prot · G609116 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:116 Förhandlingarna leddes till en början av tredje vicetalmannen. 1 § Svar på fråga 1982/83:344 om rekryteringen av åklagare har frågat mig dels vadregeringen avser att göra för att komma till rätta med vakansproblemen inomåklagarväsendet, dels om regeringen är beredd att underlätta rekryteringen tillåklagarväsendet genom att bl. a. behålla eller utöka notarietjänstgöringeninom åklagarväsendet, dels om regeringen är beredd att, i enlighet med enbegäran från kommissionen mot ekonomisk brottslighet, ge klartecken tillutbildning av fler åklagare. I fråga om vakanserna har jag inhämtat att avåklagarväsendets totalt 606 åklagartjänster var 10 obesatta den 1 mars 1983.Det är således inte några större vakansproblem inom åklagarväsendet. Kostnaderna för utbytestjänstgöring inom åklagarväsendethar bestritts inom ramen för ordinarie löneanslag. Genom de senaste årensanslagsminskningar har utrymmet för utbytestjänstgöring minskat. Någonnotarietjänstgöring kan därför fortsättningsvis inte förekomma inom åklagarväsendet.Motsvarande gäller i princip för polisväsendet. Redan nu är det ett begränsat antal notarier som fårfullgöra utbytestjänstgöring. Av de angivna skälen har jag ibudgetpropositionen väckt tanken att låta tingsrätterna och länsrätternaensamma svara för notariemeriteringen. En sådan åtgärd torde inte få någramenliga effekter när det gäller rekryteringen fill åklagarbanan.Rekryteringsbasen till den banan är f. n. god. På tredje fråga kan jag svara attregeringen redan har beslutat att riksåklagaren får anta ytterligareåklagaraspiranter, i enlighet med vad kommissionen för ekonomisk brottslighet,efter samråd med riksåklagaren, har föreslagit. Om rekryteringen av åklagare Om rekryteringen av åklagare 2 (); Jag tackar för svaret på min fråga, som jagställde . Det har således gått nästan enmånad sedan jag tog upp frågan om situationen på åklagarsidan. Enligtriksdagsordningen bör fråga besvaras vid den frågestund som infaller närmastefter från det att frågan lämnades till kammarkansliet. Anledningentill dröjsmålet känner jag inte till, men jag hoppas att det finns ettgodtagbart skäl. I själva sakfrågan har det naturligtvis hunnit hända endel. Kanske medverkade min fråga till att påskynda handläggningen. Den satsning som tidigare regeringar gjort för att bl. a.komma till rätta med den ekonomiska brottsligheten har åstadkommit ett ökattryck pä åklagarväsendet. Arbetsläget vid vissa åklagarmyndigheter närmar signu det ohållbara, och därför krävs flera samverkande insatser. En väg är attöka utbildningen, och som framgår av svaret kommer detta nu att ske. Det tyckerjag är bra. En annan fråga som jag ställde var om regeringen är bereddatt underlätta rekryteringen till åklagartjänster genom att bibehålla ellerutöka notarietjänstgöringen inom åklagarväsendet, s. k. utbytestjänstgöring.Jag tror att denna tjänstgöring har stor betydelse från många synpunkter, inteminst för att få unga jurister att gå vidare på åklagarbanan. Justitieministern hänvisar i sitt svar till kostnadsläget.Han anför alltså kostnadsskäl för att tanken har väckts att man skall minskaantalet personer som skall få utbytestjänstgöring inom åklagarväsendet. Men ärdet inte, justifieministern, en fråga om från vilket konto pengarna skall tas?Justitieministern har i annat sammanhang hävdat att det inte skall ske någonminskning av den totala notarietjänstgöringen. Då måste väl utbildningenbetalas på något ställe? Jag beklagar att svaret har kommit så sent.Ärligt talat känner jag inte till någon annan godtagbar anledning än att jaghar varit utomlands . Såvitt jag vet har uppskjutandet avbesvarandet skett i samförstånd med kammarkansliet. Det är det enda jag kansäga. Jag beklagar mycket att svaret har dröjt. Så till sakfrågan: Det är klart att man kan diskuteranotarietjänstgöringen. Jag var själv med om att tainitiativet till en cirkulation mellan olika tjänster inom rättsväsendet. Detgällde åklagare, poliser, domare och även advokatväsendet. somjag har varit borta har det visat sig att svårigheterna har varit större än vadvi då förutsatte. Det är jag den förste att beklaga, för jag tror att det ärytterligt värdefullt att denna möjlighet till cirkulation finns. Om man nu slopar utbytestjänsterna för det naturligtvismed sig att färre juris kandidater kan beredas notarieplats. Deneffekten kan motverkas, om man i stället avkortar notarietjänstgöringen . 1 själva verket skulle en sådan avkortning leda till att vi fick ettinte obetydligt antal flerjurister på notarieplats. Detta är något som jag tror att vi har anledning attundersöka närmare. 4 (): Denna fråga om notarieutbildningen har. somjustitieministern väl känner till, varit uppe till behandling ijustitieutskottet och här i kammaren. Frän utskottets sida har vi vid fleratillfällen uttalat oss positivt om möjligheterna till utbytestjänstgöring för denyutexaminerade juristerna. Vi har ansett att det har varit värdefullaerfarenheter som de har fått ta del av från flera olika verksamhetsgrenar inomrättsväsendet. För någon vecka sedan - tydligen dåjustitieministern på grund av utrikes resa inte hade tillfälle att närvara häri kammaren - uttalade vi att man frän regeringens sida nu bör ta sig enordentlig funderare på huruvida man inte kan behålla den här ordningen medutbytestjänstgöring. Jag hoppas självfallet att denna viktiga fråga noga kommeratt övervägas i departementet. Om rätt att använda punktskrift i domstolsprocess m. m. Överläggningen var härmed avslutad. 2 § Svar på fråga 1982/83:345 om rätt att användapunktskrift i domstolsprocess m. m. har frågat mig vilka åtgärder jagämnar vidta för att punktskrift skall få användas vid olika rättsinstanser. och motsvarande lagstiftning påförvaltningsområdet utgår från att inlagor och andra handlingar som kommer intill domstolarna och förvaltningsmyndigheterna skall vara avfattade på svenska.Detta är viktigt inte minst med hänsyn till offentlighetsprincipen. Om en inlaga inte är avfattad på svenska, kan rättenenligt 33 kap. 9 § antingen uppdra åt någon lämplig person attöversätta inlagan eller också förelägga den som har gett in inlagan att självombesörja översättningen. Det fall sorn har tagit upp rör den situationenatt en inlaga till rätten visserligen uppfyller det formella kravet att varaavfattad på svenska men är skriven med punktskrift. Det fallet är inteuttryckligen reglerat. Frågan huruvida 33 kap. 9 § kantillämpas även i det fallet prövas f. n. av JO efter anmälan i det konkretaärende som har aktualiserat Maj Kempes fråga. Jag är därför inte beredd att nuuttala mig närmare i saken. Frågan om det finns behov av ytteriigärelagstiftning på området vill jag bedöma bl. a. med ledning av vad JO har kommitfram till. Om rätt att använda punktskrift i domstolsprocess m. m. 6MARIE-ANN (vpk): Jag tackar för svaret på frågan, som MajKempe har ställt. Hon är tyvärr förhindrad att själv ta emot svaret, eftersomhennes uppdrag som ersättare har upphört. Frågan ställdes f. ö. redan den 16mars. Som framgår av svaret är frågan ställd mot bakgrund av enhändelse i , där en person besvarade en skrivelse från tingsrätten och dåanvände punktskrift. Tingsrätten ville till en början inte acceptera detta utanbegärde in en ny inlaga i, som man uttryckte det, klartext. redde just dethär fallet upp sig , och personen i fråga fick lämna sin skrivelsei punktskrift. Men frågan har principiell räckvidd. Det är allvarligt attpunktskrift över huvud taget ifrågasätts när det gäller skriftväxling medmyndigheter, kanske speciellt när det gäller rättsliga myndigheter. Det är ju fråga om att själv, utan inblandning av någonutomstående, kunna skriva och alltså också ha kontrollen över vad som skrivs.Detta är särskilt viktigt beträffande rättsliga frågor. Den här möjlighetenmåste också synskadade ha. Det är f. ö. genant att det i vårt högtekniseradesamhälle skall vålla problem, om någon lämnar en skrivelse i punktskrift,som det i debatten talas om hur den nya tekniken skall bidra till attrasera mänga hinder för handikappade. Det här hindret borde, enligt min mening,ha raserats för länge sedan. I står det alltså att en inlaga till endomstol måste vara skriven på svenska. Det är allt vad som sägs. Om en inlagasom är avfattad på svenska men skriven med punktskrift skall accepteras är intereglerat, vilket justitieministern också nämnde i svaret. Det borde varasjälvklart att det skall accepteras, men att det inte förhåller sig så lär ossalltså fallet i . Enligt min mening måste det alltså på något sätt slåsfast att man äger rätt att använda punktskrift. Justitieministern vill inte uttala sig , eftersomfrågan just nu prövas av JO. Jag kan acceptera detta, men tycker det ärbeklagligt att det dröjer, innan vi får klarhet i frågan. Det är emellertid minförhoppning att även JO kommer fram till att det är en självklarhet attsynskadade skall få använda punktskrift vid skriftväxling med myndigheter. Detekniska problemen måste i detta fall vara ganska lättlösta.Offentlighetsprincipen kan inte hindra, utan det måste vara möjligt - här finnsdet ju också en reglering - att översätta handlingarna. Vi får alltså avvaktaoch återkomma i ärendet. Det behöver kanske inte ta så lång tid.Kommer JO till det resultatet att regler är tillämpliga ävendå det gäller inlagor skrivna med punktskrift, är ju frågan löst. Blir detdäremot så, att JO inte kommer fram till detta resultat, kan frågan om enändring av lagstiftningen tas upp. Överläggningen var härmed avslutad. 3§Svar på fråga 1982/83:370 om åtgärder för att stödja den sandinistiskaregimen i har frågat mig om jag avser fördömaFörenta staternas inblandning i och vilka åtgärder regeringen avseratt vidta för att söka stödja den sandinistiska regeringen i dessansträngningar att åstadkomma en demokratisk utveckling. har det i norra , näragränsen mot , förekommit nästan dagliga sammanstötningar mellan å enasidan sandinist-arméns reguljära styrkor, reserv och milis och å andra sidanrebellgrupper bestående av f. d. medlemmar i den störtade diktatorn . har rebellgruppernas aktivitet ökat,och ytterligare grupper har trängt in frän norr. Det är tydligt att rebellerna vill destabilisera läget iNicaragua i hopp om att detta skall leda till sandinistregeringens fall. Derasaktivitet tjänar därmed de privilegierade grupper som motsätter sig kraven päen drägligare tillvaro för bredare befolkningslager och en demokratisksamhällsutveckling. ser allvarligt pä den senaste tidensstridigheter i . Rebellgrupperna och de krafter som stödjer dem bidrartill att öka våldet och spänningarna i . Faran för attstridigheterna i skall sprida sig inom regionen är överhängande. Detär uppenbart att Somozaanhängarnas aggression inte kunnat äga rum utan ettbetydande utländskt stöd. har hävdat att man har ett särskiltansvar för situationen i . Den anser attFörenta staterna bör utnyttja sitt inflytande till att gynna en fredligutveckling, avspänning och nedrustning i regionen. Såsom den svenska regeringenframhållit vid tidigare tillfällen är en förutsättning för politiska lösningarav konflikterna i att alla vapenleveranser, all vapentrafik ochallt militärbistånd till och inom regionen upphör. Vidare måste de olikaländernas territoriella integritet och rätt till självbestämmande, utaninblandning ufifrån, respekteras. har lämnat bistånd alltsedansandinisterna kom till makten . Det var i inledningsskedet fråga om återuppbyggnadsbistånd.Biståndet har därefter gradvis övergått till reguljärt utvecklingssamarbete,och ingår numera i kretsen av programländer. Regeringen föreslårlårets budgetproposition en höjning av biståndet från 50milj. till 75 milj.kr. Om godkänner förslaget innebär det att får den relativtsett största landramsökningen av programländerna. Med anledning av de prekäraförsörjningsförhållandena i landet har vidare i flera omgångar lämnatkatastrofbistånd. Senast beslutade regeringen att skänka vete. Regeringen avser att ocksåfortsättningsvis stödja den sandinistiska regeringen genom utvecklingssamarbetei olika former. Om åtgärder för att stödja den sandinistiska regimen iNicaragua Nr 116 Anf. 9 (vpk): Tisdieen den ''' talman! Jag tackar utrikesministern för svaret på minfråga. 12 aoril 1983 P* ' åtskilliga sammanhang uttryckt sin solidaritet medNicaraguas folk och sin avsky för den politik som Reaganadministrationen för, inte bara i Om åtgärder för utan i helaCentralamerika. att stödiakurdiska blodbesudlade regimer inte bara militärt utan också ekonomiskt. minoriteter försöker pä allt sätt försvåra förde få progressiva regimer som finns i området.Jag tänker då inte bara på , utan också på och ,där man fruktar att man står närmast i tur. har kommit att stå som en symbol för deförtryckta folken i andra länder i och betraktas därför av CIAoch som särskilt farligt. Det är därför man fört ettekonomiskt krig mot landet och också genomfört en regelrätt militärinvasion. har blivit något av ;s polis i området och förvandlatstill ett starkt fäste för de imperialistiska krafterna. kunde vi imassmedia läsa om hur nya s. k. rådgivare koncentreras till områdena vidgränsen till . Därtill kommer det stöd som tidigare gett genomuppbyggandet av baser och liknande. Jag tycker det är bra att utrikesministern klart uttalatatt dessa trupper av Somozaanhängare, som är understödda av , tjänar deprivilegierade grupper som motsätter sig kraven på en drägligare tillvaro förbredare befolkningslager och en demokratisk samhällsutveckling. Det är ocksåbra att utrikesministern konstaterar att Somozaanhängarnas aggression intekunnat äga rum utan ett betydande utländskt stöd och att utrikesministern i detsammanhanget direkt pekar ut , även om jag tycker att detkanske är en något mild skrivning vad gäller . Jag uppfattardet ändå så, att man lägger huvudansvaret där för den utveckling som har skett. Jag fick senast en skrivelse från dennicaraguanska ambassaden där det sägs att inte står ensamt. Jaghoppas att den än mer intensifierar sina ansträngningar attse till att den demokratiska utvecklingen i får fortsätta. Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på frågorna 1982/83:373, 374 och 376 om åtgärderför att stödja kurdiska minoriteter har frågat mig vilka åtgärderregeringen är beredd att vidta för att stödja den kurdiska minoriteten iTurkiet. har ställt en fråga till mig hurregeringen bedömer situationen för kurderna i och hur avvisningarna av dessa människor från motiveras. 10 , slutligen, harfrågat mig vilka åtgärder regeringen avser vidta föratt stödja kurderna i . Jagbesvarar de tre frågorna i ett sammanhang. Vad gäller har den nuvarande militärregimenknappast inneburit någon förändring för kurderna som befolkningsgrupp. Dettagäller de ca 7 miljoner som utgör lokal befolkning i östra . Underförutsättning att de accepterar den turkiska statsbildningen och språket har dei princip samma möjligheter som andra till studier, statlig tjänst etc. För demsom varit eller är engagerade i verksamhet som anses hota landets territoriellaintegritet har dock situationen hårdnat. Massrättegångar pågår i flera städer mot medlemmar i (Partiya Karkeren Kiirdistan) och andra kurdiska organisationer som strävarefter en självständig kurdisk stat. En del av de rättsliga åtgärderna inleddesdock redan före militärkuppen. Vad allmänt gäller frågan om de mänskliga rättigheterna iTurkiet torde ingen osäkerhet kunna råda om den svenska regeringensinställning. Vi har bl. a. anmält till den europeiska kommissionen förde mänskliga rättigheterna. är det land där de kurdiska autonomisträvandena varitstarkast och mest framgångsrika . Intrycket är att mänga kurder idag-om än motvilligt - är beredda acceptera en existens med viss grad av egenidentitet inom den irakiska samfälligheten. Även om autonomin är begränsadåtnjuter kurderna rättigheter som inte har någon motsvarighet i övriga ländermed kurdisk minoritet. har i sin fråga velat göra gällande attkriget mellan och drabbar den kurdiska befolkningen i särskilthårt eftersom stridshandlingarna framför allt förs i kurdiska områden. Detta ärinte helt riktigt. Kriget har snarare förts längresöderut. Däremot har kurderna naturligtvis i likhet med övrig befolkningdrabbats av krigets följdverkningar. Situationen för kurderna i kännetecknades underKhomeiniregimens första är av en viss förbättring. Detta har sedermera ersattsav en alltmer hårdnande attityd från centralmaktens sida. Motsättningarnamellan och har bl. a. medfört att regeringarna i resp. Bagdadsökt utnyttja traditionell fiendskap i motståndarlandet rriellan militantakurdiska rörelser och centralmakten där. Detta förhållande torde alltjämtkarakterisera läget i de kurdiska områdena på ömse sidor om gränsen. Det är svårt att dra några generella och säkra slutsatserbeträffande kurdernas situation; den varierar frän land till land och från tidtill annan. Vad gäller flyktingar frän dessa områden har jag informerats attvad gäller avvisningar görs - liksom i alla fall där politiska skäl åberopas avden person som önskar stanna i - en mycket noggrann undersökning avomständigheterna i det enskilda fallet. Personer som bedöms ha grundade skälför sina ansökningar utvisas självfallet inte. Den flyktingpolitiskabedömningen avseende asylsökande från och har invandrarminister redovisat i ett svar till . Om åtgärder för att stödja kurdiska minoriteter Om åtgärder för att stödja kurdiska minoriteter 11BERTIL MÅBRINK (vpk): Jag tackar utrikesministern för svaret. Kurderna är en befolkningsgrupp med eget språk, egenkultur, egen religion osv. De är spridda över ett antal länder. Den störstagruppen finns i med 7 miljoner, som utrikesministern säger i svaret. I förvägras de 7 miljoner kurderna över huvudtaget rätten att utöva sin egen kultur, sin egen religion och sitt eget språk.Man förbjuder dem t. o. m. att nämna ordet "kurd" - den som gör det iTurkiet spärras in i något av militärdiktaturens fängelser. Jag tycker därföratt följande skrivning i svaret är något märklig: "Under förutsättning attde accepterar den turkiska statsbildningen och språket har de i princip sammamöjligheter som andra till studier, statlig tjänst etc." Den rätten skall kurderna ha och få leva somkurder, tala sitt språk, osv. -det måste väl ändå vara en självklarhet. Jagförstår inte att man kunnat skriva in detta i svaret. Vi vet också att man i juntans nya konstitution harskrivit in ytterligare diskriminering av kurderna. Man har alltså i lagfastställt undertryckandet av det kurdiska språket. Över huvud taget riktar sigden nya militärdiktaturens . Visst har agerat och gjort en hel del när detgäller kurderna - jag skall inte förneka det - och det tycker jag är bra. Mendet är något märkligt att inte har gjort någonting i FN. Vad äranledningen till det? Jag har läst tre av utrikesministerns tal. Iutrikesministerns jungfrutal i FN förekom inte ett ord omkurdernas situation i eller i . Inte heller i utrikesministernsdeklaration i samband med utrikesdebatten förekom ett enda ordom kurderna. Jag har också läst ett tredje tal, som utrikesministern höll påutrikespolitiska institutets årsmöte . Inte hellerdär någonting om kurderna. Vad beror detta pä? Är det hänsyn till vissa länder, somhåller på och förtrycker kurderna? Eller är det hänsyn till någon stormakt?Eller är det bara en ren tillfällighet att det har blivit på det här sättet?Jag tycker att det kräver ett svar. Är, herr utrikesminister, regeringen nuberedd att i FN ta upp frågan om kurdernas situation? 12OSWALD (vpk); Jag tackar utrikesministern för svaret på frågan. Det är riktigt när det gäller den del av svaret som rörmin fråga, nämligen om , att det är det land där kurderna har nått en vissförbättring jämfört med tidigare och att de har det bättre där än vad de har iIran och , som berörs i de andra avsnitten. Det kan också vara riktigt att kriget flyttar på sig ochatt man för tillfället har kommit längre söderut i gränstrakterna mellan Irakoch med de stora krigshandlingarna. Men det betyder ju inte att dekurdiska områdena har varit oberörda av kriget. Det har inte bara varit frågaom indirekt påverkan -som framskymtar i svaret - utan också direkt påverkan,åtminstone i krigets begynnelseskede.En ganska stor folkomflyttning av irakiska kurder har bevisligen förekommitöver gränsen fill . Då kommer vi in på en sak som egentligen berörs under denfrågerubrik som gäller . Det är klart att det har funnits, och finns,motsättningar mellan de olika kurdiska grupperingarna samt att det harutnyttjats av statscheferna och regeringarna i de olika staterna. Vad jag huvudsakligen ville understryka i min fråga vardet faktum att vi avvisar flyktingar. Utrikesministern hänvisar fill vadinvandrarminister har sagt. Men när man läser i protokollet vadAnita sagt i detta ärende, finner man att hon hänvisar till vadutrikesministern uttalat. Det kan ju vara bekvämt för statsråden att hänvisatill vad ett annat statsråd har sagt. Men det vore ändå bra om vi kunde fålitet mera konkreta besked. När det gäller kurder som flyr från över gränsen tillden iranska sidan finns det uppgifter om att de har haft mycket storasvårigheter. De grupper av irakiska kurder som kommer över gränsen och somföredrar att samarbeta med Khomeiniregimen i får naturligtvis ingasvårigheter - det finns kurder och kurder. Naturligtvis kan man inte hellersäga att de flyr. Men de irakiska kurder som flyr över gränsen på grund avkrigshandlingar etc. och som inte vill samarbeta med Khomeiniregimen kommer attfå, och har haft, svårigheter. 1 mycket stor omfattning har de försökt att tasig frän . Några av dem har kommit hit. I en del fall har sådana flyktingarskickats fillbaka. Min fråga blir: Är det förenligt med vår flyktingpolitikatt skicka tillbaka irakiska kurder, som har kommit över gränsen till mensom där har råkat i svårigheter och sedan flytt därifrån? Det är vad som ärviktigt i detta sammanhang. I några fall har det förekommit att vi har skickattillbaka flyktingar till , vilka bevisligen inte har mått bra av det. Om åtgärder för att stödja kurdiska minoriteter 13EVA (vpk): Också jag tackar utrikesministern för svaret. Min fråga gäller alltså kurderna i . Ingen kan varaovetande om det skräckvälde som den Khomeiniska regimen utövar. Jag vill baraerinra om senaste rapport, frän . Den årenskakande, för att inte säga outhärdlig, läsning. Också i har mångaprotesterat. Det gäller inte minst fackföreningarna. Det är ett faktum att ett regelrätt krig förs mot deiranska kurderna. Massakrer på hela byar förekommer. Tyvärr har detta fögauppmärksammats i svensk press. Men i utländsk press - jag har här ett antalartiklar -redovisar man nakna fakta. Jämsides med kriget mot förs ett krig mot kurderna,vilket fått ren terrorkaraktär. I viss utsträckning gäller det att skrämmacivilbefolkningen att inte stödja kurderna i deras kamp.för sina rättmätiga krav.Bertil Måbrink frågade varför han inte tagit upp detta isina tal. Också jag tycker att utrikesministern här är synnerligen lågmäld. Kandet bero pä statsministerns medlarroll i kriget mellan och ? Om åtgärder för alt stödja kurdiska minoriteter det påSveriges alltmer utökade handel med den omvittnat mordiska regimen i ?Sådana fakta borde inte få förhindra den att såväl politisktsom humanitärt stödja de iranska kurdernas sak. Jag vet att det franskaregeringspartiet och även det österrikiska ger sitt stöd i betydligt störreutsträckning. Sedermera har jag också fått reda på att även iEngland kommer att ta emot representanter för kurderna i . Det gäller således inte bara den politiska utan också denrent humanitära sidan av problemet. Den borde, bl. a. viaParis, kunna kanalisera humanitärt bistånd, som man är i mycket stort behov av.Inom de befriade områdena finns det t. ex. bara två sjukhus med en mängdskadade och sårade. Det gäller inte minst barn. Det finns tiotusentalsflyktingar som behöver allt stöd som de kan fä. Och - vilket också har tagits upphär tidigare - de behöver hjälp till att utveckla sitt eget språk. Också härborde man frän svensk sida kunna göra insatser.