prot · G609133 · 1982-12-31 00:00:00 — Där argumenterar man inte isak - i stället hänvisar man till att utskottet och redan tidigare åravstyrkt och avslagit motioner med motsvarande innebörd. Dessutom hänvisar mantill minerallagen och andra lagar där staten redan ställt upp krav påtillstånd. Det är ju inte heller någon argumentation i sak. Det är f. ö. att argumentera vid sidan av vad vi kräver,nämligen att i lag - minerallag eller annan lag - slår fast att uraninte skall brytas i . Vi kräver alltså att lagen skall ange beslutetsinnehåll. Att vi har lagstiftning som kräver att man ansöker om tillstånd omman vill öppna en urangruva är en sak. Men vi begär ett ställningstagande i denmoraliska frågan,och vår position är att uran inte skall brytas-alltså skalluranbrytning förbjudas i lag. Men vilken uppfattning i sakfrågan - inte bara iformfrågan, som man utvecklat i utskottsbetänkandet - har då majoriteten? Vireservanter tror oss på grund av de debatter som tidigare förts i den härfrågan veta svaret, men det vore bra om det blev klart utsagt också här. Jagyrkar bifall till reservation 13. I övrigt vill jag yrka bifall till utskottetsmajoritetsförslag. Låt mig bara tillägga ett par saker! Utskottet har mycket välvilligt behandlat motion 653 avNils Åsling. Den är i sak fillstyrkt genom utskottets skrivning, av vilkenframgår att det särskilda anslaget för prospektering och projektering skall fåutnyttjas även utanför , och . I den omdiskuterade frågan beträffande samarbete mellanLKAB och - den nuvarande regeringen beslutade den 3 marsge tillstånd till BP att tillsammans med äga inmutningar i Mellansverige-understryker utskottet med stort eftertryck att staten genom utnyttjande avkronoandelsinsfitutet och i egenskap av ägare till skall bibehålla svenskkontroll över de naturtillgångar som berörs av avtalet mellan och BP. Detfinns anledning att läsa in detta till protokollet. Ihöstas föreslog den nyfillträdande regeringen att 300 milj. kr. skulle anvisasför utökad prospektering, projektering av nya gruvor,brytvärdhets-undersökningar och andra forsknings- och utvecklingsprojekt inomgruvnäringen. Vi hade i sak inte så mycket emot den satsningen, men det fannsinte mycket underlag programmässigt för dessa 300 miljoner. Därför yrkade viavslag på förslaget och ansåg att 30 milj. kr. borde räcka för det nuinnevarande budgetåret. Nuhar industriministern i budgetpropositionen preciserat hur han vill användadenna ekonomiska ram för olika geografiska områden och olika objekt:Norrbotten, , , Stekenjokk och det s. k.Nordkalottprojektet. Men det saknas fortfarande klara riktlinjer för hur dennastora summa framöver skall användas. Att man har fördelat den regionalt är jubara en del av ett program med någon ambitionsnivå. Såsom majoriteten skriver -bl. a. det tror jag ligger till grund för många av motionerna - råder detoklarhet om hur medlen skall fördelas och huruvida programmet skall omfattahela landet. Den oklarheten hade varit möjlig att undvika om man från börjanframlagt ett ordenfiigt program och därefter begärt pengar på grundval avdetta. Då hade kanske en del av de motioner som har behandlats i det härbetänkandet inte behövt väckas. Då hade vi klarare kunnat se hur denna storapost på 300 milj. kr. mer långsiktigt skall användas. Anf.130 () replik: Med anledning av fråga vill jag erinra om att dåvarandeindustriministern i budgetpropositionen för /78 påpekadeatt alunskiffern innehåller en lång rad , t. ex. aluminium, vanadin,molybden, nickel och andra sällsynta jordartsmetaller. I propositionen anfördeherr Åsling bl. a. följande: "Härtillkommer att oljan i skiffern kan användas också för att framställa ammoniak förexempelvis gödselmedelsindustrin och metanol för bl. a. inblandning imotorbränsle. De svenska tillgångarna av alunskiffer är sä stora att vårt landhar potentiella möjligheter att bli självförsörjande med flertalet nämndamineral." Detta innebär att den dåvarande regeringen - om jaginte minns fel ingick även i denna - ansåg attskifferforskningen var en mycket angelägen uppgift. Även underströkdenna betydelse, då den behandlade proposifionen. Innebörden i detställningstagande som majoriteten gör i betänkandet är alltså att denforsknings- och utvecklingsverksamhet som då initierades nu skall fullföljasäven för framtiden. 131 () replik: Det har gått dess, och vi har fått flera uppgifter,bl. a. med utgångspunkt i den forskning som vi då satsade på. Det var också ettav de viktiga resultat som vi ville uppnå. Det skulle inte kunna sägas att viinte ordenthgt tog reda på fakta när det gällde möjligheterna att utnyttjaalunskiffer framöver. av det som har redogjort för - utan att vi behöver gå in pådetaljer - är naturligtvis sådant som bör kunna utnyttjas i framtiden.Men det är också viktigt - och det hoppas jag att nu svarar klartpå - att man i så fall undantar uranet från de framtida planerna. Såsomutskottsmajoriteten nu har skrivit, har man inte gjort detta. vetlika väl som jag att däri har tidigare legat mycket av den ekonomiska grundenför ett alunskifferprojekt. 132 ()replik: Det väsentliga i sammanhanget är att vi bevarar vår handhngsfrihet förframtiden. Om någon kommersiell brytning skall göras blir det ju enbeslutsprocess i särskild ordning, oavsett om brytningen sker i eller,beträffande skiffertillgångar, på annat ställe i vårt land. Det prövas ienlighet med 136 a § byggnadsstadgan. Vadjag i detta sammanhang vill framhålla är att den pågående forsknings-ochutveckhngsverksamheten måste leda fram till resultat. Vad som framför allt ärangeläget och som jag särskilt vill understryka är att man utvecklar en teknik,som gör att vi den dag då vi fill följd av avspärrning eller andraförhållanden, som vi inte kan förutse, behöver utnyttja dessa ,behärskar en teknik som i största möjliga utsträckning skyddar miljön. Jag anseratt det är en angelägen uppgift för forskningen att förse oss med en teknik pådetta område. Anf.133 () replik; Eftersom det är , skall jag inte föra denna diskussionså mycket längre. Jag noterar att lägger tyngdpunkten i sinargumentation på relativt oförargliga fing. Det har inte alltid varit så. Jagkonstaterar den omsvängning som har skett. Men jag utgår ifrån att det i dessalångsiktiga planer från majoritetens sida inte ligger en svensk uranbrytning. Anf.134 (): Enigheten om mineralpohtiken som den presenteras i näringsutskottetsbetänkande är stor. Visserligen är reservafionerna till antalet tretton, men ielva av dem återfinns samma parfi, vpk, som undertecknare. Sedan tillkommer ettantal enskilda motioner, och eftersom talarlistan är ganska lång förmodar jagatt motionärerna kommer att förklara sina målsättningar. Jagavser inte att nämnvärt föriänga debatten i den här frågan, motbakgrund av den stora enighet som jag har konstaterat. Jag vill ändå på tvåområden delge kammaren några synpunkter. Frånfolkpartiets sida konstaterar vi det positiva i att socialdemokraterna nu iregeringsställning insett det nödvändiga och viktiga i en ökad satsning på prospektering.Folkpartiet har tidigare i regeringsställning varit pådrivare för ett utbyggtprogram på prospekteringens område. Det dåvarande s. k. a. en ökad satsning just på prospektering. Syftet nu liksom förra gången är att öka livslängden hosbefintliga gruvor och mineralföretag. Inte minst vikfigt på området är attskapa förutsättningar för nya gruvor och företag. Av utskottets skrivning på s. 21 kan någon dra den slutsatsenatt vid behandlingen av reservationsanslag på 300milj. på filläggsbudget skulle ha reserverat sig mot beslutetatt avdela detta belopp för prospektering . Faktum är attdet som skilde oss åt i denna fråga då var att vi från vårt håll hävdade detriktiga i att medel för prospektering skulle anslås framåt tills ettmera underbyggt prospekteringsprogram för återstoden av den aktuellafemårsperioden tagits fram. har vi fått ett bättre underlag, låt vara att manskulle vilja ha det mer omfattande. Vi anser från , som vi gjordehösten 1982, att en ökad prospektering är nödvändig, om vi inte ytteriigareskall tappa underlag för en omfattande och lönsam gruvhantering i vårt land. Jag skulle så vilja säga något om det forsknings- ochutveckhngsarbete som bedrivs vid när det gäller alunskiffer.Tidigare talare har varit inne på samma område, och utskottet är inte enigt påden punkten. och vpk kräver att det nuvarande forsknings- ochutveckhngsarbetet vid upphör. På något sätt får man känslan att bakom det kravet döljersig någonting av ett uranspöke. Jag tycker att det skulle vara tråkigt om man idet här läget skulle låsa sig mot den bakgrunden, eftersom det inte finns någrasom helst förslag att utvecklingen skall drivas i den riktningen. Utskottsmajoriteten anser att de befinfiiga anläggningarnai bör utnyttjas för fortsatta forsknings- och utvecklingsinsatser. Detsom nu är viktigt är att regeringen, efter det att den arbetsgrupp som nuutreder frågan om den fortsatta verksamheten vid framlagt sinaförslag, förelägger förslag i fråga om mål och inriktning när detgäller framtid. Från vårt håll stöder vi en sådanhandlingslinje i fråga om och dess framtida uppgifter. Med det anförda, herr talman, yrkar jag bifall tillutskottets hemställan i betänkande nr 32. 135JÖRN (vpk): Makt över råvarutillgångarna spelar encentral roll i internationella relationer. Kampen om råvarutillgångarna är etttungt inslag i det polifiska maktspelet. Den vållar fortlöpande svårakonflikter och grova övergrepp mot folk och nationer. Det var kampen om järnmalmsexporten under världskriget somfick fyrpartiregeringen i att så villigt gå herrarna i fillhända. Det var för oljans skull det väpnade angreppet mot ochbombningarna av tättbefolkade bostadsområden i och 1958 ägde rum. Detvar för kopparns skull den chilenska demokratin skulle krossas. Dennamaktkamp går i vår fid i hög grad tillbaka på det faktum, att de olikaråvaruområdena starkt domineras av några få stora multinationella företagsimperier.Inte sällan är det ett enda jätteföretag som kontrollerar merparten av resurseroch marknad, och för nästan samthga dominerar ett, två eller trestorföretag helt marknaden, I västvärlden finns omkring 700 gruvbolag. Ettsextiotal av dem kontrollerar hela västvärldens mineralförsörjning, 19 bolagstår för en tredjedel av hela försörjningen. Två bolag kontrollerar hälften avförsörjningen med antimon, två av försörjningen med aluminium, ettenda bolag kontrollerar av all kobolt, ett bolag över hälften av allvanadin, två bolag kontrollerar av all nickel och två av allmolybden. Vadger detta för utgångspunkt för en svensk mineralpolitik? Det inskärper framförallt den grundläggande betydelsen av en självständig, nationell politik.Samhället skall äga och utvinna mineralen. MuUinafionellt inflytande ochprivata storbolag med utländsk anknytning skall hållas utanför. Teknik ochprospektering skall styras av samhället, i demokratiska former och underöppenhet och insyn. Detta är bakgrunden till vpk:syrkanden rörande mineralpolitiken. Samhällsekonomiskaöverväganden och långsiktiga internationella perspekfiv skall vägledautvinningen. Samhället skall svara för vidareförädlingen. BritishPetroleum, ett av de fyra största mulfinationella energibolagen, bör under ingaomständigheter släppas in på det svenska mineralområdet - det är näst intillotroligt, vilken aningslöshet som här präglar den socialdemokratiskaregeringens handlande när den föreslår detta. De viktiga legeringsmetallernabör i största möjliga utsträckning brytas i för att i någon mån frigöralandet från det starka beroende av de mulfinationella råvarujättarna som nuråder beträffande , vanadin och titan. Ett enhetligt koncessionssystembör ersätta inmutningssystemet i den framtida regleringen avrättsförhållandena på mineralområdet. bör göra en framställning tillregeringen om att utländska engagemang i gruvnäringen bör förhindras. Sådanaengagemang är politiskt och ekonomiskt osunda. De leder till allvarligaberoenden av oansvariga makter, som står över nationalstaternas kontroll, ochde främjar storbolags marknadsdominans och kartellväsen på det internationellaområdet. Detär mot den bakgrund som jag här i korthet har beskrivit jag yrkar bifall tillsamtliga vpk-reservationer i betänkandet om mineralpolifiken. 136 (): Jag skall i mitt inlägg i denna debatt främst uppehålla mig vid vad somanförts i reservafionerna 1, 2, 4, 8, 9, 10, 11 och 12. Övriga reservationerkommer och att ta upp i sinaanföranden. Tyvärrnödgas vi konstatera att omfattningen av den svenska gruvhante-ringen i allaavseenden har starkt gått tillbaka . Främst gäller dettajärnmalmsproduktionen, där , från att ha varit världensdominerande järnmalmsexportör med en andel av världsmarknaden på ,har gått ner till en motsvarande andel av knappa . Andra länder,främst och , men också och , är nu dominerandepå denna världsmarknad. Ett exempel på denna nedgång är vår export till EG, vårstörsta exportmarknad, dit vi levererade 1970, vilketmotsvarade av EG:s hela järnmalmsimport. 1981 var motsvarande siffror 14miljoner ton resp. . Det råder ett mycket stort gap mellan möjligt ochfaktiskt kapacitetsutnyttjande i de svenska järnmalmsgruvorna. Detta strävarman nu efter att minska, och det går tyvärr mycket hårt ut översysselsättningen. Vi har alla kunnat följa hur exempelvis flera gångerreviderade produktionsplaner har medfört att mer än 1 000 gruvarbetare ochandra anställda har förlorat eller kommer att förlora sina arbeten. Det serinte ut som om situationen för järnmalmsgruvorna skulle ljusna under denärmaste åren. Till övriga problem kommer också att brottas med mycketstora kvahtetsproblem, som måste lösas och som kommer att kostamycket pengar. För annan gruvproduktion än järnmalm är bilden kanske meraoptimistisk. De gruvor som vi, i brist på bättre ord, brukar kalla föricke-järngruvor ser ut att hålla sin nivå och bedöms dessutom i någon mån kunnaöka antalet anställda. Totalt sett torde bedömningen vara att gruvindustrinsrelativa betydelse inom svensk industri troligen kommer att fortsätta minska. Det är mot denna bakgrund som regeringen hösten 1982beslutade att låta utarbeta ett investerings- och utvecklingsprogram för gruv-och minerahn-dustrin. Som ett första led i detta arbete föreslås nu ett anslagav 300 milj. kr, för ökad prospektering, för ökad livslängd hos befinfiigagruvor och för att skapa förutsättningar att öppna nya gruvor. Vi menar att detta är en angelägen och nödvändig insats,men jag poängterar att det naturligtvis också är angeläget att alla resurser nusamordnas och att ett verkligt samarbete etableras mellan parterna. Resultatetmåste alltså bh i linje med vad propositionen syftar till. Jag skall nu göra en personlig reflexion. Närjag talade om de resurser som behövs är det naturligtvis också fråga ompersonresurser. Det är angeläget att man, som någon har sagt,mobiliserar de personella , resurser som finns för att vi skall få en godeffekt av denna satsning. Det gör mig bekymrad, herr talman, att jag kankonstatera att förre chefsgeologen i sedan många månader är utan arbete.Tibor Paräk var alltså chefsgeolog i . I detta läge har vi inte råd attavstå från kunnigt folk, och här är det fråga om kunnigt folk. Det är alltså min förhoppning att man skallkunna ta ett inifiativ och se till att nyttja denne utomordenthgt kunnigegeolog inom ramen för denna satsning. Jag vill starkt framhålla att det var enpersonlig reflexion, som inte i övrigt har att göra med utskottsbetänkandet. I samråd med företrädare för myndigheter, företag ochfackliga organisationer på mineralområdet har industriministern tillsatt treregionalt inriktade 11 protokoll 1982/83:132-133 arbetsgrupper för fortsattarbete. Detta har också omnämnts av tidigare talare. Som vanligt, höll jag på att säga, råder det delade meningar om dessaregeringens förslag. I reservation nr 1 yrkar således på en kraffigprutning av regeringens anslag till prospektering. Som motiv anges risken föratt en så kraffig ökning av det statliga prospekteringsstödet skulle medföraatt företagens egna prospekteringsansträngningar minskar. Jag tror inte att denrisken föreligger, då det vid överläggningen med gruv- och mineralindustrinsföreträdare visat sig att det finns utrymme för betydligt utökad prospekteringi landet. Vidareföreslår man i denna reservation att anslaget fill verksamhet skall begränsas fill ett anslag på ochomfatta endast /85. Till detta kan sägas att prospektering är enlångsikfig verksamhet och att därför NSG:s projekt vanligen pågår äntvå till . Det är därför angeläget att man har möjligheter att göraekonomiska åtaganden under . Jag yrkar därför, herrtalman, avslag på reservafion 1. Ireservafion 2 yrkar likaledes en prutning. Man yrkar nämligenavslag på de 4 miljonerna till finansiering av s. k. latenta kronoandelar.Förhållandet är att NSG under 1982-1983 gjort en omfattande utredning av dessalatenta kronoandelar i 332 utmål. I 190 av dessa utmål bedömer man en framtidabrytning aktuell. Kostnaderna för dessa andelar ryms inte i NSG:s ordinariebudget, och därför behövs anslaget på 4 miljoner. Jag yrkar därför avslag ävenpå reservation 2. Jagvill nu övergå till att kommentera reservation 4 som handlar om det avtal somupprättats mellan och BP . Låt mig till en början understryka attdet hela grundar sig på ett avtal som, i likhet med vilket annat avtal somhelst, är möjligt att säga upp om det skulle visa sig vara mindrefördelaktigt. Jag föreställer mig att vissa förutsättningar också finns för omförhandlingar.I övrigt anser utskottets majoritet att regeringens beslut i denna frågastämmer väl överens med vad har uttalat när det gällerbreddning och satsning på nya projekt inför 1980- och och att detdärvid bör finnas plats för både svenskt öch utländskt kunnande ochinvesteringskapital, liksom också för teknologi. Vpk:soro för att staten skall tappa kontrollen över framtidens gruvbrytning anserutskottets majoritet vara obefogad då statens inflytande över gruvor som kanöppnas genom detta avtal är säkrat i både freds- och krigstid. Utskottetförutsätter dessutom att staten genom utnyttjande av kronoandels-institutet ochi egenskap av ägare av bibehåller svensk kontroll över de naturtillgångarsom berörs av avtalet mellan och BP . Detta är enligt majoritetensmening en stark skrivning, och jag tycker att den också borde kunnatillfredsställa vpk. Jag yrkar därför avslag på reservation 4. Ireservation 8 upprepar vpk sitt tidigare förslag om att utreda frågan om ettzinksmältverk i län. När en mofion med samma innehåll behandlades avnäringsutskottet avslogs den med hänvisning till att det råder en mycketstor överkapacitet när det gäller zinksmältverk i . kan mankonstatera att detta förhållande gäller i hela . Det är mot denbakgrunden som vi också yrkar avslag på reservation 8. Ireservafion 9 yrkas avskaffande av inmutningsrätten resp. samhälleligt ägande avnya mineralfyndigheter. Tilldetta kan sägas att regeringen har aviserat att en särskild utredning skalltillsättas med uppgift att göra en samlad översyn av minerallagstiftningen.Oavsett att utskottets majoritet nu som har ställt sig tveksam till sålångtgående åtgärder som att slopa inmutningsrätten och ersätta den med ettkoncessionsförfarande så torde det vara en angelägen fråga för den aviseradeutredningen. Närdet gäller hemställan i reservation 10 att staten skall vara ägare till alla nyamineraltillgångar har ju utskottsmajoriteten den uppfattningen att redan dennuvarande minerallagsfiftningen fyller alla rimliga anspråk. Även detta tordevara en central fråga för utredningen, som jag menar också bör se på dettaförhållande. Jag yrkar därmed avslag på reservationerna 9 och 10. Ireservation 11 berörs på nytt frågan om statens utnyttjande av kronoandel. Jagvill hänvisa till utskottets skrivning på s. 27 i betänkandet, där utskottetförutsätter att staten skall utnyttja sin rätt till kronoandel. Detta ärmotivet för vårt yrkande om avslag på reservafion 11. Tillslut några ord om reservafion 12 där det hemställs om åtgärder som förhindrarutländskt engagemang inom gruvnäringen. Utskottetsmajoritet anser för sin del att den nuvarande lagen om utländska förvärv avfast egendom m. m. i tillräcklig omfattning begränsar utländska företagsmöjligheter i detta avseende, Imotiven för denna lag har man särskilt understrukit att det vidfillståndsprövning om rätt till inmutning och utmål skall fästas stor vikt viddet allmänna intresset av att malmtillgångarna behålls i svensk ägo. Direktivenför den aviserade utredningen är enligt uppgift ännu inte skrivna, varförutskottet förutsätter att även denna fråga blir föremål för översyn. Med detta, herr talman,yrkar jag avslag även på reservation 12. Tillslut, herr talman, ber jag att få yrka bifall fill näringsutskottets hemställani betänkande nr 32 i alla de avsnitt som jag här har berört. 137 (vpk): I det här betänkandet från näringsutskottet om mineralpolitikbehandlas ett antal vpk-motioner. Jag kommer att beröra de motioner som handlarom legeringsmetaller. Delegeringsmetaller som det främst handlar om är nickel, , vanadin ochfitan. Då det gäller försörjningssituationen för dessa metaller harmineralpohtiska utredningen framhållit att för är den mycket kritisk,för nickel och titan kritisk och för vanadin måttligt kritisk. Det här borde juinnebära att extra ansträngningar görs för att ändra på dessa förhållanden. konstaterar utskottethelt kort att vanadinförekomsterna i län kanvara brytvärda, men att förekomsterna av legeringsmetallerna i ochVästerbotten är för fattiga eller av för dålig kvalitet för att vara brytvärda.Möjligen kan man få en förklaring över utskottets ställningstagande i följandemening, direkt citerad ur betänkandet: "Om förhållandena i kanallmänt konstateras att det finns ytterst få fyndigheter av de nämndalegeringsmetallerna som möjligen är i närheten av att företagsekonomiskt kunnautnyttjas," Utskottet har alltså helt utgått från att fyndigheterna skallvara företagsekonomiskt lönsamma. Någon hänsyn fill samhällsekonomi,handelsbalans eller försörjningssynpunkt synes utskottet inte ta. Detta är ioch för sig inte överraskande. I betänkandet från mineralpolitiska utredningen framförspå flera ställen den intentionen att svensk mineralpolitik måste inriktas så,att den bäst gagnar samhället. Enligt vår mening måste detta medföra att vissabestämda slutsatser dras. a. måste detta innebära att samhället på ettaktivt sätt ser till att mineralpohfiken inriktas så, att den bäst gagnarsamhället. Detta är också bakgrunden till att vi genom de här motionernaföreslår vissa åtgärder. Mofion 2028 av berör fyndigheten i Järvsöoch , som innehåller vanadin och titan. I motion 341 önskar vimotionärer en helhetsbedömning av volframfynden i och Västerbotten.Då det gäller nickelfyndigheterna i föreslås i motion 336 att etthandlingsprogram utarbetas. Vi mofionärer är inte i hkhet med utskottsmajoritetennöjda med att de privata kapitahntressena skall avgöra om det skall hända någotpå detta område och i så fall när detta skall ske. Vi anser att flera tungaskäl talar för att man redan nu måste vidta vissa åtgärder i den riktning somföreslås i motionerna, och det med tanke på samhällsekonomi,försörjningssituation och sysselsättning. 138BIRGITTA (): Till näringsutskottets betänkande 1982/83:32finns 13 reservationer fogade. Jag har för avsikt att mycket kort berörareservation 5, som gäller , och reservation 13, om förbud moturanbrytning. Båda frågorna har tidigare diskuterats i , både i kvälloch vid andra fillfällen. I motion 1013 från begärs att beslutaratt forsknings- och utvecklingsarbetet vid skall avbrytas efterden nu pågående verksamhetsperiodens utgång. Motionen tar också uppansvarsfrågan i vad gäller återställningsarbetet. Centermofionen begär attRanstadsverkets framtida användning för annat än skifferhantering utreds. Reservanterna säger att resultaten av det forsknings- ochutvecklingsprogram som bedrivs i entydigt visar att detav såväl miljömässiga som ekonomiska skäl saknas förutsättningar förexploatering av skifferfyndigheterna i .