prot · G609127 · 1982-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1982/83:127 Förhandlingarna leddes av förste vice talmannen. 1 § Justerades protokollen för den 14innevarande månad. 2 § Upplästes följande inkomnaskrivelse: Till Härmed får jag för enskilda arbetsuppgifter anhålla omledighet från mitt uppdrag som riksdagsledamot den 4 maj-den 4 juni1983. Kammaren biföll denna anhållan. Förste vice talmannen anmälde att () skulle tjänstgöra som ersättare för GöstaBohman. 3 § Återkallelse av motion 1 FÖRSTE VICE TALMANNEN: I skrivelse har den av honom m. fl. väckta motionen 1982/83:2369 om politiskasekreterare i kommuner och landstingskommuner (prop. 1982/83:132). Jag hardärför avskrivit detta förslag. Skrivelsen lades till handlingarna. Om rationalisering av arméns fredsorganisation, m. m. 4 §Svar på interpellation 1982/83:98 om rationalisering av arménsfredsorganisation, m. m. 2 Försvarsminister : Fru talman! BjörnKörlof har i en interpellation till mig ställt följande frågor; Hur serförsvarsministern på planeringssituationen vad gäller rationalisering avarméns fredsorganisation? Anserförsvarsministern att brigad 66 M fyller kvalitetskraven för modern markstridunder , och hur ser han på riskerna för en utveckling av A- och B-lagi arméns fältförband? Hur bedömer försvarsministernutvecklingen av skydd för stridsvagnar med hjälp av aktivt pansar ochkompositpansar mot bakgrund av det samlade svenska pansarvärnsprogrammet? Anserförsvarsministern att kostnaderna för utveckling av XX 20-projektet alltjämt ärförsvarbara inom de bantade materielanskaffningsra-marna för armén? Som svarpå dessa frågor vill jag anföra följande. Utformningen av arméns fredsorganisation styrs avkrigsorganisationens behov och grundar sig bl. a. på de förutsättningar som denallmänna värnplikten ger. Utifrån dessa utgångspunkter undergår organisationensedan lång tid tillbaka en rationell utveckling. Dess nuvarande omfattning har begränsats genom en långtdriven rationaliseringsverksamhet. Så infördes exempelvis en ny organisationute på förbanden för att öka effektiviteten imobiliseringarbetet och stödproduktionen, vilket möjliggjorde betydandepersonalminskningar. Strukturella förändringar har också genomförts, bl. a.genom nedläggning av P 1 och Lv 5. Genom försvarsbeslut inriktas nuverksamheten på en successiv anpassning av fredsorganisationen tillutbildningsbehoven. Sålunda avvecklas bl. K 1, A 6, S 2 och T 1 samtsamlokaliseras andra förband. Rationaliseringen av administration ochstödproduktion fortsätter. kommer värnpliktskullarna attminska med . Det vore emellertid för tidigt att nu besluta om deorganisationsförändringar som detta kan komma att ge anledning till. a. avhänsyn till personalen bör dessa beslut fattas med beaktande också av deregionalpolitiska och arbetsmarknadsmässiga förhållanden som då kommer attråda. Ställning till dessa frågor bör därför inte tas förrän i kommandeförsvarsbeslut. För de omställningar som skall äga rum inom den närmastetioårsperioden till följd av försvarsbeslut finns konkreta ochdetaljerade planer, som är väl kända inte minst för den personal som direktkommer att beröras. Dessa planer innebär bl. a. att armén skall spara omkring2,/92 och minska sin personal med 1 850årsanställda. Givetvis kommer detta att ställa mycket stora krav på alladem ute i organisationen som berörs av förändringarna. All kraft bör nuinriktas på att klara av detta omfattande rationaliseringsprogram. För att säkerställa en effektiv samordning och uppföljningbl. a. av rationaliseringarna och fredsorganisationsförändringarna inom arménhar det under regeringen tillsatts en särskild delegation. Regeringen kommeratt hålla fortlöpande informerad om detta arbete. Så övertill frågan om kvaliteten hos infanteribrigad 66 M. De rörliga operativa förbandens strid måste stödjas avförband som kan föra fördröjnings- och avvärjningsstrid. Genomatt de s. k. 66-brigaderna kan avdelas för dessa uppgifter kan de modernasteinfanteri-, Norrlands- och pansarbrigaderna användas för de mer krävandeanfallsuppgifterna. Detta är ett uttryck för den differentiering av organisationenskvalitet som det har rått betydande politisk enighet om, senast i 1982 årsförsvarsbeslut. Genom förstärkt pansarvärnsförmåga och tillförsel avbandvagnar kommer skyttebataljon 66 M att ha samma eldkraft och i stort settäven samma taktiska rörlighet som skyttebataljon 77. Den kan bl. a. lösaanfallsuppgifter inom ramen för brigadens fördröjnings- och avvärjningsstrid.Jag anser därför- i likhet med försvarskommitté - att infanteribrigad66 M är väl skickad att lösa sina uppgifter även . I 1982 årsförsvarsbeslut anges att om inte betydande belopp för modernisering av66-brigaderna kan avsättas eller förbanden då får övertaen tillräcklig mängd materiel från den mest kvalificerade delen av krigsorganisationen,kan förbanden behöva utgå. Dessa frågor behöver sålunda inte övervägas förrän ikommande försvarsbeslut. Jagövergår därefter till frågorna om arméns pansarvärnssystem. Det har i den allmänna debattenifrågasatts om olika typer av vapensystem som ingår i eller planeras ingå iarméns pansarvärnssystem kan användas och vidareutvecklas för att möta detrender som är aktuella för att förbättra skyddet hos stridsfordon. Låt mig först konstatera att det tar innan nyatyper av pansarskydd på någon större bredd kan vara tillförda de stridskraftersom skulle kunna sättas in vid ett angrepp mot oss. Även möjliga angriparebehöver på sig för att modernisera och omsätta sina resurser. Alla vårapansarvärnsvapen har för sina uppgifter god verkan i de stridsfordon som f. n.ingår i omvärldens förband. t. ex. är ett av de effektivastepansarvärnsvapen som över huvud taget finns f. n. Vi får inte förledas attvärdera dagens svenska försvar mot morgondagens angriparförband. Vi bör ocksåhålla i minnet att utvecklingen utomlands går mot ett ökat antal lättastridsfordon eller fordon i övrigt med begränsat skydd. F. n. utgör dessa catre fjärdedelar av det totala stridsfordonsbeståndet. Det kan därför aldrig blital om att nuvarande pansarvärnssystem i sin helhet snabbt skulle bliföråldrat. Däremot kan det behövas en kontinuerlig komplettering. Förberedelserför en sådan pågår. Möjligheterna inom berörda teknikområden är inte såentydiga att jag anser att det redan nu finns anledning att döma ut den enaeller andra verkansformen från detta utvecklingsarbete. De studier och försök som bedrivs med det lättastridsfordon som kallats XX 20 har samband med detta. I 1982 årsförsvarsbeslut uttalade sig Om rationalisering av arméns fredsorganisation, m. m. Om rationalisering av arméns fredsorganisation, m. m. riksdagenför att öka mekaniseringen inom armén. I första hand är det fråga omatt förstärka våra Norrlands- och infanteribrigader med ett lätt stridsfordonför pansarbekämpning och för pansarskyddad transport av personal. Många olika tekniska lösningar studeras för detta stridsfordon.För en grupp av lösningar ansågs de tekniska svårigheterna vara så omfattande,att de teoretiska studierna behövde kompletteras med praktiska försök. Fördetta ändamål tog man fram ett särskilt försöksfordon, kallat XX 20. Försöken med denna testriggingår som ett alternativ i de studier som chefen för armén f. n. bedriver föratt föreslå regeringen vilken typ av stridsfordon som senare skallbli föremål för utveckling. Först när detta resultat redovisas har regeringenanledning ta ställning till inriktningen av ett utvecklingsarbete. 3BJÖRN KÖRLOF (m): Jag ber att få tacka försvarsministern för detganska omfattande svaret på de frågor som jag har ställt. Jag vill börja med att något kommentera försvarsministernssvar i vad gäller planeringssituationen för rationaliseringar av arménsfredsorganisation. Som jag har skrivit i min interpellation står det för migganska klart- det framstår också så i försvarsbeslutet - att betydanderafionaliseringar måste vidtas om den krigsorganisation som harbeslutat om skall kunna . Efter den bantade försvarsproposition somregeringen nu har lagt fram krävs det ytterligare ansträngningar inom de olikaförsvarsgrenarna för att få denna rafionalisering till stånd. Det är inte så mycket detta som jag vill fråga om, utanmera om den debatt som pågår om principerna förfredsorganisationsrationaliseringen. I stort sett kan man säga att det finnstvå debattrender i detta hänseende. Den ena går ut på att vi successivt skullesöka oss fram till någon typ av garnisonsförband och, med utnyttjande av deredan befintliga lokaliseringarna, successivt rationalisera genom att slå ihopledningsenheterna i de fredsförband som redan finns. Den andra debattrenden gårut på att man mera renodlat och ganska radikalt skulle söka sig bort frångarnisonsmodellen och i stället hitta en ledningsnivå som anknyter tillkrigsorganisationen. kommer vi att ha den brigadorganisationi krig som har beslutat om. Det ter sig därför ur många synpunkternaturligt att koppla krigsorganisationen hårdare till fredsorganisationen.Precis som försvarsministern säger i sitt svar - och jag delar helt denuppfattningen -styrs utformningen av arméns fredsorganisation . Vad innebär egentligen detta? Vilken princip skall vi dågå efter? Skall vi söka oss fram efter garnisonsmodellen, eller skall vi sökaoss fram efter en brigadproducerande modell? Det ter sig då naturligt att detunga enheterna i brigaden - infanteridelarna och pansardelarna ipansarbrigaderna - blir de fredsförband som kommer att ha huvudansvaret, medande andra delarna -artilleridelar, trängdelar, ingenjörsdelar och vad det nu kan vara - underordnasen fredsorganisation där infanteri- eller pansardelarna, fredsförbanden, stårför huvudansvaret. Jag vill därför fråga försvarsministern hur han ser pådessa båda debatter, och vilka principer vi skall söka oss fram efter ifortsättningen. Jag gårsedan över till frågan om kvaliteten hos infanteribrigad 66 M. Det är riktigt att i stor enighet har godtagiten differentiering av fältförbanden. Alltfort skall vi ha en klar uppdelningmellan fältförband och lokalförsvarsförband. Men det finns en differentieringockså i fältförbanden, och den tar sig uttryck i att vi får en brigadtyp 66 Msom inte kan moderniseras fullt ut. Frågan är nu om den tekniska och taktiska utvecklingen iomvärlden blir sådan att den differentiering som vi ioch för sig har godtagit är hållbar. Det är mot bakgrund av detta som jag harställt frågan om 66 M-brigaderna uppfyller de krav för markstrid som vi frånbörjan trodde att de skulle kunna göra. Uppfattningen att skyttebataljon 66 Mhar samma-i stort sett samma, säger försvarsministern - taktiska rörlighet somskyttebataljon 77 kan jag inte riktigt dela. För det första är bandvagnarna som kommer att tillförasinte personal-transportbandvagnar, utan de är i allt väsentligt bandvagnar förtross. Det innebär att de värnpliktiga alltjämt inte kommer attfordonstransporteras utan kommer att få gå när de rör sig i terräng. Låt varaatt de ibland kan skidtolka. För det andra är taktisk rörlighet också en funktion avandra enheter som kan understödja infanteridelarna. I det hänseendet, t. ex.när det gäller luftvärnet, är det betydande skillnader mellan 66-brigaden och77-brigaden. 77-brigadens luftvärn kan bekämpa snabba luftfarkoster, men detkan inte i 66 M. Det innebär en taktisk begränsning för cheferna i 66M-bataljonerna. Också i fråga om räckvidderna är det skillnad mellan robot70 i 77-brigaden och robot 69 i 66 M-brigaden. Långsamma luftfarkoster kanbekämpas i 77-brigaderna upp fill en höjd av och över en yta på ungefär200 km, medan 66 M klarar av och 80 km-. Också det innebär entaktisk begränsning som medför att rörligheten i den meningen inte är så god. Artillerisystemen är olika. 77-brigaden skjuter med sinamoderna 15,5-or , medan 66-brigaden med sina artillerisystem skjuter12 km. Även det innebär en taktisk begränsning. Man har alltså inte sammamöjligheter. Mot bakgrund av den pågående debatten om helikoptrar ochom avsevärt ökad rörlighet hos möjliga motståndare måste man därför funderaöver om 66 M-brigadens bataljoner verkligen motsvarar de tids- ochrörlighetskrav som kommer att ställas på dem. Min frågagäller närmast om försvarsministern har någon kommentar till denna taktiska ochtekniska utveckling i vår omvärld, jämfört med de bedömningar som gjordes närvi fattade beslutet om en differentiering av krigsorganisationens kvalitet. Om rationalisering av arméns fredsorganisation, m. m. Om rationalisering av arméns fredsorganisation, m. m. Jag vill också lämna några synpunkter på pansarvärnssystemen.Precis som försvarsministern har jag uppfattningen att satsningen på arménspansarvärnssystem i det stora hela är riktig. I försvarsbeslutet sägs ocksåklart och tydligt att dessa har en av de viktigaste funktionerna i armén. Vadjag blivit oroad över är att pansarvärnssystemen möjligen kan vara ensidiga.Alla pansarvärnssystem i den svenska armén bygger på riktad sprängverkan - fråndet minsta vapnet. Miniman, upp fill de stora, tunga robotarna av typen TOW.Det finns f. n. inget pansarvärnssystem i det svenska försvaret som har någonannan effekt än just riktad sprängverkan. Mot bakgrund av den snabba utvecklingsom nu pågår i vår omvärld mot bättre skydd i stridsvagnar med kompositpansaroch aktivt pansar - låt vara att vi är något osäkra om vad dettamed aktivt pansar egentligen är, men fullt klart är att någon typ av aktivtpansar har använts av bl. a. israelerna i -tror jag att det finnsanledning att ta sig en allvarlig funderare över om avvägningen i de svenska pansarvärnssystemenär riktig. Jag tycker inte att jag, som försvarsministern antyder,har förletts att i min interpellafion värdera dagens svenska försvar iförhållande till morgondagens angriparförband. Det är ändå så att t. ex. denryska stridsvagnen T 72 kommer att vara införd i sovjetiska försvarsenast 1985. Denna stridsvagn har, efter vad man vet, ett frontpansar påungefär . Med de vinklar som gäller och med den genomslagssträcka förpansarbrytande ammunition som det då handlar om innebär det att man i självaverket måste tränga igenom . Ursprungsversionen av TOW klararinte det. Den förbättrade TOW-roboten gör det, och också TOW 2 gör med säkerhetdet. Men ryssarna har redan en ny stridsvagn under utveckling, likaså amerikanarna.Ryssarnas heter T 80, och för den har man redan krav på att pansarammunitionenskall kunna tränga igenom . Man kan då förstå att den förbättradeTOW-versionen inte är sådan att den kan tränga igenom detta frontpansar. Utvecklingen går alltså mycket snabbt, och det finns motden bakgrunden anledning att överväga om vi inte skyndsamt skall försöka fåfram och införa t. ex. någon typ av pilspetsammunition för att bibehållatrovärdigheten för våra pansarvärnssystem. Efter vad jag har förstått haramerikanarna mycket snabbt tagit fasta på den här utvecklingen. I sinaattackhelikoptrar byter de nu ut den avsevärt förbättrade TOW-versionen, den s.k. TOW 2, mot , som har förmåga att tränga igenom pansar påöver . Det är otroliga siffror egentligen - det handlar om nästan enoch . Men detta har man tydligen fattat beslut om mot bakgrund avden snabba utveckling som äger rum när det gäller skydd mot pansar. Min kritik riktar sig alltså inte mot pansarvärnssystemeti dess helhet, men vi måste också på något sätt försöka få frampansarvärnssystem som kommer igenom de här tunga pansarskydden. Även omhuvuddelen av stridsfordonsbeståndet, som försvarsministern säger, inte utgörsav stridsvagnar utan av andra stridsfordon, måste man vara medveten om att förde infanteristridskrafter som skall klara av den här striden kommer detregelmässigt på båda stormaktssidorna ungefär åtta stridsvagnar i täten. Demsätter man in just för Det måste alltså finnas någon funktion i det svenskainfanteriet som kan komma åt dessa stridsvagnar. I annat fall tror jag att detblir jobbigt och svårt för de svenska värnpliktiga att klara sina uppgifter. XX 20 har, precis som försvarsministern säger, ett samband med detta. Detär, såvitt jag förstår, en ganska bra kanon som man tagit fram. Jag är tveksamom riggen är som den skall vara, men det pågår ju försök kring detta. Om det ärså som försvarsministern säger, att det i den här utvecklingen handlar ompansarskyddad transport av personal, är det i så fall en nyhet, för såvitt jagförstått handlar det om splitterskydd och inte om pansarskydd, dvs. att manskall försöka få soldaterna att åtminstone undgå eld från handeldvapen. När detgäller dessa stridsfordon tror jag inte att det handlar om pansarskydd, men detär kanske mera en lapsus linguae i svaret. Jag hoppas att försvarsministern ytterligare villkommentera mina synpunkter på framför allt pansarvärnssystemet ochkrigsorganisationens kvalitetskrav. Om rationalisering av arméns fredsorganisation, m. m. och jag kan ha en mycket långteknisk debatt här. Den diskussionen tror jag är en aning för teknisk för demsom lyssnar. Men låt mig försöka att ta upp några av de frågor som ställt till mig. Beträffande garnisonssamordningen pågår studier ochförsök, i vilka båda de av nämnda modellerna prövas. Först närunderlaget från dessa försök har redovisats är jag beredd att närmare uttalamig om vad vi skall göra. Låt mig bara säga att krigsorganisationenseffektivitet ständigt måste ställas i centrum, och att det är effekten avkrigsorganisationen som är det viktiga för armén och då särskilt brigaderna. Skillnaden mellan brigad 66 och brigad 77 är väl känd ochhar medfört att dessa brigader har olika uppgifter i försvaret. Det finns i dagingen anledning att ifrågasätta de slutsatser som drogs av detta i 1982 årsförsvarsbeslut. tar i sin interpellation upp frågan ombandvagn 202 och säger att den är mycket gammal och torde ha en mycketbegränsad livslängd. Bandvagn 202 har i genomsnitt gått , ochteknikerna anser att den utan större problem skall kunna gå dubbelt så långt.Därför har den en betydligt längre livslängd än vad som antyds i frågan. ifrågasätter om riktad sprängverkan är rättmetod. ifrågasätter åtminstone - XX 20, som är ett alternativ medkinetisk energi. Det är en kanon, och jag frågar mig själv: Man kan välinte ifrågasätta bägge dessa verkansformer? Avslutningsvis: vet mycket väl att jag avsekretesskäl inte kan redovisa resultat av bedrivna skjutförsök. Jag kan barasäga att TOW-systemet är ett av de effektivaste pansarvärnssystem som överhuvud taget finns och då även mot nya skyddsmetoder. Det är överlägset många avde stridsvagnskanonsystem som är operativa. 7 protokoll 1982/83:126-129 Om rationalisering av arméns fredsorganisation, m. m. Vi är emellertid, , överens om en sak:pansarvärnssystemet behöver kontinuerligt kompletteras och ses över. 5 (): Jag tackar försvarsministern för deförtydliganden han gjort. Det är naturligtvis rätt att detta riskerar att blilitet grand av en teknisk debatt. Men tyvärr är det så med modernaförsvarsfrågor, att de handlar om avancerad teknik och att manmåste ge sig in i den tekniska debatten. När det gäller TOW-systemets förmågaär det naturligtvis omvittnat att det är ett mycket modernt pansarvärnssystem,som har betydande fördelar. De uppgifter som jag här redovisat är definitivt intenågra svenska uppgifter, utan de bygger på en debatt som mycket länge pågått ibåde västtysk, amerikansk, brittisk och fransk press, där man konstaterar attden tekniska utvecklingen när det gäller skydd hos moderna stridsvagnar kanskehåller på att överflygla även ett sådant modernt system som TOW. Det finnsredan bättre system i omvärlden - Hot och Hellfire är sådana system. Det visaralltså att man måste noggrant följa med den här utvecklingen, om man skallklara de krav som förhoppningsvis inte kommer att ställas på det svenskaförsvaret men som vi ändå måste kunna uppfylla. Dessutom vill jag erinra om att arméns egen tidning ganskasnabbt nu tydligen har ändrat uppfattning kring detta. Så sent som förrasommaren redovisade man den uppfattning som försvarsministern ger uttryck för,nämligen att TOW är ett hållbart system och att det bär sig långt framåt itiden. Men i första numret har man en artikel som bl. a. handlar omriktad sprängverkan mot aktivt pansar. Arméns egen officiella tidning uppgerdär att man ser med en viss oro på att genomträngningsförmågan reduceras mednära när man använder aktivt pansar. Denna utveckling går alltså fort, ochdet är detta som jag känner oro för. XX 20-kanonen bygger på kinetisk energi - och det var det jag var uteefter. Jag sade också att jag tror att kanonen kanske är ganska bra. Däremot ärjag litet mer tveksam till om chassit är som det skall vara och om detverkligen går att skjuta med denna kanon på ett så lätt chassi. Men det får vise när försöken är utvärderade. Jag delar på den punkten försvarsministernsuppfattning att vi får vänta till dess att detta är avklarat . Så A- och B-lagen i arméns fältförband. Det finns enaspekt till på detta än bara kvaliteten och olika förbands förmåga att göraolika saker, och det är att de värnpliktiga ändå skall grundutbildas i arménsfältförbandsorganisation. Huvuddelen av de svenska värnpliktiga går till armén.Deras uppfattning om försvaret, deras försvarsvilja och deras tro påmöjligheten att göra det som de förhoppningsvis inte skall behöva göra men somde ändå måste kunna, grundläggs bl. a. under grundutbildning och repövningar.Det är många människor som det handlar om. Jag ser alltså framför mig en riskom denna utveckling får fortsätta, nämligen att man redan ifältförbandsorganisationen grundutbildar värnpliktiga med en successivt ökaddifferentiering och en successivt ökad kvalitetsskillnad. Det gör jag med enviss erfarenhet av hur arméns utbildning går till, både i grundutbildning och ireputbildning. Även denna aspekt på detta måste vägas in. Det kanske finnslösningar på det problemet, nämligen att man åtminstone grundutbildar allavärnpliktiga i 77-organisation. Det är en variant på temat. Men också då möterman naturligtvis vid repövningar aspekten att de inte har samma materiel ochinte riktigt samma förhållanden som de hade under grundutbildningen. Det är ensida av saken. Det andra är naturligtvis - jag återkommer till det - densnabba tekniska utvecklingen vad gäller rörlighet, upptäcktsförmåga och andrasådana krav som kommer att ställas också på 66 M-brigaderna. Mot den bakgrunden vill jag fråga: Finns det någonmöjlighet att utöka t. ex. beställningarna av bandvagn 206? Den utgör ettutmärkt exempel på svensk ingenjörskonst, på att det i går att göramycket kvalificerad och bra materiel. Det är en bandvagn som internationellthar väckt uppseende. Frågan är om det skulle kunna vara möjligt att i vissutsträckning också utrusta 66 M-brigaderna med personaltransportbandvagnar avtyp 206. Som det är måste 66 M-brigadens värnpliktiga åka ipersonaltrans-portkärror efter traktor. Även om det är ett billigt och enkeltsätt att lösa transportproblemet på, ter det sig ur många värnpliktigassynpunkt inte helt modernt, särskilt som de värnpliktiga ibland i samband medfältövningar etc. får tillfälle att jämföra sig med dem som åker i 77-brigadensmoderna terrängfordon och moderna bandvagnar. Jag skall bara svara på följande fråga: Kanvibeställa fler bandvagnar av typ ? Jag tror att vi här får avvakta chefens för arménframställning som kommer . Möjligheter skall finnas, men det skallockså kunna rymmas inom planerna. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Foredrogs och hänvisades 1982/83:2400och 2401 till justitieutskottet 6 § Meddelande om interpellation Meddelades att följandeinterpellation framställts 1982/83:125av () till statsrådet om en bättre företagsstrukturinom skogsbruket: Ett betydelsefullt inslag i arbetetmed att förbättra skogsbrukets produktionsförhållanden är de ägobyten somunder senare år med samhällets medverkan kunnat ske inom skogsbruket. fick domänverket en förmånlig kredit på 500 milj.kr. för att kunna genomföra markförvärv från industriskogsbruket och därmedstärka skogsindustrin, som då befann sig i en allvarlig kris. En betydandeöverföring av mark har således skett från industrin till domänverket.Domänverket har ökat sitt nettoinnehav med . fick även lantbruksstyrelsen i uppdrag attförvärva skogsmark från bl.