prot · G609137 · 1982-12-31 00:00:00 — Även om resonemanget kan verka bestickande är detfaktiskt bara en lek med ord. Man kan med precis samma argumentering säga attvi använder de i utlandet lånade pengarna till vårt försvar, men jag hördeingen moderat i försvarsdebatten säga att ett försvar somfinansieras med lånade pengar inte är trovärdigt. Man skulle också kunna hävdaatt vill använda de i utlandet upplånade pengarna för attfinansiera skattesänkningar för de inkomsttagare här i landet som har de högstainkomsterna. Jag har dock aldrig hört säga att skattesänkningar somär finansierade med i utlandet lånade pengar inte är trovärdiga. För att minska upplåningen i utlandet bör vi naturligtvisse till att vi avstår från det som är minst nödvändigt. När man läser vadmoderaterna skriver måste man ställa sig frågan: Är det verkligen hjälpen tilldem som kämpar för sin överlevnad som vi lättast kan avvara när vi skall minskapå våra utgifter? Det handlar om summor som kan jämföras med vad vi här ilandet lägger ned på sådana saker som godis, kaffebröd, alkohol och tobak. Visst är det kärva tider, och det gör det naturligtvisjobbigare för oss att avstå de resurser som det är nödvändigt att vi avstår.Men vi måste vara medvetna om att de ekonomiskt svåra tiderna hardrabbat betydligt hårdare än oss. Enligt internationella bedömningarkommer dessutom många förmodligen inte att få någon glädje av denkonjunkturuppgång som vi kan förutse. Att utveckling är så här negativ är i sig ettallvarligt problem i världsekonomin. Jag tror att det var somtidigare påpekade att försöket att få världsekonomin sund genom att svältau-länderna är ett grovt misstag. Det är framför allt viktigt att man kommer ihåg att denekonomiska krisen för ett land som innebär att vi måste dra in något påvårt överflöd. I de fattiga länderna innebär den ekonomiska krisen att dekommer ett steg närmare katastrofen. Att i detta läge argumentera för ettminskat bistånd till de fattigare länderna är helt oförsvarbart. att manvägrar att räcka den drunknande sin hand av rädsla för att bli blöt ochförkyld. Det är moral av detta slag som kommer till uttryck i den moderatareservationen. Jag yrkar bifall till centerreservationerna idetta betänkande och i övrigt till utskottets förslag. 73 (); De fria folkrörelserna är en minst likaviktig partner i det globala politiska arbetet som regeringar, internationellaorgan och multinationella företag. Detta är en sanning som blir alltmeruppmärksammad i det internationella arbetet. När det gäller bistånd, som vitalar om , är det utomordentligt påtagligt att fria folkrörelser som kanarbeta över gränserna ofta är en alldeles nödvändig komplettering till detstatliga bilaterala och multilaterala biståndet. Vad är det då som de frivilliga organisationernas biståndkan göra och som det statliga inte kan, eller inte kan på samma sätt? Jag kanpeka på ett par mycket enkla saker. SlDA:s bistånd är bundet vid ett visstantal projektländer. Utanför dem kan det dock finnas andra hjälpbehov somsvenska staten av goda skäl kan vilja göra något åt, och då får man gå genom defrivilliga organisationerna. Vidare måste det statliga biståndet slussas genomandra länders regeringar. Vill man hjälpa befrielserörelser av ena eller andraslaget får man också lov att gå genom de frivilliga organisationerna. Det viktiga är dock de kvalitetsskillnader som finns pådenna hjälp. Biståndsarbetaren kan fackligt arbete, kooperativt arbete,kyrkligt arbete, hälsovård, barnavård, mödravård och sådant. Han skallsamarbeta med elever ibland, med "counterparts" ibland, ellernågonting mittemellan. Detta samarbete måste vila på ett mycket stortförtroende, och gör det också ofta. Men det kan ibland vara diskutabelt hurdetta förtroendefulla förhållande egentligen står till den tredje parten, dvs.u-landets egen regering. Vad de svenska frivilligorganisationerna gör när de är sombäst - att införa en ny anda, en ny form av samarbete, medansvar,medbestämmande, en annan syn på mänskliga rättigheter - strider ibland avgjortmot vad landets egen regering gillar och vill främja. Det kan uppfattas somledande till subversivt tänkande. Det kan naturligtvis också, på andra ställen,vara mycket välkommet eller åtminstone godtaget. finns det också ett såstarkt tryck från den inhemska regeringens sida att svenskarna över huvud tagetinte kan fortsätta att arbeta. Men normalt är det så att frivilligorganisationerkan säga ifrån mera direkt, använda kraftigare protester och skydda sin demokratiskaenklav mera oförblommerat än exempelvis representanter för SIDA har möjlighetatt göra. Man kan uttrycka sådant här mycket mera brutalt. Enutbildningskonsulent inom mission sade vid ettSIDA-arrangerat seminarium i : När vi ser att SIDA:s u-hjälp förfelas,skall vi inte vända den ryggen. I stället bör vi genom en öppen debatt se tillatt arbetssättet förändras så att hjälpen når fram. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Han hade bl. a. sett hur SIDA var ur stånd att klara avvissa problem med biståndspengar som fastnade på vägen, därför att de måstesamarbeta med myndigheter som inte var lika engagerade i att motverka sådant.Då är det mycket lättare för frivilliga organisationer att med fast hand utövabåde kontroll och kritik. Det finns sedan andra områden för bistånd där depsykologiska svårigheterna att nå de mest behövande är sådana att det nästan ärnödvändigt med en folklig hjälp, en hjälp underifrån. Jag skall ta som exempelförsöken att motverka kvinnlig omskärelse i vissa länder, t. ex. ochKenya. Att har en lag som förbjuder kvinnlig omskärelse värre ingenting till saken - den florerar i alla fall. Det enda sättet attkomma åt den är att med pengar och råd stödja de inhemska-obs. inhemska, inteutländska - kvinnoorganisationerna, som går ut till byarnas kvinnor och hjälperdem med medicin, hygien, undervisning, möjlighet till inkomstbringande arbete,och som, mitt i allt detta, förklarar varför kvinnlig omskärelse inte är bra.På annat sätt går det inte. Och här har en svensk frivilligorganisation. Räddabarnen, lyckats skapa intresse bland svenska kvinnor genom sin kampanj för"systerskap" och så kunnat ge sudanesiskor och kenyanskor både ekonomisktoch moraliskt stöd. Det faktum att detta sker på en verkligt"systerlig" basis, med respekt för varandras sätt att leva och tänka,är en mycket viktig del av projektet och nödvändigt för dess framgång. Jag har med dessa exempel, herr talman, velat antyda attfrivilligorganisationerna satsar i största utsträckning på medicinska ochsociala projekt, och det är mycket nödvändigt , för de är inte så populäraöverallt. Industriell infrastruktur i är givetvisnödvändig, men den mänskliga är det i ännu högre grad. Utan friska barn ochfungerande mänskliga samhällen kan heller ingen industri leva. Därför är detviktigt att de svenska frivilliga organisationerna får ökat stöd och ökatförtroende att välja sina egna projekt, så att det verkligen är de allrafattigaste som får nytta av dem. vill nu som förr attenprocentsmålet skall fortsätta att upprätthållas men också att kvaliteten påbiståndet skall hållas hög, dvs. pengarna skall komma fram till de bästbehövande. Vi uttrycker detta så att biståndet totalt bör uppgå till 6 835milj. i stället för 6 540, som utskottets majoritet vill, och att av dessapengar anslaget till Enskilda organisationer ökas utöver utskottets förslag med10 milj. kr. till 225 milj. kr. Dessa ändamål tillgodoses genom våra reservationer nr 3och 56, och jag yrkar därför bifall till dem liksom till alla övriga fp-reservationer. 74OSWALD (vpk): För drygt en månad sedan, ,hölls i en stor solidaritetskonferens för frontstaterna i södraAfrika. Konferensen stod under beskydd av den portugisiska regimen ochpresidenten . Den var mycket representativ för såväl frontstaternasom afrikanska stater iövrigt, som representerades av högt uppsatta regeringsföreträdare -förfrontstaternas del mestadels utrikesministrar. Där deltog representanter för.deolika avdelningar inom som har anknytning till problemen isödra . Vidare deltog representanter för , för denafrikanska enhetsorganisationen och för många andra organ. Tyvärr måste vi med beklagande konstatera att den svenskarepresentationen var mycket dålig. Någon månad före konferensen besökte endelegation från frontstaterna tillsammans med representanter för socialistpartieti olika länder. De besökte också den svenska och överlämnadeinbjudningar till konferensen till de svenska riksdagspartierna. Av dem var detbara vi i vpk som hörsammade denna inbjudan. Med allra största beklagande måste vi konstatera attSocialistinternatio-nalenoch dess parti i , SAP, också fann för gott atthålla sig borta från denna mycket breda och representativa konferens. Ingen somstöder folkens kamp i södra kan känna någon glädje över detta, utan detär djupt beklagligt. Det är svårt att yttra sig om det beslut om att bojkottakonferensen som förmodligen har fattats av Socialistinternationalen, men det äri varje fall inte något bevis på solidaritet med folken i frontstaterna och medde övriga kämpande folken i södra . Jag beklagar mycket att det socialdemokratiska partiet häri uteblev, men naturligtvis också att mittenpartierna, som också fåttinbjudan, inte fann det lämpligt att delta i konferensen. Konferensens huvudtema var som sagtfrontstaternas situation, och jag skall i mitt anförande framför allt uppehållamig vid förhållandena i södra . Som tydligt visades genom de dokument som lades fram vidkonferensen har sedan omkring mitten av på ett mycketmarkant sätt militariserats som stat och som samhälle. Landet är genomsyrat aven militarism som tränger långt utanför den ordinarie armén och långt in i detcivila samhällets institutioner. startades vad man kallade en ny strategi,där riktlinjerna för denna militarisering drogs upp. Dessa riktlinjer har manfullföljt med mycket stor framgång. Alla företag som är engagerade i , däriblandmånga svenska företag, är indragna i denna organisation. Vi har tidigare här ikammaren talat mycket om de lagar, exempelvis , som åläggerutländska företag- också de svenska, såsom , m. fl. - attaktivt delta i det som kallas för försvarsansträngningar i . Dethandlar helt klart om försvar mot befolkningens stora majoritet av svarta ochfärgade. Den här upprustningen sker konventionellt med en kraftigsatsning på vanliga vapen, men den sker också på kärnvapenområdet. Man erhålleröppet stöd framför allt från men också från övriga västmakter,företrädesvis , och . Också spelaren mycket ful roll i sammanhanget och har gett direkt stöd tillmilitariseringen av det sydafrikanska samhället. Förtrycketriktar sig naturligtvis mot de svarta och deras organisation Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Afrikanskanationalkongressen, ANC, och, som jag nämnde tidigare, mot de färgade. Men deträcker inte med det, utan även de vita invånarna i drabbas mer ochmer, vilket kanske är en något oväntad slutsats. Om ett samhälle militariseraspå det här sättet, kommer det också att drabba dem som har haftett visst mått av privilegier och ett visst mått av demokratiska rättigheter. Den här utvecklingen manifesterar sig sedan i angrepp påövriga stater i södra men också i i övrigt. Framför allt är detfrontstaterna som drabbas. Det har nämnts upprepade gånger i debatten tidigarei dag, så jag behöver kanske inte göra några särskilt långa beskrivningar avläget. Låt oss bara kort och klart konstatera att för krig motsina grannstater och Mogambique. Det är ett krig som förs genominfiltration av lejda styrkor, som går under benämningen frihetsstyrkor,gerillarörelser osv. för att få en positiv framtoning. Men också sydafrikanskmilitär deltar med den oerhörda kapacitet i fråga om moderna vapen och annatsom den militära upprustningen av har gett somhar gått. Man har också gjort direkta militära ingripanden i detlilla grannlandet , som alla känner till. I idecember 1982 lät man sin militär tränga in direkt i ett annat land, mördaflera människor och förstöra en mängd materiel under förespegling av att manvar ute efter att straffa eller, som man säger, förfölja och utplånarepresentanter för ANC, den afrikanska nationalkongressen. Man villnaturligtvis utrota den i . Mot den här bakgrunden har vi från vpk;s sida föreslagitmycket blygsamma höjningar av stödet till i första hand och Mogambique.Vi har helt enkelt sagt att det som SIDA anser att man skall ge till de tvästaterna tycker vi också att man skall ge. Vi anser fortfarande att det är ettmycket blygsamt krav, och det är förvånande att utskottsmajoriteten inte harvelat biträda det i det prekära och trängda läge som råder framför allt iAngola och Mogambique. Det har speciellt när det gäller gjorts kopplingartill . har ju med hjälp av hävdat att Namibiafrågan måstekopplas till det stöd som får av i sin kamp för frihet ochoberoende. Den konferens som jag inledningsvis talade om konstaterar att Angolaär en självständig stat som har rätt att begära hjälp från vilket håll manvill. om man är hotad. De kubanska styrkorna befinner sig i på Angolasuttryckliga begäran. Konferensen avvisar också kopplingen till Namibiafrågan.Det är helt klart att det inte kan ställas som villkor att de kubanskatrupperna skall dras bort från för att man skall få en lösning avNamibiafrågan. Det har inte sagts någonting om detta här . Därförefterlyser jag en deklaration från utskottsmajoriteten, eller möjligtvis frånutrikesministern, att inte ställer upp på denna koppling som Sydafrikaoch gjort, att Namibiafrågan skulle vara avhängig av om sänder hemden kubanska hjälp som man själv har bett att få till sitt land. När det gäller Mogambique finns inte denna koppling. Mendär har också, som vi väl känner till, infiltrationen och angreppen ökat. Vivet också att vi från svensk sida har sett oss föranlåtna att lägga vissa avvåra biståndsprojekt i malpåse därför att angreppen från har nått ensådan omfattning att det bedömts nödvändigt att av rena säkerhetsskäl inte låtaprojekten fortsätta t. v. I detta sammanhang är det som vanligt lätt att konstaterahögerns, dvs. moderata samlingspartiets, hyckleri i de här frågorna. Man talarmycket vackert om hjälp till de fattigaste, stöd till de svältande osv. Menbakom finns iskalla ekonomiska beräkningar och viljan att i alla sammanhangsläppa fram marknadskrafterna och vinstintressena. Vi uppfattar det som endirekt markering från att de i den här debatten låter sigrepresenteras av , som är en av de stora aktieägarna iKinnevik, en av de stora utplundrarna i . som nation - och då får också socialdemokratin tapå sig ett ansvar - visar dubbelansikte i fråga om södra , som i så mångaandra fall. när det gäller vår biståndspolitik kontra vår handels- ochutrikespolitik. har.nyligen deltagit i en iParis och sagt mycket bra saker om hur den svenskaregeringen ser på Namibiaproblemet, enligt det pressmeddelande vi har fått. Detär någonting som man helhjärtat kan instämma i. pågår fortfarandeutplundringen från de svenska företagens sida. Sydafrikalagen-vi skall intediskutera den , eftersom vi får tillfälle att diskutera den senare -läcker som ett såll. Svenska företag fortsätter sina investeringar i Sydafrikautan att som nation - och den - tar krafttag för attfå slut på detta. Med det anförda, herr talman, vill jag yrka bifall tillvåra reservationerom och Mogambique. Jag vill än en gång framhålla attvåra blygsamma belopp på plus 5 miljoner för varje land väger mycket lätt motbakgrund av det jag har sagt om det tryck som dessa stater är utsattaför från den militariserade stormakt i södra som utgör. Vi konstaterar däremot med tillfredsställelse och med storglädje att utskottet har gått med på att öka summan för humanitärt bistånd tillsödra . Det är ett svar på kraven i vår motion och ett tillstyrkande avvårt yrkande där. Det behövs pengar. Även om vi anser att det också behövskatastrofbistånd och har begärt motsvarande förstärkning - i regeringsförslagetär det ju fråga om en omfördelning- är det enligt vår mening ett bra bevis påatt det finns en ärlig vilja hos regeringen i detta avseende att söka ökabiståndet till södra . Jag vill rned detta, herr talman, lämna södra ochsäga några ord om Röda havs-området och . Vi har från vpk:s sida fört framdemokratiska , PDRY:s och något senare också saki biståndsdebatterna. Det är två länder som verkligen har haft en fantastiskutveckling efter det att de frigjort sig från kolonialt förtryck när det gällerPDRY, inhemskt förtryck när det gäller . Det finns otaliga bevis iSIDA:s rapporter, i regeringens egna uppfattningar och också i utskottsbe- Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. tänkandet,för att är ett land som väl förvaltar det svenska biståndet. Projektsom startades och som då inte kom någon vart har blommatut och utvecklats på ett sätt som är ganska unikt när det gäller bistånd tillså djupt underutvecklade länder som har varit och är. Vi har krävt en ökning av biståndet till , vilkenvi ansett vara motiverad. Vi menar att den inte skall behöva belastabiståndsanslaget i sig, eftersom vi kräver sänkningar på andra håll, när detgäller stater som vi anser inte skall ha så mycket bistånd som . BertilMåbrink har tidigare redovisat detta. Vi är tillfredsställda över att så mycket av anslagen hargått via andra organisationer än SIDA. Det gäller t. ex. beträffande det renabiståndet till Rädda barnen. Röda Korset och SAREC, som det redogjorts för iutskottsbetänkandet liksom av utrikesministern när han för någon tid sedanbesvarade en interpellation om katastrofbiståndet på grund av den svåra torkani . Vi anser att det är fullt motiverat, med tanke på denneddragning av stödet till som skedde under de borgerligaregeringarnas tid, att höja detta något ytterligare, så att def kan komma upp isamma nivå som det hade 1975/76. Det har faktiskt skett en sänkning i realatermer genom att stödet låg stilla under ett par . Också Demokratiska är en liten statsom har genomgått en progressiv utveckling. Vi har krävt att den skall förasupp som programland och bli föremål för svenskt bistånd. Landet är hårt trängtfrån alla håll, inte minst efter det att nu ökat sitt tryck på södra delenav den . Vi vidhåller vårt.krav på denna punkt, även om vi ocksåi detta sammanhang med tillfredsställelse hälsar att det har utgått katastrofbistånd.Rädda barnen har fått pengar, och det har rapporterats att organisationen haranvänt dessa på ett föredömligt sätt inom PDRY, men vi anser ändå att det ärnödvändigt med ytterligare stöd och att man bör ta upp en allvarlig diskussionom PDRY som ett programland. Slutligen, herr talman, vill jag säga några ord om SriLänka och . Jag hörde anförande tidigare,där han gav en i princip korrekt beskrivning. Det märkliga är ju att dettastora biståndsprojekt kom till helt och hållet på lösa boliner underfolkpartiregeringens tid. Det är från början ett affärsprojekt för SkånskaCement, som företaget lyckades göra upp med Sri Länkas regering om. Sedan med och som tillskyndare trätt inoch tagit ansvar för det. Det är naturligtvis korrekt, som sadetidigare, att vi har kommit in i det här och inte utan vidare kan dra oss undanfrån vårt engagemang. Men observera att Sri Länka får en ökning med 55 miljonerpå sin biståndsbudget - den högsta ökningen av alla - helt enkelt därför attden svenska staten och är tvungna att kratsa kastanjerna urelden. Den part som tar hem de stora vinsterna är Skånska Cement. Kotmale-projektetär en skandal. Det är ett uttryck som har använts av moderaternatidigare här om , men om säger moderaternaingenting. Jämfört med Bai. är verkligen en skandal. Dethar inte alls kommit till av biståndspolitiska eller liknande motiv. Det kommerinte att gynna befolkningen i . Man talar om konstbevattning, men vadför slags konstbevattning är det fråga om? Inte kommer den de fattiga böndernabland tamilerna. som bor i detta område, till godo. De slängs i stor omfattningtillbaks till , varifrån de en gång har kommit som plantagearbetare på1700- och . Nej, konstbevattningen skall användas av de storamultinationella företagen inom livsmedelsbranschen - av det som brukar kallasagro business. Det blir stora monokulturer för te, kaffe, citrusfrukter ochsådant, där man kommer att använda toppmoderna odlingsmetoder och maskinellutrustning som ger ett minimum av arbete men ett maximum av vinster för de storaföretag, av typen , som av Sri Länkas regering fått stora koncessionerinom området. Elkraften från , eller ,kommer inte att elektrifiera landsbygden i Sri Länka. Den är avsedd i förstahand för huvudstaden och andra städer där man har instiftat s. k. frizoner, -vi vet alla vad det är för något - där de stora multinationella företagen fårskattefrihet, billig arbetskraft och billig energi just från ,och kan kamma hem stora vinster. Vi borde egentligen inte alls satsa några biståndspengar iMahaweli- och , men sitter vi där och vi höjer summan tilldetta med 55 miljoner detta budgetår. Vi har föreslagit en blygsam minskning,10 miljoner, och vi tycker att det är motiverat, och vi anser att man så fortsom möjligt skall försöka dra sig ur det här projektet. Det ligger inte i linjemed biståndspolitiska mål. Det hjälper inte folket i Sri Länka, mendet göder de stora multinationella företagen, och det ökar aktievinsterna fördem som har aktier i . Internationellt utvecklingssamarbete m. m. 75SÖREN HÄGGROTH (s): Jag skulle vilja börja med att läsa uren ungelevs uppsats som är hämtad från en tidning som jag har läst. Han skriver såhär: "Klockan var , jag hade settkvällsnyheterna på TV. Det är synd att det skall vara så mycket svält,oroligheter, krig, arbetslöshet och fattigdom i världen. Om alla hade så deklarade sig behövdes inte vapen eller annat som man behöver i krig. Freden ärmöjlig om bara alla slutar tänka på sig själva och i stället tänker på sinamedmänniskor. I stället för vapen och lyx kan man köpa mat, kläder och annat tillalla de som behöver och som har det svårt. När jag gick till sängs tänkte jaghela tiden på detta. Vi måste ha fred, annars kommer vi att försvinna." I all sin enkelhet visar denna unga människas uppsats pådet orimliga förhållande som råder i världen. Ty ingen kan bestrida följandefaktum: Varje gevär som tillverkas, varje krigsfartyg somsjösätts, varje raket som avfyras är till slut en stöld från dem som hungraroch inte har mat, en stöld från dem som fryser och inte har kläder. Hundratalsmiljoner svälter, och de behöver bröd för att överleva, inte kanoner och kulor. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Det går aldrig att åtskilja behovet avbiståndspolitik från behovet av nedrustningspolitik i världen. Även om Sverigeskulle fördubbla sina biståndsanslag, kommer miljoner barn att svälta och lidanöd - lida av svält så länge galenskapen med nya upprustningar tillåts fortsätta.Därför är det ett ofrånkomligt faktum att människor måste bestämma sig förnedrustning eller för att för all tid döma människor till svält och ofrihet. Jag tyckte att det var nödvändigt att också göra dén härtypen av markering. Jagskall nu övergå till att behandla reservationerna 30 avmoderaterna, 31 av och 32 av vpk. Samtliga reservationer berörbiståndet till . I reservation yrkas på ett oförändratbistånd, dvs. att man bibehåller de 50 miljoner som vi har haft. Närdet gäller reservation vill man i stället för att höja biståndettill fördela de 25 miljonerna även på andra länder i Centralamerika.Vpk yrkar på att man skall öka biståndsanslaget till 85 miljoner. Läget i är bekymmersamt. Landet är i stort behovav såväl materiella som direkta ekonomiska hjälpinsatser. De resurser somlandet förfogar över i vad gäller de mänskliga och de materiella resursernaskulle så väl ha behövts för att återbygga och starta utvecklingsarbete efterfrigörelsen från Somozas tyrannvälde. Tyvärr tvingas nu den sandinistiskaregeringen att använda och styra stora delar av sina resurser till att försvaralandets gränser och sina erövrade rättigheter. Hotet, som vi nära nog dagligenfår rapporter om, kommer från f. d. medlemmar i den störtade diktatorn .