prot · G60949 · 1982-12-31 00:00:00 — Men det är i och för sig infe defta vi skall fa ställning fillutan det är den fidpunkt då de nya bestämmelserna skall träda i kraft. AnL 43 (): Vad har sagt är att ett bättre isolerat hus ger lägretoppeffekt. Vi har sagt att vattenburen el i någon mån ökar handlingsfriheten,och därför är def lättare aft krypa ur den felinvestering som enbart elvärme ide flesta fall innebär. Defär klara besked, som knappast någon behöver få uttolkade för att förstå. AnL44 PER (): Det är inte handlingsfriheten vi diskuterar, och vi diskuterar infe ettbra eller ett bättre isolerat hus; vi jämför energiåtgången i identisktlikadana hus där uppvärmningssysfemef är direktverkande elvärme eller ettvattenburet sysfem. har påstått atf man sparar energi med ett vattenburetsysfem. Det är infe jag som skaU reda ut detta. Jag har bett centernsföreträdare aft för den fortsatta debattens skull klara ut hur man åstadkommerdefta. AnL45 (): Vi vet atf direktverkande el är något energisnålare än ett vattenburetsystem. Vad vi har sagt är atf fördröjningen av bestämmelsernas ikraftträdandesannoUkt innebär aft en mängd hus med sämre isolering kommer aft fådirektverkande el. Det innebär en ökad bindning till ett högt elbehov och ökadetoppbelastningar. Och det innebär också sämre handlingsfrihet. Vattenburen elinnebär ändå aft vi har etf sysfem i husen som ger oss flera alternativ. AnL46 PER (): kom med en mycket väsenfUg upplysning. Han sade aft detdirektverkande systemet är energisnålare än def vattenburna. Därmed har IvarFranzén raserat gmnden för mofionen. AnL47 (): På intet sätt. Men varje sak måste sättas in i sitt rätta sammanhang.Och i helheten får fördröjningen av bestämmelsernas ikraftträdande just deeffekter som vi beskriver i mofionen. Det tycker vi är beklagligt. 6Riksdagens protokoU 1982/83:47-49 AnL 48 PER (): Jag kan infe förstå annat än att , trots atf def visar sig atfdelarna vid en summering pekar åt ett håll, i sin matematik får resultatet attpeka åt etf annat håll. Def är en tankelapsus som kanske vid ett senarefillfälle får reda ut. AnL49 (): Två eller har jag försökt reda ut begreppen för Per OlofHåkansson. Eftersom jag ändå infe tycks ha lyckats få Per atfförstå vad jag har sagt, konstaterar jag än en gång aft en byggnad som är sämreisolerad - och sannolikt får vi ett antal sådana som får direktverkande el -medför högre energiförbriikning och en ökad låsning till hög elförbrukning. Detär huvudanledningen fill aft vi tycker att det är försumligt och oansvarigt attinte nu fatta defta beslut. Överläggningenvar härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls med 265 röster mot 48för reservafionen av och . 1982/83:8 Fortsatt gilfighet av lagen med särskilda bestämmelser om tvångsmedeli vissa brottmål (prop. 1982/83:44) 1982/83:9 Fortsatt försöksverksamhet med användning av telefon vid rättegång(prop. 1982/83:43) 1982/83:10 Fortsatt gilfighet äv lagen om tvångsåtgärder ispaningssyfte i vissa fall (prop.1982/83:46) Kammarenbiföll vad utskottet i dessa betänkanden hemsfäUt. 12§ Vidgad användning av strafföreläggande Föredrogsjusfifieutskoffefs betänkande 1982/83:11 om vidgad användning avstrafföreläggande, m. m. 1982/83:41). AnL 50 (): Grundprincipen för sfraffrättsprocessen är aft den som har blivitanklagad för ett brott också skall ha möjlighet att få sin sak förd infördomstol. Def har aft göra med den grundläggande principen om att man har rättatt bli rentvådd från en anklagelse. Domstolsprocessenbygger piå etf fvåpartsförhållande med fri bevisprövning. Def är en viktigrätfspolitisk princip atf även mindre allvarliga gärningar skall handläggasinför domstol. Vi kan samfidigt ocksåkonstatera att vårt räffsmaskineri är mycket hårt ansträngt.Det har atf göra med brottslighetens utveckling efter andravärldskriget. har den anmälda brottsligheten ökat från 195 000anmälda brott till ungefär 930 000 anmälda brott 1980. Omräknat efter folkmängdinnebär def näsfan en fyrdubbling. De som forskar i detta är ganska ense om atfdet inte rör sig om en statisfisk villfarelse i form av minskat mörkertal, ökadanmälningsbenägenhef eller bättre poliseffekfivi-tet. Även om naturligtvissådana förhållanden kan påverka stafisfiken, rör det sig om en stor faktiskökning av brottsUgheten. Vårträttssystem hanterar denna starka ökning på litet olika sätt. Principen om högfrekvens och snabbhet i samhällsreakfionen parad med den förutsebarhef ochrättssäkerhet som ligger i domstolsprocessen har successivt urholkats på olikaområden. Ordningsbot, strafföreläggande och åfalsunder-låtelse är exempelhärpå. 1980 - om jag håller mig fill de siffrorna - gallrades med hjälp avdessa institut ca 315 000 individer bort från sfraffprocessen på ett tidigtstadium. Till detta kommer att brott som begås av barn överlämnastill de sociala myndigheterna - och det kanske skall vara så. Det rör sig dockom en stor mängd brott. Redanpå ett fidigt stadium gallras ett stort antal anmälningar om brott bort.Polisen tvingas, med begränsade resurser, fiU svåra prioriteringar, och ickealltför allvarliga brott måste läggas åt sidan för att krafterna skall räckatill de verkligt allvarliga. Principiellt är def infe mycket att säga om det.Prioriteringsproblem står vi allfid inför. Def som inger oro är proportionerna.Ett mycket stort och, allvarligt nog, ökande antal brotfsanmälningar avskrivsredan på polisnivån av fids- och resursskäl. Frånallmänhetens och allmänpreventionens synvinkel är förhållandet djuptofillfredsställande. I stor utsträckning har allmänhetens anmälningar fillpolisen av t. ex cykelstölder, stölder av bilsfereo ur bilar m. m. fåttkaraktären av rutin och hänger samman med försäkringsvillkoren. Uppluckringenav rättsnormerna på etf så vikfigt område som egendomsrätten är här mycketpåtaglig. I själva verket kan man i prakfiken fala om rättssystemets kollapsvad gäller denna typ av brottslighet. Upptäcktsrisken är mycket låg.Uppklaringsprocenten hos polisen Ukaså. Allmänheten tycks i vart faU istorstadsområdena ha resignerat och anmäler enbart för att få ut försäkringsbeloppen. Därmedhandlar def icke längre om ett straffrätfssysfem utan om ett delsystem i vårsamhällsekonomi, en kostnad som successivt ökar inom def solidariskaförsäkringssystemet. Detta medverkar ytterligare till aft göra brottslingen ochhans framfart anonym och undergräver tilltron fill hela straffrätfssysfemef. Polisenfår ensam agera också åklagare och domstol genom systemen med varning,tillsägelse, rapporteftergift och ordningsbot. Hurdetta sysfem fungerar från allmänprevenfiv synpunkt är def svårt att ha någonhelt klar uppfattning om. Men eftersom ordningsbotssysfemet går efterschabloner - man betalar via postgirot - och den enskilde i allt väsentligtbehåller sin anonymitet, kan vi ha anledning aft tro atf ganska många uppleverordningsbofen som en "riskkosfnad" som följer med t. ex. Vidgad användning av strafföreläggande bilinnehavetoch inte som en samhällelig straffreaktion. Han hade helt enkelt otur, genomaft han fastnade i någon av de icke alltför täta maskor som polisen efter sinförmåga försöker spinna. Mot detta kan i och för sig invändas att systemet ändåallmänprevenfivt fungerar ganska bra, låt vara atf människorna inte direktupplever det som etf straffrättsligt hot. På det här viset mönstras en stor mängd brott bort ursystemet. fick t. ex. 200 000 personer ordningsbotsföreläggande. På åklagarna har lagts handhavandet av systemet medstrafföreläggande som vi behandlar. Detta är avsett att beivra någotallvarligare gärningar än sådana som omfattas av ordningsbotsinstitufet.Allmänprevenfivt har strafföreläggandef möjligen något högre verkningsgrad. Deflesta uppfattar nog reakfionen som allvarlig från samhällets sida. Vid själva benämningen häftar ordet straff, och def gerpsykologiskt ett visst obehag. Förfarandet har också allmänprevenfivt vissafördelar. Def går ganska snabbt, reakfionen är i och för sig schablonarfad menfyller kraven på förutsebarhef något så när, proportionalitet och konsekvens. Men också från allmänprevenfiv synpunkt finns mycket storanackdelar. Ytterligare etf stort antal gärningar gallras bort på vägen filldomstol. Gärningsmannen kan i stor utsträckning bevara sin anonymitet.Institutet inrymmer därfill den ganska obehagliga aspekfen, aft den tilltaladekan vara benägen aft godta ett strafföreläggande, trots atf han tycker atf detär för strängt, just för atf undgå att hamna inför domstol. Def förslag som regeringen nu lagt fram och somutskoftsmajorifeten godtagit - men infe vi moderater - innebär atf man höjergränsen för åklagarnas rätt aft utfärda strafförelägganden från 60 fill 100dagsböter. Detta inger från de utgångspunkter jag nu talat om ganska stor oro.Taket för dagbofsförelägganden i detta avseende är nämligen 120 dagsböter. Manär alltså bra nära taket. fick 95 000 personer strafföreläggande.Antalet kommer alltså med det här förslaget atf öka kraffigt. Ytterligare ett stort antal brott i närheten av gränsenför frihetsberövande påföljd, vilka inbördes har mycket olika beskaffenhet ochsvårighetsgrad, dras bort från domsfolama. Jag skulle vilja påpeka därutöveratt förslaget i den delen från regeringens sida är illa förberett. Vi har infefått reda på mer än två typer av brott, nämligen rattonykterhet och olovligkörning. Vad är def för flera, typer av brott som på def här viset kommer atfundandras från domstols handläggning? Anonymiteten ökar ytterligare i vårt straffrätfssysfem.Även om åklagarna säkert kommer atf försöka göra ett omdömesgillt arbete, fårrättssäkerheten naturligtvis infe samma stabilitet över sig, bl. a. motbakgrund av def outtalade men påtagliga hot som ligger i domstolsprocess, omman infe godtar föreläggandet. Därutöver är det på def viset atf betydandedelar av vårt straffrätfssysfem är föremål för utredning i olika former.Rättegångsutredningen prövar olika möjligheter aft rafionaliserarättegångsprocessen. Vidare arbetar fängelsestraffufredningen med olika typerav påföljder inom straffsystemet och undersöker om man kan hitta bättremöjligheter aft få detta att fungera. Vidarearbetar frivårdsutredningen och polisberedningen. Def är verkligen att beklagaatt inte kunnat få möjlighet att pröva hur vårt straffrätfssysfem ochkriminalpolifiska sysfem fungerar i det större sammanhang som brotfslighetsutvecklingeni vårt land utgör. Det är bl. a. mot de olika bakgmnder som jag nu skisseratsom moderata samlingsparfiet i utskottet inte har kunnat ställa sig bakomförslaget. Jag yrkar bifall fill den moderata reservationen. AnL51 (): betänkande nr 11 som vi nu behandlar är föranlett avproposition 41 under innevarande . Det gäller ett led i strävanden atfmed bibehållen effekfivitet och rättssäkerhet försöka åstadkomma besparingaroch förenkUngar inom rättsväsendet. Därför föreslås i proposifionen ett antaländringar i processlagsfiffningen. Om jag har räknat rätt är antalet åtta, manjag skall beröra bara ett av förslagen, eftersom vi i utskottet är överens omatf de flesta av de föreslagna ändringarna bör genomföras. Detförslag som vi inte är överens om - det har redan nämnts av strafföreläggande. Beträffande övriga förslag vill jag hänvisa fillutskotfsbefänkandef. Förslagetom ändring beträffande strafföreläggande innebär att det blir en utvidgning avområdet för strafföreläggande. Det sker genom atf högsta antalet dagsböter somett strafföreläggande får omfatta höjs från 60 till 100 -def nämndes av BjörnKörlof. Syftet med förslaget är atf åstadkomma etf ökat användande avstrafföreläggande i stället för domstolsförfarande. Mofivet för förslaget äratt man vill minska den växande arbetsbördan inom de allmänna domstolarna. Mendet är också med hänsyn fill det ekonomiska läget som förslaget förs fram justnu. Ireservafionen från moderata samlingspartiefs ledamöter i utskottet framfördessa tveksamhet fill förslaget. Som skäl för denna tveksamhet åberopas bl. a.att rättssäkerheten skulle gå förlorad genom att rättskipningen i mindreutsträckning kommer atf bedrivas inför allmän domstol. Självfalletär rättssäkerheten vikfig, och den skall infe åsidosättas. Men det förtjänar idetta sammanhang att påpekas att den misstänkte allfid har rätt att få sakenprövad inför domstol. Etfannat skäl som anförts från reservanterna är att de anser aft etf genomförandeav def föreliggande förslaget skulle innebära en negativ inverkan på detallmänna rättsmedvetandet. Utskoftsmajorifetendelar inte den uppfattningen. Utvecklingen inom denna summariskahandläggningsform ger, menar vi, inte belägg för detta. Närsfrafföreläggandeinstitutef började tillämpas iakttogs stor restriktivitet närdet gällde avvikelser från det ordinära brottmålsförfarandet. Tillämpningsområdetför strafföreläggande har därefter undan för undan vidgats, utan atfrättssäkerheten därigenom har trätts för när. Utskoffsmajoriteten anser ilikhet med regeringens föredragande atf den växande arbetsbördan i de allmännadomstolarna och def ekonomiska läget är sådant aft det är nödvändigt atf på allasätt försöka rafionalisera formerna för beivrande av brott, i den mån def kanske utan atf rättssäkerheten hotas. Vimenar att den föreslagna reformen i rådande läge framstår som angelägen. Genomden ges domstolarna faktiskt bättre möjligheter att prioritera beivrandet avden grövre brottsUgheten, exempelvis narkotikabrott och ekonomiskbrottslighet. Meddet anförda, herr talman, yrkar jag bifall fill jusfitieutskottets hemställan. AnL52 () replik: Jag tror atf både majoriteten och minoriteten i utskoffef är överens omatt vi måste försöka komma fram till vägar som leder till bättre effektivitetoch bättre utnyttjande av vårt sfraffprocessrättsliga sysfem. På den punktentror jag infe att def råder några delade meningar. och har inte fått något underlag för atf göra etf sådantbedömande. Här rör def sig om ett enda förslag som går in i en liten del avsfraffrättsprocessen och rycker undan en ganska stor mängd brott ifrån denordinarie domstolsprocessen. Def är detta vi ser på med betydande oro. Vi kaninfe bedöma om detta sysfem i dess helhet verkligen leder fill besparingar ochökad effektivitet. Avproposifionen framgår infe i ekonomiska termer vilket besparingsmått somuppnås. Och vi vet infe vilka typer av brott - i en stor räcka av brott, somdef handlar om här - som kommer att omfattas av den här möjligheten. Det är ioch för sig rätt atf den enskilde har möjlighet atf, om han inte gillarstrafföreläggande, föra saken till domstol. Men som jag försökte peka på i mitthuvudanförande finns def ändå ett tryck på den enskilde att försöka undvikadomstol, delvis därför atf han eller hon gärna vill vara anonym. Därför finnsdef risk för att ett strafföreläggande som den enskilde möjligen kan tycka ärför hårt ändå godtas, just därför att denne vill undvika att hamna infördomstol. Denna punkt är en räffssäkerhetsaspekt som def ärangeläget atf inte springa ifrån. Def är oerhört viktigt att de som bliranklagade för brott också har en chans att få brottmålet avgjort i den opartiskaoch säkra form som domsfolsprocessen ändå innebär. AnL 53 ERICJÖNSSON (s) replik: Beträffande underlaget för aft fa ställning vill jag säga: Förslagettill ändring av den nuvarande gränsen för strafföreläggande från 60 till 100dagsböter kommer ursprungligen från riksåklagaren. Skälet för en sådanutvidgning är enligt riksåklagaren att åtskilliga rutinbetonade mål omrattonykterhet och olovlig körning skulle kunna avgöras utan domstolsmedverkan. Sedanförslaget behandlats i har det upprättats en promemoria inomjustifiedepartementet, och den har varit ute på remiss hos en rad instanser.Flertalet av dessa remissinstanser har godtagit förslaget om att höjagränsen för tillåtligt antal dagsböter för strafföreläggande från 60 fill 100. Jag tycker aft det är en betryggande sakkunskap som hartillstyrkt förslaget. Därför bör också utan tvekan kunna bifalladetsamma. AnL 54 (): Proposifionens huvudtanke om atf lätta påtrycket när det gäller den stora belastningen vid domstolarna kan synaslegitim. Det föreslås rafionaliseringar och förenklingar. Utskottet accepterarpropositionens förslag men säger aft rättssäkerheten måste upprätthållas ochatt andra menliga följder inte får uppkomma. I en mofion har några ledamöter från ochcentern ifrågasatt om det utskottet betecknar som "andra menligaföljder" ändå infe skulle bli följden om gränsen för antalet dagsböter vidstrafföreläggande höjdes till 100. Den gränsen innebär atf fängelsestraffettangeras, och det gäller en rad brott som i det allmänna rättsmedvetandetuppfattas som allvarliga. Straffskalan för brotten är ju anpassade så att ocksåfrihetsstraff kan komma i fråga, och särskilt rattonykterhet har ansetts varaett brott där detta kan bli aktuellt. Att som förare i trafiken uppträda onykter har i defallmänna medvetandet kommit att framstå som ett särskilt svårt brott. Bakom ensådan uppfattning står ett intensivt opinionsarbete av organisafioner ochföreningar men också av polifiska parfier och myndigheter. Jag tror att detråder stor enighet om aft en sträng straffskala inskärper kravet påhelnykterhet i trafiken. Regeringens förslag innebär atf ungefär nio av fioraftonykfra kan sona brottet med ett enkelt strafföreläggande. Även om dettarent juridiskt kan ses som oantastligt, kommer det bland allmänheten aftuppfatfas som aft statsmakten ser mindre allvarligt på frafiknykterhefsbroffen.Och om vi är överens om att en sträng lagstiftning verkar befrämjande pånykterheten i trafiken, så borde vi vara utomordentUgt försikfiga innan vividtar sådana förändringar. Jag kan som en enkel jämförelse nämna aft vi i Sverigebedömer att av dödsolyckorna i trafiken är alkoholbetingade. Iandra länder, där man har en slappare lagstiftning, har man en betydligt högreandel dödsolyckor på grund av körning i onyktert fillstånd. I uppskattas t.ex. varannan dödsolycka i trafiken ha med alkoholförfäring atf göra. Dettainnebär att def relativt sett händer dubbelt så många olyckor i än it. Härvidlag finns alltså alkoholen med i bilden vid de svårareolyckorna, och def föreligger etf direkt samband. Både trafiksäkerhetsverketoch VTI har gjort liknande iakttagelser. Det kan tyckas atf jag lägger för stor vikt vid justfrafiknykferhetsbroffen, men def är naturligtvis inte bara en slump. Ser vifillbaka på fidigare handläggning, visar det sig också att den förra socialdemokrafiskaregeringen i en proposition diskuterade den här frågan. Dendåvarande departementschefen var beredd atf acceptera en utvidgning avstrafföreläggandef, när gränsen höjdes till högst 60 dagsböter.Departementschefen Vidgad användning av strafföreläggande påpekadeemellerfid aft def utvidgade fillämpningsområdef av olika skäl var mindre välägnat för summarisk handläggning och då avsåg han just rattonykterheten. Hanbetonade särskilt att rattonykterhet i de flesta fall måste anses "alltförallvarligt för att strafföreläggande borde användas". Regeringens ståndpunktden gången var atf rattonykterhet kunde beivras genom ett strafföreläggandeendast i extremt Hndriga fall. Detsom vi motionärer upplever som alarmerande är att både regering och utskott görrent bord med etf sådant synsätt. Enligt regeringsförslagef av ansågsbrottet alltför allvarligt, men den nuvarande regeringen tycker att avdenna typ av brott kan komma i fråga för en förenklad handläggning. Som jagfidigare har framhållit kommer detta atf uppfattas så, aft man nu ser mindresträngt på defta mycket allvarliga brott. Låtmig, herr talman, säga att regeringsförslaget och utskottsmajoritetens synsättframstår - låt vara att detta är en lekmannamässig iakttagelse - som enparadox, ja rent av som en logisk kolUsion. Lagstiftningen har skärptsnär det gäller ekonomiska brott och miljöbrott, därför att dessa anses varamycket allvarliga. Jag delar denna uppfattning. Men är def inte märkligt vid brott som medför stora risker för människoliv hänvisar till behovet avrationalisering och inbesparing av rättegångskostnader. All tillgängligoffenflig och internationell statistik visar ju att riskerna för attmänniskoliv skall skördas ökar, om brottspåföljden är lindrig. Denandra funderingen som man kan ha är att vid brott som prövas av domstol skallde personUga förhållandena vara vägledande för domslutet. Man skall alltsåpröva def individuella fallet. Här har vi på trafikonykferhe-tens områdegränsfall, som innebär atf etf strafföreläggande enligt proposifionen betyderaft man nästan kommer i höjd med och i något fall också tangerar den gräns dåfängelsestraff blir fiUämpligt. I dessa fall kommer det inte atf äga rum någonsärskild prövning av personliga förhållanden. Enannan fråga är hur vi klarar harmoniseringen med lagstiftningen igrannländerna. Vårt närmaste grannland har en mycket strängpåföljd när def gäller frafikonykterhefsbrotf. Vi mofionärer vill inte att samhällets påföljd skall ses som enrepressalie för de brott som har skett. Vårt grundläggande men ändå mycketklara ställningstagande för att inte höja gränsen för strafföreläggande är atfvi är övertygade om att en sådan förändring skulle bli både olycklig och ivissa fall inkonsekvent. Vad värre är: Den skuUe uppfattas som en mera tolerant,eller rättare sagt som en mera slapp, syn på denna typ av trafikbrott med iförlängningen en sämre trafiksäkerhet. Jag beklagar aft utskottets talesmanEric inte hade något annat att säga i sitt inlägg än att det skullevara ekonomiskt fördelaktigt på grund av rationaliseringar. Han trodde påstörre effektivitet och menade atf rättssäkerheten skulle kunna . Men hanhade inte ett ord att säga om hur det skulle bli på just trafiksäkerhetsområdet. Ävenom reservanterna inte har fäst lika stor vikt vid just frafiksäkerhets-broffensom vi som står bakom motion 62 har gjort, förs def i reservafionen etfprincipiellt resonemang som innebär att också den problemafik som jag har berört täcks in av denslutsats som reservanterna drar. Därför vill jag, herr falman, yrka bifall tillreservationen. Idetta anförande instämde och (båda fp). AnL55 HANS (): I utskottets betänkande framhåUs att rättskipningen skulle må väl avatf domstolarna befrias från ett antal rutinmål och i gengäld får möjlighet attägna insatser åt andra uppgifter, exempelvis mål om grövre brottslighet. Dettagäller särskilt den ekonomiska och organiserade brottsligheten inkl.narkotikabrotten och den grövre våldsbroffsligheten. Omvi menar allvar med aft beivrandet av denna brottslighet skall prioriteras, gesföreträde, måste särskilda åtgärder vidtas för att uppfylla denna strävan. Envidgad användning av sfrafföreläggandeinsfifutet är bara en av delagstiftningsåtgärder som är erforderliga. Den starkt tilltagandebroffsutvecklingen under def har lett till en ökandebelastning på hela rättsväsendet. Behovet av förenklingar i räffsproceduren ärdärför mycket större nu än fidigare. BjörnKörlof och övriga reservanter säger atf det i proposifionen inte anges vilkabrott som skulle komma att omfattas av reformen. Vi bedömer det som olämpligtatt utan en närmare utredning ta undan från domstolsprövning, som de säger, ensannolikt mycket stor grupp brott av inbördes olikartad beskaffenhet ochsvårighetsgrad. Då det gäller arten av brott som kan bli föremål förstrafföreläggande görs i propositionen ingen ändring i nuvarande lagsfiftning.Strafföreläggande får utfärdas beträffande brott för vilket ej är stadgatsvårare straff än böter, dock ej normerade böter, och beträffande brott förvilket stadgas dagsböter eller fängelse . Det möter infenågra svårigheter atf med ledning av de sfrafflafifuder som är angivna förvarje brott i eller i annan lagstiftning fastställa vilka brott,eller rättare sagt vilka typer av brott, som avses. Straffsatser av defta slaggäller genomgående för brott av ringa eller mindre beskaffenhet. Aftstrafföreläggande skall få användas för brott som förskyller högst 100dagsböter i stället för 60 dagsböter innebär inte att nya brotfskafegorier kanbU föremål för strafföreläggande. Def innebär endast atf brott inom sammabroftskategori men med något strängare straff omfattas av lagförslaget.