prot · G609131 · 1982-12-31 00:00:00 — Många studerande som jag har talat med anser attdet bidraget kan man både ha och vara utan och att huvudsaken är att man får såmycket pengar nu att man kan leva av dem. Det kan man med vårt förslag. Basbeloppshöjningenhar icke återställt studiemedlen till en bättre nivå med tanke pådevalveringseffekten. Om nu de borgerliga regeringarna var så dåliga, hade detväl varit på sin plats att socialdemokraterna följde de borgerliga förslagen iutskottet i stället. Anf.145 (): Jag vill bara för min del konstatera att i regeringen såg folkpartiettill att det blev en rejäl höjning av studiemedlen. I opposition fullföljer vivåra förslag konsekvent med motioner i denna fråga. Anf.146 (); Till vill jag bara säga att en allt större del av destuderande väljer att enbart ta ut bidragsdelen just av rädsla för att sättasig i skuld. Även om bidragsdelen bara är . betyder den mycketför de studerande . Anf.147 (): Om är så säker på att det var en reell höjning måste hanockså veta hur stor den var. Säg hur mycket det är i procent. Jag gissar attdet inte blir något att tala om. 148GULLAN (): En bidragsdel på ett par om åretär relativt ovidkommande. Det är viktigare att vi'har en sådan ekonomiskpolitik och skattepolitik i detta land att det lönar sig för de studerande attsatsa på studier och att de har något att se fram emot. De måste veta: När jagär klar, får jag så mycket pengar i min hand att jag verkligen kan betalatillbaka lånet. - Det kan de inte med dagens skattepolitik. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 8 (inkomstprövat tillägg) Utskottets hemställan bifölls med 266 röster mot 15 förreservation 1 av . Mom. II (studiemedlensbelopp) I kontrapropositionsvoteringen biträddes reservation 2 avNils Carlshamre m. fl. med 71 röster mot 57 för reservation 3 av GöstaAndersson m. fl. 153 ledamöter avstod från att rösta. Utskottets hemställan, som i huvudvoteringen ställdes motreservation 2 av m. fl., bifölls genom votering med uppresning. Mom. 14 (översyn av studiemedelssystemet) Utskottets hemställan bifölls med 266 röster mot 15 förreservation 4 av . Mom. 16 (timstudiestöd) Reservation 5 av m. fl. i motsvarande del,som ställdes mot reservation 6 av m. fl. i motsvarande del,antogs till kontraproposition. Utskottets hemställan bifölls med 156 röster mot 67 förreservation 5 av m. fl. i motsvarande del. 58 ledamöter avstodfrån att rösta. Mom. 17 (dagstudiestödets storlek) Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 5 avNils Carlshamre m. fl. i motsvarande del, bifölls med acklamation. Mom. 18 (bidrag till uppsökande verksamhet och tillplanering m. Efterställda propositioner på bifall till delsreservation 5 av m. fl. i motsvarande del och dels reservation 6 av m. fl. i motsvarandedel bifölls utskottets hemställan med acklamafion. Mom. 20(översyn av reglerna för timstudiestöd) Nr 131 Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 7 avNils Carlshamre den m. fl., bifölls med acklamation. Mom. 21 (kollektiv ansökan om fim- och dagstudiestöd) Försäkringsrätter- Vitskottets hemställan bifölls med 154 röster mot 127 förreservation 8 av a m. fl. Mom. 22 (rekvisition av internatbidrag). Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 9 avNils Carlshamre m. fl., bifölls med acklamation. Mom. 23 (ansvar m. m. för uppsökande verksamhet påarbetsplatser) Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 10 avNils Carlshamre m. fl., bifölls med acklamation. Mom. 25 och 26 (timersättning vid grundutbildning förvuxna samt medelsanvisning) Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 11 avNils Carlshamre m. fl., bifölls med acklamation. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. betänkande 1982/83:20 om anslag tillförsäkringsöverdomstolen och försäkringsrätterna (prop. 1982/83:100 delvis). 149 (): Frågan om inrättande av en ny försäkringsrätthar tidigare behandlats av . Vi är några socialdemokratiska ledamöterfrån som i motion 1982/83:570 på nytt har krävt att en fjärde försäkringsrättskall inrättas och placeras i . Den skulle omfatta och , ettområde med ca 1,2 miljoner invånare. När man studerar målbalanserna vid försäkringsrätterna,ger det vid handen att balanserna har minskat . Det ärnaturligtvis en positiv utveckling. Ser man till det område som vi föreslårskulle omfattas av en ny försäkringsrätt - alltså och - fannsdär 3 365 icke avgjorda ärenden. Av dessa var gamla och minst . Trots den förstärkning sc"gjorts vid försäkringsrätterna är eftersläpningen stor i detta område. Detta visar att situationen inte är tillfredsställande.För en försäkrad, som har anfört besvär över en kassas beslut, är det ju högst otillfredsställandeatt 161 11 protokoll 1982/83:130-131 Nr 131 få vänta pä en dom frånförsäkringsrätten. den Enligt uppgifter som jag har fått från försäkringskassehåll har mandär den 27 april1983 uppfattningen att antaletomprövningsärenden har ungefär samma omfatt- ning som besvärsärendena hade . Det har således inte blivit färre Försäkringsrätter- ärenden att handlägga. Det som egentligen har inträffat är att man har flyttat iia den första besvärsinstansen tillcentralkontoren på försäkringskassorna. skallomprövningen handläggas, och man kan inte värja sig för tanken att det förtjänstemännen på försäkringskassorna måste vara mycket svårt att göra avstegfrån de tidigare ställningstaganden som kassan har gjort, således när förstabeslutet fattades. Man kan därför anta att en stor del av dessaomprövningsbeslut kommer att överklagas. De ansvariga inom kassorna menar att besvären tillförsäkringsrätterna kommer att öka, när de försäkrade har kommit underfund medatt omprövningen inte gav det resultat som de önskade. Man uppfattar således denuvarande låga siffrorna som en förskjutning av besvärsärendena. Den positivaeffekten av omprövningsförfarandet skulle alltså vara något av enövergångsföreteelse. När det gäller försäkringsrätternas uppgifter framövervill jag peka på ett par områden, som kan medföra att det blir en störrearbetsbelastning. Jag tror att försäkringsrätterna kommer att få ta hand omallt svårare ärenden. Det för med sig att handläggningstiderna blir längre,vilket då skulle göra att awerkningstakten kommer att minska. Det andra området som jag vill peka på gäller domskälen.Där kommer så vitt jag förstår försäkringsrätterna att bli tvingade attutveckla domskälen på ett bättre sätt än f. n. - detta som en följd avomprövningsförfarandet vid kassorna. är det många domar som saknaregentlig beskrivning av domskälen. redovisas i utskottets betänkande attmåltillströmningen till försäkringsrätterna har minskat och att man skallavvakta den fortsatta utvecklingen av målbalanserna, innan man beslutar omresursförstärkningar. Vi motionärer anser att det trots de förbättringar imålbalanserna som har uppvisats föreligger ett behov av en fjärdeförsäkringsrätt med placering i . Vi har också stöd bland deförsäkringskasseanställda, som menar att effekten av omprövningsförfarandet ären övergångsföreteelse. De förhållanden som den aktuella och förväntadesituationen vid försäkringsrätterna uppvisar är också ett stöd för vårt krav.Vi kommer därför att även fortsättningsvis noga följa utvecklingen och här iriksdagen på nytt aktualisera denna fråga. 150 (): har naturligtvis alldeles rättnär han säger att ärendebalanserna i försäkringsrätterna har varit oacceptabelt stora. Så är det ju. Det har naturligtvis inte varit bra. Men i betänkandet påpekar utskottet att beslöt om ett flertal åtgärder i syfte attminska ärendebalanserna. Dessa åtgärder innebär bl. a. ett utvidgat omprövnings- 162 förfarande i försäkringskassorna,överflyttning av vissa målgrupper fill de allmännaförvaltningsdomstolarna, förenklingar och rationaliseringar i försäkringsrätternasarbetsmetoder och ändringar i försäkringsrätternas domförhetsregler. Dessaåtgärder har medfört en påtaglig minskning av måltillströmningen tillförsäkringsrätterna . Det innebär att ärendebalansernanu minskar successivt. Motdenna bakgrund anser utskottet att det finns alla skäl att avvakta denfortsatta utvecklingen av målbalanserna vid försäkringsrätterna, innanriksdagen beslutar om någon ytterligare resursförstärkning. Jag yrkar med hänvisning till det anförda bifall till utskottetshemställan. Överläggningenvar härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls. 20 § betänkande 1982/83:23 om vissa för grundläggandehögskoleutbildning gemensamma frågor, m. m. 1982/ 83:100 delvis). Anf.151 (): Jag ser att utbildningsministern finns i kammaren. Det tycker jag ärbra, för de frågor som vi i kvällens sena timmar skall behandla är av stor viktför det svenska utbildningsväsendet. Jag tänker då alldeles speciellt påhögskolans antagningssystem, som kommer att utredas. Oppositionens synpunkterpå den frågan är väl värda att beakta. betänkande 1982/83:23 om vissa för grundläggandehögskoleutbildning gemensamma frågor har fogats tre moderata reservationer. Denförsta reservationen rör riktlinjerna för översyn av tillträdessystemet förhögskoleutbildning. Principernaför tillträde till utbildning inom högskolan lades fast av 1975. Enav huvudprinciperna för högskolereformen var att bredda rekryteringen tillhögskolan. Detta skulle ske genom att de som på andra vägar än genomgymnasieskolutbildning skaffat sig nödvändiga förkunskaper för högre studierskulle få möjlighet att antas fill högskoleutbildning. För dessa liksom förandra sökande grupper skulle vidare arbetslivserfarenhet värderas vid urval. Huvuddrageni de urvalsregler som skapades på grundval av dessa principer har tillämpatssedan 1977. Många utbildningsvägar har under hela haft väsentligtflera sökande än antalet nybörjarplatser. Urvalet måste alltid grundas påavvägningar både mellan olika grupper av sökande med gymnasieskolutbildning och mellan sådana sökande sompå andra vägar söker sig fill högskolan. Urvalsreglerna har modifierats vid flera fillfällen undersenare år, och tänker regeringen återigen se över dem. Detta tycker vi ärbra. Frågan är bara hur de nya urvalsreglerna kommer att se ut efter denförestående översynen. Att en översyn är absolut nödvändig tycks vi äntligen varaöverens om. Hela den s. k. högskolereform som genomförts kan kritiseras frånmånga utgångspunkter. En av de allra värsta bristerna i reformen torde varajust själva antagningssystemet. Det nuvarande systemet är oerhört kompliceratoch svåröverskådligt. På ett mycket effektivt sätt har också PUKAS-reformen ochhögskolereformen visat den tröghet som präglar administrativa regleringar avden högre utbildningen. Jämfört med administrativa regleringar utgör destuderandes egna reaktioner genom förändrade studieval och ändrade preferenseri fråga om högre utbildning en smidig och känslig anpassning av studierna fillde förändrade yttre förhållandena. Undersökningar visar också att den socialasnedrekryteringen tenderar att snarare öka än minska efter den s. k.högskolereformen. Genomströmningen i den högre utbildningen'har minskatkraftigt, och antalet studieavbrott har ökat. Medianåldern för dem som påbörjarstudier har för många utbildningar höjts. För de enskilda studenterna innebär det härantagningssystemet och konsekvenserna av det något av enkatastrof. Jag tycker att detta har kommit fram på ett utomordentligt sätt i deenkäter som bl. a. har gjort. Man kan lätt föreställa sig ungdomarnas frustration. Derassituation är svår, av just dessa orsaker. Låt mig påtala ocksånågra andra. Den s. k. ungdomspuckeln, skapad av de höga födelsetalen ibörjan av , då krigsårens stora barnkullar själva skaffade sig barn,har lämnat , svämmat över bräddarna i gymnasiet och trycker påportarna fill högskolor och universitet. Detta inträffar i när vi talarom rekordhög arbetslöshet. I en sådan situation borde det ligga i allasintresse att underlätta för elever som lämnar gymnasiet att komma direkt in pånågon högre utbildning och inte tvinga dem att ge sig ut i arbetslivet för attdär skaffa sig yrkeslivspoäng och sedan söka in på den högre utbildningen. Omde kunde komma in direkt, skulle man i någon mån kunna lindra den svåraungdomsarbetslösheten. Dessutom är ju bildning och utbildning bördor som lättkan bäras vart man än går i livet. Litet har för all del gjorts på området. Som jaginledningsvis nämnde har antagningssystemet förändrats vid flera fillfällen.Maximal poäng för arbetslivserfarenhet erhålls nu mot tidigareefter . Den s. k. direktövergången från gymnasieskolan till högskolan harökat från av antalet platser inom kvotgrupp 1 och 2 till en tredjedel avsamtliga platser på en utbildning. Det skall sägas i det här sammanhanget attdet socialdemokratiska förslaget ursprungligen omfattade av dessaplatser. moderater har sagt att detta inte ärtillräckligt och att i stället minst hälften av platserna på en utbildningmåste reserveras för dem som kommer direkt från gymnasieskolan. Vi har i olikasammanhang fört fram detta krav men bara fått stöd av . Nuhoppas jag att den socialdemokratiska regeringen tänker om på den här punktenoch tar hänsyn till detta i utredningsarbetet. Ett annat problem med det nuvarande systemet är att detleder fill taktikval och betygsinflation. Så har t. ex. antalet elever medbetygsgenomsnittet 5,0 ökat fyrfaldigt på den naturvetenskapliga linjen sedan1979. Förmodligen beror detta på den hårda konkurrensen till vissa utbildningslinjeroch på att endast elever med medelbetyget 5,0 får delta i lottning av platserpå populära linjer, t. ex. läkarlinjen. Lottning borde enligt min uppfattninginte få förekomma. Om direktövergången ökade till , som vi moderaterförespråkar, skulle detta underlätta för dem som kommer från gymnasiet, ochlottningssituationen skulle bli mindre vanlig. Ett annat allvarligt problem med det nuvarande systemet äratt betyg på tvååriga gymnasielinjer i många fall konkurrerar på lika villkormed betyg som ges på treåriga linjer. Det leder av lättförståeliga skäl tilltaktikval i gymnasiet, där elever väljer en lättare utbildning för att få etthögre betyg. Vi moderater menar att treårigt gymnasium i större utsträckning änf. n. bör vara inträdeskrav till universitet och högskolor. Det berättigadekrav som har rests om större förkunskapskrav för tillträde till åtskilligautbildningar skulle därmed tillgodoses. behöver emellertid inte alla utbildningar ha studiermotsvarande treårigt gymnasium som förkunskapskrav. Vi moderater anser därföratt två olika allmänna behörighetsnivåer bör införas: en för mera krävandeutbildningar som skall bygga på kunskaper i nivå med de tre- eller fyraårigagymnasielinjernas, och en för övrig högskoleutbildning, vilken kan bygga på dennuvarande allmänna behörigheten. För att förbättra möjligheterna till vidare studier förstuderande utan föregående gymnasieutbildning bör en förberedande utbildninginrättas, liksom för dem som vill komplettera från den lägre behörighetsnivåntill den högre. Denna utbildning skulle ge behörighet till olika ämnen ochutbildningsvägar i högskolan. Kursindelningen bör konstrueras så, att två ellertre ämnespaket av olika omfattning beroende på de studerandes förkunskaper förfram dem till en nivå jämförlig med de tre- eller fyraåriga gymnasielinjernas.Kunskapsredovisning bör ske i form av prov eller betyg. En sådan förberedandeutbildning skulle med fördel kunna förläggas till nu existerande vuxengymnasiumoch till de mindre högskolorna. Ett sådant system skulle vara rättvisare än detnuvarande, och ingen skulle behöva tänka på taktikval i gymnasiet, Alla sökandetill en viss utbildning på högskolan skulle ha samma utbildningsnivå, vilketskulle vara till fördel för både lärare och elever, orsakas många av destudieavbrott som sker just av bristande förkunskaper. Om alla har sammaförkunskaper, undviker man dessa avhopp i betydUgt större utsträckning än f. n. Vårtsystem skulle lösa många av de problem som jag här har skisserat. 12 protokoll 1982/83:130-131 det här sammanhanget vill vi också att man skallåterinföra en rätt till betygskomplettering. Som det nu är har det blivittokigt, och många kan välja en ny gymnasielinje när de har gått igenom en, mende har inte rätt att komplettera sina betyg. Detta är för många ett orimligtsystem. är det ju så att dubbelutbildningen är den enda möjlighet som stårtill buds om man har gått ut gymnasiet med dåliga betyg, kanske helt enkeltvarit allmänt skoltrött. Man har inte möjlighet att komplettera betygen. Ochdet tycker vi moderater är fel, vilket vi framhåller i vår första reservation.Det måste vara bättre att man har möjlighet att komplettera ett ämne än att mantvingas komplettera med en helt ny utbildning, som kanske känns bådefrustrerande för den enskilde och är rätt dyrt för samhället. I reservation 4 tar vi uppuppföljningskommitténs arbete, som aldrig fick slutföras, eftersom kommitténenligt regeringens beslut upplöstes . Vi beklagar att denparlamentariskt sammansatta kommittén inte fick fullfölja det arbete sompåbörjats, och vi anser att de frågor som uppföljningskommittén arbetade medbör behandlas inom en ny parlamentariskt sammansatt utredning. Denna nyautredning bör utöver uppföljningskommitténs uppgifter också överväga frågornaom de mindre högskolorna, om högskoleadministrafionen och om införandet av enfri sektor, vilket vi också föreslagit. I reservation 6 om regionstyrelserna, slutligen, slår viåterigen fast att vi tycker att dessa bör tas bort. Med det anförda yrkar jag bifall tillreservationerna 1,4 och 6. 152PÄR (): Det betänkande som vi nu behandlar tar upp enrad frågor av litet varierande slag, många av dem av mycket stor principiellbetydelse. Den nya regeringen har aviserat översyner av olika slag påområden som är viktiga för högskoleutbildningen. En av de här översynerna harnyligen slutförts och lett till en promemoria om högskolans institutionellaorganisafion. Vad som behandlas i den promemorian kommer vi naturligtvis här iriksdagen i sinom tid att få ta ställning fill, och jag tänker inte ytterligarekommentera de motionsförslag som berör den promemorians arbetsområden. En annan översyn som aviserats och som berörs i utskottetsbetänkande handlar om fillträdessystemet. uppehöll sig ganskautförligt just kring det problemet. Det är klart att tillträdessystemetsutformning är väldigt vikfig, inte minst med hänsyn till det ökade antalungdomar som kan förväntas söka sig till högskolan på grund av ungdomspuckeln. Vi vill redan nu göra ett par principiellt viktigamarkeringar. En sådan är att vi tycker att det är viktigt att slå vakt omarbetslivserfarenheten som merit när det gäller högskoleutbildning. Det riktasibland en del kritik mot arbetslivserfarenhetens roll vid meritbedömningen, menden kritiken är ofta något missvisande. Det visar sig nämligen att de allraflesta som påbörjar en högskoleutbildning gör det efter det attde lämnat gymnasieskolan. Föreställningen att tillämpningen av arbetslivsmeriterskulle leda till att väldigt många börjar högskoleutbildningen sent stämmerinte längre. Det fanns naturligtvis en sådan tendens , heltenkelt därför att det fanns ett stort uppdämt behov av högskoleutbildning blandsådana som inte haft den möjligheten. Men uppenbarligen har detuppdämda behovet i stor utsträckning nu betats av, och vi har återigen en klartendens fill föryngring bland dem som börjar på högskolan. Det gör att de farhågor som framförts bl. a. från moderatoch folkpartis-tiskt håll är särskilt relevanta. Däremot tycker jagatt det är viktigt att betona att erfarenheter från arbetslivet är en väldigtstor tillgång för dem som går på högskolan, kanske inte minst i de funktionersom de kommer till efter högskoleutbildningen. För de allra flesta är juhögskoleutbildningen en yrkesutbildning. Det innebär att efter högskolan skallman ut på arbetsplatser, ofta i arbetsledande funktioner. Det är naturligt att praktisk erfarenhet från arbetslivetinnan man påbörjar högskoleutbildningen i många fall är en väldigt stortillgång och också kan leda till att man kan tillgodogöra sighögskoleutbildningen bättre. Men jag tror att det är en riktig reform somtidigare har genomförts, att man når maximal arbetslivspoäng . Detgör att tidsspannet från det att man lämnat gymnasieutbildningen till dess manbörjar på högskolan inte blir alltför stort. Vi har i vår parfimotion betonat vikten av attarbetslivsmeriterna tillmäts betydelse också . Vi menar dessutom attde sökande i vissa fall bör kunna tillgodoräkna sig också föreningsmeriter. Detfinns uppenbarligen yrkesområden också på det akademiska planet där erfarenhetfrån föreningsliv är en tillgång i arbetet. Vi tänker oss alltså inte att mangenerellt skall få tillgodoräkna sig föreningsmeriter, men det finns anledningatt i en sådan här översyn studera om det inte finns vissa utbildningsområdendär erfarenheter från föreningslivet är en tillgång som det bör tas hänsyn tillvid intagningen. När det gäller dessa prakfiska meriter från t. ex.yrkeslivet tror jag dock att det finns skäl att mer än tidigare ta hänsyn tillom de är tillämpbara på det område som den studerande utbildar sig för. Vi hari vår reservafion pekat på att man i framfiden kanske bör tillmäta sådanyrkeslivserfarenhet som gäller just det område som den studerande villvidareutbilda sig för större vikt. Det kanske finns anledning att på samma sätt överväga ominte gymnasiebetygen bör viktas, dvs. om man inte bör se till attbetygen i de ämnen som är av betydelse för det yrkesområde som den studerandepå högskolan utbildar sig för skall tillmätas större vikt. Därmed skulle viockså kunna slippa den typ av taktikval som talade om. Dessafrågor tar vi upp i reservation 2, som jag yrkar bifall till. En annan översyn som regeringen har aviserat gällerresursanvändningen inom högskoleområdet. Den översynen har man dock bara tänktge en Det tycker vi är litet synd. Det finnsanledning att ta ett större grepp på dessa frågor för att försöka finna former attanvända resurserna på högskoleområdet så väl som möjligt. Därför bör en sådanhär översyn få mera breda direktiv och en parlamentarisk förankring. Ett riktmärke för denna översyn bör enligt vår mening varaatt arbetet för att decentralisera högskoleutbildningen skall fortsätta. Detfinns många starka skäl för det. Vi vet genom många undersökningar som har gjorts attavståndet från bostadsorten till en utbildningsmöjlighet är av stor betydelseför benägenheten att utbilda sig vidare. Det är med andra ord vanligare attfolk som bor nära en högskola studerar vid högskolan än att folk som bor långtfrån en högskola gör det. Har vi en mera decentraliserad högskoleutbildning,når vi alltså ut till betydligt fler. Vi får därmed en större rättvisa när detgäller högskoleutbildningen och tar bättre till vara vår begåvningsreserv.Läsbe-gåvningen står ju inte på något sätt i proportion till avståndet tillnärmaste högskola - det är lätt att förstå. Förekomsten av högskoleutbildning har naturligtvis storregionalpolitisk betydelse. Genom en decentralisering av högskoleutbildningennår vi posifiva effekter ur regionalpolitisk synpunkt. Vi vet, genomerfarenheter från många områden, att vi med decentralisering också successivtkan minska byråkrafin. Vi tror att en decentralisering av högskoleverksamhetenskulle underlätta det ganska nödvändiga arbetet på att minska den byråkratiskaöverbyggnaden inom vårt högskoleväsende och därmed leda till en bättreresursanvändning. Detta behandlar vi i reservation 8, som jag yrkar bifallfill. En speciell form av decentralisering avhögskoleutbildningen är distansundervisning, som innebär att man kan erbjudahögskoleutbildning också på andra orter än högskoleorter. Detta leder till ytterligare sprider möjligheten för människor att få högskoleutbildning,vilket i sig är mycket posifivt. Dessutom bör det vara möjligt, om man satsarmera på distansundervisningen, att lätta trycket på högskoleorterna och därmedkanske skapa större möjligheter att ta in flera ungdomar på de befintligahögskoleorterna. Vi tycker alltså att man i en framtida översyn skall fitta påmöjligheterna att öka distansundervisningen. Detta framför vi önskemål om ireservation 10, som jag också vill yrka bifall till.