prot · G609146 · 1982-12-31 00:00:00 — Jag tycker att det är rimligt att landsfingen har ettplaneringsansvar, att landsfingen känner till och får vara med och läggasynpunkter när privatläkaren skall etablera sin privatmottagning. Däremot gerlagen inga möjligheter fill att förbjuda privatläkärvärd, och det har inteheller varit avsikten. Men det kan, , inte vara något annat änett komplement när den privata läkaren etablerar sig. För det är väl inte så,, att någon menar att det är den privata läkarvården som skallvara huvudalternativet, utan var han än etablerar sig är det fråga om ettkomplement. Men jag tycker att det är rimligt att sjukvårdshuvudmännen har enmöjlighet att påverka etableringen av privatläkare. Överläggningen var härmed avslutad. 14 §Svar på interpellation 1982/83:121 om läkarnas informationsskyldighet gentemotpatienterna Margö har frågat mig dels om jaganser att paragrafen om patienternas rätt till information i den nya hälso- ochsjukvårdslagen är tillräcklig för att garantera att patienterna får fullständiginformation om sitt hälsotillstånd och a Iternativa behandlingsformer även dåde ingår i medicinska forskningsstudier, dels om enligt min mening de kvinnorsom tillhör sjukhuskliniker som ingår i den s. k. Ludwigstudien har likamöjligheter som kvinnor som tillhör andra kliniker att välja behandlingsmetodvid bröstcanceroperation och dels om det finns skäl att på något sätt stärkapatienternas rätt till information. Frågan är föranledd av ett internationelltforskningsprojekt, den s. k. Ludwigstudien, som pågår vid vissa kirurgklinikerbl. a. i och som går ut pä att resultatet av olika behandlingar efterbröstcanceroperation studeras. Det har ifrågasatts om patienterna, som fåtthela bröstet bortopererat och deltagit i projektet, erhöll tillräcklig informationom metoden med s. k. bröstbevarande kirurgi. Enligt 5 § lagen om tillsyn över hälso- ochsjukvårdspersonalen m. fl. skall den som har ansvaret för vården se till attpatienten får upplysningar om sitt hälsotillstånd och om de behandlingsmietodersom står till buds. Detta gäller även om patienten deltar i ettforskningsprojekt. Vården och behandlingen skall sä långt det är möjligtutformas och genomföras i samråd med patienten. Kraven på information tillpatienterna har ytterligare understrukits genom den nya hälso- ochsjukvårdslagen som trädde i kraft i är. har undersökt hur dessabestämmelser har tillämpats i . På grundval av inhämtadesakkunnigutlåtanden har styrelsen funnit att bröstbevarande behandling vidvissa former av tidiga/små brösttumörer pä vetenskapens nuvarande ståndpunkt ärförenlig med vetenskap och beprövad erfarenhet och att behandlande läkaredärför är skyldiga att informera samtliga patienter som skall behandlas försådan brösttumör om såväl bröstbevarande behandling som traditionell behandlingdär hela bröstet tas bort. Enligt vad jag här inhämtat från får patienternanumera fullständig information om de olika operationsmetoderna vid bröstcancer. Jag anser det självklart att patienter som deltar i ettforskningsprojekt skall informeras om detta. Det följer också av den avVärldsläkarförbundet antagna s. k. Helsingforsdeklarafionen. Varjeforskningsprojekt som innefattar försök på patienter skall godkännas av enetisk kommitté. Forskningsetiska kommittéer finns inrättade vid samtligamedicinska fakulteter i landet. har dessutom ensärskild delegation för etiska frågor. som har tilluppgift att samordna de regionala forskningsetiska kommittéernas verksamhet harnyligen uttalat att patienter som ingår i forskningsprojekt bör informeras omde accepterade behandlingsalternativ som finns. Om läkarnas informationsskyldighet gentemot patienterna Om läkarnas informationsskyldighet gentemot patienterna Bestämmelserna om information och samråd ser jag somutomordentUgt vikfiga. Jag räknar med att all möjlig hänsyn tas till patientensönskemål om behandlingsmetod. En förutsättning för att ett samråd skall blimeningsfullt är naturligtvis att pafienten får en så fullständig informafionsom möjligt. Den som underlåter att fullgöra sin skyldighet att informera en patientkan bli föremål för disciplinära åtgärder. Enligt min mening är patientens rätttill information tillräckligt beaktad i gällande lagstiftning. 67 MARGÖ (vpk): Den nya hälso- och sjukvårdslagen fastslårpatientens rätt till informafion om sitt hälsotillstånd och om alternativabehandlingsmetoder. Men information kan ske på många sätt. Man kan t. ex. talaom för en patient att pafienten har chans att ta skada av en vissbehandling, och man kan vända på saken och informera patienten om att chansenatt behandlingen skall lyckas är . Bara det sättet att ge informationen harbetydelse för hur pafienten uppfattar det hela. Min interpellation är föranledd av det internationellaforskningsprojekt som kallas och som pågår vid en del kliniker isödra . Det här forskningsprojektet blev föremål för en undersökning avsocialstyrelsen, eftersom det bevisligen hade varit litet si och så medläkarnas information till patienterna. Enligt interpellationssvaret skall mannu ha ändrat informationsmetoderna när det gäller Ludwigstudien. Jag skall be att få berätta om ett fall som också var enav anledningarna till den här interpellationen. Det är alltså ett fall somvisar hur informationen kan gå fill efter det att man har ändrat påinformationsrutinerna vid kliniken i . Det gällde en 34-årig kvinna som fick besked om att honhade en stor tumör i ena bröstet och att hon även hade dottersvulster ilymfkörtlarna. Samfidigt som denna unga kvinna fick beskedet om att honhade en elakartad tumör i bröstet talade läkaren om för henne att man vid denklinik där hon skulle opereras deltar i den s. k. Ludwigstudien. Läkaren taladeom vad Ludwigstudien innebar och frågade om hon ville vara med i den. Kvinnanvar fortfarande chockad över beskedet om att hon hade cancer och kunde knappttillgodogöra sig informationen. Det var alltså omöjligt för henne att taställning till om hon ville ingå i ett medicinskt experiment. Hon svaradeprecis som de flesta pafienter förmodligen svarar i en sådan situation: Jag vetinte. Det får doktorn avgöra själv. Man kan inte tillgodogöra sig information om att man harfått en livshotande sjukdom, med allt vad detta innebär, och avgöraom man vill ställa upp för forskningen. Det är en omöjlig valsituation. Jaganser att det absolut inte får gå till på det sättet när man informerarpatienterna. Jag tycker att det borde vara ett oeftergivligt krav att man intefår informera om forskning som man ger besked om diagnosen. Jag skall be att få läsa högt ur en kopia som gäller hurinformationen till patienterna som deltar i Ludwigstudien skulle gå till närman ansökte om fillstånd hos den etiska kommittén i ; "Patienternakommer att informerasmuntligen av opererande läkare. Eftersom patienterna slumpmässigt fördelastill olika behandlingsmetoder, anser vi" - alltså läkarna som skulleutföra behandlingen - "det oefiskt att patienten skall informeras om dessaolika möjligheter och därmed komma i en valsituation." Läkarna tar upp atten sådan valsituation "har visat sig i andra studier ge upphov till svårakrissituationer i många fall". Läkarna vill alltså inte informera om vilkaolika metoder som ingår i försöket. Det står också att huvuddragen i den information somkommer att ges bifogas skriftligt till den etiska kommittén, men läkarnasmening är inte att patienterna skall läsa denna information. De föredrar"att patienten efter munflig information meddelas av sin doktor vilkenbehandling som i hennes fall kan anses vara lämplig". Jag undrar om man helt har gått ifrån metoden att lämnaden information som man hade beslutat om vid Ludwigstudiens genomförande. Harman till anmält att informacionsrutinerna nu kommer att varaannorlunda, och i så fall på vilket sätt? Såvitt jag förstår bygger enforskningsstudie på att patienterna slumpmässigt till olika behandlingsmetoder.Har man frångått detta i Ludwigstudien, så att patienterna alltså får fullständigamöjligheter att välja efterbehandling? Det är efterbehandlingen det handlar omnär det gäller Ludwigstudien. Det finns tre olika kombinationsmöjligheter vidcytostatikabehandling. Ger man patienten den fullständiga informationen så attpatienten sedan får välja går, såvitt jag förstår, den här forskningen intetill på samma sätt som forskning vanligtvis brukar gå fill. Jag delar inte statsrådets uppfattning att den nya hälso-och sjukvårdslagen garanterar patienten tillräcklig information. Jag anser attdet är precis som förut: pafienterna är helt utlämnade åt läkarnas godtycke ifråga om vilken information de vill ha, när de vill ha den och hur de vill haden. Jag tycker nog att statsrådets svar vittnar om att statsrådet inte ärriktigt medveten om de problem som finns när det gäller informationen tillpafienterna. Om läkarnas informationsskyldighet gentemot patienterna 68KERSTIN (): Hela frågan om hur man skall informera ellerinte informera patienterna när man skall göra forskningsprogram som måste vilapå att man har kontrollgrupper är ju ett väldigt stort och djupt etisktproblem. Ludwigstudien berör kanske bara en del av det. Man får faktiskt gäännu mycket längre in i det, såsom t. ex. i sin bok om lögnen, därhon ju trängde djupt in i frågan om hur mycket läkare får ljuga för patienten. När jag läste om Ludwigstudien blev jag djupt upprörd,inte minst därför att jag i äratal har hållit på att kämpa för en annan sortscancerläkemedel här i kammaren - en typ av läkemedel som har används kliniskt i60 är i och och på andra ställen men där man aldrig har haftnågra sådana blindtest, av den enkla anledningen att läkarna ansett detfullständigt oetiskt att inte efter bästa förmåga ge varje pafient den medicinsom man ansett att just den patienten behöver. Av den anledningen har dessaläkemedel haft oerhörda svårigheter att bli accepterade i , därför attsocialstyrelsen Om läkarnas informationsskyldighet gentemot patienterna kräverjust precis den här sortens tester, där patienterna icke får veta vad det är defår utan tas ut slumpvis. Detta är ett verkligt problem. Jag menar inte att deläkare som utför denna forskning är omoraliska; de tror naturligtvis att endasättet att få reda pä om ett läkemedel är verksamt är att företa dennamekaniska blindtestning, och de vägar inte göra den på något annat sätt. Mendetta kommer ju i konflikt med plikten att upplysa patienterna. Jag anser attplikten att upplysa pafienterna skall gå före. Margö säger att lagen inte räcker till. Det ärju så med alla lagar att de inte räcker till förrän de har tillämpats på ettordentligt sätt. Jag kan tala om att vi har haft ett testfall på precis den härfrågan om upplysning till patienten - fastän det då inte var frågan omforskning - i hälso- och sjukvårdsväsendets ansvarsnämnd, där jag sitter med,där en läkare - i mycket hög ställning, vill jag tillägga - blev fälld därföratt han hade använt någon hemuppfunnen sexualmassage för patienten - en ungkvinna, som hade sökt honom för huvudvärk - utan att tydligen på minsta vis förklaraför henne vad det var för behandling och vilken nytta den skulle göra. Tillallas förvåning blev han fälld i . Vi behöver nog litet mer av den sortens fall. Alldelesbortsett från forskning är det min erfarenhet i att vi kunde hasluppit ungefär hälften av våra fall, om läkare och patienter hade talat medvarandra och begripit varandra. Givetvis ligger det absoluta huvudansvaretdärvid på läkaren. Jag inväntar alltså också med intresse vad statsrådet harför synpunkter på lagen, pä hur den bör behandlas och på hur man skall kunnaförena de formella krav på forskning som finns med respekten förpatientens integritet. Beträffande frågan om forskningen har jagredan i mitt interpellationssvar sagt att patienten skall få upplysningar, intebara om sitt hälsotillstånd utan också om de behandlingsmetoder som står tillbuds och att detta gäller även de pafienter som deltar i ett forskningsprojekt. Låt mig ändå inledningsvis framhålla att en avgrundtankarna bakom de ändringar av bestämmelserna för hälso- och sjukvårdensom skett har varit att göra patienterna mer aktiva ochatt öka deras inflytande på hälso- och sjukvården. I såväl lagen om tillsynöver hälso- och sjukvårdspersonalen-som trädde i kraft den 1 juli 1980-som ideni den nya hälso- och sjukvårdslagen, vilken trädde i kraft i är,har det, som jag också har sagt tidigare, föreskrivits att hälso- ochsjukvården sä långt det är möjligt skall utformas och genomföras i samråd medpatienten. Informationsplikten hör till personalens grundläggandeskyldigheter och utgör i detta fall en utomordentligt viktig del avvärdarbetet. För att patienten skall kunna ta aktiv del i vården krävs detgivetvis att han eller hon är välinformerad. De som ansvarar för vården ärskyldiga att se till att patienten får upplysningar om hälsotillstånd och debehandlingsmetoder som finns.Patienten skall inte behöva fråga efter sådan information - den skall man fåändå. Att patienten är välinformerad är en förutsättning för att han eller honskall kunna ge personalen tillfredsställande information om sitt tillstånd ochför att ett sådant här samråd skall bli meningsfullt. Informationen måste naturligtvis, förutom till denenskilde patientens förutsättningar, också anpassas till den speciellasjukdomen och dess svårighetsgrad. Då det är fråga om en allvarlig sjukdom ochett betydelsefullt och svårt beslut, t. ex. när det gäller bröstcancer, måstepatienten kunna begära mer utförlig och ingående information. Den som ingår iett forskningsprojekt måste naturligtvis informeras om det. Jag vill i detta sammanhang också säga att den som ansersig ha blivit felbehandlad har möjlighet att vända sig till hälso- ochsjukvårdens ansvarsnämnd. Margö tycker inte att den nya hälso- ochsjukvårdslagen är tillräcklig i detta avseende. Därför vill jag påpeka atthälso- och sjukvårdslagen liksom många av de lagar som vi numera fattar beslutom är ramlagar. Lagar kan inte - och skall inte - i detalj föreskrivatillvägagångssätt i olika sammanhang. Men ser man till lagen och dess anda stårpatientens ställning klar. På den direkta frågan om man i ger patienterna dehär informationerna och valmöjligheterna vill jag svara att enligt de uppgifterjag har från - uppgifter som kommer frän sjukvårdsstyrelse- får patienterna fullt ut den information som de behöver. De har numera ocksåmöjlighet att välja den behandling de vill ha. Om läkarnas informationsskyldighet gentemot patienterna 70GUNNAR i (m): Jag har dröjt mig kvar i kammaren för attlyssna till denna debatt, som ju innehåller element som inte är mig obekantaefter tolv är i etiska delegation. Vad som uppkallade mig att begära ordet var att MargöIngvardsson föreföll att parallellt använda orden "forskning" och"medicinskt experiment" i samband med den s. k. Ludwigstudien. Jagär inte inblandad i Ludwigstudien, så jag kan inte diskutera den här, men jagvill bestämt säga att vad man har avsett med den väl inte är ett"medicinskt experiment", utan man har velat jämföra två befintligarriietoder. Väldigt mycket av det som pågår i den "branschen" beståri att man ställer en konventionell behandlingsmetod under diskussion ochifrågasätter om inte ett annat förfarande vore bättre ur den ena eller andrasynvinkeln sett. För att kunna svara på den frågan behöver man göra vad somkallas en kontrollerad studie, dvs. man behöver tvä kontrollgrupper som ärvarandra så lika som möjligt, för om de inte är varandra lika i fråga ompatientmaterialets sammansättning kan man inte heller dra några säkraslutsatser. Det är det frågan har gällt. Personligen har jag inte varitinblandad i studier som haft att göra med kirurgiska ingrepp men väl ijämförelser mellan olika läkemedel. Jag har egentligen aldrig mött någrasvårigheter. Mycket beror på de enskilda läkarnas psykologiska handlag, och detär självklart att läkarna skall förklara Om läkarnas informationsskyldighet gentemot patienterna Men även i mycket mindre pressade lägen än dem som MargöIngvardsson talade om, väljer patienterna för det mesta att säga att doktornnog ändå begriper vad som är bäst. Om man över huvud taget har deninställningen att man inte får genomföra kontrollerade jämförelser, skulle vifortfarande leva kvar i åderlåtningens och blodiglarnas tidevarv. till och frågade hur mycket läkarna får ljuga förpatienten. Enligt min mening får läkarna över huvud taget inte ljuga förpatienten. Det är en fråga om att upplysa patienter om hur det är fatt, menupplysningarna kan naturligtvis lämnas med ett bättre eller ett sämre ordval.Sådant kan emellertid inte lagregleras. 71 MARGÖ (vpk): Statsrådet tog upp informationen i detaktuella Göteborgsexemplet och sade att enligt de uppgifter som harinhämtats får patienterna den information som de behöver. Ja, just det! Vem ärdet som avgör vilken information patienten behöver? Jo, det är den allsmäktigeläkaren som själv avgör vilken information patienten skall ha. Jag anser när det gäller medicinsk forskning måste ställa högre krav på informationenän beträffande ren sjukdomsbehandling. När det gäller medicinsk forskning ärdet, enligt min mening, viktigt att skaffa sig regler för hur den här ramlagenskall användas, regler som säger ifrån att informationen om forskningen intefår lämnas som patienten får diagnosen. Informationen skall skemuntligt, men kompletteras med skriftlig informafion, så att patienten i lugnoch ro kan läsa på och kanske komma fillbaka med frågor. Om man som pafient ärokunnig, vet man ju inte ens vilka frågor som man skall ställa fill doktorn.Jag tycker att det skulle vara mycket lätt att förse en lag, som bevisligeninte fungerar, med tillämpningsföreskrifter. Annars blir det ju så, att vi haren ny hälso- och sjukvårdslag som är full av en mängd honnörsord som vi aldrigkan leva upp till. i hängde upp sig på att jag talade ommedicinska experiment. Jag tycker emellertid att experiment är ett riktigt ordi detta sammanhang, eftersom man inte vet någonting om vilken behandling som ärdet bästa i det aktuella fallet. Man provar sig fram helt enkelt, och då brukarman kalla det för experiment. Visserligen heter det ju att all sjukvård skallbygga på vetenskap och beprövad erfarenhet. Men vi som har arbetat inom sjukvårdenett antal år vet ju att det är läkarna som avgör vad som är vetenskap ochbeprövad erfarenhet. Det är ju faktiskt så, att det som är vetenskap ochbeprövad erfarenhet på det ena sjukhuset är lögn och förbannad dikt på detandra, beroende på vilken överläkare som styr sjukhuset. Jag vill också säga till att det är en myt.skapad av läkarkåren själv, att vi som patienter vill överlämna oss fillläkarna. Det vill vi inte alls, men vi behöver ta del av läkarnas kunskap ochinformation för att kunna fatta besluten själva om den vård och behandling somvi vill ha. Överläggningenvar härmed avslutad. 15 § Föredrogs ochhänvisades Nr 146 1982/83:22 fillförsvarsutskottet 16 § Föredrogs oehhänvisades Motion 1982/83:2436 tillkonstitutionsutskottet 17 § Föredrogs men bordlades återSkatteutskottets betänkande 1982/83:49 betänkanden1982/83:34, 35 och 37 betänkanden /83:21-23Kulturutskottets betänkanden /83:27-29 oeh 31 Utbildningsutskottetsbetänkande /83:21 betänkande 1982/83:36 Arbetsmarknadsutskottetsbetänkanden /83:22 och 28 betänkande 1982/83:30 18 § Anmäldes och bordlades Motion 1982/83:2437 av KarinAhrland Organisationenav (förs. 1982/83:25) 19 §Anmäldes och bordlades betänkande 1982/83:52 Vissa ändringar i reglerna om uppbörd avarvs- och gåvoskatt, m. m. (prop 1982/83:170) Utrikesutskottetsbetänkanden /83:24 Krigsmaterielexport 1982/83:25 och 1982/83:26 Ungdoms- och nykterhetsorganisationer (prop. 1982/83:100 delvis) 1982/83:35 Reglering av priserna på jordbruksprodukter (prop. 83:162)1982/83:38 Reglering av priserna på fisk, m. m. 1982/83:171) 1982/83:40Bryggeribranschen (prop. 1982/83:92) 1982/83:31Ändrade regler om förvärv av hyresfastigheter m. m. 1982/83:153) 1982/83:32 Ändring i byggnadslagen m. m.(prop. 1982/83:167) 20 § Meddelande om frågor Meddeladesatt följande frågor framställts 1982/83:517 av () till jordbruksministernom kontrollen av importerade grönsaker: Den svenska kontrollen av grönsakertillhör den hårdaste i världen. utför kontroller pä såväl de iSverige producerade grönsakerna som de importerade grönsakerna. Syftet är attkontrollera huruvida grönsakerna innehåller restsubstanser av kemiskabekämpningsmedel. Konsumenterna skall kunna känna sig trygga och kunna köpagrönsaker av hög kvalitet. togs 3 600 stickprov på frukt och grönsaker.Resultaten visar att de svenskproducerade håller en genomgående hög kvalitet. 1109 fall överskreds gällande gränsvärden - men i endastett fall gällde det en svensk produkt. Vidare har man i vissa fall i importenfunnit spår av bekämpningsmedel som är förbjudna i . Är jordbruksministern beredd att stoppa import avgrönsaker, vilka utsatts för i förbjudna bekämpningsmedel? Vilka slutsatser dras eller åtgärder övervägs inomregeringskansliet i anledning av livsmedelsverkets undersökningsresultat? 1982/83:518 av () till statsrådet om kulturminnesvården: Vid en granskning av den statligakulturminnesvården har () ifrågasatt värdet avomfattande arkeologiska utgrävningar. Genomgången har t. ex. visat att av246 undersökningar inte har gett något av antikvariskt intresse. Verksamhetenär överdimensionerad i förhållande till resurserna för omhändertagande. Enmycket liten del används för forskning. ben ligger obearbetade, och ca90 000 fynd är under arbete. Verksamheten leder till produktionskostnader förbyggprojekt, så att boendekostnaderna påverkas negativt. Med hänsyn tillfarhågorna för fortsatta kostnadsökningar - vars totala omfattning närmare börklarläggas -föreslår RRV att ambitionsnivån sänks när det gäller den fortsatta inventeringen, så att resurser kan frigöras för andraändamål. RRV:s rapport visar att det är möjligt att göra storasamhällsekonomiska besparingar genom att i högre grad prioritera objekt avriksintresse framför sådant som visat sig vara av mindre värde för forskningetc, dvs. en ökad styrning av verksamheten mot högre kvalitet och mindrekvantitativ omfattning. Mot denna bakgrund vill jag fråga statsrådet omhan vill föreslå regeringen att skyndsamt genomföra besparingsåtgärder av bl.a. de slag som rekommenderas i RRV:s rapport. 1982/83:519 av () till bostadsministernom hyreshusavgiften: Riksdagsbeslutet om införandet av hyreshusavgift har skapat svåra komplikationer vid de pågående hyresförhandlingarna. Jag villdärför ställa följande frågor till statsrådet : låta företa någon särskild utvärdering av erfarenheterna avhyreshusavgiften? föreslå att hyreshusavgiften slopas om denna utvärdering ger ettnegativt resultat? 1982/83:520 av () till utrikesministern omåtgärder för att skydda flyktingar i : Vilka åtgärder ämnar statsrådetvidta för att FN :s organ skall få mandat att skydda flyktingar i Libanonjuridiskt och fysiskt? 1982/83:521 av (m) till utbildningsministernom praktikutbildningen: I de tekniska utbildningsvägarna pågymnasieskolans tre- och fyraåriga linjer och på högskolorna ingår praktiksåsom en obligatorisk del av utbildningen. I är står av olika skäl alltför fåpraktikplatser till förfogande, och tusentals studerande riskerar att bli utansin sommarpraktik. Med anledning av den situation som då uppstår - för destuderande och för de tekniska högskolorna och gymnasielinjerna - vill jagställa följande frågor till utbildningsministern : Kommerexamensbetyg att kunna utfärdas för studerande som inte fullgjort fastställdpraktik? Vilka åtgärder finner statsrådetdet befogat att vidta? 1982/83:522av () till justitieministern om kollektivanslutningen tillpolitiska partier: Frågan om hur enskilda människorsfrihet skall värnas är viktig. Från sida kommer vi att föra enbred debatt om frihetens villkor. Vi är kritiska mot de frihetsinskränkningarsom regeringen genomfört. En viktig frihetsfråga gäller kollektivanslutningen tilldet socialdemokratiska partiet. tare i Klippan ur det socialdemokratiska partiet. Han hadetidigare, utan att ha blivit tillfrågad, mot sin vilja och sin övertygelseanslutits till det socialdemokratiska partiet.