prot · G609156 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:156 1§ Justerades protokollet för den 17 innevarande månad. 2 §Förlängning av riltsmötet Riksmöteskall om inte annat beslutas avslutas . I1 kap. 4 § RO stadgas att om synnerliga skäl föreHgger kan förlängariksmötet, dock längst t. o. m. . Vidsammanträde har talmanskonferensen med hänsyn till lämnadeupplysningar om den väntade arbetsbelastningen i slutskede ansettatt synnerliga skäl föreHgger att förlänga /83 och tillstyrkt attdet får pågå längst t. o. m. . Kammaren beslöt att fick pågå längst t.o. 3 §Föredrogs men bordlades åter betänkande 1982/83:50 betänkande 1982/83:41 betänkande 1982/83:26 betänkande 1982/83:40 betänkande 1982/83:25 betänkande 1982/83:31 betänkanden /83:44 och 52 4§ Skogspolitiken, m. m. Föredrogs jordbruksutskottets betänkande 1982/83:34om vissa skogspolitiska åtgärder, m. m. 1982/83:100 delvis 1982/83:145)samt Skogspolitiken,rn. näringsutskottetsbetänkanden /83:48 om skogsindustrin och 1982/83:49 om revisorers förslag ianslutning till granskning av domänverket (förs. 1982/83:12). Jordbruksutskottetsbetänkande 34 samt näringsutskottets betänkanden 48 och 49 debatteras i ettsammanhang, och yrkanden beträffande dessa betänkanden får framställas underden gemensamma överläggningen. 3 (): Min avsikt är att inleda den skogspolitiska debatten med några merallmänna synpunkter. Sedan kommer andra representanter från partiet att närmarediskutera och argumentera för de reservationer som är fogade till betänkandet. Densvenska skogslagstiftningen är mycket gammal. De första skogsvårdslagarna komi . byggdes en skogsvårdsorganisation upp här ilandet. Därefter har skogsvärdslagstiftningen ändrats ochutvecklats till den form den har. Den senaste lagen antogs 1979. Detär helt naturligt att lagstiftningen har förbättrats och anpassats till denutveckling som skogsbmket och skogsvården har undergått under den här fiden. Ibörjan av var ju det svenska skogsbeståndets tillstånd av en heltannan karaktär än . Genomgåendei lagsfiftningen har varit att trygga anläggandet av goda virkesbestånd ochskötsel av dessa bestånd. Denna andemening i lagstiftningen har accepterats avskogsägarna, därför att det är naturligt för dem att skogsmarkensproduktionsförmåga skall utnyttjas effektivt. De brister i detta hänseende somhar kunnat finnas är mera att hänföra till bristande kunskap ,om skogsskötselän till bristande vilja att sköta sin skog. En uppsökande och riktadrådgivningsverksamhet har gett och skulle kunna ge ytterligare goda resultat. Degamla skogslagarnas inriktning på att bygga upp virkesförrådet stämmer väl medskogsägarnas planering. En god skogsägare vet att han förvaltar något som skallöverlämnas till nästa generation. En skogsgeneration omfattar . Det ärdetsamma som ungefär 3 ägargenerationer. Skogsbrukarna vet också att en godskogstillgång på en fastighet ger ekonomisk trygghet och underlättargenerationsskiftena. Degamla skogsvårdslagama präglades av skötsel- och bevarandeintressena och av ensträvan att vidareutveckla skogsbmket. Det lagförslag som vi nu har att taställning fill har en helt annan karaktär och inriktning. Här föreslåsinförandet av en lagstadgad awerkningsskyldighet - en nyhet av stor principiellbetydelse. Lagstiftningeninnebär en tvångsawerkning, som även kommer att drabba dem som med hänsyn tillsåväl samhällets långsiktiga och berättigade krav på en uthållig och godvirkesavkastning som det egna företagets krav på ekonomiskstabilitet för en riktig skogspolifik. Denlagstiftning som föreslås tar mera hänsyn till industrins behov av råvaraän till skogsskötseln. De rent skogliga frågorna har kommit i bakgrunden. 1979sade att skogsindustrins aktuella råvarubehov inte skulle få vara styrandeför skogsproduktionens inriktning. föreslås fatta ett annatbeslut. Deprivata skogsägarna har reagerat häffigt mot lagförslaget. Industrinsvirkesförsörjning har i princip inget med den långsiktiga skogspolitiken attgöra, något som också borde iakttas av mer eller mindre högljudda företrädareför olika intressegrupper. Redani virkesförsörjningsutredningen framförde den moderate ledamoten -som ensam reservant - dessa synpunkter, vilka har varit ochkommer att vara vägledande för moderata samlingspartiets konsekventa handlandei dessa frågor. Riksdagenhar att ta ställning till en tvångslagstiftning. De privata skogsägarnareagerar häftigt och är oroade. Mest oroade är de, herr talman, över ett förslagsom inte finns med i proposifionen men som har utlovats fill hösten. Den del avlagförslaget som gällde införande av ekonomiska styrmedel - och som regeringenefter bl. a. lagrådets förödande kritik drog tillbaka - lär vara underomarbetning i departementen. Moderata samlingspartiet kommer att avvisa allaeventuella förslag om skogsavgifter och preliminär skogsbeskattning som harnågon som helst likhet med de förslag sorn har diskuterats. Attsocialdemokraterna är för ekonomiska styrmedel och planering är inteförvånande, då det ingår i deras ideologiska uppfattning. Det kontinuerliga skogsbruket är en långsiktig hantering, som för sinutveckling kräver stabilitet och framtidstro. Detta - liksom skogsbruketsekonomiska förutsättningar - är en nödvändig utgångspunkt vid utformningen avskogspolitikens mål och medel. Skogsvårdslagen skall ange den inriktning somlandets skogsbruk bör ha och den ram inom vilken skogsbruk kan bedrivas. Det ärgivet att många intressen härvid måste vägas samman, men skogsbmketslönsamhetskrav är grundläggande. Förprivatskogsbruket är lönsamhet ett absolut villkor. Lönsamhetens inneboendedrivkrafter kan inte med framgång ersättas av regleringar, tvångsåtgärder ellerstyrmedel. God lönsamhet ger hög nivå på avverkningar, skogsvårdsinsatser ochandra investeringar i skogen. Skogsbmketmåste i princip vara ekonomiskt självbärande. Eventuellt stöd bör därför utgåtill åtgärder som är motiverade av t. ex. regionalpolitiska skäl och föråtgärder vilka är alltför betungande för skogsägarna men som med hänsyn tillsamhällsintresset ändock bör komma till stånd. Detta stöd måste finansieras avbudgetmedel och inte vid en eventuell omfördelning inom skogsbruket viaavgifter. Likasåär en fri och fungerande marknad för skogsbmkets produkter samt godavirkespriser av grundläggande betydelse för lönsamheten i skogsbruket. Godekonomi är den nödvändiga grunden för ökad produktion av för industrinbegärliga virkessortiment. Detta ger i sin tur ökade möjligheter för Skogspolitiken,m. Skogspolitiken,m. enanpassad, gynnsam industriutveckling, en utveckling som vi alla vill ha. Vikan inte komma ifrån samspelet mellan råvaruproduktion och industriproduktion.Detta inbördes beroende måste inta en central plats vid bl. a. prissättning avvirket. Stelbent reglering och byråkrati däremot, som allmänt kan tvinga framförsäljning av virke, leder till sänkt flexibilitet och prisnivå samt enbetydande kapitalöverföring från enskilda till främst skogsindustrin, och alltdetta utarmar skogsbruket. Lönsamheteni skogsbruket påverkas i allra högsta grad av den allmännakostnadsutvecklingen. Skogsbruket innehåller många arbetsmoment som kräver stormanuell insats. Den kostnadsutveckling som har skett på detta område äroroande. Ävenskattepolitiken har avgörande betydelse för framtagandet av virke. Denna frågakommer senare att diskuteras i samband med behandlingen av skatteutskottetsbetänkande, varför jag här helt avstår från att kommentera den. Genomgående i det betänkande som vi nu behandlar är attsamhällsintresset, som på så många andra områden i den politiska debatten, försfram som motiv för ingripande i näringen. Planering och styrning är något somman får en känsla av vid närmare studium av betänkandet - en övertro på desamhälleliga organen. Dettagör man i en näring som är helt beroende av avsättningsmöjligheterna för dessprodukter på världsmarknaden. Den planering, styrning och byråkratisering avskogspolifiken som dagens beslut kan innebära kommer att försvåra näringensmöjhgheter att snabbt och effektivt anpassa sig till våra marknaders växlandekrav på produkter. I olika reservationer fill betänkandet framförs förslag till ändringarav utskottets majoritetsskrivning. I reservation 1 vänder vi oss mot denprincipiella inriktningen av den föreslagna lagstiftningen. De övrigareservationerna där moderata samlingspartiet deltar, är reservationer sommedför minskad byråkrati och därmed ökade möjligheter för skogsbruket attuppfylla de krav som samhället har att ställa på detta. Jagyrkar bifall till samfliga reservafioner som är fogade fill betänkandet och ivilka moderata samlingspartiet deltar. Anf.4 vice talman (); Den skogspolitiska debatten har varit hård och oresonlig under desenaste åren. Trots ett flertal utredningar har resultatet endast blivit hårdnadepolitiska attityder. Den första stora skogsutredningen i slutet av 1960-taletförespråkade att vi snabbt skulle avverka skogen, eftersom nya material somplaster och de subtropiska skogarnas kortfibriga massa skulle slå utkvalitetsvirket från . Dåvarande jordbruksministern kraft och mod att kasta denna utredning i papperskorgen och fillsatte 1973års skogsutredning, i vilken jag var ledamot fram till regeringsskiftet . Inte heller dennautredning satte några djupare spär efter sig när det gällde Utredningens grundtankar lades emellertid av den folkpartisfiskaregeringen fram för 1979 i en skogsproposition som kallades den nyaskogspolitiken. Om grunddragen var vi eniga. Vi var eniga om att skogsmarkskall skötas så att den ger hög produkfion av värdefull kvalitetsskog.Skogsvårdslagen skärptes, naturvårdsintressena markerades starkt, och genom ettsystem med piska och morötter skulle skogsägarna förmås att sköta sin skog såatt lagens intentioner uppfylldes. Morötterna var statliga bidrag och piskanvar lagen. Vihar senare haft vireksförsörjningsutredningen och skogsadministrativautredningen. Underhela kan socialdemokraterna sägas ha envisats med främst två saker.Först och främst ville man ha en skogsbeskattning som liknade den finska, dvs.att skogens årliga tillväxt skulle beskattas oavsett om den avverkades ellerinte. Vid avverkningen erhölls så en skattebefrielse. Systemet har i alla tidervarit intressant för oss i , men det har varit omöjligt att överföra påsvenska förhållanden, eftersom finsk och svensk skattelagstiftning i övrigt ärså väsensskilda. Socialdemokraternas andra paradnummer under dessa år har varitatt man genom att höja skogsvårdsavgifterna kraffigt med upp fill avskogsvärdet skulle tvinga skogsägarna att avverka. Olikaskogsutredningar har kommit fram till att man, utan att skada skogsförrådet,skulle kunna avverka ea 70 miljoner m . har den totalaårsawerkningen legat på drygt 60 miljoner m', vilket resulterat i att denköpande virkesindustrin fått importera virke. Det rör sig om en nettoimport som1981 uppgick fill 5 477 000 m, men som var nere i 2,6 miljoner m. I årberäknas den uppgå till endast 1 miljon m. Dessavirkeskvanfiteter har naturligtvis varit avsevärt dyrare i inköp än det virkesom anskaffats inom landet, och ur samhällsekonomisk synpunkt är detta ingenbra affär. Skogsindustrinsförädlade produkter är för del en oerhört viktig inkomstkälla, intebara därför att den tillför landet exportvaluta utan i hög grad därför att densysselsätter så många människor i skogsbruket och i skogsindustrin. Självfalletfinns det därför en gemensam värdering av skogsbrukets viktiga roll i Sverigesekonomi. Jag tror att det om detta råder en bred politisk enighet, medan det åandra sidan är närmast en avgmndsklyfta mellan uppfattningarna om de medel somskall användas för att nå målet, dvs. en lämplig awerkningsnivå. Detvore naturligtvis frestande att här kommentera det förslag somjordbruksministern överlämnade till lagrådet för granskning, men jag skall draen barmhärighetens slöja av tystnad över detta märkliga aktstycke och i ställetuppehålla mig vid den proposifion som har utskottsbehandlats. Utgångspunktenför propositionen är de tankar som socialdemokraterna länge haft om behovet aven större avverkning i de svenska skogarna. Som jag förut sade tror jag att vikan vara överens om att det, under förutsättning att nödvändigaföryngringsåtgärder sätts in, finns möjhgheter att avverka mer än vad som skettunder utan att komma i konflikt med Skogspolitiken,m. Skogspolitiken,m. kravet på uthålligtskogsbmk. Men där tar enigheten slut. Det är bara att konstatera att vi inte äröverens om de medel som behövs för att nå det önskade målet. Exempelvisgallringsskyldigheten, som jordbruksministern nu föreslår, har inget att göramed ökade virkesmängder. Möjligtvis kan man med en välvillig tolkning säga attden påverkar kvaliteten i kommande avverkningar. Det är här fråga om en renskogsvårdsåtgärd. Vi menar att skogsvårdskraven redan är reglerade iskogsvårdslagen och att det inte behövs några nya tvångsregler. Vi yrkar därföravslag på regeringens förslag. Närdet gäller skogsbruksplanerna föreligger inte någon större skillnad iuppfattning om behovet. Däremot är vi oense om lämpligheten av att nu göra ettobligatorium som inte kan vara genomfört förrän . Faktum är attefterfrågan på skogsbmksplaner redan nu är så stor att resurserna inte räckertill för att uppfylla efterfrågan. Att i det läget lagstifta om ett obhgatoriumär olämpligt. Inte en enda ny skogsbmksplan kommer fram -eller kommer fortarefram - genom en sådan lagstiftning. Enligtvår uppfattning skall vi inte stifta lagar som inte behövs och som inte är tillnågon nytta. Vi har i reservationen påpekat att det finns tillräckligapåtryckningsmedel i de lagar och de regler som finns för det statliga stödet iskogsbruket. Vi yrkar alltså i reservation 3 avslag på regeringens förslag. Jordbruksministernstredje förslag är ett avverkningstvång som jag tror kan bli förödande i ettlångsiktigt perspektiv. Innan jag går in mera i förslagets detaljer skulle detfinns anledning att försöka analysera de tankegångar som ligger bakomförslaget. Det är dock svårt, eftersom det inte finns några egentliga tankarutan mera fömtfattade meningar om verkligheten. Dengenomgående uppfattningen hos regeringen är, som jag förut redovisat, att deprivata skogsägarna avverkar för litet. Genom att bl. a. vilja beskatta skogenstillväxt tror man sig ha funnit en effektiv metod att få fram råvara. Och nukan man läsa att såväl som förordar en tillväxtbeskattning och sägersig vilja jaga jordbruksministern med blåslampa, om han inte genomför detta ihöst. Jag kan förstå att jordbmksministern vill undgå detta ohyggliga öde ochdärför aviserar ett förslag . Menvad som är intressant är att den eftertraktade finska modellen intefungerar i . Virkesbristen är där hka stor om inte större än i Sverige.Jag vill tillägga att en undersökning visar att de finska bondeskogsägarnasäljer mer regelbundet än exempelvis löntagarskogsägarna. Sannolikt förhållerdet sig så även i . Problemetatt anpassa virkesutbudet till efterfrågan är en komplicerad fråga. Men detborde vara enklare att finna en lösning genom diskussioner inom näringen ängenom en konfrontation iscensatt av staten. En sådan konfrontation bliroundviklig om staten - utöver de styrmedel som finns i skogsvårdslagen - skallfastställa nya regler exempelvis genom långsiktiga virkesprisavtal.Jordbruksministern har ju gjort sig till tolk för en sådan ordning. Långsiktiga prisavtal är ett försökatt manipulera normala konjunktursvängningar på den internationella marknaden.Jag vill bestämt avråda regeringen att komma med förslag i den riktningen. Inomskogsnäringen - precis som i all annan verksamhet - är det priset för varan somär intressant. Mot den bakgrunden är det naturligt att det sker import avindustri ved. Även om den importen är dyrare per kubikmeter än den ved somfås på den svenska marknaden, är det sannolikt företagsekonomiskt riktigt avindustrin att importera vissa volymer. Alternafivet är ju att höja prisnivåntotalt i och den vägen få fram mer virke. Importen är alltså ett sättav industrin att pressa priserna i . Att de svenska virkespriserna är delägsta i bekymrar tyvärr inte vare sig jordbruksministern ellerindustrin, trots att prisförhållandena naturligtvis påverkar benägenheten attavverka. Det är den ena sidan av saken. vill jag påminnajordbmksministern om att en del industriutbyggnader i har skett meddet uttryckliga förbehållet av olika regeringar att man var tvungen att företaimport för att fillstånden skulle beviljas. Sammantaget kan beräknas atttillstånd som på det sättet är belagda med restriktioner gäller import avnärmare 1 miljon kubikmeter ved. Det är också viktigt att komma ihåg att eninte oväsentlig import är effekten av att man levererar till den mestnärbelägna och naturliga industrin. Då tänker jag närmast på Papyrusindustriernasköp av massaved i . Enligt min mening riskerar man genom regeringens förslagom tvångsavverkning att sätta marknadskrafterna ur spel. Man riskerar atttvinga fram en avverkning oberoende av virkespriserna. Och detta är då enfördel enbart för industrin och en nackdel för skogsägarna, eftersomlönsamheten i skogsbmket sjunker, vilket i sin tur pressar priserna förskogsarbeten. Självfallet kan vi i inte vara med om detta. Förslaget omtvångsawerkning leder också fill att den som varit aktiv och avverkatregelbundet drabbas hårdare än den som varit passiv. Det är den tråkiga menobestridliga konsekvensen av regeringens förslag. Jag kan inte underlåta attuttrycka min stora förvåning över att förslagets konsekvenser i bl. a. dessaavseenden inte noggrannare analyserats av . Jordbruksministern har i den nu framlagda propositionenuttryckt awerkningsskyldigheten som hälften av vad som är fillåtet attslutavverka. Många är då de som bibringats tron att detta skulle vara liktydigtmed hälften av vad som är lämpligt att slutavverka. Ingenting kan varafelaktigare. I själva verket uppgår awerkningsskyldigheten i många fall till 70ä av vad som är lämplig slutawerkning, och i vissa fall bhr den beräknadeawerkningsskyldigheten av lämplig awerkning. Verkligheten äralltså en radikalt annan än den som tonar fram i propositionen. I förslaget om avverkningsskyldighet har man vidareexkluderat de s. k. 5:3-skogarna men inkluderat ekonomiska impediment.Konsekvenserna blir då att avverkningarna styrs mot de bästa bestånden. Ävendetta är kortsynt och strider mot den skogspolifiska målsättningen. Jag harfrågat mig: Vad är det man vill åstadkomma? Skogspolitiken, m. m. Skogspolitiken, m. m. det man eftersträvar för det svenska skogsbruket? Det ärfrågor som borde vara intressanta för samtliga parter. Där blir jag uppriktigtsagt tveksam. Låt mig påminna om att det inte är så länge sedan som biträdandeindustriministern gjorde uttalanden om storskogsbrukets avverkningar somidealbild och som han sedan fick förklara i denna kammare. Av det svar som han då lämnade framgår alldeles klart atthan anser att det är riktigt att avverka så som exempelvis domänverket gjort.Det är mycket intressant, inte minst mot bakgrund av vad revisorersagt i anslutning till sin granskning av domänverket. a. föreslärriksdagens revisorer att domänverket i fortsättningen bygger upp störrevirkesförråd än vad verket nu har, föryngrar dåligt beskogade större arealersamt tillämpar även en 20-årig planeringshorisont. Revisorerna menar attdomänverket under närmast föregående decennier avverkat avsevärt större arealerän vad som är förenligt med ett uthålligt skogsbruk. Jag skall inte här ta upp vad domänverkets exploatering avskogarna betytt ur naturvårdssynpunkt: konflikter med rennäringen ochnaturvärdsintressen i bl. a. de fjällnära skogarna. Men om domänverketsavverkningspolitik är en idealbild för delar av den nuvarande regeringen, dåkan jag förstå att jordbruksministern har det besvärligt. I själva verketförhåller det sig så att om domänverket hade haft att leva under den nuvarandeskogsvårdslagens bestämmelser, då hade domänverket haft awerkningsförbud.Sedan 1979 har dess bättre även domänverket ställts under skogsvårdslagen. Menden intressanta frågan blir naturligtvis om regeringens skogspolifik nu ledertill avverkningar som kan ge samma förödande resultat i privatskogsbruket som idomänverket. Därmed är jag inne på de miljöaspekter som kan läggas påskogsbruket och som jag tycker blivit bortglömda i debatten. Det går inte att komma ifrån att den skogspolitik somjordbruksministern pläderar för leder till fler och större kalytor och andraingrepp som medför risker för natur och miljö. Jag erinrar mig att det är sammajordbruksminister som lade fram ett förslag förriksdagen om ett förbud mot alltför stora kalhyggen och om en ordning somskulle innebära att alla kalytor tvångsvis skulle registreras hoslänsstyrelserna. Det är uppenbart att jordbruksministern ipropositionsskrivandet är väl medveten om att de ökade kalytorna ligger närasmärtgränsen för naturvårdarna och miljöintressena. Men jag vill säga attvackra ord inte löser några miljöproblem; de läker inte de sår i naturen ochlandskapsbilden som de stora kalhyggena åstadkommer. Oavsett hur dagens förslagkommer att utformas och oavsett hur det förslag som regeringen tänker framläggai höst kommer att utformas, menar jag att denna politik strider mot och ärradikalt olik den som jordbruksministern gjorde sig till tolk för i mitten av1970-talet. Jag vill ställa frågan: Delar jordbruksministernexempelvis statsrådet uppfattning att domänverkets sätt attawerka och sköta skogarna är ett föredöme för övriga skogsägare? När det sedan gäller ändringen av gällande lag omspridning av bekämpningsmedel över skogsmark är det bara att konstatera attregeringen nuframlägger förslag om en absolut vetorätt för kommunerna. Genom att Nr 156beslutet skall fattas av kommunfullmäktige följer inga överklagningsmöjlig- Torsdaeen den heter annat än genom kommunalbesvär - dvs. i sak förekommeringen 96 rnai 1983 besvärsrätt.Det leder vidare till att lägre instans kan sätta centralt fattade målsättningari exempelvis skogsvårdslagen ur spel. Vi kommer att ha olika Skogspolitikenmöjligheter att sköta våra skogar beroende på i vilken kommun skogsmarken ärbelägen. Kommunerna har även med nuvarande lag möjligheter attpåverka tekniken för lövbekämpning. Skillnaden är dock uppenbar, genom att detär länsstyrelserna som fattar besluten, och vi får en länsvis lika behandling.Genom att också besluten kan överklagas till regeringen kan vi efter hand fä enenhetlig bedömning i hela landet. Regeringens förslag nu avskaffar dessa möjligheter. Medförslaget gömmer sig regeringen bakom kommunalmännen, som får ta allt ansvaroch avgöra hela striden mellan de motstående intressena. Vart detta leder kanbelysas genom exempelvis domänverkets agerande . har, enligtriksradions morgoneko och programmet nyhetsmorgon iNorrbottens län nu skickat brev till sina virkesköpare och bett dem påverkakommunpolitikerna. Fler kommunpolitiker och fler kommuner måste accepteraflygbesprutning annars kanske vi mäste stoppa virkesleveranserna, sägerdomänverket där. Jag kan, ärade kammarledamöter, se hela bilden framförmig. Nästa omgång blir då att representanter för miljösidan framför motsattakrav till samma politiker. Men regeringen behöver inte ta ställning, eftersomkommunernas beslut inte går att överklaga annat än genom kommunalbesvär. Jag vill till slut säga att det synes mig som omregeringens miljö- och naturvärdsintressen numera i större utsträckning är enläpparnas bekännelse och mindre en vilja att utföra något konkret. Därmed, herrtalman, yrkar jag bifall till reservationerna 1, 3, 5, 6, 9, 10 och 13. 5 (): Skogsnäringen bör ses sorn en kedja där allalänkar som ingår är beroende av varandra. Detta förhållande understryks genomatt vi nu i kammaren behandlar näringsutskottets betänkande med anledning avett antal motioner om skogsindustrin i vårt land och vidare genom att visamtidigt behandlar samma utskotts betänkande med anledning av riksdagensrevisorers förslag i anslutning till en granskning av domänverkets verksamhet. Allra viktigast synes dock vara det regeringsförslag somåterfinns i proposifion 1982/83:145 och som behandlas i jordbruksutskottets betänkan- ' de 1982/83:34.