prot · G60999 · 1982-12-31 00:00:00 — Vi måste formulera vårakrav mera konstruktivt, vi måste skaffa oss ännu mer kunskap. En svaghet är att vi ännu inte har formulerat någrasamarbetslinjer för framtiden mellan det officiella freds- ochnedrustningsarbetet i och det frivilliga fredsarbetet. Här måste ettsamarbete komma till stånd. Vi har inte råd att undvara varandras synpunkteroch stimulans i nedrustningsarbetet. Det är också positivt att så många grupper engagerar sigmot kärnvapen; läkare, ingenjörer etc. Det är positivt att kyrkorna både här hemma och ute ivärlden engagerar sig. Alla partiledare utom har skrivit under desvenska kyrkornas fredsupprop och namninsamling. Det är illavarslande att moderaternaskiljer ut sig. Om man läser uppropet, och det har tidigare gjorts här ikammaren , finner man att det bygger på enhälliga uttalande omen kärnvapenfri zon i , och det är mycket välavvägt och balanserat.Överbefälhavaren har inte heller skrivit under. Han ariser att uppropet innebären ensidig svensk nedrustning-det är helt fel. Det finns inte ett ord iuppropet som kan tolkas på det viset. Det är bra att arméchefen i alla fall harskrivit under. Fredsrörelsen har aldrig haft en så enorm uppgift och ettsådant ansvar som , nämligen att förhindra utplacering av ytterligarekärnvapen i . är redan fyllt av vapen. måste det bli stopp förytterligare utplacering. Det är en konkret arbetsuppgift för oss alla. Vi måste understödja förhandlingarna i mellan USAoch om de eurostrategiska vapnen, vi måste påverka supermakterna,få dem att inse att vi inte kan acceptera ytterligare upprustning i . Pressen på ökar. Krav kommer från flera av deallierade länderna i att skall lägga fram förslag vidförhandlingarna i , vilka är tämligen så fastlåsta. Förbundskansler har också ökat trycket påReaganadministrationen att agera i . Förhandlarna slutar sinförhandlingsomgång i slutet av den här månaden. Tiden rinner undan. NATO planerar att utplacera sina medeldistansrobotar idecember , och har fortsatt sin utplacering av liknande vapen.Arbetet brådskar, motståndet måste skärpas. Arbetet med en kärnvapenfri zon i måste fortsätta.Först och främst måste vi i själva fortsätta debatten och komma överensom efter vilka linjer vi skall arbeta och gå vidare. Något klart och entydigtställningstagande från svensk sida föreligger fortfarande inte efter regering- ens allaförvirrade propåer i frågan. Beträffande den kärnvapenfria korridoren i Centraleuropafår vi en debatt här i kammaren i övermorgon. Jag går därför inte in på dennafråga . Förhandlingarna om medeldistansrobotarna i får inteskymma bort de andra viktiga nedrustningsförhandlingar som är på gång. Degäller ett fullständigt provstoppsavtal, frågan om den fortgåendemilitariseringen av rymden, de kemiska vapnen och frågan om frysning avkärnvapenarsenalerna. I den svenska nedrustningsdelegationen och i hela detsvenska nedrustningsarbetet har en av de bärande grundsatserna varit attförhindra spridning av kärnvapen. Om detta har det rått total enighet i vårtland, och det har varit en stor styrka. Statsministern stod här i talarstolen och talade medemfas om fred och försoning. Man upplevde återigen, som man tyvärr har fåttgöra gång på gång efter valet, det stora svalget mellan ord och handling närsocialdemokraterna talar. Statsministern anser sig vara världsmästare pånedrustning, men det är snarare så att han är världsmästare i att tala - talavackra ord som låter bra, det tycker t. o. m. jag, men som inte alltid harnågon motsvarighet i verklig handhng. För vad gjorde regeringen när det gälldekärnvapenspridning? Vad gjorde regeringen när det gällde det användakärnbränslet? Jo, regeringen beslöt att föra ut detta bränsle för upparbetningtill . Detta kan leda till att bUr medansvarigt förtillverkning av nya kärnvapen. Är det detta statsministern menar när han talarom det svenska arbetet för fred och försoning? Kommer dessa vapen till användning, innebär det attSverige och svenskarna kan bli skyldiga till människors död och tillförstörelse av natur och miljö. Det är anstötligt att regeringen försätter ossi detta dilemma. Det innebär att en av grunderna för det svenska nedrustningsarbetetraseras. Hur skall vi kunna vara trovärdiga i nedrustningsarbetet, om vi inteens själva är beredda att fullfölja vår målsättning i praktisk handling? Jag tänker nu tala om en annan sak, nämligenom det glömda folket och det glömda kriget. Då menar jag det västsahariskafolket och krig mot västsaharierna. är det gamla Spanska . Sahariernautropade landet till republik. Landet hade redan då invaderats avmarockanska trupper. En fredsrörelse hade bildats , och 1973 bildadesden nya befrielseorganisationen . Det sahariska folket är ett litet folk, men det är ettstolt folk. Det står enat i sin kamp för frihet och självbestämmande. Storadelar av befolkningen har sökt trygghet på andra sidan gränsen tillAlgeriet, i närheten av den algeriska staden . De lever nu i den mestogästvänliga delen av . Där ligger deras tältläger utspridda. Här har manorganiserat sitt nya samhälle, på ett utomordentligt imponerande och framsyntsätt. Deras kamp har två ändamål - att befria ochatt lägga grunden till ett fungerande samhälle i ett fritt land. 10 protokoll 1982/83:98-99 Så är t. ex. lägren organiserade i olika distrikt med namnefter sahariska städer, El Aaitin, Smara och Dakhla. Flyktingarna samlas ochbor provinsvis för att i gemenskap kunna bygga upp ett samhälle och enorganisation, som sedan skall kunna flyttas över när befriats. Man har byggt upp skolor och sjukhus på ett föredömligtsätt. Jag hade glädjen och förmånen att besöka flyktinglägren. Jagmåste säga att av allt jag har sett runt om i världen är det inte mycket som såhar imponerat på mig som den sahariska kampen för frihet och framtid - och densahariska kvinnans starka medvetenhet och ansvar för kampen. Saharierna är beroende av internationellt stöd. Framförallt har gått in med stöd och hjälp. hjälper också med 5-6milj. stöder också Demokratiska Sahariska Arabrepublikens krav påsjälvständighet. stöds i sin ockupationspolitik av . Jag sågUSA:s medverkan i ockupationskriget - amerikanerna säljer splitterbomber tillMarocko, liksom de en gång använde splitterbomber i . Trots och trots sin stora överlägsenhet både numerärt och materiellt har Marockointe lyckats besegra Polisario. Jag tror för min del att ingen någonsin kommeratt kunna besegra detta folk, men genom ;s stöd till kankonflikterna och spänningen kring och dess naturrikedomar mycket välbli den lunta som tänder en världsbrand. Och för kung i kan ettfortsatt krig mot Polisario leda till hans egen undergång - inte minst på grundav de ekonomiska försämringar med åtföljande arbetslöshet som kriget innebärför . är en av OAU:s medlemsnationer, ochett femtiotal nationer har erkänt republiken. Vid den algeriske utrikesministerns besök i fickjag tillfälle att tala några ord med honom om Polisario. Han underströk dåAlgeriets fortsatta stöd för Polisario, och det är självfallet livsavgörande. I hade jag förmånen att få en timmes samtal med dendå ännu inte utnämnde utrikesministern, , i den socialistiskaregeringen. Han framhöll att det allt överskuggande för den nya regimen är attstärka den spanska demokratin. Därnäst kommer arbetet för att förhindra växandesvårigheter i . måste lösas, sade Morau. Jag tillstår att jag känner oro för västsahariernasframtid. Hur länge kan kriget fortgå? Är det inte ett intresse för länderna idetta område att snart få slut på kriget? Kommer de då att köra över dettalilla folk och lösa problemen efter sina egna intressen? Detta får bara inte ske. Västsahariernas erkända krav påsjälvbestämmande måste respekteras och förverkligas. Allt annat vore ett hånmot de mänskliga rättigheter som världssamfundet har lagt fast. måste arbeta för och stödja Sahariska DemokratiskaArabrepubliken. Den behöver allt stöd som tänkas kan. Det sahariska folket fårinte glömmas, det orättfärdiga kriget måste ständigt påtalas. ;s roll måstefördömas - det strider mot principerna om de mänskliga rättigheterna att inteerkänna krav på självbestämmande, dvs. krav som erkänts av både FNoch i . skall inbjuda representanter för desahariska kvinnorna till vår jubileumsstämma . Vi finner detangeläget och hoppas att de sahariska kvinnorna då också skall medverka ochinformera om sin situafion på olika håll i vårt samhälle och berätta om sittland och sitt folk. är ju nu ett land där demokratin får starkare ochstarkare fäste. Detta hör onekligen till glädjeämnena i vår annars såproblemtyngda värld. är ju nu aktuellt genom det förestående svenskastatsbesöket där. Jag tycker att det skulle vara intressant och angeläget om vikunde utveckla relafionerna med , även om vi ligger långt ifrån varandraoch fillhör olika kulturkretsar. Inte minst intressant vore det att se denspanske utrikesministern som gäst här i . Han sade att "den svenskamodellen" - alliansfrihet och neutralitet - tilltalar honom mycket, ävenom den på grund av den spanska USA-relationen inte är möjlig att genomföra iSpanien. Vi har också i och i samma uppfattningar inedrustningsfrågorna, och bl. a. där skulle vi säkert kunna vara varandra tillstöd och hjälp. , herr talman: Det var väl inte en alldelesriktig beskrivning som här gav av provstoppsförhandlingarna.Men detta är en komplicerad materia, och det är inte så lätt att komma ny in idetta arbete. Samtal har faktiskt pågått mellan , ochStorbritannien för att förbereda ett provstopp, men har dessaöveriäggningar legat nere. beslöt dessutom att stoppaförhandlingarna med och med motiveringen att etttotalförbud i rådande läge strider mot intresse. En annan motivering äratt man i vissa kretsar inom regeringen i tvivlar på möjligheterna attkontrollera att ett förbud efterlevs. Detta är uppenbarligen ett svepskäl. Vihar från svensk sida visat att det är möjligt att kontrollera efterlevnaden medhjälp av seismologiska mätningar. 55MAJ () repUk: Det är, , naturligtvis alldelesrikfigt att det har pågått ett arbete med provstoppsfrågorna. Det är ju Sverigesom har varit pådrivande i dessa frågor. Men jag sade också som det var - attUSA tyvärr har visat sig berett att ytterligare förhala förhandhngarna genomatt på nytt deklarera att ser ett fullständigt provstopp som ettlångsiktigt mål inom ramen för kärnvapennedrustningarna. Det var några andra saker som sade somföranledde mig att begära ordet. Först vill jag bara notera den gemensamma grundsyn som vihar när det gäller det oerhört viktiga folkliga engagemanget för fredsarbetet.Jag noterade också med glädje att vi i samtliga frågor är överens. Jag villemellertid gärna - för att ytterligare klargöra det som tydligen har förbigåttfru - understryka att regeringen akfivt verkar för att förstärka det folkligaarbetet för fred och nedrustning. Den växande fredsopinionen är ett uttryck förmänniskors inneboende klokhet och förnuft, och den ökar chanserna till framgångi nedrustningsförhandlingarna. Det är också denna syn som ligger bakom regeringensförslag om att anslå 1 miljon för informafion om freds- ochnedrustningssträvandena. behandlade vi detta förslag ochfattade beslut här i riksdag. Det är på socialdemokratiskt initiativsom ett arbete har inletts för att vi förhoppningsvis skall uppnåmålet att 1 %o av försvarskostnaderna går till aktiv upplysning för fred ochnedrustning. Vi menar också att kyrkornas namninsamling för fred ochnedrustning, som snart går in i sin slutspurt, är en viktig manifestation,som är värd vårt fulla stöd. hade några underliga formuleringar om att det intefanns något klart och entydigt ställningstagande från den svenska regeringenssida när det gäller en kärnvapenfri zon. Låt mig då en gång för alla slå fastatt det går bra att läsa innantill i regeringsdeklarationen. Redan iinterpellationsdebatten klargjordes regeringensståndpunkt när det gäller en kärnvapenfri zon. Låt mig, för att ingen skallmissa detta, upprepa den: Regeringen avser att fortsätta arbetet på att åstadkommaen nordisk kärnvapenfri zon. Målet är en överenskommelse mellan de nordiskaländerna om gemensamma utfästelser om oinskränkt kärnvapenfrihet. Denna förenasmed åtaganden av kärnvapenstater att respektera zonen och att inte användaeller hota att använda kärnvapen mot denna samt att vidta åtgärder som minskarförekomsten av kärnvapen i det nordiska området. Regeringen är givetvismedveten om att det finns ett antal svårlösta problem. Själva processen iriktning mot en nordisk kärnvapenfri zon är i sig förtroendeskapande och därmedspänningssänkande. Det är regeringens uppfattning att en nordisk zon kräveråtaganden från de stater som förfogar över kärnvapen i vårt närområde. Det ärett starkt krav att görs kärnvapenfri. a. folkrättsliga skälkan man dock icke utgå från att detta hav kan ingå i zonen på samma villkor somde nordiska territorierna. Klarare kan man inte uttrycka regeringens aktiva arbeteför en nordisk kärnvapenfri zon. 56GUNNEL JONÄNG (c) replik: hänvisar till debatten häri kammaren . Jag deltog i den debatten, och då föreladesoss från regeringens sida det mest oklara papper som jag någonsin i dennakammare har sett framläggas av en regering. Det är mycket bra omsocialdemokraterna samlar ihop sig litet grand och försöker att inom sig fåfill stånd den enighet som är rätt nödvändig för att vi skall kunna skapa enstörre enighet mellan de olika partierna i vårt land när det gäller den härfrågan. Sedan vill jag säga att jag instämmer i att vi i myckethar en gemensam grundsyn i dessa frågor. Självfallet anser jag också att fråganom den kärnvapenfriazonen i är en av de viktigaste uppgifterna som vi har framför oss. Jag noterar emellertid att inte tar uppnågonting av det som jag trodde att hon möjligen skulle ta upp. Jag tänker dåpå det sätt på vilket den socialdemokratiska regeringen sviker, när den låteranvänt kärnbränsle utskeppas till för upparbetning och därmed ipraktiken medverkar till en kärnvapenspridning som det är helt groteskt för ettland och ett folk som vårt att medverka till. 57MAJ () replik: Det vore kanske bättre om vi ägnade oss åtatt konstatera vad vi är överens om. Behovet av en kärnvapenfri zon är vi överensom. Arbetet på att aktivt driva frågan om en kärnvapenfri zon är vi överens om. Det som har diskuterats är om det har rått olika meningari regeringen om huruvida kan ingå i en kärnvapenfri zon. Redan den 22november, , klargjorde regeringen det som också står iregeringsdeklarationen , nämligen att man av folkrättsliga skäl inte kanutgå ifrån att detta hav kan ingå i zonen på samma villkor som de nordiskaterritorierna. Det hade jag sagt i en tidningsintervju. Det var inte på grundav vad jag hade sagt utan snarare på grund av det sätt på vilket framför alltett särskilt parti valde att tolka detta uttalande som vi fick en ganskainflammerad debatt. Men gjordes det helt klart här ikammaren vilken regeringens uppfattning var. Det är, skulle jag våga hävda, på socialdemokratisktinitiativ som arbetet på en nordisk kärnvapenfri zon har dragits i gång. Vikommer att fortsätta det arbetet, därför att vi bedömer detta - som jag sade imitt tal - som ett av de verkligt viktiga områdena att arbeta med. Det minskarnämligen hotet om insatser av kärnvapen mot den här regionen, det bidrar tillsäkerheten i och till att minska risken för insatser av kärnvapen. Om vibara är överens om detta och om nu förstått vilken regeringensuppfattning är, behöver vi inte längre gräla om vad vissa tidningar har trottsig kunna se i fråga om skiljaktigheter. Det är alltså inte så att det inom socialdemokratin finnsdelade uppfattningar i denna fråga. Det finns en alldeles entydig och klaruppfattning, som vi har redogjort för här i kammaren . Vårtarbete för att åstadkomma fred och nedrustning i en oerhört svår situation ivärlden är så viktigt att det naturligtvis är en stor tillgång, om vi alla kanvara överens på alla de vikfiga områdena. Jag noterar att det är ,, socialdemokraterna och vpk som står eniga i så gott som allanedrustningsfrågor, men att ett parti tyvärr har brutit sig ur enigheten iviktiga säkerhetspolitiska frågor. Det är med beklagande jag konstaterar attmoderaterna har valt att hamna utanför enigheten när det gäller så vikfiganedrustningsinitiativ som frysningsförslaget, som den amerikanska opinionen har drivit igenom i en av kongressens kammare i . Det är med beklagandejag noterar inställning men med glädje jag finner attcentern och socialdemokraterna är eniga i de viktiga säkerhetspolitiskafrågorna och nedrustningsfrågorna. 58 () replik; är nu ordförande i , och jag ber henne därför att vara snäll ochsvara på min fråga. Ställer sig bakom regeringens beslut omutskeppning av det använda kärnbränslet? Det kan enligt min mening betyda attSverige medverkar till spridning av kärnvapen. Beslutet var inte nödvändigt,eftersom vi har lagringsmöjligheter här i . Jag upplever detta beslutsom något av det mest fruktansvärda som har hänt i svensk politik på senare år.Den socialdemokratiska regeringen ställer sig bakom en utförsel av använtkärnbränsle, trots att det inte är nödvändigt och trots att man är medveten omatt en stor del av grunderna för det svenska nedrustningsarbetet raseras. Mangör detta i medvetande om att kärnvapenspridningen kan innebära attytterligare människor dödas och områden ödeläggs på grund av vår medverkan. Jagvore tacksam för ett svar på min fråga. Jag noterade att citerade urregeringsdeklarationen, som utrikesministern tidigare läste upp. Jag drar däravslutsatsen att åtminstone ställer sig bakom innehållet i detavsnitt hon läste upp, och det är positivt. Vi får sedan diskutera vad detinnebär att görs till en kärnvapenfri zon. Jag tycker inte att skall ta så storaord i sin mun när hon talar om som en kärnvapenfri zon och påstå att detär socialdemokraterna som har tagit det initiativet. Det här är en gammalfråga som har diskuterats i många tidigare sammanhang, men under 1970-taletssenaste år låg den i träda. Den diskuterades då över huvud taget inte i densvenska och inte heller inom socialdemokratin. Det var jag som idecember 1980 ställde en fråga om som en kärnvapenfri zon. EvaHjelmström, vpk, var också engagerad. Året därpå, dvs. 1981, kom ocksåsocialdemokraterna med i debatten efter att ha väckt en motion, och det varbra. Därefter har ni arbetat intensivt med den här frågan, och det tycker jagockså är bra. Tredje vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt tillytterligare replik. Jag skall begagna detta tillfälle attkommentera några av de inlägg som har gjorts i debatten under de senastetimmarna. tog upp frågan om det stora överskott på havresom vi f. n. har, inte mindre än . Han befarade att utvecklingenskulle bli den att vi tvingas bränna upp det på grund av svårigheterna attexportera det. Några sådana diskussioner har emellertid inte förts, men jagmedger att det här är ett stort problem för oss. Just på sädesslaget havrefinns det ingen Mycket energiska försök har gjorts att få något land att ta emotvårt överskott, men försöken har misslyckats. Att använda biståndsanslaget fillatt bara få havret exporterat fill någon som egentligen inte efterfrågar det,förefaller inte vara en enkel lösning. Överskottet måste nog t. v. lagras. Vifår inom jordbrukspolitikens ram försöka lösa det problem som har uppstått meddetta enorma överskott på havre. Det var med stor tillfredsställelse jag tog del av herrMolins anförande om Sydafrikafrågan. Såvitt jag förstod delade han regeringensuppfattning att ett fasthållande vid olika former av ekonomiska sanktioner motSydafrika är det enda alternativ som står till buds för att undvika enfruktansvärd upptrappning av våldet och blodsutgjutelsen i detta land. ställde frågan om den nuvarande regeringenändrat sin politik i fråga om investeringsförbudet, eftersom ett medgivandegjorts till SKF att göra en viss nyinvestering. Där har jag bara att säga attregeringen tillämpar gällande lag. Det är visserligen riktigt att den förraregeringen avslog en begäran om mycket stora investeringar , menjag har fattat det så att avslaget berodde på storleken av det belopp sominvesteringarna omfattade. När nu SKF har kommit tillbaka med sin begäran, varit av blygsammare omfattning. Den har därutöver skurits ned när detgäller det beviljade beloppet. Men regeringen har inte fattat det på det sättetatt den nu gällande lagen skulle innebära att de svenska företagen helt skulleupphöra med sin verksamhet i , utan att ersättningsinvesteringar - meninte nyinvesteringar - skulle i viss utsträckning kunna tillåtas för att göradet möjligt för de svenska företagen att övervintra, som det brukar heta, iSydafrika tills den befrielsens dag randas då vi kan ha normala affärsförbindelsermed detta land. Men jag noterar som sagt med stor tillfredsställelse vad herrMolin har påpekat om angelägenheten av att med ekonomiska medel försöka brytaden våldsanvändning som förekommer i och det förtryck som härskardär. ställer frågan om vi ser på olika sätt närdet gäller tillämpningen av mänskliga rättigheter i olika länder. Naturligtvisgör vi inte det. Jag hoppas att det kan sägas om samtliga av riksdagenspartier. Vad beträffar den särskilda hänvisningen tillförhållandena i har ju fru själv ställt en fråga, som kommeratt besvaras här i kammaren tillsammans med en fråga från en annanledamot. Därför går jag nu inte närmare in på just frågan om biståndet tillZimbabwe och konsekvenserna för det biståndet av de händelser som har utspelatsi landet . Allmänt vill jag emellertid säga att debiståndsländer som vi nu har i allt väsentligt är desamma som vi haft under desenaste åren - det har inte skett någon förändring. Det är också alldeles klartatt vi när det gäller biståndet i mycket stor utsträckning inriktar oss pålandsbygdsutveckling, förbättring av sociala förhållanden och i övrigt på attskapa sådana villkor för människorna att de sociala motsättningar upphör somkan ha legat bakom de våldsamma motsättningar som förekommit. Slutligenvill jag ta upp några av de frågor som nämnde. När detförst och främst gäller den nordiska zonen trodde jag att det efter interpellationsdebatteni höstas råder fullkomlig klarhet om vår helt naturliga önskan att Östersjönskall bli ett kärnvapenfritt område men att vi av folkrättsliga skälinte kan kräva att detta hav skall ingå i zonen på samma sätt som de nordiskastaternas territorier. De nordiska länderna kan ju inte ensamma bestämma överÖstersjöns internationella delar och icke heller över de icke-nordiskastaternas territorialvatten. Frågan om att göra fritt från kärnvapen måstedärför lösas i samverkan med andra stater i området samt kärnvapenstaterna. Menvi kommer att fortsätta det arbetet. Vad vi nu måste sträva efter är att få en enighet bland denordiska länderna om en kärnvapenfri zon. Den enigheten föreligger ju inte. Somfru påpekade har vi här i fattat beslut om att verka försaken. Men vi måste få beslut i samtliga nordiska parlament - folken måstesjälva bestämma detta. Men när den dagen kommer att vi har den positivainställningen i samtliga nordiska parlament, då kan vi gå vidare och ställaytterligare krav på de övriga länder som berörs. Beträffande särskilda intresseområde,, vill jag understryka att vi röstade i FN för en av Algerietföreslagen resolution som bl. a. fastslår befolkningens rätt tillsjälvbestämmande genom en internationellt övervakad folkomröstning. Av denordiska länderna stödde och resolutionen, även om vi i enröstförklaring påpekade att resolutionen inte helt korrekt avspeglade denafrikanska enhetsorganisationens beslut i frågan . Slutligen vill jag också uttala min tillfredsställelseöver vad har sagt om nödvändigheten av att understödja allaorganisationer som arbetar för fredsfrågans utveckling - också sådanaorganisationer som inte alls är särskilt bildade för fredsfrågan utan utgöryrkesorganisationer eller andra typer av ideella organisationer, men där manfinner att oavsett vilket ändamål som varit organisationens ursprungliga, finnsdet som ett övergripande mål att bevara världsfreden. 60MARGARETHA AF () replik: