prot · G60972 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:72 Förhandlingarna leddes till en början av tredje vice talmannen. 12 §Allmänpolitisk debatt (forts, från prot. 45JÖRGEN () replik: Före middagspausen visade jag med hjälp av enrad exempel att socialdemokraterna i fråga efter fråga sade en sak före valetoch gjorde någonfing helt annat efter valet. Många människor känner sig luradeoch är mycket upprörda över de dubbla socialdemokratiska budskapen. Jagförsökte också få i gång en debatt med industriministern och ställde därför ettpar raka frågor till . Tyvärr fick jag inga svar, och det ärdärför som jag nu återkommer. Men innan jag ställer mina frågor vill jag ta uppvad sade om forskning och utveckling. Han framställde nämligensatsningar på det området som någonting som socialdemokraterna har kommit påalldeles själva. Sä är det ju inte alls. Forskningssatsningar hade mycket högprioritet som hade ett regeringsansvar. Hur kundesocialdemokraterna före valet tala om att skriva upp den svenska valutan, föratt sedan som en av de första åtgärderna efter valet, i regeringsställning,åstadkomma en omfattande devalvering, dvs. göra precis tvärtom? Hur kunde niföre valet tala om en inflation på , för att sedan åstadkommaen inflation som ni själva nu tror skall bli dubbelt så stor? Tror ThagePeterson att svenska folket efter era utfästelser i valrörelsen förväntade sigatt ni i er egen finansplan skulle förutspå en reallönesänkning på ? Jag vågar påstå att frågorna är enkla och klara och attmånga människor med stort intresse kommer att ta del av industriministernssvar. Jag skall inte ta upp en allmänpolitiskdiskussion med . Jag förstår att han har svårt att komma över detförkrossande valnederlaget, men jag tycker att han skall få fortsätta att i sinkammare fundera över vad som var orsaken till att det gick så katastrofaltdåligt för hans parti. Jag vill i stället återkomma till hans inlägg föremiddagspausen och knyta an till vad jag sade i mitt inlägg, nämligen att denpolitik som företräder i hög grad har orsakat flera av de problemsom vi har i . Det vore väl ändå för magstarkt av förneka det. kom en rad förlorade år för svensk industri.Den ekonomiska tillväxten avtog. Såsmåningom försvann tiotusentals industrijobb - under de borgerliga årenförsvann inte mindre än 160 000 industrijobb. Industriinvesteringarna sjönktill en katastrofalt låg nivå, medan andra länder kunde öka både industriproduktionoch industriinvesteringar. Arbetslösheten sköt i höjden på ett närmast tragisktsätt. Det var detta som jag stillsamt ville påpeka för medanledning av övertonerna i hans inlägg i debatten. Jag vill dessutom påpeka att ett genomgående drag ifolkpartiets partimotioner när det gäller industri- och näringspolitiken nu äratt man kräver färre statliga ingrepp i industrin, friare marknadshushållning,privatisering av statliga företag, osv. Det genomgående draget är nu heltplötsligt att staten skall lägga sig i mindre, alltmer skall beslutas av deenskilda företagen inom de s. k. marknadskrafternas ram. Med tanke pä hur felde borgerliga regeringarnas ingrepp blev, har jag viss förståelse för desynpunkter som de borgerliga nu har, efter valet. Ändå kan jag inte låta bli att göra den reflexionen attdet går oerhört snabbt för en del polifiker att tänka om. Efter att hagenomfört den största socialiseringskampanjen av svensk industri som någonsinhar ägt rum i vårt land, vill nu de borgerliga med folkpartisterna och herrUllenhag tänka om och i stort sett sälja ut alltihop. Det står att läsa i demotioner som parti skriver. Då frågar jag mig: Varför lät man iså fall staten gå in under de sex regeringsåren? Var det bara för att skydda degamla ägarna, för att skydda kapitalet? Det är faktiskt en omvändelse som ärvärd att ta fram i rampljuset. Under de borgerligas regeringstid mångdubbladesde statliga subventionerna och ingreppen. vill man i alla fall snabbt dratillbaka allt detta. Maktkoncentrationen var en av s. k.hjärtefrågor. I växer inte de stora företagen ihop, stoddet på affischer . Hur blev det, ?Jo, sällan har koncentrationen och sammanslagningarna av företag skett säsnabbt som då parti skötte rikets affärer. skallman helt plötsligt sprida makten och göra fler delaktiga av besluten. Det geren följdfråga: Hur kommer det sig att ni inte tog den chansen när ni hade den? Jag har, herr talman, tagit uppdetta närmast för att belysa de frågor som har berört i sinaolika jämförelseresonemang och för att peka på att man, innan man kastar sten,skall se efter i vilken sorts hus man sitter. När ni äntligen fick chansen attvisa vad ni kunde, avslöjades ni. Jag upprepar igen: Följden av ert regerande blev attindustriproduktionen sjönk, att industriinvesteringarna minskade katastrofaltoch att 160 000 jobb förlorades i den svenska industrin. Det var det arv somden socialdemokratiska regeringen fick överta. Det var den gåva som herrUllenhags parti var med och överlämnade till den socialdemokrafiska regeringen.Ställningen för kronan, valuta, var i det sammanhanget så svag att denförsta åtgärd som den socialdemokratiska regeringen fick vidta var att skyddakronan. Det trodde jag inte att jag skulle behöva gå upp i talarstolför att tala om för , inte heller att vi genom devalveringen villestärka den svenska industrins konkurrenskraft både på hemmamarknaden och påexportmarknaderna. Jag nämnde i mitt anförande att devalveringen redan harvisat sig framgångsrik däri att man har vunnit marknadsandelar, att det harblivit mera förmånligt att göra affärer på hemmamarknaden med svenska företag,att underleverantörernas ställning har stärkts och mycket annat. kan man sepositiva effekter av devalveringen och av den politik som den socialdemokratiskaregeringen för. 47JÖRGEN () replik: Detär litet märkligt, det vi nu får höra. Jagvet inte om lyssnade på debatten . Då framträdde OlofPalme med helt andra budskap än de kommer med. taladeom att riva ned murar och om historiska uppgörelser, och var utomordenligtvänlig. återfaller igen till situationen före valet och talar nedlåtandeom den eländiga borgerliga politiken och om det eländiga arv som vi har lämnatefter oss. Jag får inte ekvationen att gå riktigt ihop. Kan man inte tänka sigatt någon samordningsminister rycker ut och klarar ut det socialdemokratiskabudskapet, så att det inte blir dubbelt t. o. m. under samma debatt? Att det ärdubbelt när det gäller vad som hände före valet och vad som händer efter valet,det har jag tidigare visat med stor tydlighet. Vari övertonerna skulle bestå förstår jag inte. Jagciterade vad och andra har sagt före valet. Det går alldelesutmärkt att läsa innantill. Ni gick ut och förespeglade svenska folket eninflation pä . Det står svart på vitt. skriver ni själva att den blirdubbelt så stor. Och även om inte tycker att mina frågor ärsärskilt intressanta, så måste väl rimligen ha stött pä egnaväljare som har ställt just den fråga det här gäller. För ni visste väl hureländig ekonomiska situation var, när ni före valetgick ut och pratade om den här låga inflationstakten. Sedan vore det mycket fint om kunde användaen liten del av sitt länga inlägg- jag har , herr talman - tillatt åtminstone försöka svara på de frågor jag ställde. De var mycket enkla ochklara. kunde ni säga en sådan sak om inflationen före valet? När det gäller devalveringen så vet jag vad en devalveringberor på. Det behöver inte industriministern undervisa mig om.Men hur kunde ni före valet gå ut och prata om revalvering? Det är ju det somär det egendomliga. Jag har det också svart på vitt - i en vacker röd bok somsocialdemokraterna gav ut i valrörelsen. Slutligen är det kanske något konstigt att resultatet avden socialdemokratiska politiken blir en reallönesänkning - det säger nisjälva - på . Tror ni att det var vad era lyssnare på eravalmöten förväntade sig - att ni skulle skriva i en finansplan att lönernaskulle sänkas ? Jag upprepar igen att jag möjligen kan haförståelse för att har svårt att komma över valnederlaget men atthan bör använda något annat forum än kammare för att uttrycka dennaförsmädelse. Sedan förstår jag också att gärna villglömma de borgerliga regeringsåren och vad den borgerliga politiken innebar.Man behöver nog inte heller anstränga sig så mycket för att visa effekterna avden borgerliga politiken på svensk ekonomi och svensk industri. Den högaarbetslösheten, de sjunkande satsningarna på investeringar ochutvecklingsinsatser talar ju sitt tydliga språk. Jag påminde imycket lugna och försikfiga ordalag om vad det var för arv som densocialdemokratiska regeringen fick överta från partifränder. mån tog illa vid sig av att bli påmind om resultatet av degångna årens politik, så kan jag faktiskt inte göra någonfing åt det. Jag barapekade på hur läget var när den socialdemokratiska regeringen tog över, hurutvecklingen pä område efter område gick åt fel håll - och hur det fortfarandegår åt fel håll - och på de oändligt svåra problem som svensk industri ställsinför till följd av de låga satsningarna på investeringar, teknisk forskningoch utveckling och mycket annat. Tredje vice talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik. 49BENGT WITTBOM (m): I en strid ström rinner nu rapporterna in omhur arbetsmarknadssituationen försämras. Larmrapport efter larmrapport fill-kännagesi massmedia. Fler och fler människor ställs utanför den reguljäraarbetsmarknaden med allt vad det betyder socialt, ekonomiskt och mänskligt. Omutvecklingen fortsätter finns det risk för att enskilda människors tilltro tillriksdagens och regeringens möjligheter att vrida utvecklingen rätt kommer attfalla sönder och samman. styrs av en socialdemokratisk regering, som komtill makten till stor del genom att framställa sig som världsmästare på attklara full Under valrörelsen åkte man från kommunfill kommun, från bygd till bygd, och talade om vilken välsignelse densocialdemokratiska sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitiken skulle vara förjust den plats där man för ögonblicket befann sig. Efter valet är alltförändrat. talar man i stället om hur det kommer att ta att minskaarbetslösheten och om riskerna för en fortsatt växande arbetslöshet. Var är denfulla sysselsättning som skulle komma med en socialdemokratisk regering? Var äralla de glada, frejdiga socialdemokratiska valtalarna, nu närarbetslöshetsstatistiken, varselstatistiken etc. talar sitt tydliga språk? Nej, herr talman, vad socialdemokraterna har gjort eftervalsegern är precis motsatsen till vad som behövs för att vi i skallkunna förbättra situationen på arbetsmarknaden. Man har snabbt och effekfivtsett till att höja skatter, arbetsgivaravgifter, punktskatter,konsumtionsskatter etc. Man har infört nya skatter i form av vinstdelning, vinstbeskattning,försämrade stimulanser till sparande i riskvilligt kapital etc. Man hartillsatt utredningar som snabbt skall titta på möjligheterna att genomföralöntagarfonder. Och sist men inte minst - man har devalverat den svenskakronan med alla de effekter som det får för människors privatakonsumtion och därmed också för sysselsättningen inom den privatatjänstesektorn. Devalveringen, som det inom parentes sagt inte nämndes ettord om före valet, innebär att de enskilda medborgarna återigen får betalapriset för att socialdemokratin inte är beredd att slakta några heliga kor ochföra en politik som får i gång tillväxt och sysselsättning. Allt fler bedömareär överens om att devalveringen inte får de positiva effekter påindustriinvesteringarna och industrisysselsättningen som man räknat med.Förklaringarna är många, men av tidsskäl kan jag inte gå in på dem i dettasammanhang. Inte blir det ett enda extra jobb inom den privata tjänstesektorn -det är något som ändå måste sägas. Nej, tvärtom, tusentals jobb kommer att slåsut inom byggnadssektorn, handeln etc. talar nya rapporter om en snabbtstigande arbetslöshet inom t. ex. handeln. Det var det ingen som talade om förevalet. Då var det ingen som sade att de anställda inom handeln och övriga delarinom den privata tjänstesektorn borde akta sig för att rösta påsocialdemokratin. Ingen sade att det var just bland dessa människor som manskulle få betala den socialdemokratiska s. k. sysselsättningsoffensiven med attriskera att förlora sina jobb. Vad har man att säga till alla dehandelsanställda som vet att de kommer att förlora sina jobb ,beroende på devalveringens effekter? Vilka råd ger arbetsmarknadsministerntill en handelsanställd som just blivit av med sittjobb som ett resultat av regeringens ekonomiska politik? Regeringens budgetproposition, herr talman, vad gällerarbetsmarknadspolitiken vilar, som väntat, på traditionell socialdemokratiskgrund. Man angriper inte några av de grundproblem som vi har isamhällsekonomin. AMS-hysteringår upp i vad man skulle kunna kalla förtoppspinn. Aldrig har så mycket pengar lagts på konstlad sysselsättning somregeringen föreslår i årets budgetproposition. Regeringen undviker grundligtatt ens andas om alla skattehöjningar och arbetsgivaravgiftshöjningar somkommer att minska antalet riktiga jobb i det enskilda näringslivet. Man drar felaktiga slutsatser när det gäller det absolutaförhållandet mellan lönsamhet, investeringar och sysselsättningsutveckling. Manhöjer näringslivets kostnader. Man har inte ens gjort en ansats till attanalysera vad löneutvecklingen har betytt för den växandearbetslösheten. Kort sagt: Regeringen vill fortsätta att låta AMS varastädgumma. Men städgumman måste få större resurser, eftersom regeringens ekonomiskapolitik ökar arbetslösheten. Inte heller har några ansatser gjorts för att gestädgumman effektivare arbetshjälpmedel. Det hade varit klädsamt att , närarbetsförmedlingarna sviktar under trycket av en ständigt växande ström avarbetssökande, effekfivisera arbetet på arbetsförmedlingarna, i stället för attsitta med armarna i kors och åse hur arbetsförmedlingspersonal i stor skala ärfrånvarande från sina jobb. Det finns arbetsförmedlingschefer, fruarbetsmarknadsministern, som knappt kan sova - jag har träffatnågra av dem - när de tänker på de tjänstgöringsscheman som derasarbetsförmedlare har . Jag har tagit del av fakta om situationenpå en av arbetsförmed-hngar. Studerar man situationen där,, finner man att det inte blir många riktiga arbetsveckor perarbetsförmedlare. Dessa befinner sig på utbildning under en stor del av sinordinarie arbetstid. Det vore på sin plats att regeringen satte stopp för detsom nu pågår ute på våra arbetsförmedlingar. Arbetsförmedlandet måste inuvarande besvärliga situation ha högsta prioritet. Utbildning och byråkratiskaförändringar som tar personalresurser i anspråk måste få anstå tills trycket påarbetsförmedlingarna har lättat. Vad har arbetsmarknadsministern att säga till denarbetsförmedlingsföreståndare här i som på grund av påbud fråncentralt håll om utbildning och andra förändringar måste konstatera att halvapersonalstyrkan av arbetsförmedlare är frånvarande som listorna övermänniskor-särskilt ungdomar som vill komma och tala om sina möjligheter att fåett jobb - växer? Jag är intresserad av att få ett svar på denfrågan, och det tror jag att också landets arbetsförmedlingspersonal ärintresserad av. Men, herr talman, på en punkt skiljer sigarbetsmarknadsministerns budgetförslag principiellt från vad vi harsett. Regeringen och arbetsmarknadsministern konstruerar en ny finansfullmaktsom skall stå till regeringens förfogande om budgetpengarna och den ordinariefinansfullmakten upphör. Konsekvenserna av detta är alldeles uppenbara:riksdagens inflytande över arbetsmarknadspolitikens omfattning och inriktningkommer att minska avsevärt. Det kommer inte att bli som det varit tidigare -att , när regeringen behöver mer pengar till arbetsmarknadspolitiskainsatser, som vanligt får ta ställning till hur stora insatserna skall vara ochvilken inriktning de skall ha. möjligheter till insyn i arbetsmarknadspolitikenoch möjligheter att följa utvecklingen på arbetsmarknaden blirsjälvfallet mindre om regeringens förslag går igenom. Arbetsmarknadspolitikens resursallokering kommer ifortsättningen att skötas i slutna rum i kanslihuset. Detta, herr talman, gäller inte bara den borgerligaoppositionens förutsättningar utan det gäller självfallet också densocialdemokratiska riksdagsgruppen som, liksom vi andra, kommer att ställas åtsidan. Det är ett förhållande som jag tycker att vi riksdagsledamöter - bådeborgerliga och socialdemokratiska- måste säga nej till. Det är väl inte så attmedlemmarna i den socialdemokratiska riksdagsgruppen alldeles tysta kanacceptera att de fråntas möjligheterna att på vanligt sätt vara med och ta delav utformningen av och ansvarstagandet för arbetsmarknadspolitiken? Regeringens ekonomiska politik utgör detstörsta hotet mot de riktigt svaga på arbetsmarknaden. De som verkligen behöverstöd för att klara ett inträde på arbetsmarknaden kommer självfallet i kläm närregeringens politik resulterar i att en ständigt växande skara människor beredsAMS-arbeten och får första "tjing" på de resurser som regeringen ärberedd att bevilja . Förutom ungdomar utan yrkesutbildning ärsjälvfallet våra äldre som står utanför arbetsmarknaden, handikappade etc. ibehov av stöd och hjälp. Vi vanliga människor, arbetsmarknadsministern, måstekunna förlita oss på en ekonomisk politik, som gör att det skapas riktiga jobbi . För att bryta den negativa utvecklingen på arbetsmarknadenkrävs i första hand en helt annan ekonomisk politik än den regeringen står för.Vi måste se til! att öka tillväxten inom industrisektorn genom att stimulera ensnabb utveckling inom nya teknik- och affärsområden. Konkurrensmöjligheternaför den privata tjänstesektorn i förhållande till den offentliga måsteförbättras. Lönsamheten inom hela vårt privata näringsliv måste tillåtas ökakraftigt. Politiker och myndigheter måste sluta att reglera, beskatta ochsubventionera sönder vår marknadsekonomi. 1970-talets omfattande arbetsmarknadslagstiftningmåste ändras. Arbetsmarknadspolitiken måste få möjlighet att fungera somarbetsmarknadspolitik skall fungera. får arbetsmarknadspolitiken ta påsig ett större och större ansvar för sysselsättningen i vårt land. Inom ramen för begränsade resurser måstearbetsmarknadspolitiken i väsentligt större utsträckning ställa krav på enekonomisk politik, som inriktas på just ekonomisk tillväxt och därmed riktiga jobb.Sambandet mellan kostnadsutvecklingen och den totala arbetslösheten måsteklargöras för alla parter. Sambandet mellan hög lönsamhet, växandeinvesteringar och stigande sysselsättning måste vara den viktigastebeståndsdelen i en realistisk strategi för minskad arbetslöshet under1980-talet. Den tillsatta översynsutredningen måste arbetamed målet att göra AMS till en effektivare organisation. Nya vägar måste sökasför att bryta ned byråkratisk tröghet och ett starkt centraliserat arbetsförmedlingsmonopol. Bakom arbetslöshetssiffrorna, herr talman, döljer sig-ochdet har vi sagt tidigare - en trendmässig och mycket oroandeökning av arbetslösheten.Arbetslösheten för ungdomarna är , trots att en mycket stor delav AMS pengar satsas just på ungdomen. Om arbetslösheten bland ungdomar legatpå samma nivå som för den vuxna befolkningen, hade vi haft väsentligt lägrearbetslöshet i . Orsakerna till att särskilt ungdomar drabbas avarbetslöshet är väl kända. Vi måste dra konsekvenserna av dessa erfarenheteroch angripa grundproblemen. Med litet god vilja och en portion sunt förnuftgår det att komma till rätta med situationen. Det har vi moderater visat genomatt på bord lägga ett förslag om lärlingssystem. Grunden till vårtförslag har vi hämtat i , där man har en mycket lågungdomsarbetslöshet och över 150 000 lärlingar ute på arbetsmarknaden. Vårt förslag är självfallet inte färdigt i alla detaljer,men det är en bra plattform för ett snabbt utredningsarbete. Självfallet måstearbetsmarknadens parter vara med och utforma och bygga upp systemet. Om allaställer upp, borde det vara möjligt att ha ett förslag klart sent under hösten1983, men det förutsätter att samlar sig till ett beslut redan nu ivår. Vårt förslag har mött skilda reaktioner från socialdemokraternaoch från arbetsmarknadens parter. Det är alldeles uppenbart, herr talman - detvisar dessa reaktioner - att det finns en stor sympati för lärlingsutbildningockså i det socialdemokratiska partiet. Därför har vi inom moderatasamlingspartiet vissa förhoppningar - vi får höra vad arbetsmarknadsministernsäger - att vi tillsammans med socialdemokraterna skulle kunna fatta beslut omlärlingsutbildning redan i vår. Men det är under förutsättning att regeringenoch den socialdemokratiska riksdagsgruppen är beredda att slakta en och annanhelig ko. Vi moderater är öppna för synpunkter och alternativalösningar. Vi är beredda att sätta oss ned och diskutera här . Vårambition är att på ett konstruktivt sätt och med konkreta förslag försöka bidratill att minska arbetslösheten i . Vårt mål är att genomföra ettomfattande system för lärlingsutbildning i . Den viktiga ochöverskuggande frågan nu är: Ställer socialdemokraterna upp? 50LAHJA EXNER (s): Att förlora sitt arbete eller att aldrig fåen chans att komma ut på arbetsmarknaden är en svår och nedbrytande upplevelse.Människor har naturligtvis bytt arbete. Men förutsättningen föratt arbetsbytet skall upplevas som något positivt är att individen harinflytande över sin situation, kan få mer utvecklande arbetsuppgifter ochkanske t. o. m. större och mer tryggad inkomst. , när vi har 180 000 arbetslösa och endast 10 000lediga jobb i hela landet, är förlusten av arbete och svårigheterna att kommain på arbetsmarknaden en smärtsam process. Det krävs stora ansträngningar föratt individens naturliga arbetsvilja och de befintliga jobben kan fogas ihop.Arbetsmarknadspolitiken och dess skiftande instrument spelar här en avgöranderoll. Personalen på landets arbetsförmedlingar är värd en eloge för sitt slit,och alla möjligheter att-underlätta dess arbete måste prövas i väntan pä att regeringens ekonomiska och näringspolitiskaansträngningar börja bära frukt. Arbetslösheten, liksom många andra svårigheter ochomställningar, slår inte lika för alla individer. Arbetslösheten drabbar inteheller jämnt över hela samhället. Vissa grupper drabbas oftare än andra.Ungdomar, handikappade, kvinnor och invandrare har det svårast när antaletlediga jobb minskar och antalet sökande per varje ledig plats ökar. Hela vår ekonomi, vår näringsstruktur och våraarbetsuppgifter i den internationella familjen genomgår en omvandling. En fastoch offensiv regeringspolitik i kombination med en rättvis fördelningspolitikhar stor betydelse för medborgarna. Målet och harmoniseringen av skildaåtgärder är det som människor upplever som viktigt. Realismen hos Medelsvenssongör att man säger: Att bygga upp någonting nytt tar sin tid. Det är viktigt att arbetsmarknadspolitiken och - det villjag betona - även utbildningspolitiken används till att rusta, människorna förmorgondagens arbetsuppgifter. Vi kan finna många utsatta människor i vår industri, iserviceyrkena och inom handel och kontor. Arbetsuppgifter försvinner, nya jobbskapas och befintliga jobb förändras. Samhället - alltså vi alla tillsammans -och som folkets representanter måste se till att t. ex. invandrarna,som är så hårt koncentrerade till tillverkningsindustrin, bereds fullgodamöjligheter att komplettera sin tidigare utbildning. De korttidsutbildade -både svenskar och invandrare - måste erbjudas lämplig utbildning inom grundutbildningen.Det är ingen lätt uppgift, eftersom behoven är så enormt skiftande. Men om vibjuder till och använder Grundvux, Komvux, folkhögskolorna, studieförbunden ocharbetsmarknadsutbildningen för de korttidsutbildade, sä kan de många arbetslösaoch de under arbetslöshetshot levande invandrarna få sin rättmätiga del avsamhällets utbildningsinsatser. Då kan även dessa grupper se framtiden an medtillförsikt. Kunskaper i svenska är en viktig nyckel till den svenskaarbetsmarknaden. Reformeringen av svenskundervisningen för invandrare bereds nuskyndsamt i .