prot · G609161 · 1982-12-31 00:00:00 — Jag anser att det är mycketväsentligt att varvspolitiken utformas så, att förutsättningarna för de mindrevarven att upprätthålla sin konkurrenskraft inte försämras. Det är förmodligenfrämst de s. k. avskrivningslånen som är viktiga för att stärka konkurrenskraftengentemot de utländska konkurrenterna. I utlandet kan man ingalunda märka nägontendens att minska stödet till varvsindustrin, och avskrivningslånen bör därföräven utgå med det nuvarande beloppet, som är . per produktionstimme.Det stödbelopp som det då handlar om är också synnerligen blygsamt - 65 milj.kr. för de mindre och medelstora varven - i förhållande till de många miljardersom storvarven har fått. Får jag avslutningsvis nämna att vi från har föreslagiten avsevärd förstärkning av de arbetsmarknadspolitiska insatserna. Jag serdetta som en nödvändig komplettering till det mindre stöd till Svenska Varv somjag förordat. Det är nödvändigt att staten är mycket generös och prövar allamöjligheter att underlätta för och hjälpa de människor som tvingas byta jobb,när varvsindustrins kapacitet i allas intresse dras ned. Bortsett frän denfördubbling av de mer vanliga arbetsmarknadspolitiska insatserna i form avarbetsförmedling, arbetsmarknadsutbildning, löneutfyllnad vid arbetsbyte ochannat vill jag särskilt betona att den typ av samverkande insatser mellan stat,kommun och det privata näringslivet som Finans utgör har visat sigmycket framgångsrik. Utskottsmajoriteten har avstyrkt förslag attanvisa 150 milj. kr. för liknande samverkansprojekt i varvsregionerna, utannågon som helst motivering. Jag finner detta minst sagt beklagligt. Jag yrkar därmed bifall till reservationerna3, 6, 8, 10, 12, 13 och 16. 75JÖRN (vpk): Varvskrisen är tio är gammal. Aningen ochmisstanken att den skulle komma fanns . En statlig varvspolitik hade bort ha och skulle kunnat haett förutseende av krisen som sin grund. En statlig varvspolitik borde haft ochskulle kunnat ha prägeln av skapande insatser. Den har i huvudsak fått gå ut påatt betala för en kontinuerlig reträtt, som varit förutbestämd. Varv är sammansättningsindustrier på hög nivå. Derasproduktion är en kombination av specialinsatser över ett brett fält. Varv sommed energi och offensivt stöd får utveckla sig klarar normalt detta. Men någonsådan varvspolitik har inte förts i . Både den statliga politiken och ledningenför Svenska Varv har varit inprogrammerade pä linjen att avveckling skall ske.Skapande initiativ har stoppats, förnyelse har, där den kunnat genomföras, fåttgenomföras mot en nedläggningsinriktad koncernledning och medbelastande arbetsuppgifter, föranledda av att man ute på orternasamtidigt mäste organisera avvecklingar av delar av verksamhe- Nr 161 Med en skapande varvspolitik hade mycket av detta kunnatundvikas. i 1003 Många värdefulla år har fått gå. Pessimismen har spritt sig bland tekniskaoch administrativa kadrer och bland arbetarna ute pä varvsföretagen. m. m. Det är naturligtvis inte lätt att mot bakgrund av en sådanutveckling bekämpa de ytterligare nedskärningar i och som nuföreslås. När man år låter det ena tåget efter det andra gä, försätterman sig i ett tvångsläge, där de fruktbara alternativen inte längreär möjliga. Vpk menar att alla möjligheter dock ännu inte är utdömda.Alltjämt finns ett starkt motiv för en omstrukturering av delar avtransportväsendet. Alltjämt har sjöfarten här ett outnyttjat utrymme. Men detfordras att den statliga transportpolitiken aktivt och snabbt tar vara pä det. Trots världskrisen finns det länder som har intresse avatt bygga ut och förstärka sina självständiga nationella flottor. Men för att dessa möjligheter skall kunna utvecklas ochpåverka varvens situation, krävs direkta och aktiva politiska initiativ. Det ärju inte varven som för transportpolitik. Det är inte varven som kan ta dekontakter på stats-och regeringsplan som är nödvändiga för att utnyttjamöjligheterna och intresset för nya uppdrag. På samma sätt är det med den eventuella medverkan avvarven i produktion av nya anläggningar för delar av processindustrin som ärmöjlig. Detta är ett stort fält, där en modernisering skulle ge avsevärda effekterpå produktionen, arbetsmiljön och föroreningssituationen, liksom inom energihushållningensområde. Men varvsindustrin som isolerad bransch och processindustrin somisolerad bransch klarar givetvis inte själva av att initiera en sådanutveckling. För det fordras ett samhälleligt ansvar för att utveckla ettprogram för moderniseringen. Om samhället inte bedriver skapande verksamhet,blir det på dessa olika områden inga nya möjligheter för varven att ta vara påi framtiden. hävdar i sitt betänkande att om man inteytterligare minskar kapaciteten i och , riskerar man attkraftigt öka kostnaderna för statliga subventioner. Jag vet inte om utskottetbygger det påståendet pä en total kalkyl, som även innefattar de sociala kostnaderna.Men påståendet är riktigt enbart under den förutsättningen att man skall låtavarvskrisen ha sin gäng. Skall man försvara kapacitet och arbetsplatser iUddevalla och - så som vpk hävdar - kan man givetvis inte göra det baragenom att sätta sig på tvären i största allmänhet. Det fordras en aktiv statligpolitik av det slag som jag här har skisserat. Det är detta man under helavarvskrisens långa och tragiska förlopp har försummat. Det fordras också enledning för den statliga varvskoncernen och för den statliga rederiverksamhetensom i motsats till de nuvarande inte bara är en verkställare av nedrivningen. Ännu är inte alla möjligheter borta. Ännu kan varvenräddas från förintelsen. Vi vet att det är krafter i gång som vill radera ut allt vad varvheter 83 Varvsindustrin, m. m. Dessa krafter har en av sina högborgar i detmoderata samlingspartiet. Det är en industripolitiskt ödesdiger och felaktigsträvan. En ny varvspolitik skulle kunna komma den strävan pä skam. En nyvarvspolitik skulle kunna bryta pessimismen bland de anställda och ge dem enstörre känsla av mening. Därför insisterar vi på den och serutskottsmajoritetens motständslösa accepterande som en fara. Varvskrisen har gett oss lärdomar.Den har för det första lärt oss att dagens industriella kris kräver ettagerande på en övergripande politisk nivå, i fall nationella positioner och enfruktbar, socialt riktig teknologi skall kunna utvecklas och garanteras. Varvskrisen har för det andra lärt oss den oersättligabetydelsen av solidaritet mellan alla arbetande. Det har varit tragiskt att se hur den fackligasolidariteten brustit och hur detta försvagat motståndet mot dem som velatdriva nedrivningspolitiken vidare. När och tvistat sinsemellan,när och sinsemellan inte kunnat enas - då har det blivit lättför nedläggarna att driva igenom sina avsikter. Om de olika facken ochbefolkningen på de skilda orterna hade kunnat framträda enat, inte låtit sigsplittras, då skulle situationen ha varit en annan och bättre. Om de haft stödav ett enat fackförbund och en enig arbetarrörelse från till Skånedå hade mycket kunnat hindras som man nu bittert måst acceptera. När nu strukturkriserna rullar fram över hela näringar ochhela landsändar, när nu datoriseringen hejas fram av entusiastiskamarknadsförare, blåögda teknikfrälsta klassamarbetsmän i grå kostymer - låt ossdå inom arbetarrörelsens alla grenar dra lärdomen! Bara med enighet och med ett självständigt, alternativttänkande i botten kan den tekniska och industriella processen bringas undersådan kontroll att den inte blir fördärvlig för den arbetande klassenssamhälleliga position och levnadsvillkor. Bara när jag förstår att jag måste obrottsligt ställa uppför min granne och arbetskamrat, även om jag inte själv är hotad, just i detögonblicket, kan jag åstadkomma något. Utan enighet blir det sist ingen kvarsom försvarar mig. Jag yrkar med detta, fru talman, bifall till samtligavpk-reservationer i de båda betänkanden som här är under överläggning. 76SIVERT (): Jag tycker att den här diskussionen om varvsindustrin,som jag med stort intresse har lyssnat till, är något egendomlig. Först och främst känner jag inte igen mig när JörnSvensson talar om den djupa depressionen bland varvsarbetarna och de storasprickorna i den fackföreningsrörelse som haft att handlägga frågorna. Mittintryck är snarare det motsatta - trots alla svårigheter, trots alla motgångarsom människorna ute på varvsorterna fått pröva på, har sammanhållningenmärkvärdigt nog varit mycket god och man har ställt upp för sina intressen pä ettalldeles utomordentligt sätt. Att det sedan inte har gått att lösa problemen påde enskildaorterna är en annan sak. Jag har också med intresse tagit del av den diskussion somförts mellan de borgerliga företrädarna. Man överbjöd varandra i offensiver.Man t. o. m. inbjöd varandra att göra gemensamma framstötar. Det intressanta äremellertid att framstötarna som man från och moderatasamlingspartiet vill förena sig i går ut på att kväva varvsindustrin här ilandet; det överbjuder man varandra i. Jag tycker det är rätt avslöjande. Gemensamt för de tre borgerliga partierna är att de genomåtgärder när det gäller kapitalförsörjningen vill se till att svenskvarvsindustri lämnas ut till vargarna. Det skapar en arbetslöshet som är mycketpåtaglig på dessa orter. Jag skall, fru talman, variera temat för inledningarna iden här debatten. Det har sagts att varvsindustrin under en läng följd av årräknats till krisbranscherna, och det är minsann sant. Det är de utomordentligt hårda konkurrensvillkor som finnspå världsmarknaden, där varje varv slåss för livet och där statliga insatserinnebär också en uthållighetstävlan mellan olika stater, som i grunden haromvandlat den svenska varvsindustrin. Antalet anställda som arbetar i nyproduktion av fartyg harsedan mitten av minskat frän 28 000 fill 7 000 personer. Antaletanställda i varvsproduktionen totalt har halverats frän 1975, då varvensysselsatte nära 32 000, till knappa 15 1982. Världshandeln beräknas minska ivolym. Preliminära beräkningar talar för att transporterna kommer att minskamed , och särskiljer man oljetransporterna finner man att dessa kommer attminska ännu mer. har frakterna halverats. dw är nu upplagda, som fartygen minskar sinkapacitet genom att hålla lägre fart för att spara bunkerolja. Tonnageöverskottet har beräknats till av världshandelsflottan.Tankfartygen utnyttjas bara till två tredjedelar. harandrahands-priserna på fartyg nätt de verkliga bottennivåerna. Skrotningen avfartyg är uppe i 25 miljoner dwt. Orderingången till varven minskar. 1982 skrevs enligtuppgifter jag har fått kontrakt på mot 1981.För 1983 väntas ytterligare neddragningar. Resultatet är att varvensordérstockar minskar. De är nu nere i . av denna orderstocklevereras i är. Eftersom man räknar med att det är en avsevärd tid mellankontraktet och bygget, kan vi konstatera att 1984 kommer att bli ett särskiltbesvärligt år. är det så att de svenska varven har minskat sinkapacitet mer än vad som har skett i de flesta andra länder. Den nuvarandenybyggnadskapaciteten är endast en fjärdedel av vad den var i mitten av1970-talet. Flera varv har lagts ned. Här behöver bara nämnasEriksbergs mekaniska verkstad och Öresundsvarvet, men det finns ytterligareexempel. Vid de varv som har blivit kvar har stora neddragningar genomförts.Arendalsvarvet har Varvsindustrin,m. Varvsindustrin, m. m. totalt ändrat inriktning på sin produktion. Denna neddragning, som har skett under mycket storapåfrestningar för de anställda, har inneburit en halvering av hela dennaindustrisektor. Neddragningen fortsätter, som en följd av den sväramarknadssituationen när det gäller fartygsbyggnad. Tyvärr har också industrisektorn inom Svenska Varvdrabbats av neddragningar. På är 350 människor uppsagda ochkommer att sluta vecka 31. Vid Cityvarvet är 220 metallare uppsagda, liksom 20tjänstemän. Risk för uppsägningar finns också på andra håll i koncernen. Det är mot den här mycket bekymmersamma bakgrunden somvarvspropositionen måste ses. Strukturplanen av 1980 för gällde perioden1980-1984 och innebar att följande mål sattes upp. Fördet första lönsamhet 1985,vilket redan har kommenterats i debatten. För det andra skulle verksamheter sominte nådde detta mål avvecklas. Verksamheterna delades upp i tre sektorer: en kommersiellsektor, en omstruktureringssektor och en sysselsättningspolitisk sektor. Serman på hur indelningen gjordes, finner man att , GötaverkenÅngteknik och Aluminium hamnade i den kommersiella sektorn. Iomstruktureringssektorn hamnade Uddevallavarvet, , ,Cityvarvet, Varf, och . I densysselsättningspolitiska sektorn finner vi P 80 och Öresundsvarvet. Sedan strukturplanen upprättades har följande hänt:Götaverken Aluminium har sålts. har förts över frånomstruktureringssektorn till den kommersiella sektorn. P 80 har avslutats.Öresundsvarvet har lagts ned. har lagts ned. Tillkoncernen hör också . Koncernen är nu inriktad pä fyra affärsområden - offshore,energi, fartygsreparationer och fartygsproduktion. Dessutom finns det en övrigsektor. Här har starka förändringar i fördelningen av aktiviteterna skett. Strukturplanen 1980 hade som en förutsättning attföretaget skulle uppnå lönsamhet 1985. Varvsledningen har konstaterat att det,beroende på föreliggande marknadsförutsättningar, inte går att uppfylla denmålsättningen. Därför har man anmält att både och Uddevallavarvet börläggas ned, om riktlinjerna i strukturplanen skall fullföljas. Det var dennaframställning som utgjorde grunden för den proposition som vi nu behandlar. Nedläggningskostnaderna skulle bli mycket stora, ca 4miljarder kronor. Arbetsmarknadssituationen är dessutom utomordentligtbesvärande i berörda orter och regioner. Den nu aktuella propositionen innebär emellertid enfortsatt satsning på nybyggnadsvarven, om än pä lägre nivå. Även ifortsättningen får alltså staten lämna betydande tillskott för varje order som och Därtill kommer kostnaderna förräntesubventionerna. Det sammanhänger igen med den marknadssituation somvarven befinner sig i. Förutom nämnda räntesubventioner erhåller Svenska Varvgenom avskrivningslänen ett stöd på 200 milj. kr. för vartdera av åren 1984 och1985. flyttas kravet pä lönsamhet i fartygsproduktionen fram ett årtill 1986. Mot detta har som bekant och reserverat sig. Det är inte möjligt att helt avveckla systemet medavskrivningslån. De stora satsningarna i våra konkurrentländer gör att systemetmåste behällas. Det finns nu kvar , och det utgår . Det blir nu fråga om 200 miljoner plus 200 miljoner förSvenska Varv och 65 miljoner för de mindre varven, totalt 465 miljoner. Samtidigtkan vi notera att fartygsexportstöd till upphör. Redan när Svenska Varv bildades fanns ett betydandefartygsinnehav i varven. har koncernen utökat innehavet genom förvärv avfartyg eller fartygsandelar frän beställare som bl. a. inte kunnat fullföljasina betalningar. Det maximala fartygsengagemanget nåddes 1978, då enligtuppgift inte mindre än 71 fartyg ägdes av Svenska Varv. är det fråga omett femtiotal fartyg och fartygsandelar. 39 fartyg lär ingå i Zenits flotta. Regeringen föreslår att förs upp på ettanslag som skall täcka den ackumulerade förlusten , förväntadeförlust samt ökningen av aktiekapital. Härutöver anslås ytterligare 1miljard för att man skall kunna täcka de förluster som troligen uppstår iframtiden. Kan Zenit genom försäljningar återbetala pengarna, skall detta skeefter vissa villkor. Jag yrkar bifall till hemställan i näringsutskottetsbetänkande /83:55 och avslag på samtliga reservationer. När det gäller strukturförändringar och medelstillskottföreligger fyra reservationer. Vpk motsätter sig inte den ekonomiska rekonstruktionen avSvenska Varv, men går inte med på att nägon neddragning skall genomföras nu.Till detta vill jag anföra att den marknadssituation som finns beskriven ipropositionen och i utskottsbetänkandet och som jag här har redogjort för,tyvärr inte gör det möjligt att köra vidare med nuvarande bemanning. De treborgerliga partierna vill driva neddragningen ännu härdare än vad regeringenhar föreslagit. Det är alltså den s. k. borgerliga offensiven. vill privatisera Varv med villkor attvarvet koncentreras till tung verkstadsindustri. förslag betraktar jagliksom utskottsmajoriteten som fullständigt orealistiskt. vill kraftigt begränsa varvens möjligheter,genom att halvera det nu aktuella kapitaltillskottet med ytterligarepersonalreduceringar som följd. vill sälja ut klart lönsamma enheter fränkoncernen, för att på det viset dra pengar till Svenska Varvsomstruktureringssektor. Varvsindustrin, m. m. Varvsindustrin, m. m. omstruktureringar ske av företag inom Svenska Varv, menatt i ett slag sälja av de lönsamma delarna kan vi inte ställa upp på. Jag har kommenterat 4 av de 21reservationerna. När det gäller de övriga reservationerna anser jag att tidenär så långt liden att det finns anledning att hänvisa till utskottetsmajoritetsskrivning. Jag vill bara nämna att huvudfrågan är den finansiellarekonstruktionen av Svenska Varv, och inordnat i denna övergripande lösningfaller frågor som lönsamhetskraven för Svenska Varv, som har samlat tvåreservationer, företagens företagsledningar, med två reservationer, samtförvärv och finansieringsstöd till , som är en förutsättningför rekonstruktionen av Svenska Varv, med tre reservationer. Utöver dessa sju reservationer finns ytterligare tio, somtar upp skilda frågor om allt ifrån exportkreditgivning, fartygskreditgarantiertill olika industriella och näringspolitiska insatser för regionen ochsjöfarten som sådan. Som jag sagt yrkar jag avslag på samtliga tillbetänkandet fogade reservationer. vill jag peka på att den åberopade motionen ireservation 16 inte är moderat utan tillhör . En fråga som har tagits upp i arbetsmarknadsutskottetsbetänkande nr 26 är frågan om möjligheter att inom Svenska Varv tillämpafrivillig direktpensionering. Frågan är omnämnd i propositionen pä s. 38 ochhar utlöst en motion. Jag beklagar att det inte har gått attklarlägga denna fråga så att den kunde behandlas . Jag utgår från attfrågan i fortsättningen behandlas med sådan prioritet, att rimliga lösningarkan genomföras den dag personalreduktionerna blir ofrånkomliga. 77 PER () replik: Jag vill göra några spridda kommentarer tillSivert inlägg. menar att de borgerliga partierna, isynnerhet , kastar ut de anställda i Svenska Varv till vargarna.Ja, vi står fast vid föregående års beslut i kammaren om att Svenska Varvs olikaenheter skall ha uppnätt lönsamhet . Skillnaden ligger här i attSivert och hans partikamrater har velat skjuta på kravet ännu ,så att stupstocken skall användas 1986 i stället. När det gäller överbuden i fråga om neddragningar noterarjag att vi ända sedan vår partimotion 1978/79 har hävdat att två av de fyrastora nybyggnadsvarven borde läggas ner. Det har vi konsekvent stått fast vidunder hela . och hans partikamrater har varitmed om att lägga ner ett varv och lägger i föreliggande proposition nerytterligare 0,6 varv. I praktiken har man kommit upp till 1.6 varv. Jag noterar vidare att man i majoritetsskrivningen ävenkan konstatera att det inte är möjligt att utan vidare betydande subventioner,utöver OECD-reglerna, driva Uddevallavarvet och Varv vidare. använder man metoden att dra ned litet på bägge ställena.Är inte det, handen på hjärtat , ett sätt att komma undan ansvaret,en bekväm politisk metod att dra ned utan att behöva ta de svåra konsekvensernaav en nedläggning? Ett kvarstående varv som får drivas med högrekapacitetsutnyttjande borde ju ha väsentligt bättre möjligheter och störreförutsättningar att kunna konkurrera pä företagsekonomiska villkor med andravarv runt om i världen. Gräver man inte graven för bägge varven pä en gång meddenna metod? Vi moderater har i vår reservation redovisat den s. k.omöjliga modellen -att ersätta avskrivningslån med någon form av länegarantier,där man tar kostnaderna år . Jag noterar att , beträffande Zenit,håller fast vid metoden med fiktiva transaktioner. Man skall fortsätta betalaför företagens bokförda värde, medan de i praktiken har ett negativt värde påflera . Är det verkligen ett vettigt sätt att drivapolitik? År inte det att förstöra vår trovärdighet hos väljarna för vad visäger? vill jag säga att moderaternasförslag till kapitaltillskott till Svenska Varv landar på 1 500 milj. kr. Detär efter omfattande beräkningar av hur mycket utförsäljningar avföretagsenheter kan ge, utifrån Svenska Varvs beräkningar av hur mycket det kankosta att lägga ned ett varv. Därefter har vi gjort en traditionell balansräkningför resten av Svenska Varv och fått fram att det åtgår 1 SOOmiij. förattbibehålla en soliditet pä - precis som i jaropositionen. Varvsindustrin, m. m. 78IVAR () replik; började sitt anförande medett par kraftiga beskyllningar gentemot de borgerliga partierna. Han sade attvi överbjuder varandra i att kväva varvsindustrin och att vi genom beskärningarav kapitaltillskottet lämnar ut varven till vargarna. Han fortsatte med en beskrivning som till punkt och prickaär ett'nästan perfekt beslutsunderlag för de förslag vi har framlagt. Hantalade om att fraktpriserna har halverats 1981-1982. Fartygsbeställningarna minskar-1984 blir ett synnerligen besvärligt år. Jag sade i mitt anförande att vi i säg det mycketstora värde som ligger i varvsindustrin. Vi ser värdet i att ge Uddevallavarvetmaximala chanser, och vi ser värdet i att satsa hårt pä att använda värdetillgängarnai till alternativ produktion. Detta är orealistiskt, sade SivertAndersson. Vi var precis lika orealistiska enligt socialdemokraterna, då viredovisade liknande tankegångar med avseende pä Öresundsvarvet. är vi,troligen, i en något bättre situation att kunna göra om det konststycke som harutförts i . vidimerade pä ett oerhört effektfulltsätt min kritik mot sättet att anvisa budgetmedel. Han talade oförbehållsamt omatt det inte alls är säkert att miljarden tijl Zenit behövs. Man kanske t. o.m. kan påräkna återbetalning osv. Tydligare kunde inte hatalat om att denna anvisning enbart barett syfte: att belasta detta budgetåroch att avlasta Varvsindustrin, m. m. kommandebudgetär för att därigenom ge socialdemokraterna en chans att med lånta fjädrarförsöka lura ytterligare några väljare. 79 () replik: Precis som sade, var SivertAnderssons verklighetsbeskrivning i början av hans anförande inte svår attinstämma i. Verkligheten är kärv för varvsindustrin, men det är ju enverklighet som vi måste lära oss att leva i. Vi har en marknad som ständigtförsämras. Den kommer att fortsätta att försämras. Nybeställningsbehovet äravsevärt mindre än varvens kapacitet, och det är risk för fortsattsubventionerad marknad ute i hela världen. Det finns, fru talman, ingenting, varken i propositioneneller i det som sade, som tyder på att man tror på enlönsamhet efter de här två åren. Inte ens det statsråd som står bakompropositionen verkar tro på att det skall kunna lyckas. Beskeden frånkoncernledningen är inte att ta fel pä. Det kommer att finnas mycket småchanser för och att ta order som täcker kostnaderna utan ettfortsatt betydande statligt stöd. Vi talar alltså inte om en tillfällig svacka ivarvskonjunkturen, och jag tror inte heller att tänker pä ensådan. Dess värre finns det inga som helst tecken på uppgång. Problemen ärprecis lika stora och framtiden lika bekymmersam som den verkade vara när vifattade beslutet . Skälet till fortsatt omfattande stöd kan alltså inte varaannat än sysselsättningspolitiskt. Det hade naturligtvis i och för sig varitett fullgott skäl, om inte erfarenheterna hade lärt oss att det är en omsorg påmycket kort sikt. över en längre tidsperiod befarar vi att förlängningenav stödet tvärtom får negativa följder också om man ser det hela enbart fränsysselsättningspolitisk synpunkt. Trots att statsrådet i propositionen faktisktuppmärksammat skadeverkningarna, är regeringen och utskottsmajoriteten bereddatt betala till varvsindustrin, tvärtemot detprinciputtalande som gjordes såväl i budgetpropositionen som i kompletteringspropositionen.Varför är inte dessa principer, , tillämpliga här och ? 80JÖRN (vpk) replik; känner inte igen denbeskrivning jag gav av vissa förhållanden, säger han.