prot · G60941 · 1982-12-31 00:00:00 — De tycks vinna varje överklagande, varje process införarrendenämnden, som rör kraftiga arrendehöjningar vilka brukaren har velatifrågasätta. Jag skulle vilja ha någon allmän förklaring om vilkenpolitisk och social atfityd man har till arrendeproblemen och hur man tänkersig det på en smula sikt. Låt mig, fru falman, också gå in litet pä fråga 2. Där harjag tagit upp vad som kan bli något av ett specialproblem, men icke destomindre aktuellt på senare fid för en bestämd och i de lokala bygderna ganskastor kategori människor. Def finns fortfarande kvar gamla småarrendatorer somanfingen skulle ha kunnat omfattas av den fidigare gällande ensittarlagen,eller som utgör jämförbara fall, men infe skulle ha omfattats av ensittarlagen,därför aft de byggt sin bostad senare än vad ensittarlagen föreskrev för rätttill friköp. Det är alltså människor som sitter kvar på småarrenden ochmed sina bostadshus på ofri grund. Ofta har de själva byggt sina hus med hjälpav den sociala bostadspolitik som den socialdemokrafiska regeringen från 1932och framöver förde. En mycket stor del av detta bostadsbestånd kom till justsom en följd av den nya, generösa sociala bostadspolitik som bl. a. varinriktad på aft kraffigt förbättra den ofta usla bostadsstandarden förjordbrukets underklass. För många av dessa människor närmar sig ålderdomen. Dekan infe längre bruka sina smålotter - de orkar inte med det. Då kommer de i enknepig situafion, när godsägaren skall fa tillbaka jorden eller lägga den undernågon annan arrendator. Då sitter de där med sina små fastigheter på ofrigrund. Deras situation präglas av en betydande rättsosäkerhet. De löper oftarisken att hamna i trängda lägen. Det skulle för dem vara en väldigt stor hjälp- och def skulle kosta oerhört litet för samhället - om man för den här typenav fall införde någon form av rätt fill inlösen av just den mark som huset stårpå, så aft de kan känna sig trygga i sitt boende på ålderdomen och fill sinaefterkommande kan överlämna dessa små fasfigheter. Det är människor som harröjt ofta stenbunden mark, fört etf hårt liv och inte fått särskilt mycket avde förmåner som samhället har givit till andra kategorier. Def är ocksåmänniskor som i de flesta fall har tillhört arbetarpartiernas trogna väljare. Jag skulle vilja avsluta mitt inlägg med att ställa enfråga. I interpellationssvarets allra sista passus finns vad man med litet godvilja skulle kunna kalla för en viss öppning. Def nya statsrådet har infe tagitställning, och def förstår jag aft ett nytt statsråd inte har hunnit göra. Jagvill lägga statsrådet på hjärtat att uppmärksamma denna kategorisintressen och samfidigt fråga honom: Om ni nu inte är beredda att införa någonallmän friköpsrätt för arrendatorer eller villiga att ge några löften i denvägen - det är ni uppenbarligen inte, och jag fruktar att någon sådanfriköpsrätt inte kommer här i i denna generafion - är ni då beredda attinföra en sådan inlösensräft för den kategori människor som jag här har talatom? Jag avser alltså de människor som har sina hus på ofri grund och som gåri pension och kan vara brukande arrendatorer men som har intresseav att sitta trygga i sitt boende. Som jag sade har vi i regeringen intetagit slutlig ställning till frågan om friköpsrätt. Arrendelagskommiftén harför sin del föreslagit en förköpsrätt för vissa gårdsarrendatorer. Även dettaförslag har fått ett blandat mottagande av remissinstanserna. a. har mångaansett def förfarande som kommittén har föreslagit vara alltför komplicerat.Men det hindrar inte - nu svarar jag direkt på sista fråga - attvi i regeringskansUet har vissa idéer om hur arrendatorernas ställning skall kunna förstärkas ytterligare. Men det är för tidigt aft redogöra för dessa överväganden, eftersom vi inte har tänkt färdigt ochdetta är komplicerade frågor. Jag anser också att frågorna bör bedömas i ettsamlat ställningstagande fill arrendelagskommitténs förslag. Då kommer ocksåregeringens arrendepolitik att redovisas. På annat sätt kan regeringsarbefetknappast bedrivas. Även om jag anser aft en meningsfylld debatt om arrendepoHfikensvårligen kan föras genom att man rycker loss vissa frågor på arrendeområdetför diskussion, kan jag ändå, när går in på frågan ombrukningsrätt, konstatera aft def finns ett besittningsskydd som är mycketstarkt för jordbmksarrendaforerna. När socialdemokraterna tidigare var iregeringsställning genomfördes det, på förslag av regeringen, en omfattandelagsfiftning just för at; stärka arrendatorernas skydd. Den grundinställningsom då redovisades finns kvar, och den kommer att fullföljas i enarrendepolitik som tar hänsyn fill arrendatorernas intressen och deförändringar som kan ha uppkommit sedan vi genomförde den tidigarelagstiftningen. Låt mig också när det gäller remissorganen klargöra attLRF och jordbmksarrendaforers förbund fakfiskt har godtagit att maninfe kan införa någon friköpsrätt. Men jag upprepar än en gång: Vi funderar påoch gör seriösa överväganden om lösningar som ytterligare skall förstärkaarrendatorernas skydd. AnL 12JÖRN (vpk): Jag noterar detta som en positiv poäng istatsrådets svar. Det är ganska vikfigt att kunna göra det, då attityden frånden socialdemokratiska regeringen på 1960-talef inte var fill arrendatorernasfördel. Def är därav misstänksamheten och tvivlen kommer sig. Def är nog bra med ett förstärkt besittningsskydd, men deffinns mycket som i praktiken underminerar effekterna av ett sådant. Om det t.ex. fortfarande finns en mycket stor ekonomisk ojämlikhet, där det är mycketsvårt för arrendatorn att få rätt och få en rimlig uppgörelse om jordägarenvill köra upp honom, sitter besittningsskyddet ganska löst. Def är i praktikenen sorts urholkning som då förekommer. Samma sak gäller om def, som ärfallet, mer och mer blir praxis att arrendatorn själv får svara för vissa delarav investeringarna i byggnader och liknande - det har ju under årens loppglidit därhän. Def är något som inte fanns i den gamla klassiska arrenderätten.Det är egentligen en höjning av arrendenivån, fast en dold sådan. Börjarjordägaren ställa sådana krav när def gäller investeringar och arrendenämndernat. o. m. ger honom rätt att göra def - det förekom i ett aktuellt fall iKristiansfadsbygden - innebär det en ytterligare påtryckning som gör att defformella besittningsskyddet infe får den effekt som det skulle ha. Den speciella fråga som jag har tagit upp och som jagytterligare vill kommentera något är strängt taget en fråga som det mycket välskulle gå att rycka loss och påskynda behandlingen av. Def är snarare enbostadssocial fråga än en arrenderäftslig. Den behöver egenfiigen infe kopplasihop med 9 protokoU 1982/83:39-42 arrendelagstiftningeni största allmänhet, eftersom den rör brukare som brukar större jordar. Här ärdet fråga om att trygga ett boende för småarrendatorer som önskar lämna sitt jordarrendemen ha kvar sin bostad, eftersom det är deras egen bostad som de har uppförteller låtit uppföra. Jag har en granne i min hembygd som tillhör dennakategori. Han är en gammal trogen socialdemokratisk väljare. Han har i dennabygd många gelikar, som är i samma situation som han. Han har uppfört sitt husunder början av 1930-falet och fillhör alltså inte den kategori som omfattadesav den gamla ensittarlagen, även om han socialt sett faller inom sammabefolkningsgrupp som ensittarlagen riktade sig till. Han har mänga gångerfrågat mig om vi inte , när vi har fått en arbetarregering, skulle kunnaförvänta oss aft den nya regeringen har en annan attityd till defta problem. När man står på hans lilla tomt och ser ut över denna bygddär det gamla frälsegodset äger marken så långt ögat kan nå, får man en nästanfysisk känsla av den maktlöshet som en liten arrendator måste känna inför dennagodsherre, som har lagt under sig mer och mer, både på den socialdemokratiskaregeringens tid och på den borgeriiga. Då känner man sig benägen attvidarebefordra hans fråga just till etf statsråd som företräder det parti somhan under sitt verksamma liv, under hela den fid som han har haft rösträtt, harunderstött. Def skulle vara roligt aft hem fill honom och hans gelikar få tamed sig ett positivt besked som skulle låta antyda att de, innan de går hädan,åtminstone skall ha fått känslan av att sitta trygga i sina bosfäder. AnL 13 Justitieministern : Jag utgår från aftanledningen till att granne allfid har röstat medsocialdemokraterna är att han tyckt att socialdemokratin fört en från hanssynpunkt sett riktig och klok arrendepolitik. När vi har gjort def slutligaställningstagandet och efter det att en samlad bedömning föreligger är jagövertygad om att granne kommer att ha samma uppfattning när hangör en bedömning av den proposifion och de förslag som kommer om någon fid.Vidare är jag övertygad om att han även kommer aft fortsätta rösta påsocialdemokrafin. AnL 14JÖRN (vpk); Bara en kort slutkommentar. Fullt så enkeltsom statsrådet nu vill framställa saken är det ändå inte. Det är nämligen såatt väldigt många människor i def här landet, bl. a. den gamle man som jagtalade om, har sina föreställningar och förhoppningar om vad en arbetarregeringär och bör vara. De har också den inställningen fill den politiska rörelse somde på olika sätt stödjer att de skall vara lojala mot denna. Jag känner mångasådana människor. De är ofta lojala, näsfan in i döden. De är lojala även närde blir svikna. Har man sådana människor, skall man föra en politik som farderas parfi gentemot dem som har motstridiga intressen. Vad som är upphovettill det här problemet är ju att den förra socialdemokratiska regeringen, bl.a. genom aft avskaffa ensittarlagen, onekligen försvagade deras ställning ochstärkte de stora jordägarnas och bolagens ställning. Den fråga sohi de ställer sig äralltså: Vem är på vems sida? Kan man vara på de stora jordägarnas sida ochhävda det rikfiga i en koncentration av jordägande! och samfidigt säga sigarbeta för arrendatorernas bästa? Def är det som frågan gäller. Det är således infe fråga om den gamle mannen kommer attrösta på socialdemokratin i fortsättningen - det är hans ensak. eller jag vet hur han korrimer att göra. Frågan är i stället: Är vi hederliga mot honom? Användervi den nya arbefarmajoritefen här i pä ett sådant sätt att justmänniskor av den kategorin, de svaga i samhället som vi vill slå vakt om, kankänna sig nöjda? Eller röstar de bara av lojalitet därför att de inte har någotbättre alternativ? Om åtgärder mot arbetslösheten i Överläggningen var härmed avslutad. 4§ Svar på interpellation 1982/83:34 om åtgärder mot arbetslösheten iGöteborgsregionen har frågat mig vadregeringen ämnar göra för att bekämpa arbetslösheten i . Hanhar också frågat om jag tänker ingripa för att - som det - styra eller påverka den kapitalistiska strukturomvandlingen,som f. n. styrs av de privata företagens konjunkturella kortsikfigavinstintressen. beslutade regeringen om etfsysselsättningspaket på nära . 1 korthet innebär paketetföljande: Arbetsförmedlingen förstärks med 215 förmedlare. Ytterligare 1 650 milj. kr. anslås för att öka på antaletberedskapsarbeten . Statliga byggen tidigareläggs för en kostnad av ca1 000 milj. kr. ram för vägbyggande höjs frän 300milj. fill450 milj. kr. Statliga beställningar tidigareläggs för en kostnadav 300 milj. kr. Antalet deltagare i arbetsmarknadsutbildning ökar med 15 000personer. Utbildningsbidraget vid permitteringshot höjs inomtillverkningsindustrin från . För ungdomar inrättas ytterligare8 000 ungdomsplatser och 2 000 gymna-sieplafser. Beslutet innebär också attytterligare 350 milj. kr. anslås till lönebidrag och 55 milj. kr. Denna satsning från regeringens sida har självfalletinneburit att de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna i och länkraftigt har kunnat förstärkas. Sålunda är antalet personer iarbetsmarknadspolifiska åtgärder fler än vid motsvarande tidpunktförra året. Sysselsättningspaketet innehöll, som jag tidigare nämnde,även etf beslut om statliga tidigareläggningar. För och länmedförde defta att StatUga byggen för 44 milj. kr. kan sättas i gång . De åtgärder som jag nu har redogjort för är sådana som påkort sikt får effekter på sysselsättningen och som skall ses som ett komplementfill en mer långsiktigt inriktad ekonomisk politik. Om åtgärder mot arbetslösheten i Till andra delfråga om min viljaatt styra den pågående strukturomvandlingen vill jag ge följande kommentar: Den ekonomiska polifik som vi nu driver har som etf huvudmålatt bekämpa arbetslösheten. De bördor som kommer aft bli nödvändiga för attuppnå detta mål måste bäras av alla grupper i samhället och får fördelas efterbärkraft. Genom devalveringen kommer i första hand exportföretagens situationatt förbättras, vilket bl. a. kommer till uttryck i ökade vinster. För aftdenna vinstuppgång skall medverka till en bättre arbetsmarknad har regeringenföreslagit ett sysfem som, så långt det är möjligt, garanterar aft vinsternaanvänds fill produktiva investeringar och på sä sätt långsiktigt tryggarsysselsättningen. Förslaget innebär aft av vinster skall avsättaspå konto i . Medlen får tas i anspråk för bl. a. investeringar samtforskning och utveckling. AnL 16ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk): Jag tackar arbetsmarknadsministern för svaret. Arbetsmarknads- och sysselsättningssituafionen förGöteborgsregionen blir sämre och sämre. Antalet kvarstående arbetslösa har ökatmycket kraftigt , kraftigare än vad som är normalt för säsongen.Antalet arbetslösa uppgick vid augusfi månads slut fill 16 802, drygt 5 000fler än . Ungdomar upp till står för två tredjedelar av dentotala ökningen av arbetslösheten . Vid oktober månads slut fanns def 15 327 personer utanarbete, därav över 5 000 ungdomar och 7 757 kvinnor. Under sommarenhar plafsfillgången fortsatt att ligga på en mycket låg nivå. Antalet nyaanmälda platser med mer än fio dagars varaktighet uppgick under augusti månadfill 2 179, drygt 400 färre än . Vid augusti månads slutregisfrades 1 172 kvarstående lediga platser, dvs. 650 färre än för etf årsedan. har antalet sökande igenomsnitt varit 7 000 fler än . När det gäller antalet varsel ligger frekvensen på en högnivå. har fotalf 4 900 personer i länet berörtsav varsel om uppsägningar, jämfört med knappt 2 300 under motsvarande periodföregående år. Av de vid augusti månads slut drygt 2 500 berörda återfannshälften inom verkstadsindustrin. Där kan man också notera att minskningen avantalet nyanmälda lediga platser är speciellt märkbar. Verkstadsindustrin stodför hela minskningen. Den ökade obalansen mellan tillgång och efterfrågan påarbetskraft framgår av att antalet sökande per ledig plats under augustiuppgick fill 6,4 jämfört med 3,3 . När def gäller de framfida arbefsmarknadsufsikterna görlänsarbetsnämnden den bedömningen att trots stimulansåtgärder ochfidigareläggning av offenfiiga byggnadsarbeten finns def risk för högrebyggarbetslöshet under det kommande vinterhalvåret än under motsvarande periodföregående år. Inom verkstadsindustrin är rekryteringsbehovet i dagslägetmycket begränsat, om man bortser från bilindustrins behov aversäftningsrekryfering med 20-25 personer . Sammantaget väntas förbranschen en fortsatt svag sysselsättningsutvecklingunder def närmaste halvåret. På den offentliga sektorn har konkurrensen om de ledigaplatserna inom hälso- och sjukvård ökat , och denna tendensvänfas förstärkas . Tillgången på utbildadesjuksköterskor, sjukvårdsbiträden och ekonomipersonal befraktas som mycket god,och def är inte ovanligt aft antalet sökande fill en tjänst har fördubblatseller trefaldigafs jämfört med . Anställningsmöjligheterna inomsjukvården för outbildad arbetskraft torde närmast vara obefinfiiga underprognosperioden. Åtstramningarna inom den offenfiiga sektorn vänfasfortsätta . Antalet arbetsfillfällen kommer att minskainom den statliga verksamheten, medan en viss expansion fortfarande planerasinom vissa delar av den kommunala sektorn, framför allt iriom barnomsorg ochsjukvård. Personalomsättningen har dock genomgående minskat, och uppkomnavakanser tillsätts i ökad utsträckning genom omplacering av personal, vilketbegränsar ersäffningsrekryferingen. Som exempel kan nämnas attersätfningsrekryteringen 1983 av fillsvidareanställda i i daguppskattas fill ca 2 500 personer. var den siffran 4300. Utvecklingen inom den offentliga sektorn påverkar ocksåsysselsättningsmöjligheterna för flera grupper på arbetsmarknaden. Särskilt dentraditionellt kvinnliga arbetsmarknaden har begränsats. Av svaret framgår aft de åtgärder somarbetsmarknadsministern tänker vidta för aft bekämpa arbetslösheten iGöteborgsregionen i huvudsak är koncentrerade på arbetsmarknadspolitikensområde. Från vpk:s sida menar vi att satsningen på arbetsmarknadsutbildning ochberedskapsarbete är bra men att det på behövs varaktiga ochmeningsfulla arbetsuppgifter. Vi menar dessutom att arbetsmarknadsutbildninginte bör användas som ett arbetsmarknadspolifiskt instrument i den meningen aftden får hjälpa till att reglera eller dölja arbetslösheten. Inom vårt parti har vi den bestämda uppfattningen att defsvåra arbetsmarknads- och sysselsättningspolitiska läget för Göteborgsregionenberor på dels den djupa och allvarliga ekonomiska kris som har drabbat hela denkapitalisfiska världen, dels den strukturella omvandling som karakteriserarutvecklingen av den svenska och göteborgska industrin och som har haft vissaklarf negativa tendenser. Strukturomvandlingen för har inneburiten markant ökning av utlandsberoendef. av Göteborgsföretagensproduktion går på export. Därför är regionen särskilt känslig förinternationella konjunkturella svängningar och kriser. Strukturomvandlingen harinneburit en stark och tilltagande monopolisering och multinationalisering avden svenska och göteborgska industrin. Den har inneburit en ökad utlandsetableringmed den större andelen av investeringar utomlands. De svenska företagen harökat antalet anställda med 100 000 , men det har skettutomlands, dit största delen av investeringarna också har gått. FörGöteborgsregionens del har den utvecklingen inneburit atf indusfri- Om åtgärder mot arbetslösheten i Om åtgärder mot arbetslösheten i sysselsättningenhar minskat med över 20 000 arbetstillfällen sedan mitten av 1960-talef ochväntas minska ytterligare. Av den senaste framgår atfindusfrisysselsättningen i landet har minskat med 30 000 jobb på etf år. Den tilltagande utlandsefableringen har inneburit atf våraindustrier har förvandlats till fabriker för sammansättning av komponenter ochdelar som importeras hit. av komponenterna som använder för sinbiltillverkning kommer från utlandet. Den utvecklingen innebär aft Göteborgsregionenhåller på att avindustrialiseras. Av 165 industriföretag med minst 50kollektivanställda fanns endast 33 kvar 1978. Vårt parfi har den bestämda uppfattningen atfarbetslösheten i infe går aft bekämpa med mindre än att manaktivt ingriper, påverkar eller styr utvecklingen. Anser intearbetsmarknadsministern att alla de negafiva effekter som. strukturomvandlingenhar haft kommer att förstärkas och fördjupas om den tillåts fortsätta på sammasätt? De avgörande beslut som har skapat denindustristmkfurella bilden av , den ekonomiska krisen och arbetslösheten -beslut som reglerar vad som skall produceras, hur def skall produceras, omproduktionen skall ske i landet eller flyttas utomlands, beslut som reglerarförtidspensioneringens, arbetslöshetens och utslagningens omfattning - harfattats i slutna direkfionsrum med uteslutande företagsekonomiska kalkyler somunderlag. Anser inte arbetsmarknadsministern atf det nu är dags förarbetarparfierna aft utarbeta och förverkliga ett industripolitiskt program somutgår från och har som målsättning att utnyttja landets produktionskapacitet,yrkeskunnande och tekniska utveckling för aft tillfredsställa samhälleligabehov i stället för att fortsätta att överlämna ansvaret för landets framtidautveckling ät samma krafter som har förorsakat den nuvarande svåra situationen? AnL 17Arbetsmarknadsministern : Fru talman! Den polifik somregeringen nu för syftar till atf öka utnyttjandet av alla de resurser som vihar i landet både i form av naturtillgångar, industriell kapacitet ochmänskligt kunnande. Politiken syftar därutöver till att på alla dessa punkterytterligare förbättra oss i . Vi vet att vi har outnyttjade fillgångarav flera olika slag, och inte minst gäller det människors vilja till arbete. Jag håller med om att läget ärallvarligt i , liksom i övriga delar av landet. Antaletarbetslösa ökade kraffigt och fillgången på lediga platsersjönk. Under den allra har vi emellertid genom särskilda insatserlyckats pressa ned den öppna arbetslösheten. Till följd av atf vi nu i Sverigehar en regering som är villig atf satsa på arbetsmarknadspolitiken harlänsarbetsnämnden i kunnat revidera sin prognos. Man räknar intelängre med en arbetslöshet på 17 000 , som man gjorde i sinprognos . Man räknar med atf man med åtminstone någottusental skall kunna komma under den siffran. Den är givetvis ändå alldeles förhög och visarinte på en förbättring av den underliggande öppna arbetsmarknaden. Men denvisar aft vi genom en ökad satsning på arbefsmarknadspolitiska insatserochtidigareläggning av statliga beställningar kan undvika en ökning av denöppna arbetslösheten. De 44 miljoner som har fått i form avtidigareläggning av statliga investeringar och de ytterligare 90 miljoner iform av beredskapsarbeten som oktoberpakefet innebär spelar en avgörande roll.Skulle vi infe ha satsat dessa pengar, hade läget varit mycket allvarligare. Men visst behövs stadigvarande arbeten. Som jag sade iinterpellationssvaret är de här insatserna i stor utsträckning av tillfälligtslag. Men de utformas så att de kan ge oss en bättre möjlighet att i framfidenoch vinna syftet atf på en gång vara åtgärder som under en begränsadtid minskar den öppna arbetslösheten och samfidigt skapa förutsättningar föross att på få en bättre grund för de stadigvarande arbetena. Därspelar infe minst arbetsmarknadsutbildningen en mycket stor roll. Def var en formulering i inlägg somgjorde aft jag studsade fill litet grand. Jag vet egentligen inte vad hanmenade, men han sade ungefär så här: Man skall infe användaarbetsmarknadsutbildningen för aft reglera eller dölja arbetslösheten. Vi använder varken arbetsmarknadsutbildningen eller andraformer av arbetsmarknadspolitiska insatser i det syftet. Vi använder den sålångt vi någonsin kan utifrån den förvissningen aft den öppna arbetslösheten ärdet värsta en människa kan råka ut för. Om vi däremot kan utnyttja arbetslöshetsperioderför att ge människor en bättre yrkesutbildning är detta en fillgång såväl förde enskilda människorna och samhället i stort som för de företag därmänniskorna kommer att arbeta. Det handlar infe om aft dölja arbetslösheten.Det handlar om att ge människor en chans fill en vetfig sysselsättning. Om åtgärder mot arbetslösheten i AnL 18ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk): Jag kan konstatera aft vi är alldeles överensom att arbefsmarknadspolitiska åtgärder i form av yrkesutbildning, beredskapsarbetenoch fidigareläggning av statliga byggnader är bra. Men det är infefillräckligt. Det handlar om kortsiktiga åtgärder som inte löser de långsikfigaproblemen. Det kan därför vara mer intressant aft fala om det långsikfigaprogram som regeringen har för aft lösa arbetslöshets- och sysselsättningsproblemenframför allt i . I svaret hänvisar arbetsmarknadsministern fill regeringensekonomiska politik som en mera långsiktigt inriktad åtgärd med huvudmål aftbekämpa arbetslösheten. Man säger bl. a. att genom devalveringen kommer iförsta hand exportföretagens situation att förbättras, vilket kommer tilluttryck bl. a. i ökade vinster. När def gäller regeringens ekonomiska politik och desseffekter på sysselsättningen har vi en helt annan uppfattning än den somarbetsmarknadsministern redovisar. Vi anser aft devalveringen, som är en storkapitalöverföring från hushållen till industrin, kommer att höja prisnivån i Om åtgärder mot arbetslösheten i