prot · G609130 · 1982-12-31 00:00:00 — vet vi att dessa mål inte uppfyllts.Missförhållandena i arbetslivet, de hälsofarliga arbetsförhållandena ochutsorteringen från arbetsplatserna är det största hotet mot människors rätttill fysisk och psykisk hälsa. Företagshälsovårdens isolerade ställning harmedfört att erfarenheterna från arbetsmiljön inte har kunnat utnyttjas för attberika den hälsopolifiska debatten. Samordningen mellan samhällets primärvårdoch företagshälsovården är mycket dålig, liksom att den yrkesmedicinska deleninte har byggts ut i tillräcklig grad. Dessutom är det så att när ekonomin är i kris ocharbetslösheten ökar, som , då intensifieras också utslagningen frånarbetsmarknaden. Antalet förtidspensioneringar har ökat kraftigt, ja nästanfördubblats . Ca 300 000 människor är i dagförtidspensionerade, och om man till dem lägger de långtidssjukskrivna kan viräkna med att omkring en halv miljon människor i arbetsför ålder befinner sigutanför arbetslivet av medicinska skäl. Det finns flera skäl till att arbetsmiljöarbetet intelyckats bättre. Förmodligen har man underskattat den sammanlagda effekten avolika faktorer på arbetsplatserna. Ofta är det just kombinationen av högtarbetstempo, buller, psykisk stress och inverkan av giftiga ämnen o. d. som ärden utlösande faktorn, snarare än någon enskild faktor. Arbetsmiljö, m. m. Arbetsmiljö, m. m. Även om medvetenheten har stigitnär det gäller miljön, har man inte i tillräckligt hög grad diskuterat debakomliggande maktförhållanden som styr vårt arbetsliv. Arbetsmiljön är enkampfråga - den kan aldrig vara en samarbetsfråga. Detta märks tydligt . Itakt med att lönsamheten inom industrin minskat, har utslagningen fått delvisandra former, och arbetsmiljökampen har försvårats. Man har också underskattatrisken att använda långvarig sjukskrivning och förtidspensionering sominstrument för att tvinga bort människor från arbetsmarknaden. De är mycket fåav dessa människor som någonsin kommer tillbaka till arbetsmarknaden; Man har helt enkelt accepterat att vissa människor slåsut, och de möjhgheter till arbetsrehabilitering som finns har man inte byggt uti den omfattning som skulle ha behövts. Den skyddade arbetsmarknaden hardessutom i allt högre grad underkastats de lagar som gäller arbetsmarknaden iövrigt, och det har i sin tur medfört stora svårigheter för människor med någonform av arbetshandikapp att få anställning ens inom detta område. Den ekonomiska krisen har medfört en kraftig försämring avde utslagnas situation. Socialförsäkringssystemet har medfört att derasekonomiska trygghet ifrågasätts. De som slagits ut och de som tillhör gruppermed arbetshandikapp får ännu svårare att återkomma till arbetslivet. Allra mestalarmerande är den kraftigt ökade ungdomsarbetslösheten, som innebär att mångaungdomar är utslagna redan innan de ens fått en chans att pröva ett egetarbete. Från vpk;s sida tror vi att enda möjligheten att brytadenna utveckling är att vi får en helt ny politik, både vad gäller ekonomin ochvad gäller industrin. Utgångspunkten i ett sådant program skall vara attsamhällsekonomiska intressen styr. Det är den stigande arbetslösheten ochutslagningen från arbetsmarknaden som är det största hotet mot ekonomi- inte de åtgärder som man vidtar i syfte att ge människor jobb! Det är ettenormt slöseri att hänvisa en stor del av arbetsföra människor tillförfidspensionering, sjukskrivning och andra former av bidrag, i stället föratt utnyttja deras erfarenheter, deras kunskaper och inte minst deras vilja attarbeta. Vpk anser att det krävs att kampen mot utslagning och motandra konsekvenser av hälsofarliga arbetsmiljöer samordnas, och vi har därförföreslagit att ett aktionsprogram upprättas. Detta program skall innehålla ettantal punkter. Vi kräver en kraftig skärpning avarbetsmiljölagstiftningen, med bl. a. tvingande gränsvärden mot för högaarbetstempon, förbud mot allt skiftarbete som inte är samhällsnödvändigt ochförbud mot ackord som driver upp arbetstempot. Vi kräver rätt till arbetsrehabilitering för alla somslagits ut från arbetsmarknaden. Vi vill ha en särskild garanti beträffande rätt tillarbete eller utbildning för alla ungdomar . Vi vill ha en kraftig utbyggnad av yrkesmedicin ochforskning som gäller sambandet mellan missförhållanden på arbetsmarknaden ochohälsa. Vi kräver åtgärder som nedbringarkonsumtionen av alkohol, lugnande tabletter och andra droger. Vi vill ha en förstärkt ställning för den lokalaarbetsmiljökampen och utvidgad rätt för skyddsombuden att ingripa motmisstänkta hälsofarliga arbetsförhållanden. Vi vill ha en förbättrad statistik som gör det möjligt attfölja sambandet mellan olika former av arbetsförhållanden och ohälsa. Arbetsmiljö, m. m. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 2(förbättring av missbruksvården) Utskottets hemställan bifölls med 214 röster mot 69 förreservation 1 av m. fl. Mom. 3 (registrering av narkotika) Utskottets hemställan bifölls med 265 röster mot 18 förreservation 2 av . Mom. 5 (medelsanvisning till information m. I kontrapropositionsvoteringen biträddes reservation 4 avGöte m. fl. med 68 röster mot 43 för reservation 3 av . 172 ledamöter avstod från att rösta. Utskottets hemställan, som i huvudvoteringen ställdes motreservation 4 av m. fl., bifölls genom votering med uppresning. Mom. 6 (folkrörelsernas informationsinsatser pådrogområdet) Utskottets hemställan bifölls med 265 röster mot 18 förreservation 5 av . Mom. 9 (alkoholproblem på arbetsplatserna) Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 6 avIngemar EUasson, bifölls med acklamation. Mom. 12 (ersättning till kommun) Utskottets hemställan bifölls med 260 röster mot 21 förreservation 7 av . 1 ledamot avstod från att rösta. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. Mom. 1(facklig vetorätt vid vissa löneformer) Utskottets hemställan bifölls med 265 röster mot 18 förreservation 1 av . Arbetsmiljö, m. m. Mom. 2 (beslut om återupptagande av arbete) Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 2 avMarie-Ann , bifölls med acklamation. Mom. 3 (facklig majoritet i arbetarskyddsstyrelsen ochyrkesinspektionsnämnderna) Utskottets hemställan bifölls med 263 röster mot 18 förreservation 3 av . Mom. 4(utbyggnad av företagshälsovården) Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 4 avMarie-Ann , bifölls med acklamation. Mom. 5 (yrkesmedicinen) Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 5 avMarie-Ann , bifölls med acklamation. Mom. 6 (information för forskningsändamål) Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 6 avMarie-Ann , bifölls med acklamation. Mom. 7 (sanktioner vid arbetsmiljöbrott) Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 7 avMarie-Ann , bifölls med acklamation. Mom. 8 (omplacering eller ledighet för graviditet) Utskottets hemställan bifölls med 263 röster mot 18 förreservation 8 av . Mom. 9 (översyn av arbetsmiljölagen) Utskottets hemställan bifölls med 239 röster mot 43 förreservation 9 av och . Mom. 10 (arbetarskyddsstyrelsens föreskriftsarbete) Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 10 avMarie-Ann , bifölls med acklamation. Mom. 11 (säkerhetsmarginaler för gränsvärden) Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 11 avMarie-Ann , bifölls med acklamation. Mom. 12 (föreskrifter angående buller m. Utskottets hemställan, som ställdes mot reservation 12 avMarie-Ann , bifölls med acklamation. Mom. 13(dieseldrift i slutna rum) Nr 130 Utskottets hemställan bifölls med 260 röster mot 18 förreservation 13 av den Mom. 15(aktionsprogram mot hälsofarliga miljöer) Utskottets hemställan bifölls med 263 röster mot 18 förreservation 14 av . Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 7 § Handlingsprogram i handikappfrågor Föredrogs socialutskottetsbetänkande /83:27 om handlingsprogram i handikappfrågor (skr. 1982/83:131). 73 (): betänkande 27 behandlar dethandlingsprogram i handikappfrågor som en arbetsgrupp har arbetat fram ochöverlämnat till regeringen. Denna arbetsgrupp tillsattes av den dåvaranderegeringen och var sammansatt av representanter från de femriksdagspartierna, handikapporganisationerna och de båda kommunförbunden, ochlikaså av arbetsmarknadens parter och representanter från vissa departement.Arbetet ledde fram fill ett handlingsprogram för handikappfrågor som skallligga till grund för handikapparbetet . En bred enighet uppnåddes,och därmed har detta program en stark förankring i samhällets olika delar. Programmet behandlar dels vad vi har att göra inomSverige, dels internationella utblickar. Vi har försökt att sätta inhandikappfrågorna även i ett internationellt sammanhang för att se vad vi kangöra där. Så långt är ingenting att säga när det gäller denredovisning av handikapprogrammet som förekommer i denna regeringens skrivelse. Men sedan finns där ett aktstycke, ett besynnerligtsådant, måste jag säga. Man är förvånad över att det kommer från ettdepartement och är undertecknat av departementschefen. Man får denuppfattningen att det är ett aktstycke från ett valtal som den förrepartisekreteraren har hållit vid något valmöte, kanske på - vadvet jag? Vi representanter från , och moderaternahar ett särskilt yttrande. Vi säger att vi helt tar avstånd från dennaförvanskade historieskrivning. Vad är det då som vi reagerar mot? Jo, det är det sätt påvilket socialministern här redovisar vad som har skett ,under de icke-socialistiska regeringarnas tid. Man frågar sig om okunnighetenhos socialministern är så stor, eller om det är det att det är litet svårt atterkänna vad som har skett på detta område som är anledningen tilldenna skrivning. Här skriver socialministern exempelvis att den politik somfördes och medförde ytterligaresvårigheter för handikappade och ökade klyftorna i samhället. Handikapprörelsenprotesterade mot försämringarna, och tillsammans med andra folkrörelserfördömde de den förda politiken. Vad är det då egentligen som har skett under dessa år? Detär två områden som har varit prioriterade trots ekonomiska svårigheter ochtrots nödvändigheten av besparingar: de äldre och de handikappade. För att tanågra exempel på vad som har åstadkommits vill jag först sägaatt socialdemokraterna icke kan påvisa någon annan sexårsperiod då det harskett så mycket som . Färdtjänsten har byggts ut, statsbidraget har sexdubblatsoch riksfärdtjänst har införts. Den sociala hemhjälpen för handikappade har byggts ut, ochstatsbidraget har mer än tredubblats . Texttelefoner för döva har införts som gratis hjälpmedel,och förmedling mellan texttelefon och vanlig telefon har införts. Statsbidragen till handikapporganisationerna, som varungefär 6 miljoner när socialdemokraterna lämnade regeringen, var betydligtöver 30 miljoner vi hade ansvaret för regeringen. Tolktjänsten för döva har förbättrats. Det statligaanslaget för talböcker åt synskadade, videogramstöd åt döva och andrakulturåtgärder har väsentligt ökat. Ett högkostnadsskydd för läkemedelsinköp och besök hosläkare infördes som har varit till mycket stor hjälp för de handikappade. Ersättningen för vård av handikappade barn i hemmet harförbättrats och fått en ny utformning. När de förslag till besparingsåtgärder som lades fram 1981genomfördes, prioriterades ändock det här området. 10 milj. kr. avsattes fördagstidningar till synskadade. Det var ett starkt krav från de synskadade undervår tid i regeringsarbetet, och jag frågade mig faktiskt : Hur kan detkomma sig att inte detta genomförts tidigare? Det var vi som startadeförsöksverksamheten och gav pengar från arvsfonden, och sedan har det kommitpengar från budgeten. Trots besparingsprogrammet höjdes bidragen tillhandikapporganisationerna, insatserna för flerhandikappade byggdes ut, och endel andra saker förbättrades. Då är det ju mycket förvånande vad man sedan fårläsa i en skrivelse från regeringen. Jag hade som socialminister mycket kontaktermed handikapporganisationerna. Vi lyckades komma överens, och jag fick mångagånger den uppfattningen att handikapporganisationerna gav ett erkännande åt deinsatser som regeringen gjorde. Vad är det då som har hänt , om det har skett så storaoch väsentliga förändringar? Ja, man presenterar handikapprogrammet och sägeratt det skall ligga fill grund för överväganden i fortsättningen,men några konkreta förslag presenterar ju inte denna regering. Ändå är detganska tyst nu från handikapporganisationerna. Jag har velat framföra de här synpunkterna och kommenteradet särskilda yttrande som vi har avgivit, för att något belysa vad som harhänt och tillbakavisa de oberättigade påståenden som socialministern har gjorti sin skrivelse. 74STIG ALFTIN (s): I socialutskottets betänkande 1982/83:27 harutskottet behandlat regeringens skrivelse 1982/83:131 till omhandlingsprogram i handikappfrågor. Då förslaget om handlingsprogrammet förhandikappfrågor har varit föremål för redovisning här i kammaren,avser jag inte nu att från utskottets sida göra någon längre föredragning omprogrammets innehåll. Ledamöterna har ju också haft möjlighet att ta del avregeringens skrivelse. Enligt regeringens bemyndigande tillkallades i december1979 en beredningsgrupp (S 1979:10) inför internationella ,med uppdrag att svara för genomförande i . Som har redovisat har gruppen bestått avföreträdare för de fem riksdagspartierna, vissa departement och myndigheter.Landstingsförbundet, , arbetsmarknadens parter samt densamlade handikapprörelsen. Beredningsgruppen tillsatte inom sig ett programutskottmed uppdrag att utarbeta förslag till handlingsprogram för handikappolifiken på1980-talet. Beredningsgruppen överlämnade förslag tillhandlingsprogram (SOU 1982:46) i handikappftågor. Handlingsprogrammet har tidigare i debatten betecknats somen historisk bedrift. I förslaget till handlingsprogram har företrädarna för defem riksdagspartierna och handikapprörelsen gemensamt givit sin syn på dehandikappades situation och på inriktningen av åtgärderna på handikappområdetför . har med tillfredsställelse noterat attberedningsgruppens arbete har utmynnat i ett handlingsprogram i handikappfrågorom vilket det råder en bred enighet. Programmet bör enligt utskottets meningutgöra en viktig utgångspunkt för det fortsatta arbetet på handikappområdet. Trots ett helt enigt utskott i sakfrågan har denborgerliga minoriteten i utskottet avgivit ett särskilt yttrande. I yttrandetvänder sig den borgerliga minoriteten mot regeringens beskrivning av vad sexårs borgerlig polifik har inneburit för bl. a. de handikappade. Jag har svårt att förstå upprördheten inom det borgerligalägret. Beskrivningen stämmer ju väl med verkligheten och med vad som framförtsfrån handikapprörelsen . Visst har de borgerliga regeringarna också genomfört olikaåtgärder som är bra för de handikappade, det vill jag inte förneka. Men hurdrastiskt försämrades inte ekonomin och den sociala tryggheten liksomsysselsätt- ningsläget under den borgerliga regeringsperioden, och hurhårt har inte detta slagit mot just de handikappade. Vilken stor betydelse harinte sedan de av antagna socialdemokratiska regeringsförslagen omåterställandet av värdesäkringen av pensionerna, avskaffandet av karensdagarnaoch återställandet av ersättningsnivån inom sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringenhaft för just de handikappade och de svaga grupperna i samhället. Det bordeinte vara svårt för den borgerliga minoriteten i utskottet att ställa upp påden här beskrivningen. När det gäller de konkreta förslagen var utskottet enigtom det som vi gick fram med, och det kommer förslag framöver. Inget av deborgerliga partierna har heller haft ett förslag att framföra. Vi har ju variteniga i utskottet om innehållet - det är i fråga om historieskrivningen som detskiljer sig. Jag ber att få yrka bifall till utskottetshemställan i betänkande 27. 75 () replik: Till : Beskrivningen stämmer intemed verkligheten. gav ju ett halvt erkännande åt de borgerligaregeringarna, att de har vidtagit vissa åtgärder. Det går aldrig att förneka.Det är bara att se på fakta både när det gäller anslag på olika områden och närdet gäller vissa praktiska insatser. Då det gäller sysselsättningsläget skedde under den härperioden en väsentlig utbyggnad av verksamhet, anpassad just för handikappadepersoner. Vi har varit eniga om skrivningen i övrigt. Vi har inteställt krav på ytterligare åtgärder. Det är riktigt. Men vad jag efterlyste varkonkreta förslag. I valrörelsen gick socialdemokraterna ut och angrepFälldinregeringen för att ingenting hade skett och allting var så dåligt. Dåär det förvånande att man nu inte i budgeten kommer med konkreta förslag föratt rätta till de problem som man i valrörelsen påstod fanns. Vi har varit eniga om detta storahandlingsprogram, som är unikt. är det att hoppas att man såväl här iriksdagen som ute i landsting och kommuner har programmet som grund för detfortsatta arbetet. Mycket kan göras på handikappområdet som inte innebärkostnader, inte minst när det gäller förändringen av attityderna till dehandikappade. 76STIG ALFTIN (s) replik; Som jag tidigare framhöll har de borgerligaregeringarna vidtagit många åtgärder för de handikappade som vi tycker ärmycket bra. Men kan väl inte förneka att de sex borgerligaregeringsåren var en katastrof för landet och för medborgarna, att ekonominkördes i botten och att budgetunderskottet ökade från 3 miljarder till närmare80 miljarder. Under den tiden lade man ner inte mindre än 160 000 industrijobb,och man försämrade den sociala tryggheten. De handikappade har drabbats myckethårt av detta. Se bara på hur det är med anpassningsgrupperna ute i industrin!Jag känner mycket väl till hur det är, eftersom jag har arbetat inom industrin och har kontakter där, och jag vet attdet har blivit mycket svårare för dem. Vi har ungefär 300 000 förtidspensionerade i landet. del av dem är handikappade. De har drabbats av försämringarna inomexempelvis tandvårdsförsäkringen, av de ökade kostnaderna för sjukvård, avförsämrade statskommunala bostadsbidrag, osv. De borgerligas förslag ominförande av karensdagar i sjukförsäkringen och andra åtgärder är exempel påsådant som slår mycket hårt just mot de handikappade och mot andra svagagrupper i samhället. Det borde inte kunna förneka. 77 () replik: fortsätter att vara långt från verkligheten. Hur kan ni från socialdemokratisk sidaargumentera så som ni gör? Ni säger att under de borgerligaregeringarnas tid inte var påverkat av den internationella konjunkturen. Dåberodde i stort sett alla problem, bl. a. problemen med minskad sysselsättninginom industrin, på inrikespolitiken. Men argumenterar ni - inte ,men , och - på samma sätt somThorbjörn gjorde i valrörelsen, då han påpekade att vi i ickelever isolerade på en liten ö utan är beroende av den internationellakonjunkturen. De ledande socialdemokrater jag nämnde argumenterar nu på sammasätt och säger att det är den internationella konjunkturen som är avgörande förhur vi skall lyckas i fortsättningen. I fråga om arbetslösheten trodde många att bara det bleven socialdemokratisk regering, så skulle den försvinna. Men den har ju istället ökat. De handikappade har i det fallet icke fått det bättre. Sedan vill jag säga. ,att det är väldigt bra att vi i handlingsprogrammet har tagit upp en sådanviktig sak som att regionalpolitiken är oerhört väsentlig ur handikappsynpunkt.Det är svårare för en handikappad att flytta och att byta bostad, jobb ochmiljö, och därför har vi - jag säger vi därför att jag har varit med i dengrupp som arbetat med programmet - i ett särskilt avsnitt understrukit justregionalpolitikens betydelse även för de handikappades sysselsättning. 78STIG ALFTIN (s) replik: Det är inte så, , att visocialdemokrater skyller alla problem på den borgerliga regeringen. Det finnsvisst ett samband mellan den internationella konjunkturen och ekonomin som viinte kan bortse ifrån. Men det var i alla fall under de sex borgerliga åren somutvecklingen på det ekonomiska området, på sysselsättnings- och nedläggningsområdetblev sådan som den beskrivits i den här redovisningen. Det är väl inte fel gör denna redovisning - den speglar ju verkligheten. Inflationen har varithög , och arbetslösheten, som nämnde om, varstörre än f. n. Då var antalet arbetslösa 177 000. Vi är emellertid nui ett svårt läge, men vi gör också större insatser mot arbetslösheten nu än vad man gjorde på den borgerligatiden. vice talmannen anmälde attRune anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägderätt till ytterligare replik. 79 (): Även jag vill först uttrycka mintillfredsställelse över att detta handlingsprogram på handikappområdet harkommit till stånd, att det har kommit till stånd under den stora enighet somfaktiskt förelegat och att vi i socialutskottet i ett tidigare betänkande, nr23, uttryckte oss på det sättet att vi ville att detta program skall bildautgångspunkt för det fortsatta arbetet på handikappområdet. Därmed har vi understor enighet åstadkommit det som är väsentligt. gäller diskussionen en del av det som står iregeringens och skrivelse till . I det fallet kan jagi långa stycken instämma med i de kommentarer han har gjort. Kritikengäller inte de insatser som faktiskt gjordes. Jag tycker för min del att det ärlitet synd att det i det särskilda yttrandet inte framkommer något om de, somjag tycker, båda bästa insatserna som gjordes under den borgerliga regeringstiden,nämligen uppföljningen av Kultur åt alla och HAKO-propositionen, som var mycketviktiga milstolpar i utvecklingen på handikappområdet. Kritiken gäller alltsåinte gjorda insatser, riktade direkt till handikappade, utan den gällereffekterna av den sparpolitik som inleddes och som var kännetecknande förde sista åren av den borgerliga politiken. Handikapprörelsen hävdade med instämmande frånsocialdemokratin att handikappade genom utformningen av sparpolitiken fick bäradubbla bördor. Man fick känna av inflationens verkningar i form av höjdalivsmedelspriser, höjda hyror osv. precis som alla andra. Men fickförtidspensionärerna sänkta pensioner genom de förändrade beräkningsgrundernaför pensionerna. De fick höjda sjukvårdstaxor, ett försämrat KBT, för att nunämna de viktigaste delarna av de åtgärder som sammanlagt fick en väldigt storeffekt just för de fattiga förtidspensionärerna. Och de är mycket ofta kronisktsjuka eller handikappade. Diskussioner om karensdagarna har vi ju haft ,och för oss har det varit en handikappolitisk fråga. Att införakarensdagar slår hårt mot kroniskt sjuka människor och inte minst mot människormed begynnande handikapp som klamrar sig fast vid sina arbeten och försökerundvika att hamna i förfidspension. När sedan nämnde de olika insatser somgjordes kunde jag inte låta bli att fästa mig vidatt en av insatserna var högkostnadsskyddet. Det var ju i sig en följd avnågonting som inte var särskilt positivt, nämligen höjningen avsjukvårdstaxorna. Högkostnadsskyddet var bra men inte tillräckligt. Framförallt fanns det och finns fortfarande en stor brist i högkostnadsskyddet inomsjukvården, nämligen att sjukresorna inte är inräknade. Eftersom kostnaden försjukresorna höjts mycketpåtagligt, påverkar detta kraffigt förhållandena för människor som är beroendeav återkommande vård och behandling. Jagvill också kommentera den ökning av statsbidraget till social hemhjälp ochfärdtjänst som förekom såväl som under fidigare år.Det har att göra med den konstruktion av statsbidragen som vi alla känner tilloch naturligtvis med att dessa båda insatser ständigt har ökat i omfattning.Det 35-procentiga bidraget har då automatiskt ständigt skjutit i höjden. Jagkan inte se detta som en egentlig reform. I så fall skulle reformen ha tagitsig det uttrycket att man inte försämrat det statsbidrag som funnits. När detgäller färdtjänsten har en förändring inträffat genom att de mest ambitiösakommunerna drabbats av en återhållsamhet i statsbidragsgivningen. Jagvill påminna om att socialdemokratin visst har vidtagit åtgärder avbetydelse på handikappområdet. Man får inte glömma att det i de vallöften somvi avgav ingick att återställa värdesäkringen av pensionerna samt att behållakarensdagarna.