prot · G609111 · 1982-12-31 00:00:00 — Jag kan ta ett exempel frän min hemkommun, där inte mindreän 138 vägsamfälligheteroch av komrnunens befolkning är beroende av dessavägar. Vägarna används för den lokala befolkningens egnapersonförflyttningar, men mycket stora delar av vägarna används också för attfå fram exempelvis skogsråvaror, som är en viktig faktor i samhället. Med etthögt skogsutnyttjande får vi också samhällsinkomster . Jag menar alltså bestämt att vi tagit samhällsansvar i dethär fallet, och vi anser att en helhetssyn är det bästa skyddet församhällsekonomin. 30 () replik: Jag vill upprepa vad jag sade tidigare,nämligen att omläggningen ger utrymme för intagning av nya enskilda vägar ibidragssystemet. Och det är viktigt att det utrymmet ges. Från folkparti- och centerhåll är man nu beredd att skrivaut fribrev till alla andelsägare i privata vägföreningar. Man kan undra vadexempelvis landets villaägare tycker om det - som har erfarenhet av fribrev ochav den brist på ståndaktighet som har visats från och närdet blåst i de sammanhangen. Det är alldeles nödvändigt att åstadkomma besparingar, ochdet kan inte vara rimligt att det kan utgå en hundraprocentig ersättning förunderhåll av enskilda vägar! 31OLLE () repUk: Nr 111 säger att det utgår i bidrag till Qnsda H underhållav enskilda vägar. Det är inte fallet. Enskilda människor lägger ner -- _;i i qdt mycketarbete för att sköta de enskilda vägarna. Och jag är säker på att med tacksamhet åker på många sådana vägar ochfinner dem i bra Anslnp till vno Det äralltså mycket viktigt att nu inte sänka anslaget för dessa bidrag, och vi måstese till att hålla även dessa vägar i bra skick. De är viktiga, inte minst för ganskamånga villaägare, . Talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt tillytterligare replik. 32 (vpk): Ingen kan förneka att vägarna har storbetydelse för ekonomi och utveckling i landet. I har vi f. n. 408 000km vägar, och större delen - - är faktiskt enskilda vägar. ClaesElmstedt sade här att det var , men han menade då de bidragsberättigadevägarna. Enligt trafiksäkerhetsverkets beräkningar sker av det totalapersontrafikarbetet på vägarna. Av godstransportarbetet sker , eller närahälften, med lastbilar - alltså på vägarna. De tunga landsvägstransporterna medlastbil ökar kraftigt. Denna ökning gäller inte minst den lastbilstrafik som ärlångväga, dvs. Vänsterparfiet kommunisterna har ofta föreslagit åtgärderför att öka användningen av järnvägarna och sjöfarten för de långväga tunga transpor-. Men i stället har det nu inträffat att järnvägarna har minskat sinandel av dessa transporter. Resultatet har - självfallet - blivit att landetsvägnät är kraftigt nedslitet. har gjort en vetenskaplig undersökningav det belagda vägnätet, dvs. det vägnät som har den tyngsta trafiken och somuppgår till en längd av . Undersökningen visar att eller nära enfjärdedel av detta vägnät har oacceptabla skador. Vägnätet formligen bågnarunder trycket av en överbelastning. Dessa skador innebär i sin tur ökat slitagepå de fordon som trafikerar vägarna och ökade risker för olycksfall. Det ärdessutom fråga om en kapitalförstöring om underhållet försummas. Här krävssnabba reparationer - och det är också mening. I det läge som jag här har sökt beskrivaaktualiseras från olika håll, bl. a. från och i motion 1418från moderat håll, att boggie- och bruttovikt skall höjas - och därmed pressenpå vägbanan ökas. En sådan åtgärd vore möjlig att förstå om man samtidigtföreslog höjning av väganslaget för att därigenom möjliggöra de förstärkningarsom krävs för höjd belastning på vägbanan. Men i stället föreslår jumoderaterna sänkta anslag såväl till drift som till byggande av vägar. Detföreslås i reservationerna 2 och 5. Det statsfinansiella läget, sommoderaterna hänvisar till - gjorde här en finanspolitiskutläggning orn detta - skulle, som allaförstår, knappast bli bättre genom ytterligare kapitalförstöring när det 33 3 protokoll 1982/83:111-112 Nr 111 I den borgerliga reservationen nr 4förordas s. k. extern finansiering. Onsdaeenden låter ju bestickande då man talarom att "byggföretagen förklarat sig beredda 6 aoril 1983 ställa kapital tillförfogande" för t. ex. brobyggen. Med andra ord: Den entreprenör som kan "ställa kapital tillförfogande" Antlastill väs- skulle därmed ha en fördel ianbudsgivningen-en fördel som skulle bli större väsendet j" svårare detstatsfinansiella läget anses vara. Den här tanken har moderaternafört fram även i andra sammanhang då det gäller de statliga affärsverken. Vihar från vänsterhåll ofta pekat på det förhållandet att betydandekapitalresurser finns inom det privata näringslivet. Det är riktigt -där finnsresurser som borde användas fill investeringar i stället för till spekulation.Så långt kan man ju vara ense om denna idé. Men enligtvpk:s mening kan det inte vara rationellt och riktigt att de olika affärsverkenannat än i rena undantagsfall själva skall företa upplåningen. Det måste varaförmånligare - det vet alla som ägnar sig åt låneverksamhet som aktiva ikommuner eller i företag - att så att säga samla krediterna under en hatt, attta upp samlade lån för att finansiera flera objekt. Men det är högsttvivelaktigt att, som här har sagts, låta entreprenörer fungera somkreditinstitut. I förlängningen kan man då rubba den princip som gäller, attanläggningsverksamhetens omfattning skall styras av de polifiskt valda organenoch inte av verken själva eller entreprenörer-tekniker med stor finansiellkapacitet i ryggen. Om det går lättare att skaffa privata medel till ett visstobjekt, då kan man ju också få en prioritering som är styrd av privataintressen. Det kan inte vara önskvärt ur landets synpunkt. Jag skall någotkommentera vpk-motionen 1982/83:391 om . planering och byggande. Dethar blivit allt vanligare att bygga vägar som beredskapsjobb, som detordinarie väganslaget hålls kvar vid oförändrad nivå. Vi får här enutträngningseffekt, som i längden leder till -och redan har lett till - enhalvering av personalstyrka och en indragning av en hel radvägstationer. När får begränsade resurser är man nödsakad att se översin verksamhet, och därvid spelar personalstyrkan stor roll. är det risk för att ytterligare 1 800 arbetstillfällenoch hundratals maskiner vid försvinner. Den här utvecklingen harpågått och skapat otrygghet för de anställda liksom risk förkompetensförlust hos verket. Dessutom kan man knappast bygga en vettigplanering på tillfälliga anslag som varierar med arbetslöshetens omfattning. Den ordning som utskottet nu beskriver i betänkandet kan inågon män förbättra planeringsförutsättningarna, eftersom flerårsplanerna skall baseras påordinarieväganslag samt därutöver 500 milj. kr. k. sysselsättnings anslag. Men det innebär enligt vår mening ingen definitiv lösning. Utskottet uttalar att det är angeläget att medel anvisade för regional- och sysselsätt ningspolitiska stimulansåtgärder till övervägande del förs samman med byggnadsanslag, varigenom verket ges möjlighet att bibehålla en effekfiv byggnadsorganisation. Detta uttalande ser vpk som ett fall framåt och nöjer sig därför med det. kommer vi att bevaka frågans 34 framtida hantering. I reservationen 6 har vpk klartvelat markera angelägenheten av en upprustning av mellan ochAnge. Vi gör det genom att föreslå en anslagshöjning pä investeringssidan. Derutiner som normalt gäller känner vi väl till. Denna väg är emellertid isynnerligen dåligt skick, i vissa avsnitt är den nästan ofarbar. Samtidigtspelar den en mycket stor roll för transporter till industrierna vid kusten,för skolskjutsar och som turistled. Till detta kommer-det vill jag, herr talman,understryka-en sak som har blivit aktuell . Vid Enåsen iLjusdals kommun skall gruvbrytning påbörjas, något som har mottagits med mycketpositiva känslor i denna region av inlandet, där man har så ont om jobb. Föratt denna gruvdrift över huvud taget skall kunna fungera krävs att vägen rustasupp i de katastrofalt dåliga avsnitten. Jag yrkar därför, herr talman, bifalltill reservation 6. Slutligen några ord om den fråga som har upptagit en stordel av inläggen , nämligen frågan om anslaget till de enskilda vägarna.Utskottets majoritet bestående av socialdemokrater och moderater stödjer denföreslagna sänkningen av statsbidraget till enskilda vägar från 70 till iprincip . Det är en konsekvent politik av att föreslå en sådansänkning, eftersom de i övrigt vill pruta på väganslagen. Men det är svårareatt förstå den socialdemokratiska sparsamheten på just detta område. Det statliga bidraget till enskilda vägar har tillkommitför att ersätta väghållarna för de kostnader det innebär att hålla dessa vägaröppna för allmän trafik. Åtminstone i Norrlandslänen, som jag känner bäst,betjänar dessa vägar ofta glesbygderna. I regel är det fråga om ett litet antalväghållare, mestadels äldre och pensionärer, som har att svara för underhålletmed hjälp av statsbidraget. En del jobb görs genom obetalt eget arbete eller genomhjälpsamhet från byns traktorägare eller någon som har redskap. Därför ärunderhållet relativt billigt i jämförelse med reguljärt vägunderhåll. Det visargjorda undersökningar. Kostnaderna uppskattas till ca hälften av kostnadernaför allmänna vägar. Såsom exempel kan jag ta , som har 2 900 kmenskilda vägar fördelade pä 700 vägstumpar. I betänkandet tycks majoriteten räkna med att kommunernaskall kompensera. Men som alla borde veta är även kommunerna pressade ochrekommenderade att spara. Den besparing som uppnås för är mycketliten - av totalbudgeten. Men om man ser till det enskildavägväsendet betyder detta anslag ganska mycket. I många fattiga kommuner kommerde kommunala bidragen troligen att dras in. Helt obegriplig är propositionens skrivning, när manantyder att det sänkta statsbidraget skall möjliggöra bidrag till nya vägar. Anen gång tar jag såsom exempel. Om det totala bidraget till länetsjunker med 3-3,5 milj. kr., hur skall då denna minskade ram ge bättre utrymmeför bidrag till nya vägar? Det är för mig en gåta. o. m. följande: "Med de anslag jag förordar för nästa budgetår har jagräknat med ett ökat utrymme för nyintagning av enskilda vägar i bidragsgivningen. "Han skall alltså med det kraftigt sänkta anslaget kunna klara bidrag till nya vägobjekt, som totalramen drasned och omöjliggör en sådan nyintagning av vägar. Med det anförda, herr talman, yrkar jag bifall tillreservationerna 6, 8 och 9 och i övrigt till utskottets hemställan. 33 () replik: talade om alla brev som vihar fått från olika håll och kanter. Vi har också fått ett brev frånKommunförbundet, vari man säger att uppdelningen av kostnaderna f. n. i regelär den att staten står för medan kommunerna fyller på med resten. Jag kan se det såsom en utomordentligt angelägen uppgiftatt vi ändrar statsbidragssystemet så att de landsbygdsområden ochglesbygdsområden som missgynnas på grund av statsbidragets konstruktion fåren gynnsammare position. I sitt allmänna resonemang om kapitalförstöringen när detgäller vägväsendet frågade hur vi kunde acceptera den. Men detär inte så. Väganslaget är kraftigt höjt, och den nedskärning av anslagetsom vi föreslår är utomordentligt blygsam, nämligen . Vi anser att detmycket väl går att klara den sänkningen utan att det blir fråga om någonkapitalförstöring. var även inne på finansieringsformerna ochframhöll vad han anser vara felaktigt. Vad vi föreslår i vår motion och vad viär överens om inom de tre borgerliga partierna, nämligen att man skall gå övertill ett mera marknadsinriktat låne- och leasingförfarande, ärsamhällsekonomiskt mycket angeläget. Därigenom uppnås också en fördelning avkostnaderna för projekten över tiden och en fördelning - under förutsättning avett avgiftsuttag - på brukarna mer än på alla skattebetalare. Detta ärsamhällsekonomiskt utomordentligt värdefullt Jag vill till detta lägga attredan i upplåningsförfarandet ligger en förlust, eftersom staten lånarutomlands till en hög marknadsränta men lånar ut både till affärsdrivande egnaverk och till andra, t. ex. kommunerna, till en lägre ränta. Det finns skäl förstatsmakterna att se över detta. När det gäller entreprenadverksamheten vill jag rentallmänt säga att entreprenader är utomordentligt effektiva och rationella ochinnebär en överblickbarhet och kontrollerbarhet beträffande utgiftssidan som ärpositiv. Ett entreprenadföretag - och det gäller inte speciellt på vägområdetutan allmänt inom kommun och stat - kan oftast erbjuda sina tjänster också tillenskilda. Det ger alltså ett bredare och rikare serviceutbud. Min repliktid är ute, men jag skulle kunna fortsätta enbra stund till och tala om det värdefulla i entreprenader, bådesamhällsekonomiskt och statsfinansiellt sett. 34SVEN (vpk) replik: Redan min morfar, som var skomakare ,lärde mig att jag inte skulle slita skorna för mycket, för då gick de inte attreparera. Jag vill vidarebefordra den lärdomen till , om hon interedan har den. Om visliter ner våra vägar så som här håller på att ske - det slås ju larm iofficiella undersökningar-måste vi verkligen ta oss samman och se till, att vii god tid tar itu med detta slitage och reparerar vägarna i stället för atttänka oss en ytterligare belastning av dem, vilket i vissasammanhang har förordat. När det gäller finansieringsformerna har ju frågan omhuruvida affärsverken själva skall låna upp till sina investeringar varitföremål för flera utredningar, och man har i allmänhet kommit till denslutsatsen att det är mycket bättre att statens upplåning sköts av ett endaorgan. Då undviker man ju att statliga företag kan konkurrera med varandra ifråga om ränteförmåner och andra villkor. Man kan också, som jag sade,sammanföra lån till olika ändamål under ett enda, större lån, och det kaninnebära förmånligare lånevillkor. Jag skall gärna medge att problemet finns där. Det flyteromkring kanske 70 miljarder i spekulativa pengar, som samhället skulle behövafå in i investeringar. Men den väg som här förordas av kan vi förvår del inte tillstyrka. Vi måste söka andra vägar. När det slutligen gäller statsbidrag till enskilda vägarmåste glesbygdsdelegationens argument bli en tankeställare. Jag märkte attGörel gjorde en glidning där, men jag kan inte se den skriftligt belagdi något sammanhang i betänkandet, dä hon sade att det finns fog i glesbygderna.O.K. Glesbygdsdelegationen säger klart ifrån att har lagt fast skall föra en offensiv och utvecklingsinriktad politik för glesbygden. Motden bakgrunden är glesbygdsdelegationen orolig över den benägenhet som tycksfinnas att vidta besparingsåtgärder just på sådana perifera områden av vårtsamhälle som är kännetecknande för glesbygderna. Där skall man undvika sådanahär åtgärder, om man vill leva upp till den målsättning som i andrasammanhang har fastlagt. 35KURT (): Kommunikationsministern inleder avsnittet avanslag till vägväsendet i årets budgetproposition med följande uttalande: "Ett väl fungerande vägtransportsystem är engrundförutsättning för ett utvecklat samhälle. I vårt land har vägarna ensärskild betydelse, eftersom landets befolkning har sin bosättning och utkomstspridd över en stor yta med långa transportavstånd. Samhällsutbyggnaden jämte förändringarpå arbetsmarknaden bl. a. genom industrins omvandling förändrar hela tidentransportbehoven. En fortsatt hög ambitionsnivå för väghållningen är nödvändigför samhället." Det är ett utomordentligt viktigt och förframtiden förpliktande uttalande som kommunikationsministern gör, och detanknyter väl till riktlinjerna för vägpolitiken trafikpolitiskabeslut. Det översiktliga målet för vägpolitiken, som kan härledas ur 1979 årstrafikpo-htiska beslut, är att medborgarna och näringslivet i landets olikadelar skall erbjudas en tillfredsställande vägtransportstandard till lägstamöjliga samhällsekonomiska kostnad. Detta generella mål har, för attkunna ligga till grund för samlade verksamhet, brutits ned i bl. a.följande delmål för planering, byggande och driftverksamhet. Antalettrafikolyckor skall minskas på mest effektiva sätt. Tillgänglighetennär det gäller arbete och service bör utjämnas genom minskad restid. Kostnaderna förvägtransporter av gods och personer bör minskas, särskilt i områden där dessahämmar näringslivets utveckling. Väghållningsåtgärderbör medverka till en förbättrad samhällsutbygg-nad och markanvändning. Väghållningsåtgärderbör medverka till en förbättrad trafikmiljö. Väghållningsåtgärderbör medverka till en god kollektivtrafikstandard samt främja gång- och cykeltrafiken. Slutligenbör väghållningsåtgärder med god totalavkastning utföras. Har då regering och riksdag levt upp till de år 1979formulerade målen för vägpolitiken? Tyvärr tvingas jag konstatera att så inteär fallet. Väganslagen har realt minskat under senare är. Byggandevolymen har istort sett halverats fram till . Och enytterligare neddragning kan komma att bli följden, om den nuvarandeutvecklingen av medelstilldelningen till vägbyggande fortsätter.Medelstilldelningen till drift och underhåll har också varit för låg undersenare år, och en kapitalförstöring har ägt rum fram till innevarande årsbudgetanslag. Detta innebar en trendförändring och en medelsanvisning som istort sett svarar mot behoven, vilket jag vill ge förutvarandekommunikationsministern en eloge för. Genom den socialdemokratiska regeringens initiativ ihöstas har kraftiga påslag skett när det gäller byggnadsanslagen, och vägverkethar i sysselsättningsfrämjande syfte fått nära utöverordinarie anslag. Ett stort antal vägobjekt i hela landet har därmed kunnattidigareläggas. Inte minst gäller detta ett antal broar. Utbyggnaden av E 6genom kommer också att kunna ske snabbare. Det bör kanske specielltOlle komma ihåg. Om icke den socialdemokratiska regeringen hade tagitdessa initiativ , hade den fortsatta utbyggnaden av inte gått såsnabbt som den nu kommer att göra. Även på underhållssidan har på tilläggsstatbeviljats ytterligare 100 milj. kr. I den budgetproposition som vi nu behandlar itrafikutskottets betänkande fullföljer regeringen sin politik på vägområdet,och kraftiga påslag sker på anslagen till drift och underhåll. Totalt anvisas iårets budgetproposition över 6,4 miljarder till vägväsendet. innebär detta fill drift avstatliga, statskommunala och enskilda vägar. Till byggande föreslås sammanlagtca . Regeringens förslag, som utskottets majoritet ställer sigbakom, innebär att drift och underhåll prioriteras. Anslaget till statlig driftökar med för och anslaget till statskommunaldrift med . Detta betyder att den tidigare negativa utvecklingen avdriften av statliga och statskommunala vägar nu definitivt har brutits.Nuvarande vägstandard kan förhoppningsvis bibehållas. Någonytterligare minskning av driftåtgärderna behöver inte vidtas. Till detta bidraräven de 100 milj. kr. som regeringen i den ekonomisk-politiskapropositionen anvisade för åtgärder mot eftersatt vägunderhåll. I detta sammanhang vill jag också nämna att , somen följd av de minskade anslagen , har tvingats rationaliserasin organisation i kanske alltför snabb takt och att ett flertal s. k.vägstationer är föremål för nedläggningsprövning eller sammanläggning. Vi anserfrån utskottets sida att , med medelstilldelningen i innevarandeårs budget och i den kommande budgeten, bör kunna ompröva detta och minska denneddragning av personal som verket har planerat att göra. Jag vill understrykaatt detta bör bli en följd av den ökade medelstilldelningen på driftanslagetnär det gäller de statliga och de statskommunala vägarna. Anslaget för drift av statskommunvägar räknas som jag sadeupp mycket kraffigt, med . läggs anslaget om, så att enuppräkning i fortsättningen kommer att ske . Ca 10 milj. kr. avsättsfrån anslaget Statlig drift för sådan upprustning av statliga vägar som kanerfordras i samband med ett kommunalt övertagande av väghållningen i tätorter. Mot det här påslaget till statskommunala vägar reserverarsig den borgerliga sidan. Jag vill här gärna erinra om att så sentsom fattade beslut om ett nytt bidragssystem och att bidrag fr. o.m. skall utgå enligt nya beräkningsregler. Vi kaninte fatta ett beslut och inte fullfölja konsekvensernaav detta beslut. Det är bl. a. det som är bakgrunden till detta kraftiga påslagpå anslaget till de statskommunala vägarna. Frågan om driften av enskilda vägar har redan varitföremål för en lång debatt här . De i statsbudgeten tillgängligaväghållningsmedlen har regeringen försökt fördela så, att landet som helhetskall få en så god väghållning som möjligt. För att bibehålla nuvarandestandard på det statliga och det statskommunala vägnätet har regeringen alltsågjort kraftiga satsningar. När det gäller driften av statliga vägar har sådanasatsningar en utomordentligt stor betydelse inte minst för glesbygden. Jagnämnde att vi, genom denna kraftiga satsning på driften av statliga vägar,förhoppningsvis kan minska nedläggningen av vägstationer. Inte minst frånlandsbygdens och glesbygdens synpunkt är detta utomordentligt viktigt, eftersomdessa vägstationer på många orter är den kanske största "industrin".Det är ur sysselsättningspolitisk synpunkt synnerligen angeläget för glesbygdenatt man kan få behålla så många av dessa vägstationer som möjligt. Det är från denna utgångspunkt som regeringen harföreslagit sänkta bidrag till de enskilda vägarna och att bidragsprocentenskall reduceras från . Därmed kan förhoppningsvis något fler vägarfå bidrag . Detta är inte ett förslag som jag ropar hurra för.Självfallet hade det varit bra om vi även hade kunnat bibehålla nuvaranderegler när det gäller de enskilda vägarna. Men vi befinner oss i ett mycketbekymmersamt budgetläge, vilket inte minst har gett uttryck förtidigare i Dessutom bidrar förutom staten även kommunerna imycket stor utsträckning till den enskilda väghållningen. De enskildas andel äri dag mycket låg - i många kommuner är den lika med noll. Då är det i principfel att tala om enskilda vägar - det är statskommunala vägar. Det är rimligtatt enskilda nyttjare i större utsträckning bidrar till driften av sina egnavägar. Statens bidrag till den enskilda väghållningen är ju endast enersättning för de merkostnader som kan uppstå för de enskilda när det gälleratt hålla vägarna öppna för allmän trafik. Med det här förslaget tillomprioritering tror jag att en totalt sett bättre väghållning fås i landet. Jag vill i detta sammanhang också understryka detutskottet säger på s. 15 i betänkandet 12: "Utskottet vill därvid särskiltunderstryka vad föredraganden anfört om möjligheterna att i särskild ordninglåta ett förhöjt bidrag utgå och förutsätter också att så sker i all denutsträckning så befinns möjligt -framför allt för vägar med besvärlig ochkostsam vinterväghållning". Utskottet fortsätter med att förutsätta"att regeringen noga följer effekterna av det nya bidragssystemet." Det är alltså viktigt att de enskilda vägar som har en högkostnad för underhållet - speciellt för vinterunderhållet - när det gällerbidrag får den högre procentsatsen. Det är viktigt att man noga följerutvecklingen på det här området. Om förslagets genomförande skulle visa sig fåde utomordentligt katastrofala följder som här har gjorts gällande, är jaghelt övertygad om att vi har en så klok regering att den i så fall kommer attgöra förändringar i systemet. Jag vill gärna understryka att det enskilda vägnätet visstär viktigt, men av det totala trafikarbetet i landet svarar det dock bara för . Om man tittar på anslagsutvecklingen finner manatt kraftiga påslag gjorts just för drift av de enskilda vägarna. sade i sitt inlägg att vi har ca 7 000 milenskilda vägar. Ja, det är riktigt. Vi har 7 enskilda vägar som harstatsbidrag. Men vi har enskilda vägar som inte får en enda krona istatsbidrag. Väldigt många av dem är naturligtvis vägar som inte är upplåtnaför allmän trafik. Men genom en omläggning av statsbidragsreglerna bör det iframtiden vara möjligt att skapa litet bättre rättvisa mellan sådana enskildavägar som har statsbidrag och sådana vägar som inte får någotstatsbidrag. Med andra ord: Det bör vara möjligt att öka andelenenskilda vägar som får statsbidrag för att de upplåts för allmän trafik.