och kommuner har uppvaktat näringsutskottet i denhär frågan för 13 protokoll 1982/83:143-144 att informera sig om vilka effekter investeringarna iLuleå kan få för produktionen på deras egna företag och orter. Jag tycker attdet är helt naturligt att så har skett och att därutöver regeringen har haftdirektkontakter med företag och företrädare för branschen. Inte heller jag skulle kunna ställa upp för statligainvesteringar i en del av landet vilka sedan direkt slår ut moderna ochrationella enheter på något annat håll. Det finns heller ingen anledning troatt rekonstruktionslånet kommer att användas på ett sådant sätt.Näringsutskottet förutsätter att den del av pengarna som skall användas förstrukturella åtgärder kommer till användning först efter samråd med övrigstålindustri. Därutöver innebär det beslut vi kommer att fatta att regeringenfår uppdrag att, i samband med utformningen av villkoren för lånet,se till att negativa sysselsättningseffekter pä övriga stålindustrier undviksoch att investeringarna inte heller i övrigt förorsakar väsentliga problem förandra svenska produktionsenheter inom branschen. Sädana villkor är däremot intemed i reservation, varför en röst på den reservationen kan ledatill större konkurrens för den mellansvenska stålindustrin än vad en röst päutskottets förslag kan föranleda. De planerade investeringarna vid järnverket i ärtrots allt relativt begränsade vad gäller strukturåtgärder och ger således inteutrymme för övergäng till att bli vad vi menar med ett speeialstålverk. Visst finns det anledning att noggrant följa den fortsattautvecklingen vad gäller strukturen för stålindustrin så att felinvesteringarundviks, men när det gäller den nu aktuella proposifionen och de förtydligandensom görs i näringsutskottets betänkande finns det inte anledning att motsättasig förslaget. I detta anförande instämde , ,och (alla s). 145ROLF RÄMGÅRD (c): Jag vill beröra näringsutskottets betänkande38 vad gäller flyttningen av rälsverket från Domnarvet till . , och jag själv har i motion2258 gått emot den av föredragande statsrådet i propositionen föreslagnaflyttningen från Domnarvet till . I propositionen pekas det på att dennaflyttning är en konsekvens av den strukturplan som beslutades , menhittills har inga konkreta åtgärder vidtagits för verkställande av en sådanflyttning. Från har man föreslagit att en flyttning av rälstillverkningenbör ske av strukturella skäl. Men en sådan överflyttning till avrälstillverkningen kommer också att få ekonomiska konsekvenser. kan intesjälvt verkställa en sådan överflyttning utan tillskott av ca 180 milj. kr.Samtidigt konstaterar företaget att det till en kostnad av endast 15 milj. kr.skulle kunna behålla rälstillverkningen . Jag frågar mig då: Är det vettigt att , i ett läge därföretaget har fullt upp att göra med en refinansiering efter tidigarestrukturella omvandlingar, ytterligare skall ta på sig de utgifter som en flyttningav rälstillverkningen innebär. Företagsekonomiskt är det nog ganskadiskutabelt. Men ett annat tungt och avgörande skäl mot att flytta ensådan här tillverkning är att det inte kan vara riktigt att flytta arbetslöshetfrånen region till en annan. Enligt en redovisning av de fackligaorganisationerna i Domnarvet skulle en flyttning innebära att ca 150 anställdamister sitt arbete i Domnarvet för att man skulle skapa 60 nya arbetstillfälleni . Med hänsyn till den tradition rälstillverkningen har iDomnarvet och den måttliga storlek som de investeringar som måste till därjämfört med vad fallet blir i finns det enligt vår uppfattning inte nuanledning för att ställa sig bakom regeringens uttalande om en kommandeflyttning av rälstillverkningen från Domnarvet till . Med den brist påsysselsättning som råder i och den ökade arbetslösheten i länet är detpå alla sätt fel av att fatta sådana principbeslut som regeringen nuföreslår. Vi motsätter oss bestämt att en sådan flyttning sker. är dock av den uppfattningen atträlstillverkningen bör flyttas till . Men utskottet säger inte vill binda sig för tidpunkten för och finansieringen av flyttningen,vilket innebär att tillverkningen t. v. blir kvar i Domnarvet - sä långt harman tillgodosett motionens syfte. Utskottet säger att regeringen får återkommamed den frågan. Något märkligt är innehållet i reservationerna 13,14och15, som i sak inte innehåller något annat än vad majoriteten har sagt, ochdärför skulle det inte behövas några reservationer. Jag vill däremot hänvisa till det särskilda yttrandet avTage och , där man menar att det är angeläget attSSAB får ett långsiktigt avtal och samarbete med () ochNorske Statsbaner (NSB). Detta har f. ö. även begärt. På detta sätt skulleman kunna säkra rälsproduktionen iför . Men att i detta läge - när man inte av ekonomiska skäl ochsysselsätt-ningsmässiga skäl kan motivera en flyttning av rälstillverkningenfrän Domnarvet till -göra ytterligare ett principuttalande i omflyttningen av rälstillverkningen till , anser jag vara felaktigt. Även socialdemokratiska ledamöter från , med YngveNyquist i spetsen, har ifrågasatt en flyttning av rälstillverkningen frånDomnarvet. Och i uttalande från den socialdemokratiska distriktskongressen ilördags fastslog ordföranden : Vi kommer aldrig att frivilligtsläppa ett enda jobb ifrån oss; det är därför socialdemokraterna i Dalarnasäger nej till ett beslut om att flytta rälsverket från Domnarvet. Frän sida i kan vi inte se någrasom helst skäl att flytta arbetslösheten från ett visst ställe till ett annat -det gynnar varken eller . För att hjälpa Norrbottenmåste andra åtgärder till, som vi bl. a. föreslagit i centerpartietspartimotion med som första man. Jag yrkar bifall till motion 2258 av . 146 (): De socialdemokratiska ledamöterna pädalabänken har med anledning av regeringens proposition om utveckling iNorrbotten lagt en mofion som berör den framtida lokaliseringen av det rälsverksom finns i Domnarvets järnverk i . har avstyrkt motionen. Utskottet harslagit fast att den strukturplan som fastlades av 1978 skallfullföljas beträffande tillverkningen av järnvägsräls. Denna tillverkningskall alltså flyttas till . I SSABrs strukturplan tog man också upp en parallellsatsning för Domnarvets del, nämligen utbyggnaden av den andra etappen i det s.k. Band 82. Denna skulle åtminstone delvis säkerställa sysselsättningen för deanställda i rälsverket när det flyttades. Men denna satsning på Band 82 har nulagts på is och kommer förmodligen aldrig att genomföras. Arbetsmarknaden i industriorter ser heltannorlunda ut än den gjorde 1978, då strukturplanen lades fast. De arbetslösasskara ökar tyvärr alltför snabbt. Samhällsekonomin ser heller inte ut som den gjorde 1978.Vi måste vara ytterst medvetna om var vi placerar våra statliga pengar, för attde skall komma fill den bästa nyttan. Det är i detta sammanhang jag tycker att frågan omrälsverkets placering kommer in. Jag är väl medveten om de stora problem som Norrbottenbrottas med och delar helt utskottets åsikter om att vi måste stöttaNorrbotten. Det tycker jag också att vi gör genom de förslag som tas upp iNorrbottenspropositionen och i utskottets förslag. Däremot är jag inte glad åtutskottets mening att vi skall stå fast vid strukturplanen beträffande atträlsverket i Domnarvet skall flyttas till . Och jag hoppas och tror attsista tåget inte har gått på den rälsen . har klart redovisat att man inte har ekonomiskamöjligheter att göra denna flyttning utan statliga bidrag. Flyttningen kommeratt kosta ca 220 milj. kr. En flyttning av rälsverket kommer, precis som RolfRämgård sade,, att göra många människor i arbetslösa, men den kommeratt skapa arbete för, högt räknat, 75-100 människor i . Jag tycker som dettidigare har sagts i den här talarstolen - att flytta rälsverket det är attflytta arbetslösheten med hjälp av statliga pengar från en del av landet annan. är dessutom en lönsam del i den divisioninom som verket tillhör. Vi bör vara rädda om de lönsamma delarna i vårabasindustrier och inte utsätta dem för större påfrestningar än nödvändigt, omde skall kunna fortsätta att vara lönsamma genom att kunna sälja sina produkterbåde inom och utom landet, till kunder som är nöjda. Jag hoppas och tror att det beredningsarbete som pågår iregeringskansliet rörande åtgärder för att vända utvecklingen i Bergslagenkommer att stå för ett nytänkande - obundet av strukturplaner - så attNorrbotten kan få sina arbetstillfällen utan att därför andra hårt drabbadeområden ytterligare skall drabbas.Att lönsam industri skall flyttas är inte bra. När nu regeringen, enligt utskottets förslag, får fråganom planering för rälsverkets framtid i sin hand, hoppas jag att man i detförslag som en gång får på sitt bord har sett till attanläggningskapitalet i utnyttjas maximalt och attavvägningen mellan de satsningar staten skall göra verkligen görs med storomsorg och omtanke om människorna i hela landet. Eftersom ärendet återkommer till riksdagenlängre fram, har jag inget yrkande, men jag har ändå velat peka på de svaghetersom ligger i förslaget i den del jag har berört. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 2(riktlinjerna för utvecklingen i ) Reservation1 av m. fl., som ställdes mot reservation 2 av , antogs tillkontraproposition. Utskottets hemställan bifölls med 168 röster mot 138 förreservation 1 av Mom. 3 och 4 (förutsättningarna försysselsättningspolitiken i m. Utskottets hemställan bifölls med 231 röster mot 75 förreservation 3 av m.fl. Mom. 5 (avvägningen mellan selektiva och generella medel iarbetsmarknads- och regionalpolitiken) Hemställan Utskottets hemställan, som ställdes mot hemställan ireservation 4 av m. fl., bilfölls med acklamation. Utskottets motivering godkändes med 186 röster mot 65 förgodkännande av den i reservation 5 av m. fl. 55 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 6 (åtgärder för att motverka befolkningsomflyttning iNorrbottens Utskottets hemställan, som ställdes mot hemställan ireservation 6 av och i , bifölls medacklamation. Utskottets motivering, som ställdes mot den i reservation7 av m. fl. anförda motiveringen, godkändes med acklamation. Nr 144 Mom. 7 (planeringsnivå förNorrbottens län) Tisdaeenden Utskottets hemställan, som ställdesmot reservation 8 av 10 mai1983 "' iBengtsfors, bifölls med acklamation. Utveckling i Norr- '""- (fördelningen avsysselsättningsåtgärderna inom ) fyQtten Utskottets hemställan, som ställdesmot reservation 9 av och IngvarKarlsson i , bifölls med acklamation. Mom. 9 (prioritering av långsiktigt verkandeindustrifrämjande åtgärder i ) Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 10 avAlf Wennerfors m. fl., bifölls med acklamation. Mom. 10 (differentiering avnäringslivet i ) Efter ställda propositioner på bifall till delsutskottets hemställan, delsreservation 11 av m. fl. samt dels reservation 12 av ArneFransson och i , biföllsutskottets hemställan med acklamation. Mom. 11 (plan för utveckling av ) Utskottets hemställan bifölls med 291 röster mot 15 förreservation 13 av .