prot · G609154 · 1982-12-31 00:00:00 — Även om det från socialdemokratisk sida då och då kommer propåer om attvi skall ändra detta, tror jag inte att man här kommer att fä någon resonans.Det proportionella valsystemet har kommit för att stanna. Därmed får vi ocksåräkna med att det kan bli alla möjliga underlag för sittande regeringar och attvi kan ha alla möjliga typer av regeringar, om vi ser till deras direkta stöd iriksdagen. Då är det naturligtvis väldigt viktigt att författningen är utformadså, att dessa olika typer av regeringar kan fungera så bra som möjligt. Vi harnu sett att under den nya författningen fungerar såväl majoritets- somminoritetsregeringar. Socialdemokraterna var tidigare mycket skarpa fördömare avminoritetsregeringar, men de försummade att erinra om att huvudparten av desocialdemokratiska regeringarna faktiskt har varitminoritetsregeringar. bortsåg tydligen också i sitt anförandetidigare från vad redan har påpekat, nämligen att vi justnu är lyckliggjprda med att ha en minoritetsregering, som i mänga frågortvingas att stödja sig på s. k. hoppande majoriteter. Det kan vi nog få seflera exempel på framöver. Vad sedan gäller frågan om hur statsminister skall utses,tycker jag att det är väldigt viktigt att man inte tar som utgångspunkt förförslag om förändring enstaka företeelser, som i ett speciellt läge kanmotivera ett snabbare genomslag av valen. Som jag sade i mitt tidigareanförande måste vi ha en Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. författningsom kan fungera i alla tänkbara situationer. Det är viktigt att understryka änen gång att det ingalunda är säkert att vi kan få så snabba lösningar päregeringsfrågan som vi har haft . Ur den synpunkten är det mycket olyckligt, om manbetraktar sittande regeringar som enbart s. k. expeditionsministärer. Det är enterm som vi, när vi skrev författningen, var väldigt noga med att inte ta in igrundlagen. Det finns inga expeditionsministärer enligt svensk grundlag. Ochdet var ju inte en tillfällighet att vi gjorde på det sättet, utan det var justdärför att man kan tänka sig situationer när regeringsfrågan är svårlöst och enregering som formellt har inlämnat sin avskedsansökan måste sitta kvar mycketlänge. Jag tror att vi gör klokt i att vara litet ödmjuka på denhär punkten och se oss om i världen, hur man har det på andra häll. Det är inteså säkert att regeringsfrågan kan lösas snabbt och enkelt i vårt land heller iframtiden. Och är det ju i vissa lägen nödvändigt att en sådan regeringockså kan agera, vilket man t. ex. gjorde i som gickmellan det att regeringen formellt avgick och det att en ny regering hadetillträtt. 11KARIN AHRLAND (fp); talar om minoritetsparlamentarismkontra splittringsparlamentarism och åberopar några nyutkomna berättelser fräntvå- och trepartiregeringarnas tid, enligt vilka man skulle ha bevakatvarandra. Jag undrar bara: Vad är det i jämförelse med det rosornas krig som vinu håller pä att beskåda mellan olika statsråd i en enpartiregering? Det är rimligen så, , att olika människor harolika uppfattningar. Det kan vi inte säga någonting om. Men det måste rimligenkunna debatteras, och man måste kunna lösa tvisterna . anmärkte på att vi hade ettsamordningskansli och därför inte regerade så snabbt som villeatt vi skulle ha gjort. Jag sade tidigare att jag inte skall bråka ominflationen i antalet politiskt anställda, men jag kan åtminstone påpeka attmedan det enligt värt betänkande fanns nio anställda i samordningskanslietunder den senaste borgerliga regeringen, är det , i en enparti- ochminoritetsregering, 20 politiskt sakkunniga, tre informationssekreterare ochfyra statssekreterare anställda bara i statsrådsberedningen. Det skall bliintressant att se om de alltid kommer att ha samma uppfattning om det ena ochdet andra. Sedan sade att man frän socialdemokratinssida inte vill ta ställning till vilka nya regler som skall gälla förregeringsbildning. Man gillar inte det system som råder, men vilket man skallsätta i stället får vi inte reda på. Vi får bara reda på det förhållandet fick dras med en politiskt handikappad regering och attdet var så bekymmersamt med tanke pä Hårsfjärdenaffären och devalveringen. Nuär det bara på det sättet, att den där ubåten i upptäcktes den Ioktober. Det var alltså en fråga som den borgerliga regeringen kände till undersin . Regeringen underrättade oppositionen om detta. Trorverkligen att ubåtarna skulle ha kommit upp om hadeblivit regeringschef ? Två talare har tidigare påpekat att vi fick vänta påförsvarsministern och utrikeshandelsministern. Det är faktiskt ett statsrådtill som vi fick vänta på. Det dröjde innan någonregeringsledamot fick ansvaret för jämställdhetsfrågorna. 12 (vpk): anför, apropå den fördapressdebatten, som naturligt att partiernas företrädare har en positiv syn päden egna regeringen. Det behöver ju inte stå i motsättning till en kritiskgranskning. Vad jag tog upp kritiskt i mitt första inlägg var de synpunkter somframfördes i en ledare i tidningen , där det står:"Naturligtvis ligger det något i att partiernas representanter ikonstitutionsutskottet gärna värnar om sina egna partikamrater, då dessa harregeringsansvar. Parlamentarismens idé bygger ju på att regeringen tolererashelst av en majoritet i . Det är inte så underligt att toleransenockså omfattar regeringsutövningen, eftersom den ju i mycket handlar om ettförverkligande av den politik, partiet eller partierna gått till val på." Visserligen är detta en polemik mot en annan tidning somtalat om kohandel i utskottet, men det är långt ifrån invändningsfritt frånkonstitutionell synpunkt. Det för tanken till en vakthållning och tolerans iförhållande till regering och statsråd som kan strida mot grundlinjen attgranskningen skall vara konstitutionell. Jag menar att kritik av konstitutionella felaktigheterinte står i motsättning till en positiv syn på den egna regeringen. Vi kannaturligtvis inte fullfölja och slutföra en debatt om dessa principielltviktiga frågor i någon replikväxling här , men jag anser att frågan ärrest och måste debatteras vidare för att bringa full klarhet igranskningsarbetets innersta syfte. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. 13OLLE (): Jag delar uppfattning att denkonstitutionella granskningen givetvis utgår frän att vi kan kritisera vårapartikamrater i regeringen. Men det finns ju ganska mänga frågor som rörbedömningar av administrativ praxis osv. Självfallet kan man därinte alltid koppla bort den bedömningen från politiska värderingar avåtgärdernas syfte. Men hela vår granskningstradition visar, att vi för framkritiska anmärkningar mot våra egna i långt större utsträckning än somframkommer i den offentliga debatten. Jag skall begränsa min replik till att gälla diskussionenorn hur parlamentarismen fungerar i olika lägen. Självfallet ger jag bådeBertil Fiskesjö och rätt i att vi säkert får leva medminoritetsparlamentarism i mycket stor utsträckning och att vi även just nu haren minoritetsregering, som dock är betydligt starkare än de regeringar somnärmast föregick den. Jag vill dä påpeka att trots att det fanns borgerligmajoritet val kunde en borgerlig regering inte hällasihop under en hel mandatperiod. Det är detta förhållande som jag skulle viljasäga utgör exempel på splittringsparlamentarism. Det vill jag gärna ställa irelation till Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. deuppgifter som man har att lösa i dagens samhälle, vilka är mycket omfattande pågrund av det svåra ekonomiska läget. Det innebär väl ändå att vi får ge den nusittande regeringen ett gott betyg eftersom den - trots att den är enenpartiregering- har kunnat uppvisa betydligt större handlingskraft än deregeringar som fanns under de borgerliga regeringsåren. Det står jag fast vid. Sen vill jag gärna diskutera frågan omregeringsbildningen. Jag anser att det är viktigt att folkviljan ger utslag iform av bildande av regeringar så snabbt som möjligt. Den här gången tolkadeThorbjörn folkviljan pä det sättet att han inte längre hade dess mandatatt uppehålla en regering. Den tolkningen gjorde han redan dagen efter valet.Så klart var då valutslaget. Då är min enkla reflexion att det är konstigt attvi har en regeringsbildningsprocedur, som innebär att vi får vänta i treveckor innan vi får en regering som har röstats fram av folket och har folketsförtroende. Det kan inte vara fel, tycker jag, att i detta sammanhang påpekaatt regeringen ställdes inför ganska besvärliga ochkinkiga politiska frågor, dels beroende på valutautflödet, dels beroende på desäkerhetspolitiska bedömningar som skulle göras i samband med ubåtsincidenten. gör det väl lätt för sig och kanske bedömermig litet snävt när hon tror att jag här för fram synpunkter bara då det gälleratt fä fram en socialdemokratisk regering så snabbt som möjligt. Mittresonemang gäller självfallet också om valet skulle ge klara utslag för enborgerlig regering. Även den bör kunna bildas så snabbt som möjligt. På denpunkten vill jag något polemisera mot . Det är riktigt att manbör tala om "expeditionsregering". Jag sade ju s. k.expeditionsregering. Men när en statsminister har begärt sitt avsked efter ettpolitiskt val förutsätter jag att han, då han blir uppmanad att stanna kvar somstatsminister för en expeditionsregering, i väsentliga avseenden är politiskthandlingsförlamad eller handlingshandikappad om jag får uttrycka det så. Lägg märke till att det inte var ,finansministern i den s. k. expeditionsregeringen, som fick agera i fråga omvalutautflödet. Det var riksdagsmannen , den blivandefinansministern. Jag vill fråga Berfil Fiskesjö, eftersom han säger attdenna expeditionsregering hade full befogenhet: Skulle vi egentligen frånkonstitutionsutskottets sida ha riktat en anmärkning mot finansminister att han inte gjorde någonting åt valutautströmningen? Det ansåg inte jag,utan jag ansåg det vara naturligt att det var den nya regeringens blivandefinansminister som tog över ansvaret. 14BERTIL FISKESJÖ (c): Jag vill först passa på att tacka OlleSvensson för att han i sitt tidigare inlägg var vänlig nog att citera vad jaghar sagt om gransknings syfte och effekt. Jag tror attden bedömning som jag gjorde står sig. Vad man möjligen kan tillägga är attkonstitutionsutskottets granskning är en granskning som tillkommer utanpå allannan granskning som regeringen utsätts för. Det kan vara viktigt att understryka att vi har ettväldigt öppet system i värt land med en ständigt pågående debatt och fortgåendegranskning. Man får inte glömma bort att utöver interpellationer och frågor iriksdagen är även all sakbehandling i utskotten en form av granskning avregeringen. Vad jag antydde i mitt tidigare inlägg var att vi framöver skallförsöka se till att vi inte åstadkommer onödigt dubbelarbete bara på politiskagrunder. Vad sedan gäller parlamentarism finns det mycket att säga,men det får inte plats i ett kort replikskifte. Jag får återkomma till det vidnågot lämpligt tillfälle. Socialdemokraterna har mycket starkt krifiserat tidigareicke-socialistiska regeringar. Man har gjort stort nummer av att dessaregeringar inte suttit perioderna ut. Ja, man kan naturligtvis från olikautgångspunkter beklaga att regeringarna inte kunnat hålla. Men å andra sidanillustrerar detta vad jag sagt, att vi får, om vi vill ha ett parlamentarisktsystem med proportionella val och flera partier, acceptera att inte allting gårsom efter en linjal eller på räls. Socialdemokraterna har en benägenhet - jagupprepar det - att iolika konstitutionella frågor resonera som om vi hade ett annat system än det vi faktiskt har. Låt mig sedan beröra frågan om expeditionsregeringarna,som enligt författningen inte finns. Talet om att ett regeringsskifte skall gåsnabbt kan ju låta bra. Men den faktiska politiska situationen kan vara sådanatt det, hur man än ordnar det, inte går att bilda en ny regering särskiltsnabbt. - och dethar vi förutsett i författningen - den regering som finns av självklara skäl ha full handlingskapacitet. Jag nämnde som ett exempel pä att enregeringsbildning kunde ta sin tid utan att det väckte särskilt stort uppseendei det finska samhället. Man menade där att det var bra att först resonera ochöverväga frågan samt att resultatet kunde bli bättre än om man beslutade ihast. Ett annat exempel är , där det tog sex månaderatt bilda en ny regering. Men landet var naturligtvis inte utan regering undertiden, utan man hade en fungerande regering, nämligen den gamla. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. 15KARIN AHRLAND (fp); hävdar att en enpartiregeringhar större handlingskraft än regeringarna under de borgerliga åren hade. Låtmig påminna honom om att vi faktiskt också hade enenparfire-gering. Det är nog riktigt att den ibland av alla oppositionspartieri beskylldes för att vara alltför handlingskraftig. finns detolika former av handlingskraft. skall vi diskutera sådantsom rör alltför snabba och handlingskraftiga tag, varför jag nu kan släppa denfrågan. tror att jag menar att han anser att bara ensocialdemokratisk regering snabbt kan bildas. Men det gäller faktiskt ävenborgerliga regeringar. Jag har aldrig misstänkt för att inte varademokrat. Pä den punkten behöver jag inte upplysas. Det är emellertid inte så bråttom med att bilda en nyregering. Den behöver inte tillsättas eller sä efter valet. Vi kangott vänta tre Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetets omfattning och inriktning, m. m. veckor medatt låta den valda utse en ny statsminister. Det är viktigt attfolkets vilja ger utslag, och det är naturligtvis bra om det sker så snart sommöjligt. Men jag tycker faktiskt att är en ganska . återkommer sedan till två viktiga händelser,nämligen devalveringen och ubåtskränkningarna. Jag måste åter be titta i almanackan. Båda sakerna hände den undertvåpartire-geringens tid. När vi dessutom nu är ense om att anslå mer pengarför att klara ubåtsjakten litet bättre, behöver kanske inte någon ubåtsincidentinträffa vid nästa regeringsskifte. Det tror jag ingen av oss önskar. 16 (vpk): Till vill jag säga att även jaghar pekat på vissa gränsdragningsproblem när det gäller granskningen avregeringsärendenas handläggning. Min oro beror framför allt på att jag tyckeratt den citerade tidningsartikeln ger för mycket åt den politiska bedömningen,som kan ta över den konstitutionella. Därför var det bra att sin syn på frågan, och debatten får väl gå vidare. Det har i pressdebatten talats mycket om vad som ärnaturligt vid utskottets granskning. Till det skulle jag bara vilja säga attnär ett ärende anmäls till granskning kan det naturligtvis få olika förlopp,beroende på vad som framkommer vid granskningsarbetet. Det finns väl, såvittjag förstår, åtminstone tre olika naturliga förlopp: Då bör också företrädarna för regeringspartiet ellerregeringspartierna medverka till att anmärkningar görs. Granskningenvisar att de farhågor som har föranlett anmälan varit obefogade. Dä får ocksåden som anmält frågan acceptera detta. Frågan har dock blivit föremål för enundersökning, vilket måste anses vara riktigt. Omständigheterframkommer som pekar på otillfredsställande regler eller uppenbara oklarheter.Då bör också detta påpekas för att kunna åtgärdas på olika sätt. Detta är väl vad som skulle anses vara naturligt vidutskottets granskning. 17OLLE (): Jag skall inte så mycket ytterligarekommentera denna inledande debattrunda, men jag vill säga några ord till KarinAhrland med anledning av ett av hennes tidigare inlägg, där hon efterlyste vadvi socialdemokrater har för idéer för att påskynda regeringsbildningen i klaralägen. Det kan ju också bli ett svar till . Jag har medvetet varit försiktig att på den punkten härdriva den linje som vi företrätt i grundlagskommittén, av det skälet att dessafrågor nu är föremål för diskussion i den arbetsgrupp som leds avjustitieministern, och jag skulle önska att vi kunde i avspända formerdiskutera de här sakerna. Jäg villändå säga till och att en erfarenhet har vi juhaft från de här regeringskriserna, nämligen den att talmannen har uppträtt påett oklanderligt sätt. Han har inte gått till med sina förslag förränhan har konstaterat att de är så förankrade att de leder till ett resultat. Dåvill jag fråga mig om inte talmannen på liknande sätt kunde filldelas ettförtroende att så att säga i förväg utpeka statsminister. Det finns jumöjlighet att korrigera honom i efterhand. : Inte har jag något patentrecept föratt alltid skapa snabba lösningar av regeringskriser i det här landet. Vi kansäkert komma in i komplicerade lägen här hemma precis som i och i andraländer. Men det är ovedersägligt att det just var ett så solklart lägeatt statsministern dagen efter valet anmälde begäran om entledigande och atttalmannen beviljade avsked. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. 18ANDRE VICE TALMANNNEN: Sedan de under avsnittet Granskningsarbetets omfattningoch inriktning, m. m., avsnitten 1-5 samt avsnitt 7, anmälda talarna nu haftordet övergår kammaren till att debattera avsnitt 6: Kärnvapenfri zon i . 19 (): Utskottets borgerliga ledamöter riktar enskarp kritik mot handläggningen av det svenska utspelet om en kärnvapenfri zoni . Det är en befogad kritik därför att denna affär uppvisar mångamärkliga inslag. Det finns ingen anledning att här rekapitulera helahändelseförloppet i detalj. Det räcker med att påminna om att när den s. k.Palmekommissionen sammanträdde i diskuteradesom man borde i en not till ett stort antal länder inhämta dessa ländersregeringars syn på kommissionens förslag till en kärnvapenfri zon i . Denvästtyske socialdemokratiske politikern , som deltog i mötet, fick iuppdrag att lämna synpunkter på vad noten skulle innehålla. utformade också ett detaljerat förslag somtillställdes . Denne lämnade förslaget vidare tillutrikesdepartementet för handläggning. Men var angelägen att få veta vad som skullehända. Han avsåg att hålla ett stort utrikespolifiskt anförande i den . Därför hörde han av sig tillOlof och frågade hur saken låg till. Han var angelägen om att tillmötesgå hans tidsplan, sä att han kunde ta upp saken i den västtyskaförbundsdagen. Mycket riktigt: överlämnades den svenska notentill berörda regeringar. Den innehöll i stort sett samma sak som förslag. Den här affären, herr talman, uppvisar ett antal inslagsom är ägnade att förvåna: En kontroversiell västtysk partivän till lämna synpunkter på ett svenskt utspel, vilket han gör i form av ettdirekt förslag till en svensk diplomatisk not. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Den utarbetaroch avsänder ett förslag i enlighet med hans riktlinjer så att det passar in iden västtyske partivännens inrikespolitiska tidsschema. Denne partivän, som var tilltänktutrikesminister i en eventuell västtysk socialdemokratisk regering, fickinformation i en känslig utrikespolitisk fråga före den sittande västtyskaregeringen. I den togsfrågan över huvud taget inte upp - uppdrog åt utrikesministern atthandlägga frågan. Det var allt. Den i övrigt fick inte ensnågon information om vad som var på gång. inkallades inte -den svenska oppositionen fick heller ingenting veta. Uppenbarligen var däremot avsiktenatt informera t. ex. den österrikiske förbundskanslern och andrautländska politiker för att få stöd frän deras sida. Vilka slutsatser kan man dä dra av bl. a. dessa fakta? Att den svenska utrikespolitiken i en viktig fråga direktinspirerats från den s. k. . Att den västtyske socialdemokratiske politikern praktiken utformat den svenska ståndpunkten. Att tidsschemat i ärendet tjänstvilligt av Sverigeanpassats till att passa ett av anföranden i västtyskaförbundsdagen. Att det ansetts viktigare att informera socialdemokratiskapartivänner i än den svenska oppositionen. Att i den bestämmer över utrikespolitiken. Att det är Palmes pojkar - kretsen kringhonom - som i praktiken bestämde hur utspelet skulle ske, vilka som skullekontaktas och hur informationen skulle utformas. Det var de som gjorde detta,inte det svenska . Den promemoria frän som har delgetts utskottetvisar i detalj hur utspelet avpassats för att passa socialdemokratiskapartivänner utomlands och hur det svenska utspelet skulle avpassas sä att detockså passade arbete. är en allvarlig tankeställare. Klartframgår att den svenske statsministern driver en utrikespolitik som i viktiga avseendengrundar sig på vad som anses nyttigt för socialdemokratiska partivänner ute ivärlden i stället för att söka samförstånd med de svenska riksdagspartierna.Det står vidare klart att information om kommande svenska utrikespolitiskainitiativ ges till utländska politiker. Statsministern har uppenbarligen lättför att informera folk från andra länder om svenska planer. I den borgerliga reservationen riktas skarpkritik mot den och mot dess statsminister. Handlingssättetbetecknas i reservationen som djupt otillfredsställande. Svensk utrikespolitikskall inte dansa efter socialistinternationalens. eller EgonBahrs pipa. Men allt tyder på att det finns en uppenbar risk för att så kommeratt bli fallet i fortsättningen. Det finns därför anledning att nu skarptreagera mot handläggningen av zonaffären, både i sak och därför attden är ett gott exempel på vad vi har att vänta oss när det gäller svensk utrikespolitikunder personliga ledning. Det finns också anledning att konstatera, herr talman, attsjälva zonutspelet genom handläggningen, genom inblandning,uppenbarligen har fått ett mera negativt mottagande än vad som skulle ha blivitfallet om utspelet hade skett i de former som borde vara naturliga när ensuverän regering skall utforma sitt lands ståndpunkt i en sådan här viktigutrikespolitisk fråga. Det är knappast någon överdrift att säga att det svenskazonutspelet, i den mån det nu var så särskilt svenskt, har fallit på . Det hade säkert fått ett annat mottagande om det hade handlagts på ettannat sätt. Jag ber att få yrka bifall till reservation2, som är fogad till betänkande. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. I detta anförande instämde och (båda 20BERTIL FISKESJÖ (c): Det är naturligtvis i högsta grad vällovligtatt man på olika vägar försöker främja fred och nedrustning och försöker fåtill stånd sådana åtgärder som kan minska krigsriskerna och minska förödelsenom det skulle gå sä katastrofalt illa att ett krig bryter ut. Det är såledesinte någon kritik av regeringens och statsminister ambitioner att bidratill att minska krigsrisker och att försöka få till stånd öppningar i delåsningar som finns i nedrustningsfrågan som är grunden förutskottsminoritetens kritiska synpunkter. Inte heller kritiseras i dettasammanhang det konkreta förslaget som sådant, även om man kan ha delademeningarom hur effektivt det skulle vara om det realiserades. Därvidlag har jureaktionen från de tillfrågade staterna sannerligen inte varit särskiltpositiv. Men en sådan granskning faller utanför utskottets direkta kompetens ide här sammanhangen. Det är således regeringens handläggning av ärendet som vikritiserar. Jag tycker att den frågan, såsom den har utvecklat sig, är mycketviktig och i och för sig skulle förtjäna en ingående redovisning även här ikammardebatten. Men med hänsyn till den allmänna debatt som förts i olikaomgångar och den utförliga dokumentation som vi publicerar i utskottsbetänkandetskall jag inte göra någon längre utläggning om ärendet eller skeendet somsådant. Det är ju väl känt och redovisat. Det är en gammal strävan i vårt land att sålångt det går åstadkomma enighet över partigränserna i utrikespolitiska frågor.Denna enighet är en viktig förutsättning för att vi framgångsrikt skall kunnahävda för vårt land fundamentala utrikespolitiska intressen. Men enförutsättning för att vidmakthålla och i nya frågor uppnå en sådan bred enighetär att oppositionen hålls informerad och orienterad och får möjlighet tillsamråd.