prot · G60983 · 1982-12-31 00:00:00 — På ett ställe står det att dennya klausulen kan användas mot förfaranden "där hela handlandet framstårsom meningslöst om det inte vore för skatteförmånen". Men tre sidor längrebort sägs det om samma villkor att det gäller om "den skattskyldigesförfarande framstår som mer eller mindre" - jag betonar det -"meningslöst om man bortser från skatteförmånen". På s. 13 ipropositionen står det att klausulen skall gälla "förfaranden somtillkommit enbart" - jag understryker det - "för att få inte avseddaskatteförmåner". Men en sida därefter talas det om "transaktioner somfrämst" - jag betonar det - "är inriktade på att minskaskatten". Jag har tagit dessa direkta citat urpropositionen för att visa att det finns betydande diskrepanser ochotydligheter i formuleringarna i propositionen som bidrar till att skapaosäkerhet om vad avsikten är med förslaget om en utvidgad skatteflyktsklausul. Den osäkerhet som propositionen efterlämnar efter enläsning fick sin tydliga illustration när det ansvariga statsrådet på en direktfråga i TV nämnde fördelningen av inkomst av fastigheter resp. underskott av Skatteflyktsklausulen, m. m. Skatteflyktsklausulen, m. m. fastigheter som ett fall där den utvidgade lagen omskatteflykt skulle användas och finansministern dagen efter dementerade det.Det må så vara-varje person bör ha rätt att göra fel, och jag skallinte göra något nummer av detta - men jag vill ta det som en utgångspunkt föratt ställa en fråga här i kammaren till skatteutskottets ordförande och tillfinansministern: Om det inte var fallet med villaägarna, vad är det då förtransaktioner som i sig kan ha ett normalt syfte som ni avser med den härskatteflyktsklausulen? Vad är det som vi skattebetalare får lov att göramen som med den utvidgade skatteflyktsklausulen skall bli olagligt? Vi ställde de frågorna i skatteutskottet vid behandlingenav propositionen. Men vi fick då inget svar ifrån utskottsmajoriteten. Jag villalltså upprepa frågan och rikta den till och Kjell-OlofFeldt: Vad ärdet för sorts transaktioner ni tänker på? Kan ni för riksdagensledamöter ta upp något enda fall där ni föreställer er att den utvidgadeskatteflyktsklausulen kommer att användas? Min bedömning är att regeringen i sin proposition inte harlämnat någon egentlig ledning som säger mot vilket slags skatteflykt manegentligen tänker sig att den utvidgade generalklausulen skall användas.Resultatet av detta blir att man kvarlämnar en långtgåer\de osäkerhet om ivilka situationer den kan komma att åberopas, att man icke ger de tillämpandemyndigheterna någon fullständig vägledning om syftet med klausulen, att manlägger en stark press och ett stort ansvar på skattemyndigheter ochskattedomstolar -ett ansvar som regeringen och skatteutskottets majoritetsjälva inte vill ta -och att man, i varje fall , har undvikit att geprecisa svar på våra frågor om vilka fall som man anser att den utvidgadelagstiftningen skall kunna användas emot. Om beslutar om enutvidgad generalklausul, menar jag att vi i ovanligt liten utsträckning vet vadinnebörden av det blir, och att även människorna i det här landet - deskattskyldiga - kommer att sväva i okunnighet om vad det är förnågra i sig fullt normala förfaranden som kan komma att betraktas som olagliga.På sådana grunder, menar jag, bör man inte stifta lagar i riksdag. Rättssäkerhetsgarantier i grundlag och i annanlagstiftning har som huvudsyfte att utgöra ett stöd för den enskilda människan.Staten och myndigheterna - i det här fallet skattemyndigheterna - har alltidett övertag i förhållande till den enskilde och behöver inte något ytterligarestöd i lagstiftningen. Generell lagstiftning av den här karaktären bidrar tillatt försvaga rättstryggheten för den enskilde, och det är huvudskälet till attvi i avvisar förslaget om en utvidgning av lagen mot skatteflykt. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillreservationerna 1 och 2. 6TOMMY (vpk): Skatteflykt och ekonomisk brottslighet är enverksamhet som inte accepteras av folkflertalet. Den vänder sig mot det storaflertalets intresse för en solidarisk omfördelning av de samhälleHgaresurserna. Skatteflykt i ordets egentliga mening är dess bättre inte hellerallmänt utbredd, utan förekommer i huvudsak endast inom gruppermed höga bruttoinkomster e. d. För folk med vanliga arbetsinkomster är dennatyp av verksamhet som regel ointressant, och även fjärran frän deras ideal. kommunisterna har under en rad av år krävtinförandet av en verklig generalklausul mot skatteflykt. En sådan kan börjaskönjas . Vi anser dock att den utvidgning av klausulen som föreslås avregeringen inte täcker behovet. Ytterligare förändringar är nödvändiga, vilketsäkerligen också kommer att visa sig när detta förslag tillämpats . Jagkommer senare att gå in på våra förslag till ytterligare utvidgning eller, omman så vill, skärpning av generalklausulen. Debatten om generalklausul, eller generalklausuler, motskatteflykt har från borgerligt håll alltid hållits på ett för de flestamänniskor verklighetsfrämmande plan. De borgerligas argument mot engeneralklausul är - och har varit - det s. k. rättsosäkerhetsbegreppet. Men manmåste ställa sig frågan: För vilka är detta en fråga om rättsosäkerhet? Ja,inte är det folkflertalets rättssäkerhet de här partierna vill slå vakt om.Inte heller är det de problem som gäller för vanliga människor, med vanligaarbetsinkomster, som de borgerliga attackerna är avsedda för. Nej, derasomhuldande av rättssäkerheten gäller dem som har sä stora inkomster att deanser det lönsamt att manipulera för att komma ifrån så mycket av beskattningensom möjligt. I sitt falska omhuldande av ett relativt litet fåtals s.k. rättssäkerhet, dvs. denna grupps rätt att även i fortsättningen obehindratkunna smita frän skatt, vädjar motståndarna till generalklausulen till detallmänna rättsmedvetandet. Denna oblyga falskhet bör sättas in i ett störresammahang. Den måste kompletteras med hur de här partierna har agerat i andrasammanhang där rättssäkerheten står eller har stått på spel. För inte har de borgerliga partierna eller andrageneralklausulsmotståndare talat orn rättskränkningar när hundratusentalsarbetare och tjänstemän slängs ut i arbetslöshet. Rätten till ett jobb är fördessa partier och deras sympatisörer tydligen helt ointressant i jämförelse medett fåtals rätt till skattesmitning- i vart fall föranleder debatten från deborgerliga partiernas sida en att få den uppfattningen. Det är den typen avjämförelse som man bör göra för att sätta in kritiken mot en verkningsfullgeneralklausul i ett riktigare sammanhang. Därför har heller aldrig de borgerliga partierna lagt framnågot förslag till generalklausul som är värt namnet. Inte heller den nuföreslagna generalklausulen täcker, som jag sagt tidigare, det behov som vianser föreligger. Men självfallet fär inte, och kan inte heller, engeneralklausul ersätta speciallagstiftning inom skatteområdet. En grund för engeneralklausul är ju också vad lagstiftaren avser med vanligskattelagstiftning, som dock vissa människor, med anlitande av s. k.skatteplanerare, avser att kringgå. Dessa skatteplanerares eller, mera relevantuttryckt, skattesmitarkonsulters verksamhet har inte på något vis tillkommitför att tjäna de många, utan endast de få som har råd och möjlighet att betalabra för de tjänster de utnyttjar. Mot dennabakgrund var det anmärkningsvärt när finansminister . 4 protokoU 1982/83:81-83 Skatteflyktsklausulen, m. m. Skatteflyktsklausulen, m. m. gav uttryck för att skatteplanering är en nödvändighet. skulle såvittjag förstår syfta på alla och inte bara det exklusiva fätal som berörs.Frågan blir dä om det är meningen att skatteplanering, dvs. olika former avmanipulationer för att undgå beskattning, skall bli allmänt utbredd. För vpk:sdel betackar vi oss för sådan planering och menar i stället att dessamöjligheter borde effektivt bekämpas. S. k. skatteplanering kan knappast varaett samhällsintresse. I samband med utvidgningen av 2 § och 3 § i lagen omskatteflykt har vi föreslagit förändringar även på andra områden. Vi menar attgeneralklausulen också bör innefatta hela skatteområdet. Det är uppenbart attutrymmet för erhållande av icke avsedda skatteförmåner inom t. ex. arvs- ochgåvoskattelagstiftningen är mycket stort. Regeringen säger i propositionen attdet nu inte är möjligt ur administrativ synpunkt att utvidga området förgeneralklausulen. För vår del anser vi att det inte finns några sådana hinder,utan att uttalandet närmast tyder på en rädsla för att vidga dessområde. Vidare anser vpk att första instans för bedömning avgeneralklausulens tillämpning bör vara taxeringsnämnderna. Vi menar att därfinns den folkliga representation som borde ta ställning till huruvidaskatteflykt föreligger eller inte. Det är i taxeringsnämnden som ärendena förstbör prövas mot skatteflyktsklausulen, även för att den s. k. folkligarepresentationen skall kunna ha en överblick över dess tillämpning. Förslaget till speciell skatteflyktskommission, somkontinuerligt skulle följa tillämpningen av generalklausulen och skatteflykten,har utskottet avstyrkt med anledning av den begränsade kommissionen motekonomisk brottslighet. Det råder faktiskt stor skillnad mellan den av oss föreslagnaspecialkommissionen och denna tillfälliga kommission mot ekonomiskbrottslighet. Skatteflykten bör enligt vår mening ständigt beivras, och dettagenom en speciellt tillsatt parlamentarisk kommission. kommunisterna har i det här sammanhangetockså föreslagit att anstånd inte skall medges med skatteinbetalning vidgeneralklausulens tillämpning. Vi har den uppfattningen att det vidbehandlingen av ärenden som aktualiserats av generalklausulen inte finnsanledning till anstånd i någon annan utsträckning än vad som annars ärbrukligt. I samband med behandlingen av propositionen har utskottettagit upp också några yrkanden som vpk ställt i en motion om åtgärder motekonomisk brottslighet. Det ena av dessa yrkanden gäller en översyn av reglernaom mantalsskrivning i annat land i syfte att undgå beskattning. Utskottetredovisar att regeringen skall låta göra en sådan översyn och säger att vårtyrkande därmed är fillgodosett. Av den anledningen avstår jag också från attyrka bifall till detta yrkande. Samma sak gäller förslaget om en översyn av möjligheternatill förmögenhetsöverföringar i avsikt att kringgå de olika regler som finnsinom skatte-och näringsområdena. Kommissionen mot ekonomisk brottslighet hargivits direktiv om en sådan översyn. Vi anser att detta för tillfället ärtillfredsställande. Jag yrkar bifall till motion 2211. 7 (): Skatteundandragandet på den direktabeskattningens område har numera fått så stor omfattning att samhällets strävanmåste vara att motverka skatteflykt i alla dess former. Det är kärnpunkten ilagrådets tillstyrkan i det yttrande rådet avgivit över dagens proposition. Detär också den enkla förklaringen till att har att ta ställningtill en viss skärpning av den allmänna skatteflyktsklausulen. I den allmänna debatten, i motioner från de borgerligapartierna liksom i reservationerna till utskottsbetänkandet har dennaförutsättning skjutits i bakgrunden. Vad som diskuteras är en mer eller mindrekonstruerad analys av rättssäkerhetsfrågorna. är en rättsstat, där inget övergrepp mot denenskilde kan tolereras. Om detta är vi överens. Men det gäller alla, varför deti skattefrågorna också finns en annan part att skydda utöver dem som med olikaåtgärder försöker undkomma en del av den skattebörda som lagstiftaren haravsett att vederbörande skall bära. Jag tänker då på de lojala skattebetalarna.Det måste finnas en rättssäkerhet också för dem. Det verkar som om klausulens kritiker inte upptäckt vadsom skett och håller på att ske i fråga om skatteundandragandet i samhället. Vimåste ha klart för oss att varje orättmätigt undandragen skattekrona fårbetalas av lojala skattebetalare. Det är vid avvägningen mellan dessamotstridiga intressen som utskottsmajoriteten funnit att det kan finnas skälatt skydda de lojala litet mera och de illojala litet mindre. Skatteutskottetsmajoritet är alltså beredd att tillstyrka propositionen och godta de skärpningarsom föreslås. När man läser motionerna kan man förledas att tro attregeringen har föreslagit nya principiella utgångspunkter vid tillämpningen avskatterätten. Sä är ju ingalunda fallet. Det stora, konkreta, principiellasteget tog trepartiregeringen när det första förslaget tilllagstiftning om generalklausul lades fram. Jag är medveten om att detta skeddeefter stor tvekan, och man förhalade kampen mot skatteflykten med denna metodså länge som man anständigtvis kunde - och f. ö. enligt min uppfattning litetlängre. utlovade man i propositionsförteckningarna att en skatteflyktsparagrafskulle föreläggas , innan den slutligen kom. Det var visserligen ennågot urvattnad version som presenterades, men man anslöt sig i alla fall tillprincipen att skattedomstolarna kunde fastställa taxeringar efter andraprinciper än det resultat som hade framkommit av fullt giltiga rättshandlingarpä civilrättens område. Det principiellt nya var att skattedomstolarna skullese till syftet med de vidtagna transaktionerna liksom att hänsyn också skulletas till lagstiftarnas intentioner och inte bara till lagens bokstav. Av dröjsmålet med lagens framläggande kan man dra denslutsatsen att det var svårt att ena de borgerliga regeringarna i denbetydelsefulla kampen mot skatteflykten genom en generalklausul. Den slutsatsenförstärks när man tar del av framför allt motion. Där vrider mansig som en mask inför det ansvar som man tog på sig när förslaget omgeneralklausul lades Skatteflyktsklausulen,m. Skatteflyktsklausulen, m. m. Man försöker nu försvara sitt principiellaställningstagande 1980 med att man ändå hittade på så många spärrar innan lagenkunde få användas att man nästan kvävde principen och gjorde lagenverkningslös. Om detta var uppsåtet, kan det konstateras att man ocksåhar lyckats. Hitintills har det kommit in förfrågningar till riksskatteverketsrättsnämnd i ett 70-tal ärenden. 25 har avgjorts. Av dessa har nämnden sagt att4 nog faller inom lagens tillämpningsområde. Socialdemokraternahar i motioner hävdat att lagen borde göras mer effektiv utan attdärför de grundprinciper ändras som gäller för en skatteflyktsparagraf och somriksdagen antog 1980 efter trepartiregeringens proposition. Det är därförganska naturligt att vi i regeringsställning återkommer med förslag i uttaladriktning. Vad som föreslås och som tillstyrks av utskottsmajoriteten är att dets. k. omvägsrekvisitet tas bort, dvs. att förfaranden som inte går en omvägrunt skattelagstiftningen ändå under vissa omständigheter skall kunna blibetraktade som skatterättsligt ogiltiga-Man lättar också litet på ett parandra spärrar som har varit förutsättningar för omvägsrekvisitet. Sålunda skallskatteförmånen inte behöva vara det avgörande skälet för förfarandet, utan deträcker med att det har varit det huvudsakliga skälet. Liksom måste en åtgärd också strida motskattelagstiftningens grunder för att bli ifrågasatt som skatteflykt, men denytterligare spärr som fanns i ordet "klart" strida har ansettsobehövlig. skall det räcka med att den strider mot skattelagstiftningensgrunder. Det rör sig alltså inte om några genomgripandeförändringar av den generalklausul som gäller. Utskottet anser ändå attförändringarna är av den arten att generalklausulen blir effektivare som medelmot olika slag av skatteflyktstransaktioner. Detta betyder dock inte att hederliga medborgare plötsligtskall förvandlas till skatteflyktingar därför att de använt åtgärder som medlagstiftarens och taxeringsmyndighetens goda minne kanske har lett till vissaskattefördelar. Av den debatt som har förts skulle man kunna förledas tro attdet är de små skattesmitarna som man vill ät, när det i själva verket skallröra sig om väsentliga ting - det är de stora skattesmitarna som man vill åt. Lagrådet har anfört att man ibland kan ställas inför svåraavvägningsproblem när man skall bedöma en skattskyldigs avsikter med entransaktion och tillägger att varje sådan bedömning måste göras med storvarsamhet. Utskottet instämmer i detta uttalande och anför vidare attför att skatteförmånen skall anses vara det huvudsakliga skälet tillförfarandet och strida mot lagstiftningens grunder torde böra fordras attförfarandet helt eller i viktiga delar framstår som praktiskt taget meningslöstom man bortser från skatteförmånen. Det här tycker jag är ett tillräckligt svartill på hans fråga om vilka av uttalandena i propositionen manskall gå efter. Här har utskottet klart och tydligt talat om vad det menar. I den allmänna debatten liksom här har ställts kravpå preciseringar om vilka åtgärder som skall anses falla undergeneralklausulen. anser sig av tvä skäl inte kunna göra sädanapreciseringar. Dels vill man inte binda upp skattedomstolarna i deras prövning,dels skulle det vara enklare med en speciallagstiftning för varje typ avtransaktion, om man kände till alla de transaktioner som var på gång. Givetvisfår arbetet med speciallagstiftningar inte upphöra bara därför att man har engeneralklausul. Men man behöver inte alltid invänta skatteflyktingarnas nästasteg innan man gör någonting. Erfarenheterna har visat oss att den stora skaran av s. k.skatteexperter och skatteplanerare - de är av många olika slag - som motbetalning försöker hitta skatteflyktshål åt de skattskyldiga som har råd attbetala, alltid har legat flera steg före dem som har försökt täppa tillskatteflyktshålen. Därför vore det fel att tala om vilka transaktionersom dessa experter skall syssla med eller avstå från. Faktum ärockså att vi inte känner till alla skatteflyktshål. I så fall hadelagstiftningen kunnat vara mer preciserad. Utskottsmajoriteten har ändå gett den vägledningen attklausulens tillämpning i huvudsak skall omfatta de skattskyldiga som bör varaväl medvetna om att skattemyndigheterna kan komma att ifrågasätta giltighetenav ett visst förfarande. Varje förfarande skall bedömas i sin helhet, menbedömningen skall ske på ett sätt som gör att den skattskyldige bör varamedveten om att hans handlande ifrågasätts. Kritiken för rättsosäkerhet har skjutit in sig på att deskattskyldiga inte i förväg med absolut säkerhet kan veta vilka ekonomiskatransaktioner som är fillåtna eller ej. Jag medger att de skattskyldiga intevet det. Men det kan de faktiskt inte veta heller med gällandeskatteflyktslagstiftning eller annan lagstiftning på skatteområdet. Det är juegentligen därför som vi har skattedomstolar. och denskattskyldige har alltid haft olika uppfattningar om en del transaktioner.Ingen lagstiftare har någonsin så i detalj kunnat skriva lagtext att den täcktalla omständigheter. Ju fler människor som blivit välbetalda skatteplanerare,desto fler osäkerhetsmoment har uppstått. Lagrådet menar att det nästan är en olöslig uppgift attutforma en generalklausul som gör att den enskilde i varje situation kan avgöratillämpningen. Det, anser lagrådet, gäller också med gällande generalklausul. Den föreslagna generalklausulen gör rättssäkerheten förden enskilde skattebetalaren större än i vanliga skatteärenden genom att den inte får användas av lokala taxeringsnämnder, utan första instans är länsrätten. Därtill skall läggas att skattskyldiga har möjlighet att fä förhandsbesked i frågor som gäller generalklausulen och dess tillämpning. Vidare får den skattskyldige anstånd med de skatteinbetalningar som påförts som en följd av generalklausulen. Här har man alltså med åtskilliga åtgärder försökt stärka rättssäkerheten. Resultatet av en sådan här generell skatteflyktsparagraf,som funnits och som skärps något, blir, med derättssäkerhetsåtgärder som byggts in i den, att skatteflykten förhoppningsvisminskas. Skatteflyktsklausulen, m. m. Skatteflyktsklausulen,m. rättssäkerhetenför alla lojala skattebetalare blir större och kanske något mindre för dem somi dag försöker komma undan skatt på alla möjliga sätt. Självfallet har vpk-för att nu något beröra de övrigamotionerna-rätt i att man inte klarar alla skatteflyktsfall med de skärpningarav generalklausulen som föresläs av utskottsmajoriteten. Det rör sig, som jagsade, om att flytta gränserna ett litet stycke ät rätt håll utan att därföräventyra rättssäkerheten för någon. En ytterligare utvidgning bör enligtutskottets uppfattning anstå och prövas efter den utvärdering som kommer efter1985. En del av de yrkanden som framställts i vpk-motionernaanser utskottet redan tillgodosedda genom att regeringen tillsatt en särskildkommission mot ekonomisk brottslighet, som vi hörde tidigare av ,och genom att regeringen, enligt besked utskottet fått, har för avsikt att seöver reglerna för kyrkobokföring och mantalsskrivning. Många av de frågor som aktualiserats av vpk i derasskatteflyktsmotioner är enligt utskottsmajoritetens uppfattning väl värdauppmärksamhet, men då de i stort sett redan på ett eller annat sätt är uppe pådagordningen och aktuella för prövning anser utskottet att någon ytterligareåtgärd för dagen inte är erforderlig. Proposition nr 84 innehåller utövergeneralklausulen ytterligare tre områden som alla har till syfte att motarbetaskatteflykt. Endast på en punkt har utskottet kunnat bli enigt. Det gällerpreskriptionstider vid brott enligt uppbördslagen. I vissa fall är den ,men den kommer att förlängas till i alla fall. I fråga om vilka löntagare som skall ha A- eller B-skattföreslås vissa justeringar som också hänger samman med den nya avdrags- ochuppbördslagen. Genom att införa en bestämmelse i uppbördslagen skall möjlighetöppnas att tilldela även en rörelseidkare A-skattesedel i de fall dä denskattskyldiges slutligt beräknade skatt till huvudsaklig del antas bli betaldgenom skatteavdrag. Jag har fått det intrycket att även de borgerliga iutskottet sluter upp bakom uppfattningen att B-skattesedeln i mänga oseriösaenmansföretag i hög grad underlättat skatteflykt. Lagstiftningen mot gråarbetskraft som i rätt stor enighet antog var ju f. ö. ettutslag av denna uppfattning. Utskottsmajoriteten anser nu att de regeländringarsom föreslås underlättar tillämpningen av avdrags- och uppbördslagen. Det förhållandet att A-skattesedeln alltid formellt haranknutits till inkomstslaget tjänst har öppnat möjligheter till olikaarrendeavtal och avtalskonstruktioner som gjort att många som i verkligheten ärarbetstagare ändå tilldelats B-skattesedel. Utskottet menar att den föreslagna regeln skall användasmot dem som missbrukat sitt friare förhållande med B-skattesedeln eller isvårkontrollerbara branscher. Majoriteten har därför litet svårt att förstå demera tekniska invändningar som görs i reservationen 2. Det är ju inte så att A-skattesedlar skall utdelasgenerellt till alla företagare, utan det skall ske efter sårskild prövning ivarje enskilt fall. , Preliminärskatt skall inteberäknas på material o. d. som ingår i ersättningar och den lokalaskattemyndigheten har alla möjligheter att tillmötesgå en skattskyldigsberättigade krav på lägre skatteavdrag eller gå tillbaka till B-skatt. Det förhållandet att endast huvudarbetsgivare får göraavdrag på A-skattesedeln och att utredning pågår om att dessa även skall fågöra avdrag för biinkomster har egentligen inte med den här saken att göra. Såvarför man begär uppskov med den delen förstår jag inte. De borgerliga i utskottet har heller inte velat vara medom en något utvidgad kvittningsrätt för staten för dess fordringar hos enskattskyldig. Regeringens förslag innebär att en skattskyldigs krav pårestituerad mervärdeskatt får kvittas mot samme skattskyldiges skulder förförfallna skatter och avgifter på andra områden än mervärdeskatteområdet. Reservanterna menar nu att staten ställs i en omotiveratgod ställning framför andra fordringsägare. Utöver vad som anförs i utskottsbetänkandet skulle jag härvilja ifrågasätta om påståendet från reservanterna är helt riktigt. Såvitt jagförstår, har nämligen andra fordringsägare redan kvittningsrätt mellanfordringar och skulder. Vidare har leverantörer och långivare i varje fallrätten att skaffa sig säkerheter, vilket staten ju har svårare med.