prot · G609164 · 1982-12-31 00:00:00 — Får jag, medan statsministern fortfarande ärkvar i kammaren, börja med att tala om att han är litet "fel ute" närhan försöker måla ut som de stora sociala nedrustarna, som ärbrutala mot de handikappade och som inte lämnar bidrag till arbetshjälpmedeloch inte ställer upp. Det var ett olyckligt exempel statsministern tog. Vi harnämligen inte prutat pä det anslaget. Sä gär jagöver till mitt anförande. När den socialdemokratiska regeringen trädde fill i höstasbar den i bagaget med sig sina väljares högt ställda förväntningar på atf denskulle kunna lösa problemen på arbetsmarknaden. Under sex års opposition och enständigt återkommande krifik mot de borgerliga partierna för atf de skulle hadrivit en arbetslöshetsskapande politik hade dessa förväntningar byggts upptill en mycket hög nivå. Det har gått ett riksdagsår, och regeringen harhaft tillfälle att lägga fast den polifik som kommer att bli avgörande förutvecklingen . Dä undrar man: Vilka är förutsättningarnaför att väljarnas förväntningar skall kunna infrias? Det gär lätt atfkonstatera att början har blivit dålig. Antalet personer utanför arbetsmarknadenär högre . Regeringens arbetsmarknadspolitik följer samma mönster somsocialdemokratisk arbetsmarknadspolitik följt . Denlanserades med hög tillväxt, med ett expanderande näringslivoch brist pä arbetskraft. Arbetsmarknadspolitiken i kombination med densolidariska lönepolitik som har bedrivit befrämjaderörligheten pä arbetsmarknaden och medverkade till en nödvän- Den ekonomiska polttiken, m. m. dig strukturomvandling av näringslivet. Det fanns då ocksåfortfarande möjligheter atf medge en viss expansion av den offentliga sektorn.Det var en polifik avsedd för de förhållanden som då rådde. Den snabba strukturomvandlingen ledde emellertid ocksåtill sociala problem, och vi fick en reaktion mot"flyttlasspolitiken". Kostnaderna började utvecklas på ett sådantsätt atf vi förlorade konkurrenskraft, och därmed började vi också fä problempå arbetsmarknaden. var det rätten fill arbete som blev central för denfortsatta arbetsmarknadspolifiken. Från aff ha varit rörlig blev nuarbetsmarknaden alltmer orörlig. Trots att rörlighet var en förutsättning förden solidariska lönepolifiken, medförde den stagnerande arbetsmarknadenemellertid inte en omprövning av den solidariska lönepolitiken. Denkombinerades i stället med låglönesatsningar. Härtill fick vi en omfattandearbetsmarknadslagstiftning, som medverkade till frögrörligheten. Situafionen är nu en helt annan än den var då principernaför arbetsmarknadspolitiken lades fast. Vi befinner oss i en global ekonomiskkris. problem har försvårats jämfört med de flesta andra länders iindustrivärlden. Inte bara enstaka företag slås ut, utan hela branscher.Orsakerna har beskrivits i debatten och i många av de debatter vi harfört här . Bristande lönsamhet och konkurrenskraft tillföljd av alltför stora pålagor på företag och enskilda, en alltför storoffenflig skafteflnansierad sektor, bristande förmåga att anpassa utgifternatill inkomsterna. En starkt bidragande orsak fill våra problem är de s. k.offensiva satsningar som gjorts för att "rädda jobben". Nödvändigastrukturförändringar har förhindrats med hjälp av mycket stora tillskott avskattemedel. De jobb som inte har "räddats" med hjälp av subventionertill olönsamma storindustrier har "räddats" med hjälp avarbetsmarknadspolitiska insatser via AMS och genom utbyggnad av den redanalltför stora offenfliga sektorn. Jag frågade arbetsmarknadsministern för sedan här ikammaren hur mycket som egentligen spenderas pä arbetsmarknadspolitiskaåtgärder under innevarande budgetår. Arbetsmarknadsministern kunde då inte geett entydigt svar. har jag lyckats få fram siffror, som tyder påatt beloppet uppgår till ca 19 000 milj. kr. Till defta skall då läggasindustripolitiska åtgärder, och vi kommer upp i ca 35 000 milj. kr. föråtgärder som är ägnade att skapa sysselsättning. För nästa budgetär närmar sig kostnaderna redan nu 20 000milj. enbart för sysselsäftningspolitiska åtgärder. Ur arbetsmarknadsministerns synpunkt är detta förmodligensiffror att yvas över. För att finansiera denna miljardrullning har regeringenökat skatter och avgifter på företag och enskilda. öronmärks ocksåskattehöjningar för att man skall fä medel till mer arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. En sådan politik kan infe få annat resultat än att vårkonkurrenskraft minskar ytterligare, därför att jobb på den öppna arbetsmarknadenslås ut, för att regeringen skall få medel att satsa på AMS-jobb. En sådanpolitik, herr Den ekonomiska politiken, m. m. talman, leder inte bara till arbetslöshet, den leder till ekonomisk Nr 164 bankruff. Vi tyckte oss se en ljusning ikompletteringspropositionen, där regeringen gav intryck av aff ha kommit fillinsikt om de negativa effekterna på sysselsättningen av höjdaarbetsgivaravgifter. Arbetsmarknadsministern bekräftade detta i eninterpellationsdebatt här i kammaren, där hon konstaterade att avgörande försysselsättningsutvecklingen i ett lärigre perspektiv är att vi förmår att fåner och bibehålla pris- och kostnadsökningarna på den nivå som råder i våraviktigaste konkurrentländer. Men vad gör regeringen? Jo, den höjerarbetsgivaravgiften. Den höjer andra skatter pä företagen. Dessa åtgärder ledertill just det man försöker undvika, nämligen ökade priser, ökade kostnader ochminskad konkurrenskraft. Denna inkonsekvens har varit utmärkande förregeringens politik. Rosornas krig rasar i regeringen. försvärasSveriges ekonomiska situation och därmed läget på arbetsmarknaden. Kritiken ökar nu inom de egna leden, där man börjatupptäcka att den socialdemokratiska politiken inte leder till den utlovademinskningen av arbetslösheten - tvärtom, den är högre . Högljuddakrav ställs från de fackliga organisationerna på ännu större satsningar päarbetsmarknadspolitiska åtgärder, dvs. ännu större anslag av skattemedel, somskall finansieras med ännu högre skatter och pålagor, som skall tas frånenskilda, privata och offentliga arbetsgivare. För att dämpa kritiken från de egna leden ser sigregeringen tvingad till långtgående eftergifter fill de fackligaorganisationerna - avdragsrätt för fackföreningsavgifter, skattefrihet förfackliga stipendier och som kronan på verket införandet av löntagarfonder, somskall finansieras med ytterligare brandskaftning av lönsamma delar av värtnäringsliv. Pä en fråga i kammaren om följderna av höjdaarbetsgivaravgifter konstaterade arbetsmarknadsministern att i den situationsom främst kommuner och landsting nu befinner sig i skulle en höjning avarbetsgivaravgiften haft icke önskvärda effekter. Arbetsmarknadsministernkunde lagt till att en höjning av arbetsgivaravgiften har negativa effekterockså på näringslivet, men det är talande att hon enbart nämnde de offentligaarbetsgivarna. Näringslivet ses uppenbarligen av arbetsmarknadsministern som enfinansieringskälla för en ständigt ökande skattefinansierad offenflig sektor.Vad hon inte har upptäckt är att denna källa sinar. Vad vi nu här i kammaren behandlar, herr talman, är ettbetänkande som bygger pä regeringens kompletteringsproposition. Utskottet har isin behandling inte kunnat beakta konsekvenserna på arbetsmarknaden av denhöjning av arbetsgivaravgiften som socialdemokraterna nu står i begrepp attgenomföra i samarbete med vpk. Enligt regeringens egen uppfattning leder höjdaarbetsgivaravgifter till minskad sysselsättning. Jag skulle vilja frågaarbetsmarknadsministern hur mycket arbetslösheten kommer att öka pä grund avden nu föreslagna höjningen och hur regeringen har tänkt sig att landsting,kommuner och näringsliv skall klara denna nya belastning på sin ekonomi. Den ekonomiska poUtiken, m. m. Det räcker inte medatt i ord beskriva den utveckling man vill ha, att tala om nödvändigheten avkonkurrenskraft och återtagna marknadsandelar, att fala om balans i ekonomioch sysselsättning. Man måste också föra en politik som leder till de målen.Den socialdemokratiska regeringen vill sä gärna lösa sysselsättningsproblemen -dess politiska trovärdighet hänger pä atf de lyckas med det - men den för enpolifik som får negativa effekter på sysselsättningen. Den väg regeringenslagit in på kommer inte att uppfylla väljarnas förväntningar. Arbetsmarknadspolitiken kan aldrig ses isolerad från denekonomiska politiken i stort. Det är endast genom att föra en ekonomisk politiksom leder till tillväxt som målet arbete åt alla kan näs. Denkonjunkturberoende arbetslösheten kan bara minskas i takt med en förbättradekonomisk utveckling i industriländerna och en omläggning av den ekonomiskapolifiken i . Arbetsmarknadspolitikens främsta uppgift är att utjämnakonjunkturberoende förändringar i efterfrågan på arbetskraft. Sfrukturarbetslösheten är svårare att komma till rättamed. Den politik som förts alltsedan andra har inneburitatt problemen byggts in och permanentats i en föråldrad industriproduktion.Sysselsättningsskäl har fått motivera stora statliga åtaganden i olönsammaföretag och har förhindrat en gradvis omställning till lönsamma ochkonkurrenskraftiga " verksamheter. Garantier om full sysselsättning frånriksdag och regering har befriat arbetsmarknadens parter från ansvaret förlönekostnadsutvecklingen. Människor har bundits i sysselsättning, varsexistens inte beror pä marknadens efterfrågan utan på polifiska beslut omfortsatta subventioner. Den ekonomiska politiken mäste i grunden läggas om så attstrukturomvandlingen underlätfas och nya arbetsmarknader öppnas.Arbetsmarknadspolitiken kan medverka i en sådan utveckling genom att inriktasså att den blir ett effektivt stöd för en snabb strukturomvandling och sä attden underlättar marknadsekonomins möjligheter att fungera. Insatserna mästeunderlätta geografisk och yrkesmässig rörlighet. Lönebildningen måste anpassastill olika företags och branschers ekonomiska bärkraft. Staten måste minskapålagorna på näringslivet så att förutsättningar för en rimliglönekostnadsutveckling skapas. Skattepolitiken är en viktig del l-v en sådan politik. För att på mesteffektiva sätt ta vara på tillväxtmöjligheterna i den expansiva tjänste- ochservicesektorn måste de offentliga servicemonopolen brytas upp och verksamhetenöppnas för konkurrens och möjligheter till privata etableringar. En sådan omläggning av politiken måste understödjas avarbetsmarknadspolifiska åtgärder. För dessa ändamål behöver vi en effekfivarbetsförmedling, som snabbt förmedlar nya arbetstillfällen tillarbetssökande. För att största möjliga effektivitet skall kunna uppnäs anser viatt arbetsförmed-lingsmonopolef mäste brytas. Effektiviteten vid AMS kan tyvärrstarkt ifrågasättas. AMS har växt oerhört snabbt och har ca 12 000 anställdasamt omsätter 000 milj. kr. AMS har efter hand fått en rad nyaarbetsuppgifter. Rapporter såväl från AMS internrevisorer som frän , liksom den rapport som nyligenpresenterats av revisorer, visar atf organisationen lider av enpåtaglig växtvärk. Personalsituationen ger närmast intryck av att vara kaotisk. Det kan inte vara lätt, herr talman, att varaanställd vid AMS och försöka göra ett gott arbete, för situationen verkar varamycket besvärlig. Jag beklagar till en del tjänstemännen där. har det ytterstaarbetsgivaransvaret för den statliga förvaltningen. Arbetsmarknadsläget ärkritiskt, och det är ett oavvisligt krav att den organisation staten disponerarför att lösa problemen på arbetsmarknaden fungerar på effektivaste möjliga sätt.I reservation 3 hemställer vi därför att den sittande att snabbutreda personalsituationen vid AMS. I reservation nr 5 ställer sig och centerngemensamt bakom de åtgärder som krävs för att ungdomarna skall ges reellamöjligheter att komma in pä och hävda sig på arbetsmarknaden. Vi anser att regeringen skall följa upp det beslut somfattades om ett åtgärdsprogram, som leder till arbete ellerutbildning åt arbetslösa ungdomar upp till . Ungdomarnas situation päarbetsmarknaden är besvärlig. Den försvåras av höga ingångslöner och övrigaanställningsvillkor. Regeringen och arbetsmarknadens parter kan inte undandrasig sitt ansvar för att ungdomarnas villkor utformas pä ett sådant sätt att deinte förhindrar utan snarare underlätfar deras inträde på arbetsmarknaden. Det behövs ett bättre samband mellan skola,yrkesutbildning och arbetsliv. Det behövs en mer verklighefsanpassadyrkesutbildning än vad skolan kan erbjuda. En väl utformadlärlingsutbildning skulle kunna ge en stor del av ungdomarna en grund som gerdem en fast fot på arbetsmarknaden. Vi har från moderat håll tidigare underperioden lagt fram förslag fill hur en sådan lärlingsutbildning skulle kunnautformas. Regeringen bör på denna grund utarbeta ett förslag som kanföreläggas . Vi har redan förlorat . Det är nuregeringens ansvar att se till atf ungdomarna inte förlorar ytterligare ett är. Herr'falman! Den politik som har bedrivits i sedanslutet av har lett oss in i en ond cirkel. Den har medverkat tillatt försvåra omställning till en ny näringsstruktur. För att finansiera stödettill olönsamma företag, för att ge människor sysselsättning i AMS regi och föratf av sysselsätfningsskäl bygga ut den skattefinansierade sektorn anser sigregeringen tvungen att belasta än så länge konkurrenskraftiga verksamheter medså höga pålagor att deras konkurrenskraft undergrävs. Detta leder till nyaproblem på arbetsmarknaden, som regeringen kommer att se sig nödsakad attmotverka med nya krav pä stöd som kräver finansiering osv. Vi moderater inser också mycket väl, trots vad som harsagts här i debatten, att de strukturproblem som vi har ställer krav påarbetsmarknadspolitiska åtgärder för att människor inte skall ställas utanförsörjning och utan arbete. Enskilda människor får inte bli offer för enolycklig ekonomisk politik. Vi har för nästa budgetår gått med på anslag tillarbetsmarknadspo- Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. litiska åtgärder på 13 500 milj. kr. Det är ett avsevärtbelopp. Dessa medel skall användas på ett effektivt sätt och ge människor arbetsmarknadsutbildningoch beredskapsjobb. Vi skall ge handikappade och ungdomar sysselsättning. Närvi , med ett par smärre undantag, säger nej till ytterligare anslag medverkarvi också fill att företagens konkurrenskraft inte ytterligare försämras. Vimedverkar fill atf möjliggöra den ekonomiska återhämtning som är absolutnödvändig om vi skall ha några som helst möjligheter att klarasysselsättningen. Det är en polifik som gagnar de enskilda människorna. Vi befinner oss i en period av omfattande strukturförändringarinom hela vårt näringsliv och därmed på arbetsmarknaden. Vi lever i en dynamisktid. Ny teknik och nya marknader erbjuder nya möjligheter. Vi måste vara öppnaför de möjligheterna. Vi måste nu föra en politik som frigör människor, kompetensoch kapital. Det är då nödvändigt att vi för en ekonomisk politik och enarbetsmarknadspolitik som medverkar till att vi kan ta vara på demöjligheterna, en polifik anpassad för 1980- och 1990-talen. En sådan politikser helt annorlunda ut än den politik som var lyckosam . Jag yrkar bifall till reservationerna nr 1,3, 5, 9. 10.12, 15 och 19 i arbetsmarknadsutskottets betänkande nr 30. 60ARNE (): För drygt sedan sadearbetsmarknadsminister frän den här talarstolen, att i densituation som främst kommuner och landsting nu befinner sig i, skulle enhöjning av arbetsgivaravgiften ha icke önskvärda effekter pä sysselsättningen. var arbetsmarknadsministern beredd attändra sin uppfattning och acceptera en höjning av arbetsgivaravgiften med 1 %från . Från sysselsättningssynpunkt är detta mycket negativt. Socialdemokraterna försöker sedan skylla ochfolkpartiet för att en arbetsgivaravgiffshöjning kommer till stånd. En sådanbeskyllning saknar emellertid all grund, eftersom vi i vårt budgetalternativklarar lika stora insatser för sysselsätfningsfrämjande åtgärder utanskattehöjningar - ändå minskar budgetunderskottet. Att sedan socialdemokraternahär i har avvisat våra konkreta förslag till besparingar fårnaturligtvis stå för deras räkning. Tyvärr kan vi notera att antalet öppet arbetslösa var den högsta aprilsiffran . Det vittnarom att den socialdemokratiska polifiken inte varit sä framgångsrik, trots atttydligen socialdemokraterna är nöjda med sin politik. Regeringen föreslärnämligen i kompletteringspropositionen inte några nya offensiva åtgärder, utannöjer sig med atf redovisa devalveringens effekter samt vidtagna åtgärder inomarbetsmarknadspolitikens ram. har i stort accepterat insatserna försysselsättningsfrämjande åtgärder. En hög arbetsmarknadspolitisk beredskap ären självklarhet. Men denna får varken utesluta eller ersätta en offensivnärings- och regionalpolitik inriktad på fasta jobb. Tvärtom kan en konsekventpolitik för fler arbetstillfällen minska påfrestningen på arbetsmarknadspolitiken. De arbetsmarknadspolitiska insatserna måste i storutsträckning inriktas Nr 164 på att bana väg för alla ungdomar fill jobb,och helst varaktiga jobb på den den ordinarie arbetsmarknaden.Riksdagen har uttalat att alla ungdomar upp till 9 jupj 1933 21 årskall erbjudas arbete eller utbildning. står fast vid denna _ uppfattning,och den har också framförts i reservation nr 5. q ekonomiska För att lösa ungdomsarbetslöshetsproblematiken är detfrämst tre vägar politiken m m som måste beträdas utöver de åtgärder som nuförekommer. Det gäller att ta vara pä möjligheterna aff utveckla ettlärlingssystem. Det gäller att skapa anställningsvillkor som gör oerfarenarbetskraft attraktiv pä arbetsmarknaden. Det gäller att vidga det kommunalaansvaret för ungdomens introduktion pä arbetsmarknaden. När man skall bekämpa arbetslösheten mäste man ha enlångsiktig strategi, som ger varaktiga jobb och som leder ungdomen till dessajobb. Det var och är därför som vi i tar initiativ för en utveckladregionalpolitik, i de områden av landet där sysselsättningsproblemen är somstörst. Vi har återupprepat vårt krav atf 150 milj. kr. av anslagettill sysselsättningsskapande åtgärder skall föras över till detregionalpolitiska länsanslaget. Glesbygdsstöd och andra regionalpolitiskainsatser för egenföretagare och småföretagare är i många regioner avgörande föratt man skall kunna upprätthälla sysselsättningen. Traditionellaarbetsmarknadspolitiska medel har sällan samma effekt när det gäller att gemöjligheter till bra och meningsfulla jobb. ställer sig positivt till regeringensförslag, att 100 milj. kr. anvisas för att främja rekryteringen till industrin.Vi tycker emellertid att regeringen har varit för återhållsam när det gällersatsningen på speciella ungdomsprojekt, och vi anvisar ytterligare medel så att100 milj. kr. står till förfogande till detta ändamål. Vi har kunnat konstatera att det finns ett stort intresseoch engagemang hos många ungdomar att starta eget, bilda arbetskooperativ ellerfinna andra företagsformer för att på det sättet skapa sig ett arbete. Därförbör det finnas ekonomiska förutsättningar för dessa ungdomar, och då börytterligare medel stå till förfogande. har avvisat regeringens förslag om ett nytt bidragpä 300 milj. kr. till rekrytering av fast anställd personal inom den offentligasektorn. Eftersom det ekonomiska ansvaret för den nya fasta personalen efterett år skall tas över av kommunerna, kan detta förslag pä sikt visa sig vara enDöbelnsmedicin. Vi tror inte att en tidigareläggning av tjänster inom denoffentliga sektorn kommer de arbetslösa människorna till del i nägon större omfattning.Det mäste vara kommuner och landsting som själva bestämmer inom vilka områdenman vill prioritera sin verksamhet och service. Därför anser vi att 230 milj.kr. av dessa medel skall överflyttas till den kommunala skatteutjämningen föratt fattiga glesbygdskommuner skall ha någon rimlig möjlighet att möta kravenfrän sina arbetslösa ungdomar. Återstående 70 milj. kr. bör enligt centernsuppfattning satsas på de särskilda ungdomsprojekt som jag tidigare omnämnde. Riksdagenkan inte på egen hand besluta om åtgärder som fordrar många '53 Den ekonomiska politiken, m. m. Det måste ankomma på regeringen att samverka medarbetsmarknadens parter, kommuner och landsting och folkrörelser för att näresultat. I sammanhanget bör möjligheterna uppmärksammas förungdomens egna organisationer att positivt bidra genom att arbetslösa ungdomarkan beredas sysselsättning i organisationerna. Av de 300 milj. kr. som socialdemokraterna ger filllandsting och kommuner med den högra handen, tar man sedan tillbaka 300 milj.kr. genom höjda arbetsgivaravgifter frän landsting och kommuner med den vänstra handen. Detta kallar socialdemokraterna för ettstöd till kommunerna, att användas till att tidigareanställa arbetslösamänniskor. sade att inte ville försämrakonkurrenskraften, och därom torde vi vara överens. Men hon sade vidare att mandärför från moderata samlingspartiets sida säger nej till ytterligarearbetsmarknadspolitiska insatser. Enligt uppfattning är ett sådantställningstagande olyckligt. I det korta perspektivet leder detta onekligen kraftigt ökad arbetslöshet, och det är en utveckling som vi från centernssida inte är beredda att ställa oss bakom. Vi menar att det är genom andraåtgärder som vi måste främja våra möjligheter att vara konkurrenskraftiga ochdärmed finna avsättning för våra produkter och ta tillbaka förlorademarknadsandelar. Slutligen, herr talman: När vi i formar enoffensiv mot arbetslösheten och för ungdomens sysselsättning gör vi det motbakgrund av den ekonomiska politik vi har presenterat. Den gör det möjligt attmed minskat budgetunderskott åstadkomma rejäla satsningar. Med det anförda får jag, herr falman, yrka bifall tillcenterreservationerna i betänkande nr 30 och i övrigt till utskottetshemställan. 61 () replik; Jag vill bara ställa mig litet undrande tillArne kommentar till mitt yttrande tidigare. Jag sade att ytterligareanslag till arbetsmarknadspolitiska åtgärder inte leder till förbättratsysselsättningsläge. Han menar tvärtom och säger att vill vidta andraåtgärder. Faktum är ju att de finansieringsåtgärder som föreslåskommer att innebära ökade pålagor just pä de företag som skall ställa upp medjobben. Vi kan inte fortsätta i denna onda cirkel. Jag kan alltså tyvärr inte se, ArneFransson. att politik innehåller några andra åtgärder som skulle ha engynnsam effekt. 62ARNE () replik; Vad jag reagerar mot i inlägg äratt det skulle försämra konkurrensen att i detta läge satsa ytterligare medelpä arbetsmarknadspolitikens område. Från sida säger vi självfallet nej till enhöjning av arbetsgivaravgifterna. 1 det avseendet är vi helt överens. Men viinom har svårt att förstå i det korta perspektivet skulle kunna försämra konkurrens- Nr 164 kraften genom ytterligare insatser pä arbetsmarknadspolitiken för attbereda Torsdaeen den arbetslösa människor någonting meningsfullt att syssla med. 63 () replik; Q, ekonomiska Bara kort fill : Detär ju i allafallsåattstatliga poUtiken m. m. utgifter på något sätt mäste finansieras. Detfinns ingen annan som kan finansiera dem än vi själva. De finansieras med ökadeskatter. Med den politik som den socialdemokratiska regeringen driver ökarskattebördan på företagen och på de enskilda människorna. Genom att medverkatill utgiftssidan i statens budget medverkar ju på det sättet ocksåtill att man tvingar fram inkomstökningar som i slutändan leder till försämradkonkurrenskraft. 64 () replik: Låt mig bara till slutsäga att det också kostar samhället betydande belopp att ha människorarbetslösa. 65ELVER (): Det finns anledning att hysa en starkoro för utvecklingen på arbetsmarknaden. Trots de utfästelser som gjordes frånsocialdemokratiskt håll inför valet kan vi nu konstatera att det arbetsmarknadspolitiskaläget månad för månad efter valet varit sämre än . Vad värre är -regeringen tycks nu även inse att den politiska väg man slagit in pä sannoliktkommer att leda till en ytterligare försämring av situationen. Detta trots atfden allmänna konjunkturen ändå kan sägas vara bättre än för ett är sedan. Orsakerna till att den socialdemokratiska politiken inteförmår att vända utvecklingen på arbetsmarknaden har från bl. a. folkpartietssida ingående redovisats tidigare i denna debatt.