prot · G60970 · 1982-12-31 00:00:00 — Min fråga lyder då: Är statsrådetberedd att gå så långt att kommunerna ges vetorätt när det gäller besprutning?Det kan ändå finnas markområden som ligger så fill att det inte bör fåförekomma flygbesprutning. Det finns sådana ställen där det måste anses varaomöjligt att bespruta inom ett visst angivet område. Vill statsrådet gehälsovårdsnämnderna ytterligare anvisningar, så att de kan säga nej tillbesprutningar? Kan det bli så tryggt att, om nu flygbesprutning är nödvändig,människor som bor i närheten inte behöver få bekämpningsmedel på sig? 42Jordbruksministern : Herr talman! Med dagens lagstiftning ochde bestämmelser som är knutna till denna ges hälsovårdsnämnden möjlighet attskydda sådana anläggningar - t. ex. dricksvattenstäkter - där en besprutninguppenbarligen kunde medföra miljöskada eller hälsorisk. F. n. arbetar en utredning med kemikalieanvändningen ijordbruket, och vi kan inom en mycket nära framtid motse förslag frän dennautredning. Hur dessa frågor skall behandlas i ett vidare sammanhang får vitillfälle att då diskutera och ta ställning till. 43 (): Jag tackar för statsrådets förtydliganden. Jag vill inte på något sätt vara besvärlig, menhälsovårdsmyndigheterna framhåller faktiskt att man kan anmälabesprutning per telefon, t. ex. eller , då insekter slagitsig ned på ett visst område. I sådana fall går det faktiskt att bespruta utantillstånd. Enligt min mening är det fel att det inte finns klara bestämmelsersom innebär att man måste begära tillstånd. I vissa områden finns detockså vägar och annat som gör att besprutning inte bör ske från flygplan. Skalldet bli tal om besprutning borde det i så fall ske på annat sätt. Nog har statsrådetfullmakt att gå så hårt till väga att människor inte får bekämpningsmedel påsig och därmed tvingas utstå ett obeskrivligt lidande. Likväl finns det fall dåde som har besprutat mark blivit frikända. Lagen är sådan. Advokaterna ärskickliga på olika sätt, och det blir olika utfall. Tragedier kan inträffa. Jagmenar att vi med en hårdare bestämmelse skulle kunna finna medel mot sådanthär. 44 Jordbruksministern : Herr talman!Det är angeläget med den här översynen av tillämpningen som skall göras avproduktkontrollnämnden. Vi får se vilka anvisningar som kan komma ut ur denöversynen och sedan pröva det hela på nytt, när vi härdenpågående utredningens förslag på bordet. Den lär ju vara färdig inom Nr 70den allra . Överläggningenvar härmed avslutad. Om dumpningen i havet av radio-Il § Svar på fråga1982/83:199 om dumpningen i havet av radioaktivt aktivt avfall avfall har frågat mig om densvenska inställningen till ett förslag mot havsdumpning av radioaktivt avfall.Förslaget kommer att behandlas vid den s. k. möte den 14-18februari 1983. Den svenska lagstiftningen förbjuder alla former avdumpning av avfall till havs. Våra nordiska grannländer har en likartadlagstiftning. Enligt regeringens uppfattning är dumpning inte någon frånmiljösynpunkt acceptabel form för avfallsbehandling vare sig det gällerradioaktivt avfall eller andra typer av avfall. Det internationella arbetet rörande dumpning avradioakfivt avfall sker främst inom ramen för den globaladumpningsöverenskommelsen. , och inom kärnenergiorganNEA. Enligt regler är dumpning av högaktivt avfallförbjudet, medan dumpning av medel- och lågaktivt avfall fordrar tillstånd avnationell myndighet i varje särskilt fall. Vid konventionens tillkomst och alltsedan dessikraftträdande har de svenska delegationerna strävat efter att få tillstånd successivt strängare bestämmelser och gränsvärden för vad som får dumpas.Den strävan är att söka få till stånd en utveckling som på siktleder till ett totalförbud mot havsdumpning av radioaktivt avfall. Beträffande det nu aktuellaförslaget att förbjuda all dumpning är det tvivelaktigt om dettaförslag kommer att få den erforderliga majoriteten. En annan tänkbar lösningför att uppnå den redovisade målsättningen kan då vara att söka nå ett förbudsom skulle gälla efter en övergångstid. De nordiska länderna har i samarbeteutarbetat ett sådant förslag som tillställts samtliga fördragsslutandeparter. 46OSWALD (vpk): Herr talman! Jag tackar jordbruksministern för svaret.Detta är ju en mycket viktig sak, och i huvudfrågan är vi självfallet överens -att all dumpning till havs är oacceptabel. Trots detta sker ju sådan dumpning,och det är bakgrunden till min fråga. Det finns fortfarande fyra länder iEuropa som dumpar. , framför allt kanske, men även , ochSchweiz dumpar, såvitt jag vet, fortfarande i det upplåtna området ute iAtlanten. Det har kommit fram forskningsrön o. d. som tyder påatt växt- och djurvärlden vid radioaktiv Om dumpningen i havet av radioaktivt avfall dumpninginte reagerar på det sätt som man har trott eller sagt sig veta, utandet blir mycket snabbt en anrikning i de områden som utsätts för dumpningen.Det är inte så som har påståtts, att avfallet sprids ut i havet, vilket juvarit en bekväm förklaring. Därför är det viktigt att man så snart som möjligtfår stopp på dumpningen av radioaktivt avfall. Så långt är vi alltså överens. Vad gäller och kärnenergiorganNEA:s övervakning, så är det ju de två bilagorna till konventionen som ärintressanta- den s. k. svarta listan, där man förtecknat de ämnen som absolutinte får dumpas. Dit hör givetvis det högaktiva avfallet. 2, den grålistan, omfattar det radioaktiva avfall, dvs. reaktoravfall och annat, som fårdumpas med särskilt tillstånd. Det gäller nu att från bil. 2, den grå listan,till bil. 1, den svarta listan, försöka få överflyttat reaktoravfall, klädersom används vid kärnkraftverk och annat som hör till denna kategori. Det ärnärmast på denna punkt som jag vill ställa en följdfråga tilljordbruksministern: vid denna konferens senare jobbaför att försöka få upp det radioaktiva avfallet -vi brukar här i sägareaktoravfallet-från bil. 2, den grå listan, till bil. 1, den svarta listan? Däskulle det naturligtvis bli totalförbud mot dumpning av detta avfall, och detär det som är intressant i detta sammanhang. Vi har som sagt vår lag 1971:1154 som förbjuder vår egenhavsdumpning. En intressant fråga i detta sammanhang är vår utförsel avreaktoravfall till framför allt . Vi har skickat avfallfrån Oskarshamnsreaktorerna till Windscale för upparbetning. Vart tar deavfallsprodukter vägen som uppstår i reaktorerna när det svenska avfallet upparbetas?Dumpar engelsmännen möjligtvis också rester som har uppstått vid upparbetningenav svenskt avfall? Också det är en fråga som berör oss som nation, men framförallt skulle jag vilja ha en upplysning om regeringens inställning tillöverflyttning från bil. 2 till bil. Vi är alltså överens i sak, och regeringenhar slagit fast att den för sin del är emot dumpning av denna typ av avfall. Denordiska länderna delar denna uppfattning. Det gäller om vi skall kunna få över denna typ av avfalltill rätt lista. Det är frågan om det kan ske eller om vi tvingasatt acceptera att det sker efter en övergångstid för att bereda länderna möjlighetatt lösa sina praktiska problem. Vi tycker att det är värdefullt om vi kanbehålla dessa länderinom konventionen, så att vi kan fortsätta att påverkaderas agerande. Om utvecklingen i stället skulle ta den vändningen att man nuförsökte sig på ett stopp, skulle vi löpa risken att dessa länderställer sig vid sidan om. Vi kan inte med internationella konventioner tvinganågon att ansluta sig till de åtgärder som man föreslår inom konventionens ram. Vi vill alltså arbeta för att vi skall nå det mål som viär överens om, men vi vill göra det med de metoder som är möjliga isammanhanget. 48 (vpk): Jag tolkar jordbruksministerns båda svar så,att den aktivt kommer att arbeta för att försöka få tillstånd denna skärpning av lagstiftningen. Men jag vill än en gång framhålla attdet brådskar. Det visar de senaste forskningsresultaten från bl. a. USA.Kommunalt har man i den stora staden låtit göra undersökningarav egna dumpningar i . Dessa undersökningar har visat att detsker en oerhört mycket större påverkan av och en oerhört mycket snabbareanrikning i hela näringskedjan än man någonsin har kunnat föreställa sig.Därför hoppas jag att den verkligen agerar med kraft vidkonferensen i . Om rätten att förvärva skogsmark från skogsbolag Överläggningenvar härmed avslutad. 13 § Svar på fråga 1982/83:217 om rätten att förvärvaskogsmark från skogsbolag har frågat mig om enskildajord- och skogsbrukare som är i behov av kompletterande skogsmark ifortsättningen kommer att förvägras köp om domänverket vill köpa. fråga grundar sig på vad jag uttalat ibudgetpropositionen om skogsbolagens utbud av fastigheter. Mitt uttalande ärgjort i anslutning till den särskilda rörliga kredit som stått tilllantbruksstyrelsens förfogande för större förvärv av mark fråndomänverket och skogsbolag. Krediten har bl. a. haft betydelse när det gälltatt lösa likviditetsproblem för vissa skogsbolag. I budgetpropositionen har jag sagt att utbudet avfastigheter från skogsbolag i fortsättningen kan förväntas minska. Defastigheter som utbjuds bör emellertid, till skillnad frän vad somgäller f. n., i första hand erbjudas domänverket. Detsamma gäller, med beaktanav skogsbrukets strukturrationalisering, för den skogsmark som lantbruksstyrelsenförvärvat med anlitande av denna särskilda rörliga kredit. Vidare bör kreditenpå sikt avvecklas. Jag vill understryka att avsikten med detta uttalande inteär att förhindra enskilda jord- och skogsbrukare som är i behov avkompletterande skogsmark att köpa sådan. Rationaliseringsfastigheter bör enligtde allmänna riktlinjerna för jordbrukets och skogsbruketsstrukturrationalisering och med hjälp av jordfonden användas till sådankomplettering. Mitt uttalande i budgetpropositionen syftar på de samladestörre utbud av fastigheter som kan komma från skogsbolag. I dessa fall bördomänverket i första hand ha möjlighet att köpa. Om önskemål om köp frånverkets sida i ett sådant fall inte föreligger, bör givetvis enskilda jord- ochskogsbrukare kunna förvärva mark. Om rätten att förvärva skogsmark från skogsbolag 50PER-OLA (): 'Jag ber att få tacka jordbruksministern försvaret på min fråga. Svaret är inte kristallklart utan något motsägelsefullt,eller mångtydigt, om man vill uttrycka sig så. Endast i de fall domänverketinte vill köpa mark skall alltså enskilda få den möjligheten. sägsdet i svaret att det endast är domänverket som i första hand skall få köpa som f. n. finns i lantbruksstyrelsens ägo. Jag ställer mig frågan: Vilkenmark är det egentligen man skall kunna förvärva? Anledningen till min fråga är det besked somjordbruksministern gav i budgetpropositionen, där det heter att skogsmark iförsta hand skall erbjudas domänverket. Detta har, herr talman, väckt myckenoro och irritation ute i bygderna, hos människor som är i behov avkompletterande skogsmark för sin försörjning. Många har uppfattat detta som enkärv markering från regeringens sida. Jag vill erinra om att regeringen hösten1982 satte klacken i backen för marköverföring från domänverket till lantbruksnämndenför vidare försäljning till enskilda. Denna markering i budgetpropositionen haruppfattats som ytterligare en kärv attityd från regeringens sida. Jord- och skogsbruket spelar ändå en mycket viktig roll inäringslivet. 1 stora delar av landet utgör också jord- och skogsbruket denhelt dominerande näringsgrenen. Därför har många aktiva jord- och skogsbrukareintresse och även behov av att komplettera sina fastigheter med ytterligareskogsmark. Det bidrar till att öka företagens bärkraft och ger erforderligsysselsättning. En utveckling som innebär att främst domänverket får köpamark kommer att fä allvarliga följder i inlandet och i glesbygdsregionerna.Domänverket är den helt dominerande skogsmarksägaren i stora delarav landet, exempelvis i . Att ytterligare stärka detmarkinnehavet, på det sätt som regeringen nu antyder, är inte bra. Det är viktigt att vi slår vakt om de enskilda brukarna,framför allt i inlandet och i , för att nu hålla oss till Norrbottenslän. Genom att komplettera fastigheterna med ytterligare skogsmark kan brukarnaskapa underlag för fortsatt överlevnad och utveckling. Jag skulle vilja fråga jordbruksministern litet närmare:Vad har man för motiv med detta förslag i budgetpropositionen? Det måste finnasnågot annat motiv än att stärka domänverket. Avser regeringen att ge upp denmålsättning som gällt: att bygga upp enskilt jord- och skogsbruk iinlandet för att stärka sysselsättningen och skapa ett tillräckligt befolkningstal,så att bygderna hälls levande? 51Jordbruksministern : Herr talman! Ett av våra problem närdet gäller de här frågorna är den stora ägosplittringen inom skogsbruket. Vihar också fått uppleva den roll som denna ägosplittring har spelat när detgällt att på ett vettigt sätt kunna utnyttja vår skogsråvara och få fram detutbud av skogsråvara som behövs i en för skogsindustrin god situation. När detgäller utbud - jag vill markera utbud -från de stora skogsbolagen, och det är ju dem som jag hänvisar fill, bordestaten, när staten uppträder som köpare av dessa utbud, i första hand erbjudadomänverket möjligheten för att man skall kunna ta vara på de välarronderadefastigheter av denna karaktär som kan fungera bra ur skogsbrukssynpunkt. Jag är naturligtvis å andra sidan väl medveten om den rollsom det kombinerade jord- och skogsbruket spelar exempelvis i inlandoch den betydelse som det har att även i det sammanhanget fortsätta enstrukturrationalisering. Den skall pågå i vanlig ordning. När det gällerförvärv av markområden som icke är lämpade för domänverkets innehav och där manalltså inte slår sönder stora välarronderade innehav är det naturligt att dentypen av skogsmark går in i den vanliga struktur- och rationaliseringsverksamheten.Här är det ytterst fråga om att driva skogsbruket och dessstrukturrationalisering på ett sådant sätt att vi får en ur samhällsekonomisksynpunkt riktig utveckling inom svensk skogsnäring. Om rätten att förvärva skogsmark från skogsbolag 52PER-OLA (): När det gäller ägosplittringen kan jag delajordbruksministerns uppfattning att den i många bygder är ett stort problem,och jag hoppas att vi kan komma till rätta med det problemet. Jordbruksministerns svar på min fråga är, som jag sadetidigare, litet mångtydigt. Man är tydligen beredd att låta enskilda köpaskogsmark, om inte domänverket avser att köpa den. Men om en enskild är bereddatt köpa viss mark och är i behov av den, äger domänverket, om jag tolkatjordbruksministerns svar rätt, företrädesrätt till den marken. Det kan då ledatill att enskilda fortsättningsvis får leva med för liten skogsareal. Det är juinte säkert att domänverket behöver förvärva den extra skogsareal som bjuds utfrån skogsbolagen, utan det kan mycket väl vara så att enskilda- kanske permitteradeav domänverket - är intresserade av att förvärva sådan ledig skogsmark i syfteatt skapa fristående egna fastigheter. Är inte det någonting som också bordestimuleras från regeringens sida? 53 Jordbruksministern : Herr talman!Att tycker att jag inte ger ett klart besked har sin grund iatt vi inte här kan stå och bedöma och avgöra vilka fastigheter som är av denkaraktären att de bör hållas samlade och vilka som eventuellt har en sådankaraktär att de bättre lämpar sig för den strukturrafionalise-ringsverksamhetsom talar om. Jag har bara velat göra klart vad det ytterst ärfråga om, nämligen de stora markförvärv där vi tycker att det är naturligt attbehålla arealerna samlade och i första hand erbjuda domänverket att drivaskogsbruk på fastigheterna. Det skulle närmast vara underligt om inte statenmedverkade till detta, när vi har den situation som vi har med denna storaägosplittring. Den övriga strukturrationaliseringsverksamheten kommer attfortsätta efter de bestämmelser och förordningar som gäller. Om behandlingen inom regeringen av utredningsförslag omindustriverkets verksamhet och organisation 54PER-OLA (): Det är klart att jag inte kräver attjordbruksministern skall peka ut vilka olika skogsskiften som det kan bli frågaom. Det skulle vara för mycket begärt.. Men i budgetpropositionen och ijordbruksministerns svar här anges en färdriktning som jag uppriktigtsagt är litet orolig för. Jag är orolig inte bara för de enskilda skogsägarna,för att de inte kan förvärva mark, utan även för småsågar i inland,som bygger sin verksamhet på råvara från det enskilda skogsbruket.Vi vet att domänverket inte alltid har ställt upp - det har andra intressen attbevaka och tillgodose. Jag skulle gärna vilja upprepa min fråga tilljordbruksministern: Vad har man för motiv för att ytterligare öka domänverketsskogsinnehav? 55 Jordbruksministern : Herr talman!Jag skulle vara glad om och jag kunde förena oss i den oroöver huvud taget som jag känner för utvecklingen inom svensk skogsnäring ochäven förena oss om angelägenheten av att vi får ett väl fungerande skogsinnehavockså för domänverkets vidkommande, med hänsyn tagen till den roll som vi ändåi olika bygder har rätt att hoppas på att domänverket skall kunna spela. Om vi tittar noga på förutsättningarna framöver, inte baraför skogsbruket utan också för skogsindustrin - och jag tänker därvid också påsågarna - har vi många skäl att vara angelägna om att vi får en sådanstrukturrationalisering inom vårt skogsbruk, att vi kan få ett framgångsriktskogsbruk även . Där skall domänverket spela sin roll, och där fårdet kombinerade jord- och skogsbruket spela sin roll. Överläggningen var härmed avslutad. 14§ Svar på fråga 1982/83:179 om behandlingen inom regeringen avutredningsförslag om industriverkets verksamhet och organisation har frågat statsministern avvilken anledning regeringen har valt att vid behandlingen av ettutredningsförslag om statens industriverks framtida verksamhet och organisationersätta det sedvanliga remissförfarandet med ett seminarium och i vilkenutsträckning regeringen avser att tillämpa en likartad metod på kommandeutredningar. Frågan haröverlämnats till mig. Jag vill inledningsvis redogöra för vad som generelltgäller för beredningen av regeringsärenden. Enligt 7 kap. 2 § regeringsformen skall sålunda vidberedningen av regeringsärenden behövliga upplysningar och yttranden inhämtasfrån berörda myndigheter. I den omfattning som behövs skall tillfälle lämnassammanslutningar och enskilda att yttra sig. I regeringsformen regleras inte formen förinhämtande av upplysningar och yttranden. Det ankommer på detberedningsansvariga departementet att avgöra vilken ordning som skall tillämpasi ett varje enskilt ärende. Som regel tillämpas ett skriftligtremissförfarande. I vissa fall kan skäl föreligga att komplettera detskriftliga förfarandet med andra åtgärder, t. ex. s. k. hearings vidseminarier, eller att tillämpa hearings vid seminarier som huvudsaklig formkompletterat med möjligheten att avge skriftliga yttranden. Den sistnämndaordningen har tillämpats i flera fall tidigare. Vad så gäller beredningsförfarandet i det ärende som harföranlett fråga, utredningsförslaget rörande industriverketsframtida verksamhet och organisation, vill jag säga följande. Det är angeläget att de förändringar av industriverketsarbetsuppgifter och organisation som kan bli aktuella genomförs utan dröjsmål,både med hänsyn till behovet av en effektiv myndighetsorganisation och av hänsyn till berörd personal.Beredningen av industriverksutredningens förslag har därför som riktpunkt attden nya organisationen skall träda i kraft . För att göra dettamöjligt - och jag vill här inskjuta att utredningens betänkande inkom tilldepartementet - har tillämpats ett förenklatremissförfarande i form av ett seminarium till vilket ett fyrtiotal myndigheteroch organisationer m. m. kallades. De närmast berörda myndigheterna anmodadessamtidigt att yttra sig skriftligt. Samma möjlighet stod öppen för övriga somkallades till seminariet. Den särskilde utredaren av industriverkets verksamhet ochorganisafion arbetade mycket öppet i sin utredning och hade omfattandekontakter med myndigheter, näririgslivsorganisationer och fackligaorganisationer. Betänkandet redovisar inga särskilda yttranden frän deexperter i utredningen som representerar bl. a. de närmast berördamyndigheterna. Dessa förhållanden har också bidragit till att ett förenklatremissförfarande har tillämpats just i detta fall. Jag vill avslutningsvis nämna att remissopinionen - sådanden har kommit till uttryck genom detta kombinerade muntliga och skriftligaremissförfarande - till helt övervägande del är positiv tillindustriverksutredningens förslag. Om behandlingen inom regeringen av utredningsförslag omindustriverkets verksamhet och organisation 57NILS (vpk): Mot bakgrund av att industridepartementetersatt det sedvanliga remissförfarandet av ett utredningsförslag med ettseminarium, har jag frågat statsministern om skälen härtill och om regeringenämnar tillämpa denna metod på kommande utredningar. Frågan har bollats över till industriministern, somgivetvis bör veta anledningen till den företagna åtgärden och förhoppningsvisockså svarar ' generellt på frågeställningen. Jag tackar för svaret. Först vill jag erinra om att det förekommit kritik mot deborgerliga regeringarna för att de hade en benägenhet att ersättaparlamentariska utredningar med enmansutredningar och departementsutredningar.Den Om behandlingen inom regeringen av utredningsförslag omindustriverkets verksamhet och organisation aktuellautredningen har något av den karaktären. Så mycket mer befogat bör det ha varitatt i vanlig ordning remissbehandla utredningsförslagen. Det kan inte anses vara en begränsad utredning. Det framgårredan av direktiven. Utredningen gällde statens industriverks framtidaverksamhet och organisation. Verksamheten skulle prövas förutsättningslöst.Utredningsuppdraget spänner sålunda över ett vitt fält inom de industri- ochregionalpolitiska områdena, anfördes vidare. Betänkandet från utredningen harockså fått titeln för industriell förnyelse, och förslagen spänneröver sådana områden som uppgiftsfördelningen mellan regeringen och olikamyndigheter, stödformerna osv. Nog förefaller detta vara frågor som förtjänat densedvanliga remissbehandlingen i stället för ett tre timmars seminarium, tillvilket visserligen ett stort antal myndigheter inbjudits men endast ett fåtalanmodats överlämna skriftliga yttranden. Tidsfaktorn kan ofta åberopas - det var bråttom, anförThage -men det får ju inte leda till att remissförfarandet urholkasoch att beslutsunderlaget blir sämre. Det är riktigt att det inte i regeringsformen regleras hurman skall inhämta upplysningar och yttranden. Men det finns ju dock en praxis,som jag menar att man inte utan vidare bör frångå. Jag har också frågat i vilken utsträckning man avser atttillämpa likartad metod på kommande utredningar. Det är naturligtvis viktigtför att veta om det förfarande som jag här har påtalat i min fråga ärett undantag eller om det kan anses bli en regel. Hur man skall tolkaindustriministerns svar i det avseendet är väl något oklart. Tyvärr kan jaginte utläsa ur svaret att detta bara är ett undantag från en regel, och detvore bra om industriministern ville förtydliga sitt svar på den punkten. När vi på departementet diskuterade frågan omremissbehandlingen av det här utredningsförslaget, gällde det naturligtvisförst och främst hur vi skulle hinna få fram en proposition till föreden för att få den nya organisationen att träda i kraft iår. Min linje var då att använda en remissomgång som gav ossmöjlighet att lägga fram en proposition för för att få den nyaindustriorganisationen till stånd. Jag tycker det var lovvärt att först ochfrämst se till saken, och jag tror åtminstone att innerst inneockså inser det riktiga i att arbeta så, nämligen att välja ettremissförfarande som möjliggör en snabb behandling utan att för den skull sättastopp för synpunkter och remisser. Om jag skulle ha valt ett omfattande och tidsödanderemissförfarande, så hade jag ju inte kunnat lägga fram en proposition före den10 mars, och då hade det hela blivit försenat . Jag menar att i ettsådant läge var det naturliga och riktiga att välja den form avremissförfarande som jag här valde.