prot · G60942 · 1982-12-31 00:00:00 — Jag har i svaret gjort etf par rättsligaklarlägganden, def första något kortfattat som svar på . Det andra klarläggandet har inte begärt, men det kanju vara till nytta ändå. 1 sakfrågan vill jag säga att det mig veterligen inte harförekommit någon jakt på "läckor" i . Men avyttrandefriheten och meddelarskyddet följer inte att tjänstemännen har någonskyldighet att yttra sig. Tvärtom är det så att tjänstemännen själva får bedömaom def är önskvärt eller försvarligt att yttra sig. Det ligger i sakens naturatt etf öppet och förtroendefullt samarbete i , liksom påandra arbetsplatser, mänga gånger förutsätter att uppgifter inte sprids elleratt man i varje fall väljer tidpunkten då man vill sprida uppgiften. Den omständigheten att en tjänsteman inte lämnar ut enuppgift fill en tidning skall alltså inte tolkas sä att någon har förbjudithonom att lämna uppgiften, utan def kan bero på att han själv har valt att intelämna ut uppgiften. AnL 38 (): Jag vet inte till vilka det senaste inläggetvar riktat, om det var riktat fill riksdagsjournalisterna - det här är jusjälvklarheter. Men kan justitieministern förklara hur def kan komma sig attsamma tjänstemän som inte har klagat över defta plötsligt tilljournalister, som arbetar bl. a. i detta hus, klagar över att en sådan jaktpågår? Jag kan ju inte begära att justitieministern skall ge sigin på en granskning av detta. Det är inte det jag är ute efter. Jag är uteefter att jusfitieministern skall fullgöra sin plikt att klargöra att sådanjakt inte får förekomma. I samma stund som den upphör, upphör också klagomålenhos journalisterna. AnL 39 Justifieministern : Om påståenden av detta slag har lämnats avtjänstemän i kanslihuset till pressens representanter, skulle jag vara tacksamom de vände sig till mig. Jag har klargjort atf någon jakt efter"läckor" inom inte fär förekomma. Det ärfastslaget, och det är både regeringens och tjänstemännens uppfattning. Skulle det förekomma någonting av detta slag, bör dessatjänstemän vända sig till sin departementschef eller till mig. AnL 40 (): Jag är glad aft jaghar gett justitieministern anledning att deklarera detta. När några av vårastora tidningar har haft arfiklar om detta har det inte kommit något sådantpåpekande. Jag är säker på att många med tillfredsställelse kommer att läsa vadjustitieministern har sagt i kammaren denna dag. Överläggningenvar härmed avslutad. 10 §Svar på fråga 1982/83:105 om svenskundervisningen för invandrare AnL 41 Statsrådet : har frågatutbildningsministern om flyktingars rätt att dels själva välja studieförbundför svenskundervisning, med bibehållen rätt till studiebidrag frårilänsarbetsnämndens flyktingdetalj, dels att gå kvar i påbörjadsvenskundervisning i annat studieförbund än ABF och TBV utan att förloraräfterii till studiebidrag. Eftersom jag som invandrarminister har ansvaret förbl. a. svenskundervisning för flyktingar har frågan överlämnats till mig. Nuvarande ordning innebär i korthet följande. Merparten avde invandrare som får stanna i som flyktingar eller därmed jämställdakommer hit på enskilt initiativ. En asylsökande deltar i studieförbundenskostnadsfria svenskundervisning som tillståndsansökningen prövas.När statens invandrarverk har beviljat uppehållstillstånd erbjuds omhändertagandei s. k. enskild inkvartering genom länsarbetsnämndens försorg. Detta innebäratt länsarbetsnämnden svarar för uppehälle, svenskundervisning ocharbetsplacering m. m. som det statliga flyktingomhändertagandetomfattar. Svenskundervisningen för flyktingar skall enligt arbetsmarknadsstyrelsensföreskrifter omfatta . skall enligt föreskrifterna anordnadenria svenskundervisning i första hand genom avtal med den lokalaskolmyndigheten eller AMU-center. Qm detta infe är möjligt kan emellertidundervisningen efter samråd med den lokala skolmyndigheten köpas frånstudieförbund. Detta förekommer mest i . i har av praktiska skälde samarbetat med två studieförbund som har haft kapacitet attfortlöpande ta emot flyktingar för sådan undervisning. Många asylsökande harockså inlett sin svenskundervisning i dessa studieförbund. De som inte hargjort def har, enligt vad jag erfarit, i de flesta fall accepterat atf gä övertill annan studieanordnare. Flyktingar som äv olika skäl vill gå kvar itidigare påbörjad svenskundervisning kan emellertid i undantagsfall göra det.Det är främst personliga och pedagogiska skäl som har motiverat detta. I sådanafall utgår ersättning frän länsarbetsnämnden i vanlig ordning. Om svenskundervisningen för invandrare AnL 42GUNNEL (); Jag ber att fä tacka för svaret på min fråga.Jag är infe riktigt nöjd. redogör för praxis. Jag har närmastfrågat om ministern är beredd att ändra denna praxis. 1 den utsatta situation som nyanlända flykfingar befinnersig i har kontinuitet i undervisningen ett stort värde. Många flykfingar ochgrupper av flyktingar i det studieförbund som jag känner bäst fill.Medborgarskolan, har haft kurage nog att protestera mot överflyttningarna. Jaghar ingen anledning att förmoda att det skulle förhålla sig annorlunda i andraberörda studieförbund. Det är naturligtvis helt oacceptabelt för såväl studieförbund Om svenskundervisningen för invandrare somflyktingar med den påtryckning, man skulle nästan kunna säga utpressning, somförekommit och fortfarande förekommer mot flyktingar i enskild inkvartering. Desom inte flyttar över,till de två kontrakterade studieförbunden ABF och TBVriskerar att mista studiebidrag från länsarbetsnämndens flykfingdetalj, om deinte i undantagsfall, som påpekade, får gå kvar i detstudieförbund där de påbörjat sina studier. Den osäkerhet om hursvenskundervisningen för invandrare skall organiseras som olikastudieanordnare känner blir infe mindre av atf länsarbetsnämnden vidtar såmärkliga åtgärder. Någon proposition med anledning av har ännuinte aviserats. En ny termin närmar sig. Studieförbunden måste få beskedom hur de skall förfara. Skall de lojalt annonsera sina cirklar, påbörjaundervisningen och sedan få uppläggningen spräckt av länsarbetsnämnden? Medandra ord: aft förnya kontrakten med ABF och TBV ochendast med dessa studieförbund? Det är en fråga som berör såvälarbetsmarknadsdepartementet som . Jag vill till ställa följdfrågan om hon ärvillig att ta sådana initiativ att alla studieförbund som erbjudersvenskundervisning för invandrare får möjligheter att verka på lika villkor. AnL 43 Statsrådet : För det första vill jag erinra GunnelLiljegren - det torde nämligen inte vara obekant för henne - om atf frågorna om såväl den framtida flykfingverksamheten som den framtida svenskundervisningen är föremål för en skyndsam beredning i . Den fråga som har aktualiserat har ett nära samband med detta reformarbete, vars resultat jag hoppas kunna förelägga mycket snart. Men remissvaren när def gäller frågan om svenskundervisning ger en mycket splittrad bild, som infe precis underlättar handläggningen i regerings kansliet. . : För det andra vill jag säga att deti nuläget är praktiska skäl som gör att länsarbetsnämnden tycker atf den harlättare att administrera undervisningen om den förläggs till ett fåtalställen. vill kunria kontrollera närvaron och kunna informerapå svenskkurserna. Båda dessa uppgifter underlättas betydligt om undervisningenäger rum pä enbart några få ställen. Jag vill också understryka, herr falman,att detta naturligtvis även innebär en rationell hushållning med statensresurser. AnL 44GUNNEL (): För inte så länge sedan gjorde jag etfstudiebesök vid länsarbetsnämnden i . Jag kunde då konstatera att man där,dess bättre, inte går till väga på samma sätt som i . I förekomdef att flykfingar i enskild inkvartering i mänga fall fick gå kvar iundervisningen vid de studieförbund där de hade börjat studera. Jag har i tidningarna sett uttalanden från representanterför med den innebörden att studieförbunden inteanordnar svenskkurserför invandrare på grund av den osäkerhet som föreligger medan vi vänfar påpropositionen om svenskundervisning för invandrare. Mitt bestämda intryck äremellertid att samtliga studieförbund som fortfarande har denna uppgift görallt för aft klara av denna undervisning åt staten - de har ju ocksåhundraprocentig ersättning för det. Def vore underligt annars, då-de haröverkapacitet i fråga om'administrationspersonal, lärare och lokaler. Detligger i deras intresse att övergången till etf nytt system - vilket det änblir - görs så mjuk som möjligt. Det blir en mjuk övergång, om studieförbundenfår fortsätta att använda sig av den tillgång på lärare, lokaler ochadministrativ personal som finns. Om vården av : barn och gamla AnL 45 Statsrådet : Som jag sade tidigare är frågorna om både denframfida flyktingverksamheten och den framtida svenskundervisningen för invandrareföremål för handläggning i , men just därför aft remissbildenär så splittrad finns det inget förslag. Men det är självklart aft vi skallse fill att övergången blir mjuk och atf vi på bästa sätt kan hitta lösningarpå de här problemen. AnL 46 (): Def är förvånande aft inteomedelbart ansett sig kunna rätta fill ett så flagrant missförhållande som detsom det här är fråga om. Jag får hoppas atf den proposifion vi båda nämnt ochsom vi vet en hel del om kommer att bli färdig. Då löser sigproblemet av sig självt. Överläggningen-var härmed avslutad. 11§ Svar på fråga 1982/83:108 om vården av barn och gamla har frågat mig dels om jaganser att barn och gamla har samma mänskliga rättigheter som människor iarbetsför ålder, dels om jag anser att insfifufionsomsorg allfid är överlägsenomsorg i hemmet. Han har vidare frågat mig om när jag tror atf vi får råd medinstitutionsomsorg för alla och hur vi skall klara jämställdhet och jämlikheti familjepolitiken . Mitt svar är självklart: De mänskliga rättigheterna gällernaturligtvis alla -har ställt sig bakom FN-deklarationen. Vidare:Samhällets och familjens omsorg kompletterar varandra. Def är naturligtvis intefråga om antingen-eller utan om både-och. Den socialdemokrafiska regeringen har prioriterat barn-och äldreomsorgens utbyggnad inom den offentliga sektorns begränsade resurser.Det beror på att vi vet aft det finns ett stort behov av sådan omsorg. Vårt målär att samhällsomsorgen skall innebära en tryggad värd för dem Om vården av barn och gamla Detta står enligt min mening inte i motsatsställning fill rättenför de äldre atf,bli vårdade hemma eller rätten för barnatt bli vårdade av sina föräldrar: Utbyggnaden av den sociala hemhjälpen ikommunerna har betytt mycket för att de gamla skall fä bo kvar i sina bostäder,och det är ett angeläget politiskt mål atf de skall kunna få göra det i fortsättningenockså. Det är viktigt att kvinnorna inte tvingas lämna arbetsmarknaden därföraft samhället inte har planerat för den sociala tryggheten. Det ligger inte inom mitt område att uttala mig ominstitutionsomsorgens för- och nackdelar. Mina svar i intervjun i syftade inte till att måla ut institutionsomsorgen som överlägsenannan omsorg eller att hävda att alla skall vårdas på institution. Måletrtiåsfe vara att de som behöver det skall ha tillgång till omsorg i olikaformer. Jag tror inte att någon är beredd att svara på frågan närvi får råd att bygga ut samhällets omsorg fill full behovstäckning. Takten iutbyggnaden beror i första hand på hur snart vi kan få ekonomi påfötter igen. Vår ambitionsnivå är att bereda barn som behöver det plats ibarnomsorgen och att ge de äldre en trygg ålderdom. AnL 48KARL (): Jag ber först att få tacka för svaret på minafrågor. Jag måste säga att jag i stora stycken finner svaret glädjande. Alla meningsfulla uppgifter, både inom och utom detbetalda arbetslivet måste beaktas. Def gäller infe minst i én fid när ekonomioch arbetsmarknad stagnerar. Därför är def allvarligt när s. k. traditionellakvinnosysslor, oavsett om de utförs av kvinnor eller män, förringas. Att tahand om varandra är kanske vår vikfigaste uppgift. Mina frågor grundade sig på en tidningsinfervju, därstatsrådet säger: Kvinnorna är väl medvetna om sin rätt till arbete och rätttill barnomsorg.'' Defta uttalande visar två saker. Dels visar def attstatsrådet anser aft vård av egna barn inte är arbete, dels att barnomsorg ären kvinnans rätfighet. Men är def inte så atf det är barnen som har rätt fillbarnomsorg - inte kvinnorna? I sitt svar här i kammaren säger statsrådet att målet ärtryggad vård för dem som behöver den - utan motsatsställning mellan hemvård ochinstitutionsvård. Jag är nöjd med det svaret men måste ställa frågan: avstånd frän det av mig återgivna uttalandet? I tidningsartikeln står def vidare att statsrådet att "vi upplever def som etf hot när exempelvis en del landstingtalar om att ytterligare 5 000 gamla skall skötas hemma". Jag vet atfmånga gamla ser det som ett hot ätt inte kunna vara hemma i brist på visstillsyn och service. Jag kan helt instämma i det svar som jag nu fått att desom behöver vård och omsorg skall ha tillgång till sådana i olika former. Jaghoppas aft detta och inte utmanande uttalanden i pressen är regeringenspolitik. Jag undrar om det inte vore bättre aft vara litet varsam med orden. Frågan om full behovstäckning avinsfifufionsomsorg beror väsentligen på två faktorer: dels, som statsrådet självframhåller, våra ekonomiska resurser, dels behovsutvecklingen, beroende påtillgängliga alternativ. Ett kraftigt samhällsstöd till institutioner menekonomiska problem för dem som tar ett eget omsorgsansvar driver naturligtvisupp behovet av institutionsvård. Går det då. någonsin att täcka det? AnL 49 Statsrådet : Mitt uttalande i tidningsartikeln striderinfe mot vad jag nu har svarat. Tvärtom är svaret ett komplement fill vad jagsagt i arfikeln i . Kvinnorna har rätt fill en plats påarbetsmarknaden, och det var def som det handlade om. När det sedan gäller full behovstäckning av barnomsorgvill jag påminna om atf de behoven är väldigt stora, därföratt vi har haft borgerliga regeringar som försenat utbyggnaden av denplan som antog i mitten av 1970-falet. Den planen fullföljdes inte iden takt som vi faktiskt hade varit överens om. Det är mycket allvarligt för deföräldrar som önskar barnomsorg. Och barnomsorg är viktig för barnen själva.Också de skall ha rätt till den kompletterande omsorg fill familjernas egnaomsorger om barnen som samhällets barnomsorg innebär. AnL 50 (): För aft undvika varje missförstånd vill jaggärna säga att när det gäller kvinnornas rätt till plats på arbetsmarknaden ärvi fullständigt överens. Def är naturligtvis en rättighet som vi alla bör kämpaför. Jag vill emellertid fa upp den sista frågan som jagställde och som är obesvarad; Hur skall vi kunna klara av jämlikhetoch jämställdhet i familjepolitiken, så länge endast en del får sin omsorg påinstitution? Jag vill gärna be statsrådet fundera över dessa problem. Jag vill också ställa en följdfråga; Vore det inte enprimär uppgift att rätta till ojämlikheten och ojämställdheten mellan för det första barnfamiljer som har en inkomst och vårdar sina egna barn och barnfamiljer som har två inkomster och har sina barn pä daghem och för det andra kvinnor och män som är hemmarbefande och kvinnor och män som har s. k. förvärvsarbe te? 1 dessabåda fall föreligger def stora ojämlikheter och ojämsfälldheter. Om vården av barn. Jag vill bara påminna om att avsmåbarnsföräldrarna finns i arbetskraften. Då gäller def för samhället atfverkligen försöka tillgodose deras krav. Genom att de finns på arbetsmarknadenställer de krav på service av samhället. Därför måste vi faktiskt på olika sättoch med gemensamma krafter se fill att barnomsorgen blir utbyggd. Det är ocksådärför som regeringen har föreslagit förändringar av statsbidragssystemet ochföreslagit atf def skall bli en ny plan för barnomsorgen. Om de politiska partiernas medverkan i det statligajämställdhetsarbetet Men för den skull finns def också skäl att ställa upp förde barnfamiljer där man bara har en inkomst. Def gör samhället ju också, bl. a.genom aft.ställa upp ekonomiskt i form av bostadstillägg öch flerbarnsstöd. AnL 52 (): Det mä visserligen vara sant att avsmåbarnsföräldrarna finns i arbetskraften. Det är en betydligt mindre andel avbarnen som har s. k. insfifufionsomsorg, men def är en stor del av resursernasom går åt till detta. Jag förstår def här resonemanget, men jag vill ta fasta päden sista meningen i statsrådets svar, där det står: "Vår ambitionsnivå äratt bereda barn som behöver det plats i barnomsorgen och att ge de äldre entrygg ålderdom." Detta tycker jag är bra. Men då kan man heller inte serött när det handlar om vårdnadsersättning till familjer med små barn i hemmet. Överläggningenvar härmed avslutad. 12 §Svar på fråga 1982/83:121 om de politiska partiernas medverkan i det statligajämställdhetsarbetet AnL 53 Statsrådet ; 'Herr talman! har med hänvisning till en tidningsuppgift om attjämställdhetskommitfén skall läggas ned frågat mig om jag har för avsikt attundandra andra polifiska partier inflytande över och medverkan i det statligajämställdhetsarbetet. Jag har förstått atf med sin fråga avser defövergripande jämställdhetsarbetet, som jag ansvarar för. , Mitt svar är kort och gott: De politiska partiernakommer atf få medverka i jämställdhetsarbetet. Vi är nu inom klara med den nyaorganisationen av jämställdhetsarbetet. kommer attavvecklas , och jämsfälldhetsfrågorna kommer då att återförastill den poHtiska ledning som utövas av regeringen. Ansvaret för jämställdhetsarbetet i statsförvaltningenkommer att ligga i det nya . Inom inrättas ett särskiltsekretariat för jämställdhefsfrågor. Det nuvarande jämställdhétsrådet kommeratf utvidgas till att omfatta inte bara representanter för kvinnoorganisationernautan även representanter för de polifiska parfierna, arbetsmarknadens parteroch folkrörelserna. Därmed blir jämstäUdhetsarbetet förankrat i en bredsamhällsdebatt. Till kommer vidare att knytasen särskild delegation för jämställdhetsforskning. I denna delegation skallbåde forskare och polifiker ingå. Med denhär förändringen kommer regeringens jämställdhetsarbete att effektiviseras.En av de viktigaste uppgifterna för def nya sekretariatet blir Nr 42 attmedverka fill aft jämsfälldhetsaspekferna beaktas i allt arbete inom Tisdaeen den AnL 54GUNILLA (); Jag vill tacka statsrådet för svaret på min fråga. var def statliga jämställdhetsarbetet i stortsett en intern socialdemokrafisk angelägenhet. framfördes här iriksdagen, bl. a. från sida, önskemål om en bredare politiskförankring. Det blev också majoritetens beslut, och harjämställdhetskommitfén verkat. Alla riksdagspartier har varit representerade idenna. Utan tvivel har den verksamhet som bedrivits inomkommittén varit värdefull och framgångsrik. Det goda resultatet beror, trorjag, i stor utsträckning på atf vi har kunnat arbeta över parfigränserna.Samarbete i stället för konfrontation är något som f. ö. ligger i linje medkvinnors synsätt. Därför vore det synnerligen olyckligt om den fina grund somjämställdhetskommittén lagt för en samverkan på det här området nu skullespolieras. Def är mot den bakgrunden som jag frågat om andra parfierskulle undandras inflytande och medverkan. Jag är ganska tveksam om vad svaretegenfiigen innebär. När det gäller jämställdhétsrådet så finns ju defta redan,och def utesluter ingalunda andra partiers medverkan i jämställdhetskommitfén.Utvidgningen, som det talas om, till den aktuella mastodontförsamlingeninnebär en försvagning av kvinnoorganisationernas möjligheter fill informationoch meningsutbyte. I svaret nämns också den särskilda delegationen förjämställdhetsforskning. Både forskare och politiker skall ingå i denna. Minfråga till statsrådet blir då: Kommer den här delegafionen att få enpariamentarisk sammansättning? Om de politiska > partiernas medverkan i det statligajämställdhetsarbetet Jag skulle nog vilja råda attfölja utvecklingen beträffande det här arbetet. Som ansvarig förjämställdhetsfrågorna inom har jag upplevt det som mycketangeläget att ett sådant arbete kan bedrivas på traditionellt sätt medhandläggare, föredragande och allt vad därtill hör. Def gäller ju atf vara effektivinom men också aft få till stånd utåtriktade aktiviteter. När def gäller den andra frågan, herr falman, omdelegationen för jämsfälldhetsforskning, vill jag säga atf def kommer aft blipartiernas sak att välja en parlamentariker eller någon annan representant försitt parti atf ingå i delegafionen. På det här stadiet i diskussionen har vitänkt oss fem forskare och fem politiker. Sedan ankommer det på partierna attvälja vilken del inom det egna partiet som vederbörande skall representera. 12 protokoU 1982/83:39-42 Om den naturliga reproduktionen av lax och havslaxöring i de norrländskaälvarna AnL 56 (): Statsrådet råder mig atf följa utvecklingen när det gällerjämstäUdhetsarbetet. Självfallet kommer jag att göra det, eftersom jag harstort intresse för den här frågan. Givetvis är jag medveten om att det iblandkan behövas förändringar av verksamheten för att denna skall bli så effektivsom möjligt. Beträffandemin direkta fråga angående forskningsdelegationen vill jag uttrycka minfillfredsställelse över vad statsrådet här säger, att det kommer att bli enparlamentarisk delegation - dvs. atf det kommer att ingå representanter somriksdagsparfierna utser. Jag ser fram emot detta, och jag tackar ännu en gångför svaret. Överläggningen var härmedavslutad. 13§ Svar på fråga 1982/83:119 om den naturliga reproduktionen av lax ochhavslaxöring i de norrländska älvarna har frågat mig om jag avser att förbättra fömtsättningarnaför den naturliga reproduktionen av lax och havsöring i de norrländska älvarna. Denoro för laxartens överlevnad som jag kan läsa ut ur fråga, dendelar jag med honom. Jag vill redan fråri början slå fast att regeringen underde närmaste åren kommer aft verka för sådana förbättrade förutsättningar förden naturliga reproduktionen av lax och havsöring som innebär att beståndenbevaras och tillåts öka. Dettotala fångsfuffaget av lax har ökat . Vi har under de senasteåren även fått uppleva en mycket tydlig försämring av laxens naturligareproduktion. Tillgången på lekfisk är nu så liten på många håll, t. ex. iTorne älv, att bestånden kan anses vara hotade. ,som är den myndighet som närmast har att verka för vården av fiskbestånden, harantagit ett handlingsprogram för beståndsvårdande åtgärder för lax och öring iÖstersjön. Åtgärderna innebär bl. a. ytterligare begränsningar i fisket, föratf t. ex. öka uppvandringen av lax i våra älvar. Sannoliktkan det också bli aktuellt att särskilt utreda en rad frågor som ärav betydelse för laxens fortbestånd. Under detta anförande överfog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. AnL 58 (): Jag tackar jordbruksministern för svaret. Jagkan där läsa: "Åtgärderna innebär bl. a. ytterligare begränsningar ifisket, för att t. ex. öka uppvandringen av lax i våra älvar." Anledningen till min fråga är aft jag anser atf tiUgångenpä avelsfisk i Norrlandsälvarna är oacceptabel med tanke på vadregleringsförefagen har ådömfs beträffande produkfion av laxyngel. har manvid fiskodlingarna i Forsrrio och Hjälfa i endast kommit upp till entredjedel av def antal avelslaxar som behövs för reproduktionen. Man behöver ca200 stycken laxhonor men har endast fått 70 stycken . Dessutom har dennaavelslax varit i mycket dålig kondition. Den har skador framför allt påryggfenan och i nosen. Man klagar på aft havsfisket är orsaken till den dåligafisktillgången i älvarna. Jag vill påstå att det i är de fastafiskredskapen som är orsaken. Def finns enligt en uppgift 91 fasta fiskredskapi älvmynningen, och enligt en annan uppgift skall det finnas 130 stycken ochdessutom 30 längre uppströms. Om man räknar med att fångstarmarna är ca 300meter långa skulle detta innebära att det finns mer än 3 mil garn som hindrarfisken att komma upp i älven. Detta "finnfällsfiske" bedrivs avfritidsfiskare och är därför okonfrollerbart. 1 äger staten ensam rätt atf lämna tillstånd fillfiske med fasta redskap. Då staten eftersträvar en begränsning av detta fiskesöker man numera vara återhållsam med tillstånden. I är benämningen på dessa fiskredskap kilnof.