prot · G609148 · 1982-12-31 00:00:00 — Detta bidrag skall användas för att täcka extrautgifterför lokaler, utrustning o. d. och kan också underlätta för kommunerna att hyrautbildning som är förlagd till företag. Till detta kommer att regeringen ikompletteringspropositionen, som avlämnades till , föreslär enytterligare ökning av gymnasieskolan med 2 000 platser för olika former avpåbyggnadsutbildning. Utgångspunkten för regeringens förslag till dimensioneringhar varit att erbjuda ungdomar gymnasieutbildning som kan tillmötesgå derasintressen med beaktande av vad som är möjligt för kommunen att anordna och medhänsyn till arbetsmarknadens efterfrågan på utbildad personal. I nuvarande lägemed stora ungdomskullar och en svär arbetsmarknad finns det dock betydandesvårigheter att klara en riktig avvägning av dessa tre kriterier. Inom exempelvis utbildningssektorn för jord, skog ochträdgård (JST) föreslås en minskning av antalet utbildningsplatser iförhållande till budgetpropositionen 1982, trots att antalet sökandeöverskrider dimensioneringssiffran. Detta kan förefalla underligt om man intesamtidigt ser till vad huvudmännen i praktiken har möjlighet att anordna. Platsantalet på JST-sektorn i årets budgetpropositionutgör helt enkelt en anpassning till verkligheten. Vi har tagit bort"luftplatserna". Vår ambition är att den dimensionering som riksdagentar ställning till också skall kunna omsättas i verkliga utbildningsplatser ochinte bara vara till för att pryda dimensioneringsstatisfiken. Det är också värtatt notera att platserna på JST-sektorn i vårt förslag ökar, jämfört med vadsom verkligen lades ut . Önskemål om en ytterligare ökning kantillgodoses med den reservpott av ospecificerade platser som finns. På längresikt hoppas jag också att JST-sektorn skall kunna byggas ut, även omhuvudmännens planer inte tyder på någon större expansion. Inom sektorn för humanistisk-samhällsvetenskapligutbildning (HS) är det relativt enkelt för kommunerna att anordnautbildningsplatser. Det kan dock inte vara försvarligt att ohämmat ökadimensioneringen inom denna sektor, som har den minst yrkesinriktade karaktärenoch som i allmänhet kräver ytterligare utbildningspåbyggnad inom eller utanförhögskolan som grund för ett arbete. När vi har fått de preliminärauppgifterna pä sökanden till gymnasieskolan, visar det sig att efterfrågan pågymnasieutbildning ökat ytterligare och mer än vad som förutsetts. Trots attantalet 16-åringar inför /84 minskar med ca 1 500, ökar från1982/83 antalet behöriga förstahandssökande med ca 7 000 i förhållande tillförra året. Den ökade gymnasiedimensionering som föreslås ibudgetpropositionen riskerar därmed att vägas upp av det kraftigt ökade antaletäldresökande, dvs. sökande som är . Det är självfallet glädjande attså många som inte varit motiverade för studier nu efterfrågar engymnasieplats, även om det skapar svårigheter att bereda alla plats. Motbakgrund av vad vi f. n. vet om tillgång och efterfrågan på platser i Anslag till gymnasiala skolor m. m. Anslag till gymnasiala skolor m. m. gymnasieskolanundersöker vi nu inom möjligheterna att ytterligareöka antalet platser på sådana studievägar som kan ge en god förberedelse förarbetslivet. Jag anser att vi har rätt att se på vårgymnasieskola med stolthet. Kvalitetsfrågorna måste naturligtvis alltidgranskas kritiskt. Och visst finns det brister, t. ex. de lärarlösalektionerna, en pedagogisk innovation av tidigare regering som är värd sinkritik. Det är därför min ambifion att avskaffa de lärarlösa lektionerna ochatt prioritera denna fråga i höstens budgarbete. En annan kvalitetsfråga av stora mått är att slå vakt omgymnasieskolans yrkesutbildning mot alla försök att omvandla den till vanliginskolning i arbetslivet och snävt företagsinriktad utbildning. Jag menar attyrkesutbildningens bredd och kvalitet är av utomordentlig betydelse för såvälungdomarna som arbetslivet, en åsikt som tyvärr inte delas av alla riksdagenspartier. Trots våra ansträngningar att ge varje ungdomgymnasieutbildning kan eller vill inte alla delta i denna. I åretsbudgetproposition har regeringen därför föreslagit ett omfattandeåtgärdsprogram för ungdomar utanför gymnasieskolan. Vi har bedömt att detsystem av ungdomsåtgärder som finns är snårigt och svåröverskådligt.Dessutom är det inte tillräckligt effektivt. Regeringen har därför ansett det nödvändigt att samla deolika åtgärderna i ett mer enhetligt system och öka de ekonomiskaresurserna till verksamheten. Statsbidraget till kommunernas uppföljningsansvarför ungdomar kommer enligt förslaget att uppgå till drygt enkvarts miljard kronor. Förslaget är utformat så att det lokalt skall kunnaanpassas till varje ung människas behov och önskemål. Därför skall detupprättas en individuell plan för varje ungdom där placering ute i arbetsliveti form av ungdomsplats varvas med inslag av olika former av utbildning. Avsikten är att uppföljningsverksamheten skall sträcka sigfram till den dag ungdomen får fast arbete, kommer in pä reguljär utbildningeller fyller . Målet för uppföljningsverksamheten skall ständigt vara attså snabbt som möjligt försöka slussa över ungdomarna till gymnasieutbildningeller stadigvarande arbete. Därför skall planerna omprövas tillsammans med denunga människan . Regeringsförslaget har utarbetats i nära samverkan medKommunförbundet och parterna på arbetsmarknaden. Deras önskemål har bl. a.lett fram till att kommunerna får stor frihet att själva finna lämpliga formerför hur det nya systemet skall organiseras. Fördelen med organisationsformersom inte binds upp av centrala beslut är dels att de kan bidra till attavbryåkrafisera verksamheten, dels att de kan ge möjligheter till en anpassningutifrån varje enskild kommuns förutsättningar och behov. Regeringen har alltså valt att föreslå ett enhetligtsystem - och att t. ex. avskaffa konkurrensen mellan yrkesintroduktion ochungdomsplatser. Vi utgår därvid från det avtal som slutits mellan parterna päarbetsmarknaden omungdomsplatser i arbetslivet. Därmed har inskolningen i arbetslivet den störstaförutsättningen att fungera från såväl elevens och skolans som arbetsplatsenssynpunkt. Jag ser också en stor fördel i att parterna i vad gällerungdomsplatser på förhand reglerat försäkringsfrågor, ungdomens arbetsrättsligaställning, ersättningsfrågorna etc, som annars skulle kunna bli föremål föromfattande tvister lokalt mellan arbetsplatsen och skolan. Trots att det självfallet kommer att finnasövergångssvårigheter - som det allfid finns när nya förslag skall genomföras -är det min övertygelse att det under kommande läsår skall vara möjligt attåstadkomma ett heltäckande program för ungdomar som inte deltar iutbildning eller har jobb. Uppföljningsansvaret skall då vara så utbyggt attungdomarna inte längre skall behöva gå utan meningsfull sysselsättning. Slutligen, herr talman, några ord om gymnasieutredningensbetänkande, som har remissbehandlats och debatterats ingående under helaförra året. På grundval av betänkandet och remissmaterialet pågår f. n. ettarbete inom med en proposition om riktlinjer förgymnasieskolans långsiktiga reformering. Den nuvarande gymnasieskolan fick sin design i början av1960-talet. Min uppfattning är att många av dagens gymnasieutbildningarfortfarande fungerar bra. Ändå tränger sig behovet av förnyelse fram.Gymnasieskolan som helhet måste ges en utformning som bättre svarar mot de kravsom kommer att ställa. Ett reformarbete med sikte pä en förnyelse avgymnasieskolan bör enligt min mening starta i ett omfattande försöks- ochutvecklingsarbete. Därigenom kan vi med lokalt förankrade erfarenheteråstadkomma den stegvisa förnyelse av gymnasieskolan som en överväldigandemajoritet av remissinstanserna har förordat. Jag räknar med att lägga fram riktlinjer för det kommandereformarbetet i en proposition . Min avsikt är att propositionenskall ge måloch ramar för det långsiktiga reformarbetet. Till detta kommervissa mera konkreta förslag som snabbt behöver genomföras, bl. a. med anledningav förändringar av . Det blir därmed möjligt för att redan undernästa budgetår ta ställning till den långsiktiga utvecklingen av gymnasieskolanunder . Det beslutet blir sedan vägledande för det omfattandeförsöks- och utvecklingsarbete som.är tänkt att starta /85 och somsenare kan komma att resultera i flera propositioner under resten av 1980-talet,allteftersom utvecklingsarbete och försöksverksamhet börjar ge resultat i formav mer konkreta beslutsunderlag. Det är glädjande att kunna konstatera att intresset förgymnasieskolan är stort både här i och utanför. Inte minst kanman avläsa det genom de många motioner som lämnats till årets . Reservationerna till utskottsbetänkandet kan verka många.Ändå finns det en bred uppslutning här i kring de grundläggandefrågorna, vilket säkerligen är en fördel för de många som skall förverkligabesluten att göra gymnasieskolan ännu bättre. Anslag till gymnasiala skolor m. m. Anslag till gymnasiala skolor m. m. 26GÖRAN (): Jag får börja med att säga att jag tycker attdet är roligt att utbildningsministern är med och ger en inledning tilldebatten omkring gymnasieskolan. Jag hade kanske väntat mig att vi i utbildningsministernsanförande skulle ha fått veta en del nyheter. var det i stort sett ingetannat än en redogörelse för vad som finns i budgetpropositionen, bortsett frändet avsnitt som skulle gälla gymnasieskolans reformering. Men inte heller därkom några direkta nyheter utöver vad vi redan vet genom tidigare SÖ-konferensoch pressmeddelande i samband med denna konferens. Det finns kanske av denanledningen inte skäl till att just nu debattera den utformning somgymnasieskolan skall få. Men vi har anledning att hoppas att det löfte som mereller mindre har framställts om att man skall ta mycket stor hänsyn tillremissinstansernas uppfattning också kommer att avspegla sig i denförsöksverksamhet oeh den reformering som skall äga rum. Därefter, herr talman, går jag över tillutbildningsutskottets betänkande nr 21, som behandlar frågor om anslag tillgymnasieskolan m. m. Till det betänkandet är fogade en lång rad reservationer,närmare bestämt 24 stycken, och ett par särskilda yttranden. Jag kommer i mitt anförandeatt behandla flertalet av dessa; dock kommer frågorna om åtgärder inomkommunernas uppföljningsansvar och om ett nytt system för lärlingsutbildningatt beröras av mina partikamrater . Utskottet behandlar först gymnasieskolans dimensioneringinför /84. Moderata samlingspartiet accepterarbudgetpropositionens förslag till totaldimensionering, men har framhållit i sinpartimotion 1982/83:581 att elevernas önskemål om utbildning i högre grad änvad budgetpropositionen tillgodoser måste styra utläggningen av intagningsplatsernapå gymnasieskolans olika linjer. Av vad som anförs i budgetpropositionen om degrundläggande förutsättningarna för dimensioneringen av gymnasieskolan framgårklart svårigheterna att i nuvarande läge, med stora ungdomskullar och enbesvärlig arbetsmarknadssituation, erbjuda alla ungdomar utbildning som bådetillmötesgår deras intresse och tillförsäkrar dem arbete efter utbildningen. Det är vår absoluta uppfattning, att inga prognoser beträffandearbetsmarknaden, hur seriöst utarbetade de än må vara, kan anses vara såträffsäkra att de bör väga tyngre än elevernas eget, genom valet av studieväguttalade, intresse för en viss utbildning. Elevernas intresse och motivationför den önskade utbildningen spelar troligen en större roll för möjligheternaatt senare få arbete än aldrig så goda arbetsmarknadsprognoser för en annanstudieväg. Dimensioneringstalen för gymnasieskolans olika sektorerbör därför inte, enligt vårt synsätt, definitivt få låsa den slutligautläggningen av intagningsplatser. Vi förordar att SÖ, sedan elevernas val avutbildningsväg är känt, ges ökade möjligheter att anpassa dimensioneringen avgymnasielinjerna efter elevernas önskemål. Jag yrkar därför bifall till reservation 1. Enligt dennya planeringsordningen för gymnasieskolans dimensionering fastställselevplatsramarna för tre budgetår i sänder. För det andra och det tredje årethar ramarna karaktären av planeringsramar. Den nya planeringsordningen hartillkommit för att ge bättre förutsättningar för en långsiktig planering, därstörsta möjliga hänsyn kan tas till olika lokala behov och förutsättningar. Detär därför viktigt att ändringar i de preliminära ramarna så långt möjligt kanundvikas. Moderata samlingspartiet finner det av den anledningenangeläget att regering och riksdag ägnar större uppmärksamhet åt denlångsiktiga trendinriktningen, när det gäller dimensioneringen avgymnasieskolan. Osäkerheten om framtiden försvårar långsiktiga beslut omutbildningsplaneringen. Detta understryks också i utbildningsekonomiskautredningens informationsskrift Utbildning, produktion, samhälle. Vi kankonstatera att vi mer eller mindre medvetet utbildar många av våra ungdomar förarbetslöshet. Det kommer i än högre grad än nu att föreliggasvårigheter att erbjuda alla ungdomar sådan utbildning som med säkerhet ledertill ett arbete för vilket man är utbildad. Dessa skäl talar för att våra ungdomarerbjuds ökad möjlighet till den kvalitativt goda, allmänbildandeallroundutbildning som gymnasieskolans treåriga linjer ger. Jag yrkar därför bifall till reservation 3.Beträffande reservationer nr 2 och 4 vill jag anföra, att syftet meddessa väl tillgodoses genom bifall till reservationerna 1 och 3, som jagtidigare har redogjort för. Som jag nämnde inledningsvis kommer senare idebatten att redovisa vårt förslag till ett nytt lärlingssystem. Jag skall härendast i korthet beröra den lärlingsutbildning som som försöksverksamhetpågår inom gymnasieskolans ram. Denna har mötts med ett positivt intresse, ochutskottets borgerliga ledamöter vill i reservation 5 peka pä det angelägna iatt underlätta en utbyggnad av lärlingsutbildningen. Vi finner det därförviktigt att det tillfälliga stimulansbidrag som utgår till kommunerna förvarje nyfillkommen elev på de investeringskrävande utbildningarna inom industrioch hantverk också kan användas för ett särskilt bidrag till arbetsgivare somåtar sig att utbilda lärlingar inom ramen för försöksverksamheten med gymnasiallärlingsutbildning. Jag yrkaralltså bifall till reservation 5. I reservation 6, herr talman, återkommer ett krav som vimoderater länge framfört. Vi finner det naturligt, att de elever som fårmöjlighet att läsa ämnet svenska som främmande språk också erhåller betyg iämnet. Jag yrkar därför bifall till reservation 6. Den kombination av specialintressen och gymnasiala studiersom skisserar i motion 1982/83:967 finner vi intressant, men vikan, med hänsyn till att det inte går att överblicka kostnadskonsekvenserna,inte tillstyrka motionen. Vi förutsätter emellertid, att den försöksverksamhetsom regeringen säger sig vilja initiera till följd av gymnasieutredningensbetänkande skall ge utrymme för försök också med denna inriktning. En majoritet av utskottets ledamöter finner att det avstatsfinansiella skäl inte går att avskaffa självstudietimmarna igymnasieskolan fr. o. m. budget- Anslag tiU gymnasiala skolor m. m. Anslag till gymnasiala skolor /84, som krävts i ett antal motioner. Beslutet attinföra självstudietimmar var främst motiverat av besparingsskäl. Det var intenågon pedagogisk innovation, som utbildningsministern behagade kalla det.Moderata samlingspartiet anvisade vid ärendets behandling sedanandra vägar för hur besparingen kunde uppnås. Dessa förslag angavs också avutskottet som vägar för att helt eller delvis undvika självstudiefid. Mångaskolor har också använt sig av de rekommenderade möjligheterna. Vi kan av dessaskäl inte acceptera majoritetens motivering till avslag på de motioner somkräver självstudietimmarnas avskaffande, utan vi yrkar bifall till reservafion8 och avslag på reservationerna 9 och 10. Slutligen, herr talman, några ord om reservationerna 23och 24, som rör bidrag till undervisningsmateriel inom gymnasieskolan. Vifinner att en ytterligare utbyggnad av gymnasieskolans institutioner föryrkesutbildningar, som kräver dyrbara investeringar, inte är försvarbar motbakgrund av det statsfinansiella läget och det faktum att gymnasieskolanselevkullar kommer att sjunka kraftigt . Vi har i vårmotion 1982/83:2174 anvisat andra vägar att klara de ifrågavarandeutbildningarna till lägre kostnader. Vi viM därför minska det av regeringenföreslagna anslaget med 80 milj. kr. och anvisa 55 milj. kr. till bidrag tiUundervisningsmateriel inom gymnasieskolan. Jag yrkar därför, herr talman, bifall också tillreservationerna 23 och 24. 27LARZ (): Gymnasieskolan är aktuell på mänga sätt. Denär utsatt för stora påfrestningar genom att sökandetrycket är större ännågonsin. Detta hänger naturligtvis samman med det välkända faktum att vifortfarande har stora 16-årskullar och att vi har en svär arbetsmarknad förungdomar. Därtill kommer att antalet äldresökande har ökat mycket kraftigtunder senare år. Allt det här sammantaget har ställt stora anspråk på denkvantitativa utbyggnaden. Men inte nog med detta. har gymnasieskolan fåttlov att genomgå en strukturell förändring med ett ökat antal platser pä linjeroch utbildningsvägar som syftar till en yrkesutbildning pä bekostnad av de rentstudieförberedande utbildningsvägarna. Lät mig, herr talman, redan inledningsvisslå fast att landets kommuner har klarat den uppgiften pä ett mycket hedrandesätt. Inte minst har även mindre kommuner utan egengymnasieskola visat stora ambitioner att sörja för sina ungdomar, och därförgav den förutvarande mittenregeringen också vidgade möjligheter att anordnagymnasieutbildning även utanför G-ort. Gymnasieskolan är till dels också aktuell därför att denstår inför en förändring. Vi har noga tagit del av vad utbildningsministernhaft att säga i den här frågan nu och tidigare. Vi kan med visstillfredsställelse konstatera att partimotion om gymnasieskolantydligen gjort ett djupt intryck i kanslihuset, eftersom det är så mångatankegångar, för att inte säga formuleringar,som vi kan känna igen i utbildningsministerns tal. Detta tycker vi är bra, menvi har svårt att förstå att man då i rent partinit måste avslå vårayrkanden här i kammaren. Så långt sträcker sig tydligen inte generositeten är beredd att öppet tillstå att vi haft rätt på väsentliga punkter. Mentill detta får vi säkert anledning att återkomma när den aviseradegymnasiepropositionen dyker upp fram emot hösten. Jag anknöt inledningsvis till gymnasieskolansdimensionering. I reservafionerna 2 och 4 har vi från sida redovisatvår syn på dimensioneringen av en av gymnasieskolans sektorer, nämligen densom rymmer utbildningar för jordbruks-, skogsbruks- och trädgårdsnäringarna.Det är visserligen gymnasieskolans minsta sektor, men den är därför inteoviktig. Här har regeringen, med utskottsmajoritetens gillande, föreslagit enminskning från innevarande års 2 700 platser till 2 400 för /84.Detta är enligt regeringen oeh utskottsmajoriteten ändå en viss ökning iförhållande till det faktiska antalet utlagda platser, somvar 2 312. Här skulle alltså finnas ett teoretiskt utrymme att inrätta nästantre helklasser ytterligare fr. o. m. . vet alla att det tar ganska läng tid att starta enutrustning. Det skall till lokaler, lärare och utrustning. Det är också förenatmed betydande kostnader. Därför är nog en troligare tidpunkt. Då blir min fråga till utbildningsministern: är beredd att satsa på en ökad utbildning när man vet attplaneringsramen för det därpå kommande året är ytterligare 200 platser mindre?Nej, sanningen är nog den att det här inte finns några ambitioner för en störreutbildningsvolym. Detta är nog tvärtom ett uttryck för den traditionella socialdemokrafiskapolitiken med ett krympande jord- och skogsbruk som mål. Utskottet har tidigare anslutit sig till de kriterier somanges i budgetpro-posfionen för hur utbildningsutbudet bör styras. Det är fördet första ungdomarnas intresse för utbildningen i fråga. Här vet vi att detfinns nära 2,5 gånger så många behöriga förstahandssökande som det finnstillgängliga utbildningsplatser. Det är för det andra arbetsmarknadens behovoch möjligheter att ge sysselsättning åt dem som gått igenom utbildningen. Härvet vi också att det finns ett sådant behov och en efterfrågan på ungdorhar medjordbruks- och skogsbruksutbildning. Det finns få utbildningar där man efteravslutad skolgång kan redovisa så låga arbetslöshetstal som just denna. Det tredje kriteriet är kommunernas - i det här falletlandstingskommunernas- möjligheter att anordna utbildningen. Dä blir min andrafråga: Tror utbildningsministern verkligen att landstingen saknar möjligheteroch resurser att lägga ut några hundra platser ytterligare? I budgetpropositionen och i presskommenterar harutbildningsministern sagt - och vi hörde det igen alldeles - att detta ärett försök "att pressa så mycket luftplatser som möjligt ut ur systemetför att ge så många som möjligt en reguljär gymnasieutbildning". Och dåmåste jag fråga utbildningsministern: vilket sätt kan någon få en reguljärplats i gymnasieskolan genom att regeringen sänker ambitionsnivån förJST-sektorn? Anslag tiU gymnasiala skolor m. m. Anslag till gymnasiala skolor m. ni. en sökamöjligheter att stimulera fram ytteriigare platser på det här området. I reservation 5 återkommer vi till värt tidigare krav attdet särskilda sfimulansbidraget inom industri- och hantverkssektorn även bordekunna utgå för att stimulera fram ytterligare platser i lärlingsutbildning, idet nu aktuella fallet för . Majoritetens avslagsmotivering ärlika tunn nu som . Man vill helt enkelt inte ändra i villkoren för enpågående försöksverksamhet. Det är bara att med beklagande konstatera attprinciperna och presfigen här är viktigare än att få fram ytterligareutbildningsplatser i . I reservation 8 kan man konstatera att vi i långa styckenhar en med majoriteten gemensam text men att vi drar olika slutsatser avdensamma. Den viktigaste skillnaden är dock att vi reservanter slår fast attskälet till att beslutade att ge kommunerna möjlighet att lägga utett begränsat antal självstudietimmar var beroende av ett tidigareriksdagsbeslut om besparingar inom gymnasieskolan. Utskottsmajoriteten harförsökt - och även utbildningsministern - att göra det fill en pedagogiskinnovation, men då är man sent ute. beslöt den dåvarande regeringen med JosefWeijne som ecklesiastikminister att i kraft av sin administrativalagsfiftningsrätt - och därmed utan hörande - reducera antaletlektioner i realskolan med (SFS 1950:60). Formellt motiverades åtgärdenmed angelägenheten av att minska elevernas arbetsbörda, men reellt bottnadeden i den svåra bristen på läroverkslärare. hade fått iuppdrag att utreda frågan och hänvisade i sitt betänkande SOU 1950:4 till"överansträngningsmotiven" men fortsatte: "När överstyrelsen principiellt är beredd att stödjade strävanden, som kommit till uttryck i statsrådets direktiv, bestämmesämbetsverkets ståndpunkt dock icke uteslutande av dessa skäl. Bakomöverstyrelsens inställning står som en nödvändig förutsättning jämväl en höguppskattning av det inre framstegsarbetet på skolans område och dessmöjligheter. Den måttliga reduktion av timplanen som statsrådet begär kan sessom en utdelning från ett växande kapital, vilket skapats och vidmakthällesgenom produktivt pedagogiskt arbete." Så var det med den innovationen, . Dettaingrepp var långt mer drastiskt än de åtgärder som vidtagits igymnasieskolan. Allt detta är nu historia. Vad som är intressantare ärregeringens intentioner inför det kommande budgetåret, och då är det värt attobservera att uppdraget till SÖ innehåller en beställning att "i sinanslagsframställning pröva och redovisa omprioriteringar inom sitt verksamhetsområdeså att eleverna kan fä lärarhandledning även under den del av studietiden somhittills normalt varit lärarlös". Det innebär att de gymnasieskolor som har lyckats attgenom egna omprioriteringar slippa lägga ut självstudietid får fortsätta somförut, medan däremot de skolor som lagt ut självstudietid nu kommer att belönasmed ett extra resurstillskott. Pengarna i sin tur skall tas från någon annandel av