prot · G60952 · 1982-12-31 00:00:00 — Det går nämligen atf expandera utan att höja skaften, om man har samlatmycket pengar på hög. Målsättningen när det gäller den s. k. volymtillväxtenmåste enligt vår mening för kommunerna vara nolltillväxt. Utskottets motivering för avslag på mofionen andasuppgivenhef och bristande insikt om problemets allvar. Som vanligt åberoparufskotfsmajoriteten omsorgen om den kommunala självstyrelsen, och etfuttalande av konstitufionsutskotfet pressas långt mer än vad innehålletfillåter. I själva verket har utskottet sagt att det infe finns några avgörandegmndlagsmässiga hinder mot atf begränsa den kommunala beskattningsrätten, ävenom ingrepp i kommunernas beskattningsrätt "bör undvikas". är vi iett sådant krisläge aft vi kan avstå från den möjlighet somföreligger att begränsa kommunernas beskattningsrätt. Jag kan kanske påpeka atfman när man i majoritetsskrivningen refererar haravstått från aft citera en mening som finns i vår reservation och som jag nuvill läsa in i protokollet. konstaterar nämligen atfgrundlagsregleringen av den kommunala självstyrelsen innebär ett skydd fördenna som understryker den kommunala självbeskattningsrätfen. Därefter står detföljande: "Skyddet har principkaraktär och hindrar infe ovillkorligt enlagreglering av typ 'skaffefak'." Denna centrala mening har alltsåutelämnats i majoritetens referat av ställningstagande.I själva verket är, enligt min mening, den kommunala självstyrelsen någontingmycket mera än rätten atf obegränsat höja kommunalskatten. Utskottets majoritet säger dessutom att skatfesfopp ochliknande åtgärder skulle slå blint. Den ekonomiska ställningen är, säger man,så olika i skilda kommuner att man därför inte kan vidta några åtgärder. Dettakan ju infe sägas vara någonting annat än ett rent svepskäl. Har man den uppfattningen Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder ni. (FiU, CU, SkU) Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder m. m. (FiU, CU, SkU) aft sådanahär olikheter föreligger, kan man ju aldrig vidta några åtgärder. Vi 'har förresten vidtagit åtgärder mot kommunerna och därvid beaktat attde är olika. Infe så få hundratal miljoner har ställts fill förfogande i skildapotter för aft göra det möjligt att ge de kommuner som befinner sig i ettspeciellt utsatt läge särskild hjälp och särskild kompensation. Utskottet förordar frivillighet. Defta är inte särskiltimponerande. s. k. förhandlingar mellan skilda regeringar och debägge kommunförbunden är det alldeles klart atf frivilliglinjen inte längrefungerar. Den har misslyckats. Kommunalskaften har höjts från tillungefär , trots alla vackra utfästelser och alla frivilliga uppgörelser.Samtidigt skall naturligtvis i fullständighefens och korrekthetens namnunderstrykas att ett stort antal beslut i denna kammare har inneburit kraftigaövervälfringar av kostnader på kommuner och landsting. Mot denna bakgrund bör,enligt vår mening, flera av de senaste årens beslut omprövas. Som exempel kannämnas barnomsorgsöverenskommelsen. Den leder ju till oerhördakosf-nadsstegringar och kan inte längre vara en giltig och vägledandeuppgörelse för kommunerna. Den öppna vården utvidgas på etf sätt som ärekonomiskt utomordentligt riskabelt. Dessutom leder det inte till de önskadevårdpolifiska effekterna. Vi har också mindre påtagliga exempel. Vi antar justnu en ny plan- och bygglag. Den kommer atf leda till en ökning av kostnaderna.Vi har på kommunerna vältrat över kostnader för svenskundervisning förinvandrare. Allt defta anförs ju från kommunernas sida som etf försvar. Def ärett ofillräckligf försvar, men måste vi för egen del, i dennakammare, konstatera att vi inte är helt utan skuld. En lagstiftning om temporärt skattestopp skulle i självaverket innebära atf kommunalmännen fick det stöd som behövs för atf engalopperande utgiftsökning och kraffiga skattehöjningar skall kunnaundvikas . Ansvaret för dessa beslut, som i sinaprakfiska konsekvenser ofta är impopulära, t. o. m. mycket impopulära, måste isjälva verket tas av regering och riksdag, vilket i sin tur innebär att enlagstiftning är den väg som står fill buds. Med detta, herr talman,yrkar jag bifall till den moderatareservationen nr 5 vid finansutskottets betänkande. AnL 79ARNE GADD (s): Kommuner och landsfing utför väsenfiigaarbetsuppgifter i samhället. Undervisning, sjukvård och social omsorg ärbetydelsefulla kommunala arbetsuppgifter. För att vi skall få en bra skola föralla medborgargrupper måste primärkommunerna garanteras ekonomiska resurseroch rätten att fa ut skaft. Detsamma gäller för sjukvården, åldringsvården,barnomsorgen och socialvården. När nu landefs ekonomiska resurser stagnerar och hotar aftminska måste självfallet också den kommunala verksamheten påverkas. Kommunernakan inte ekonomiskt leva ett liv alldeles på egen hand. Om detta äralla ense. Däremot går åsikterna isär om takten i den Åsikterna skiljer sig också om metoderna att dämpa expansioneneller få till stånd en stagnation och kanske neddragning. I finansutskottets betänkande 20 har utskoftets moderateruttalat atf etf kommunalt skatfesfopp borde gälla fr. o. m. 1983 och aftriksdagen borde stödja tanken på atf med lagsfiftningens hjälp genomföra ettkommunalt skattestopp fr. o. m. Infe nog med def. vill skapa vad man kallar enpermanent konstruktion för indragning av medel från kommuner och landsfing. Utskottet i övrigt avvisar de moderata kraven. Jag yrkar,herr falman, bifall till utskottets förslag och alltså avslag på reservation 5. Skälen för mig som socialdemokrat är uppenbara. Det är avvärde att vi har väl fungerande kommuner i landet. Det har vi. Skälen är många.Ett nog så vikfigt är att våra kommunalmän på ett bra sätt planerat sinverksamhet . De har kunnat göra det därför att de haft tillgång till ensjälvständig beskattningsrätt. När därför den borgerliga regeringen förra årethade mage atf ta fillbaka väsentliga ekonomiska resurser från kommuner ochlandsfing, genomförde staten något av ett ekonomiskt illdåd mot kommunerna. Mankan nämligen infe begära att kommunernas förmåga att verka ekonomisktrafionellt stärks när staten plötsligt far bort från kommunerna medel som dedittills funnit skäl aft tro att de hade sig garanterade. Det var ett oklokt beslut, och en permanentning eller enfortsättning av denna ekonomiska terrorism mot den ekonomiska planeringen ikommunerna kan vi inte vara med om. Reservafion5 bör alltså avvisas av rent rationella skäl. Till detta kommer också, som erinradekammaren om, konstitutionella skäl. Det är en gammal fin tradifion i Sverigeatf våra kommuner har stor självständighet. Det väsentliga i denna kommunalasjälvständighet är den kommunala beskattningsrätten. Def brukar man vara enigom. Genomför vi ett kommunalt skattestopp bär vi hand på en viktig rättighethär i . behandlade senast frågan i sittbetänkande 1980/81:22. Majoriteten i utskotfet avvisade förslaget om aft man ilag skulle fastställa etf kommunalf skattestopp. Ufskottet fann aft förslagetstred mot en självständig beskattningsrätt. Konsekvensen krävde att de moderata ledamöterna iutskottet reserverade sig. Def är onödigt atf här närmare gå in på de ekonomiskabakgrundsfakta som ledde till aft i vill användariksdagens lagstiftningsmakt för att förhindra en icke önskvärd ekonomiskutveckling inom den kommunala sektorn. Vad håller på med, herr falman, är varken mereller mindre än en medveten aktion för att rasera viktiga delar av denoffentliga sektorn. Den ekonomiska krisen får bli förevändningen. Synar man argumenten närmare framstår ihåligheten tydligt.Skulle verkligen den offentliga sektorn utgöra ett hot motsamhällsekonomin? Kan def verkligen ligga någonting i att den offentligasektorn hindrar en Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder m. m. (FiU, CU, SkU) Vissa ekonomisk-politiska åtgärder m. m. (FiU, CU, SkU) normalutveckling av def privata näringslivet? Självfallet inte alls. Varför anställerinte vårt privata näringsliv fler människor ? Varför låter man exempelvisnära 100 000 unga gå utan jobb? Arbetskraften finns ju. Flertalet av dearbetslösa vill inget hellre än att arbeta, men näringslivet är inte i ståndaft skaffa fram jobben. Utan en offentlig sektor skulle arbetslösheten varadubbelt så stor. Det är just den offentliga sektorn som har svarat för de nyajobben under snart . I själva verket var det genom den offentliga sektorn somvi klarade arbefslöshetsproblemen redan under 1930-talef, när vi den gångenupplevde arbefslöshefskrisen. Inte minst genom att använda statliga styrmedelfick vi i gång landets ekonomi igen. Bostadsbyggandet kom i vårt land att bliden drivande kraften, och tack vare en medveten politik frän statsmakternassida drogs också det privata näringslivet med i def ekonomiska uppsvinget. När vi socialdemokrater antar den politiska utmaning somligger i de moderata attackerna mot välfärdssamhället gör vi det främst därföraft vi vill ha en väl fungerande arbetsmarknad, en hög kvalitet pä vår sjukvårdoch en skola som ger en bra utbildning åt alla unga och som också är i ståndatt ge en utbildning som brukar kallas "varvad" eller"återkommande" - en vuxenutbildning. Vi vill också ha en omsorg omvåra barn och gamla och en bostadsproduktion som ger acceptabla bostäder åtalla till rimliga kostnader. Vi ser infe den offentliga sektorn som en samlingbyråkrater som i huvudstaden tillbringar dagarna med att "vändablanketter". Den vulgära synen har Mogens Glistrup gjort bekant i Danmark.I dag gjorde sig den nye moderatledaren fill tolk för den synen här i kammaren. För oss är en stark offentlig sektor en garanti för aftsamhället rikfar sina resurser till hjälp åt medborgarna. För oss representeras den offentliga sektorn av demänniskor som arbetar inom vårdyrkena. Därför är def farligt aft försvagalandstingens ekonomi. För oss representeras den offentliga sektorn av lärarensom gör sin insats för atf def uppväxande släktet skall bli i stånd atf klarade framtida arbetsuppgifterna. Därför är det farligt att försvaga kommunernasekonomi. För oss representeras den offentliga sektorn av personalenvid våra ålderdomshem och barnstugor. De klarar den viktiga omsorgen om gamlaoch barn. Därför är det farligt aft försvaga kommunernas ekonomi. Skillnaden mellan det moderata synsättet och defsocialdemokratiska är uppenbart. De uppfattningar som ligger till grund för denmoderata ekonomiska politiken skulle leda till att def gamla klass- ochståndssamhället återuppstod. De välfärdsförluster som har fått utstå under åren1976-1982 måste fas fillbaka. Då gäller def verkligen atf slå vakt om denoffentliga sektorn. 1 liksom i härskar nu konservativa ekonomiskadoktriner, som gör sig fill folk för uppfattningen att den offentliga sektornskall skäras Här iSverige framförs denna uppfattning av moderata samlingspartiet. Centerpartietoch folkparfiet nöjer sig med aft som passiva medlöpare stämma in i kören. Vi får ofta höra att den offenfiiga sektorn sedan mittenav 1960-talef har ökat sin andel av de sammantagna nafionella resurserna, BNP,från ca en tredjedel till nu ungefär två tredjedelar. Detta är sant, om man räknar in transfereringarna -pensioner, sjukbidrag och barnbidrag - i vad den offentliga sektorn omfördelarmellan medbor-gargmpperna. Det är inte sant, om man enbart räknar med vad stat ochkommuner far i anspråk för direkta investeringar och konsumtion. Gör man det,har den offentliga sektorn ökat sin andel från ungefär enfjärdedel fill en tredjedel av våra sammantagna resurser. Denna måttliga ökninghar sannolikt varit en vikfig anledning till att vi tidigare haft en så högsysselsättning i . Den kraffiga ökningen av transfereringarna, dvs. att såmycket mer har avdelats för barnfamiljernas, pensionärernas, de sjukas och dehandikappades behov, är enligt vårt synsätt ett mått på vilken omsorg vårtland visat om de svaga i samhället. Därför är den offentliga sektorns tillväxti något atf vara stolt över - inte något att förfala, som moderaternagör. Självfallet kommer atf bli ekonomiskthårda. Def kommer inte att finnas resurser för att expandera under huvudpartenav . Eftersom vi vet att behoven i samhället - trots det ekonomiskaklimatet - fortfarande långt ifrån är tillgodosedda, måste hushållningen inom denstatliga och den kommunala sektorn bli än mycket effektivare än fidigare.Önskar vi få till stånd en expansion inom t. ex. omsorgsområdena, måste dennaexpansion möjliggöras genom motsvarande besparingar på andra områden. Några nya eller friska resurser kommer knappast att finnasatt fillgå. Prioriteringsfrågorna blir alltså ytterst väsentliga under de årsom nu ligger närmast framför oss. Inte minst för oss socialdemokrater kommerdef att bli en väsentlig uppgift atf i praktiken kunna fördela om tillgängligaresurser från områden där insatserna är umbärliga till områden där de äroumbärliga. Det var därför bra atf den nyfillträdande socialdemokratiskaregeringen redan i regeringsdeklarafionen gjorde klarf ätt dén skulle "äghaden offentliga sektorns effektivitet särskild uppmärksamhet. Inrättandet av defnya är det yttre tecknet på den ambitionen. Lyckas regeringenatt ordentligt hantera de resurser som är tilldelade statliga ochkommunala organ, kan, trots de ytterst allvarliga ekonomiska villkor vi leverunder, expansion bli möjlig på de områden där en sådan är särskilt nödvändig.Detta måste vara utgångspunkten för en socialdemokratisk polifik vad avser denoffentliga sektorn. har präglat begreppet "den nödvändigasektorn". 1 defta ligger mycket av skillnaden mellan en borgerlig/moderatinställning till offentlig verksamhet och etf socialdemokratiskt synsätt. Föratt vi skall kunna skapa ett bra samhälle för alla medborgare måste vi ha enväl Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder m. m. (FiU, CU, SkU) Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder m. m. (FiU, CU, SkU) fungerandesjukvård, en bra skola och en omsorg som gör livsbetingelserna fina för vårabarn och gamla. Därför är den offentliga sektorn för oss "den nödvändigasektorn". För borgerUga värderingar är det synsättet obegripligt.Därför vill man förtala den offenfiiga sektorn. Därför vill man beskära dessmöjligheter att fungera. a. av det skälet, herr talman, yrkar jag bifalltill finansutskottets betänkande 1982/83:20 i alla delar. 80 () replik: har med engagemang och falangframfört en socialists önskan att den offenfiiga sektorn skall fortsätta attsvälla. Den intressanta frågan är; Skall den stoppa före , eller hur skallherr Gadd ha def? Jag skall begränsa mig till några korta påpekanden ianslutning till det som egentligen är ämnet för reservafionen, nämligen ettkommunalt skatfesfopp och också naturligtvis relationerna mellan sfatoch kommuner . HerrG idd var mycket talför och engagerad. Han talade omett illdåd när 5 miljarder i överlikviditet hos kommunerna delvis drogs in.Såvitt jag förstår tänker den socialdemokratiska regeringen fullfölja illdådeti alla väsentliga hänseenden, och då kanske def blir en annan terminologi, fördå är def väl egentligen bara frågan om att nå den optimala lösningen av denoffentUga sektorn. sade några vänliga ord om ochdess nye chef, som inte är här närvarande. Vad vi har sett av honom äregenfiigen mest att han har varit bekymrad över att kommunerna infe kanexpandera rikfigt så mycket som han anser att de borde kunna: I etf skede när70 % av bruttonationalprodukten går via den offentliga sektorn har vi nåttdärhän att det inte är den nödvändiga sektorn som den offenfiiga sektornrepresenterar, utan det är den nödvändiga sektorn plus en stor andel som ickeär nödvändig. Den har alltså rent negativa effekter för vårt samhälle och vårekonomi. Det är bakgrunden fill aft vi på det här sättet, i detkrisläge vi befinner oss i, nu konstaterar att kommunerna uppenbarligen infegår aft stoppa utan lagstiftning. De har haft på sig, och dehar misslyckats. I dé exempel anförde, som skulle visa atf vihade så stor glädje av den offentliga sektorn, nämnde han särskiltbostadspolitiken. Vi har sett allmännyttig bostadspolifik. Man har åstadkommitbra bostäder till orimligt höga kostnader. Vi kan konstatera att den offenfiigasektorn, utan konkurrens som den är, har ett utomordentligt starkt behov av attfå sina prestafioner objektivt mätta. Det går aldrig, om den offenfiiga sektornfår fortsätta atf svälla. Det finns bara ett sätt: Det är i skattebetalarnas -och även de kommunalanställdas - intresse atf se till att kommunerna nu intefår mera pengar aft röra sig med. Det gäller att inleda en planmässig aktionför att sänka den offentliga verksamhetens omfattning till en betydligt mindreandel och aft åstadkomma ett betydande privatinslag i den del av vår samhällsservicesom kommunerna och landstingen ombesörjer. AnL 81 () replik: Jag beklagar aft det inte trängde fram tillLennart att jag sade att det väsentliga är atfprioritera resurserna. Därför är frågan när den offentliga sektorn når enannan debatt än den som i varje fall jag har fört. När moderater försökerskärpa tonen i debatten gäller det allt för dem atf förklara varför deras vägskall väljas när arbetslösheten går upp emot 200 000 personer och när en stordel av näringslivet har god likviditet och alltså har resurser för expansion.Varför skall man lösa samhällsproblemen genom att dra ner på denoffentliga sektorn? Def vore mycket angeläget att denna "moderata"teori utvecklades. Jag skulle förstå resonemanget om våra resurser fulltutnyttjas och om def är konflikt mellan den offenfiiga sektorns anspråk påresurser och den varuproducerande. Men vi är ju inte där . Skulle ni ha fåttigenom era synsätt eller för två fre år sedan, hur stor hade dåarbetslösheten varit? Hur effektiv hade då den totala ekonomin varit? Nej, , jag tror aft de politiskt konservativaoch enligt mitt synsätt reaktionära värderingarna för bort frän förnuft ochsans. Vissa ekonomisk-politiska åtgärder m. in. (FiU, CU, SkU) AnL 82 () replik: Det har sina bekymmer att inom ramen förnågra korta repliker beskriva den grundläggande skillnaden mellan socialisteroch moderater när def gäller synen på den offentliga sektorn. Den offenfiigasektorn kosfar faktiskt pengar, och den kan i allmänhet bara finansieras genomskatter och i viss mån genom avgifter. Def stora problemet är faktisktatt den offentliga sektorn har lett till ett budgetunderskott som närmar sig100 miljarder och en sektor som ständigt sväller. Det är helt enkeltden utvecklingen som är grunden tiU våra olyckor och våra bekymmer. Def kommeraldrig atf lyckas att få vårt land atf klara detta om vi inte får ordning påvår produkfion, som fill skillnad från den offenfiiga sektorn bekostar såmycket. Vi måste få till stånd en balans i detta sammanhang. Vi har redan passerat den kritiska gränsen. Vi har denhögsta andelen av offentlig verksamhet av alla de industrialiserade länderna.Vi har också det största budgetunderskottet. Vi har de stora bekymren. Jag kaninte se annat än att detta är den grundläggande skillnaden. Vad gäller arbetslösheten vill jagsäga att den inte kan genom att vi offenfliganställer alla människor,för då får vi ett skattetryck på , och det kan vi inte ha. AnL 83HUGO HEGELAND (m): Jag skall tala för yrkandet i moderatasamlingspartiets mofion 99 del 3, som handlar om en utvidgning avanvändningsområdet för Vissa ekonomisk-politiska åtgärder m. m. (FiU, CU, SkU) De medel som avsätts fill allmänna investeringsfonder kanfå användas för även kostnader vid tekniskt och naturvetenskapligt forsknings-och utvecklingsarbete samt kostnader för utbildning av arbetstagare hosföretagen. Dessutom kan de få användas för kostnader som främjar avsättningutomlands av varor som tillverkas här i riket. Man kan sammanfatta defta underbegreppet att man får använda fonderna till att täcka kostnader förmarknadsföring. anser vi att det skulle vara väldigt vetfigt omriksdagen även beslutade aft allmän investeringsfond får användas förmarknadsföringsåtgärder även på hemmamarknaden. Det visar sig nämligen enligten promemoria från budgefdeparfementet att i praktiken har de allmännainvesteringsfonderna huvudsakligen använts för byggnadsinvesteringar och förmaskininvesfering-ar. Men def är ju inte längre fabriker eller maskiner som vihar ont om i - tvärtom står maskiner och fabriker till stora delaroutnyttjade. Vi har ett omfattande outnyttjat kapacifetsutrymme, som igenomsnitt ligger på . Man kan infe vänta sig aft företagen skallinvestera i fler fabriker eller fier maskiner då kanske en fjärdedel ståroanvända. Det talas mycket om att devalveringen skulle få tilleffekt atf även hemmamarknadsindustrin skulle främjas. Varje devalveringinnebär ju egentligen att vi så att säga höjer tullarna. Vi höjer alltsåkostnadsskyddet för den inhemska industrin. Poängen är atf vi skall vridaefterfrågan från ufiändska produkter som säljs i till likartadeprodukter som fillverkas i och säljs till betydligt lägre kostnad. Kammarens ledamöter kanske redan har observerat i dagensnummer av atf november månad blev en rekordmånad - importen stegmed jämfört med november . Underskottet i handelsbalansen är hela3,4 miljarder. Det beror just på att vi inte har fått denna ökade konkurrensmed importen från hemmamarknaden. Exporten har infe heller ökats nämnvärt. Dethjälper infe att sänka priserna i utlandet - vilket devalveringen i och för sighar möjliggjort. Avsättningen kan i alla fall infe öka. Om vi då skall få envridning av efterfrågan från utländska varor fill inhemska, måste vi satsa påökad marknadsföring här hemma i , av svenska företag på hemmamarknaden. Det har kommit ett par intressanta rapporter alldelesnyligen. En av dem är SNS s. k. konjunkturråds rapport, där man pekar på atf vihar tillräcklig kapacitet. Ingen skall därför vänta sig att def nu förlängdafrisläppet av allmänna investeringsfonder, som vi har beslutat om för nästakalenderår, kommer att nämnvärt öka investeringarna i maskiner och byggnader.Vi kan nämligen öka produktionen högst väsentligt utan atf bygga nya fabriker.Konjunkfurrådet har låfit utföra en intervju med 16 stora verkstadsföretag, somman har frågat vilka investeringar de egentligen kän öka. Samfiiga företagsäger att vad man skulle kunna investera i är just ökad marknadsföring. Det ärintressant att man här skUjer meUan dels rationaliseringsinveste- ringar i syfteatt sänka kostnaderna, dels långsiktigt betingade ufvecklings-samtmarknadsinvesteringar. Det är de senare investeringarna, som är nödvändiga föröverlevnad på lång sikt. Om ett företag inte befäster sin marknadsposition,hjälper det ju inte hur god teknik det har. Det är av den anledningen - det påpekade isitt anförande -som företag t. o. m. förklarade att om man så gav bort pengartill dem för investeringar skulle de ändå inte investera i nya fabriker. De kaninte sälja produkterna. I stället skulle de vilja investera i marknadsföring.Men det får de tyvärr inte. Även i en rapport från statens industriverk, SIND, pekarman på behovet av investeringar i marknadsföring. Men det egendomliga är aftutskottets majoritet, tyvärr, har avstyrkt denna mycket vettiga begäran. Manmenar aft önskemålen till stor del redan är fillgodosedda i lagstiftningen, mensä är def inte. Mycket riktigt pekar man då på det förhållandet attföretagen har rätt till marknadsinvesteringar beträffande produkter som tillverkasoch säljs i utlandet. Utskottets majoritet menar emellertid aft def är fråga ommycket svåra avgränsningsproblem när det gäller atf säga vad som ärmarknadsföring eller infe. Def är synd aft utskottet inte har hunnit ta del avden lilla broschyren IVA-NYTT. En större del av besökte IVA itisdags. Jag plockade då med mig ett exemplar om marknadsföring för konkurrenskraft- IVA-NYTT, 1982:2. Man är där inne på precis samma sak: "Investering imarknadskunskap är nödvändig för att man t. ex. skall kunna utforma enetableringsstrategi, ." Vidare pekar man på en mycket intressantsak, nämligen "att mycket av det som klassas som löpande kostnaderoch som inte upptas i balansräkningens tillgångssida, är att anse sominvesteringar." Det är då fråga om investeringar i marknadsföring. Ambifiös som jag är har jag även tittat litetnärmare på de handlingar som producerar. I mitt första anförande här i citerade jagAntoine de , som jag tycker är en mycket god författare.