prot · G60971 · 1982-12-31 00:00:00 — försökte att kora vinnare ochförlorare i det förhandlingsspektakel som vi upplevde här ommomsen och hvsmedelssubventionerna. Socialdemokraterna förlorade inte, sadeLars generöst och i polemik med dem som hade påstått detta. Vpk var intenågra vinnare, sade han blygsamt, utan det fanns bara en grupp som var vinnare,nämligen barnfamiljerna. Men får jag påminna om vad han tydligen harglömt: att det inte var så att vpk hjälpte socialdemokraterna att sänka momsen,utan med att höja momsen. Jag skulle vilja föreslå att gå ut ochfråga barnfamiljerna, som han nu har korat till detta slags vinnare, om detycker att det är någon riktigt bra vinst att dra att få momsen höjd ,vilket kostar en vanlig barnfamilj . Det var den gåvantill barnfamiljerna som delade ut. Det blir dyrt att vinna förbarnfamiljerna i vpk:s . talade mycket om det internationella ekonomiskaläget. Han beskrev den stagnation i världsekonomin som vi upplever och denarbetslöshet som härjar i och i . Han talade om desvårigheter som många industriländer har att betala de offentliga utgifternaoch att klara socialförsäkringarna och om att de flesta har underskott i sinastatsbudgetar. Han påminde också om läget i , där man har lånatså mycket som man kan och inte gärna kan fortsätta att låna så mycket mer. Fördem återstår egentligen bara att svälta. sade att det vore mycket bättre omvärldsekonomin expanderade i stället för att som stagnera. Visst vore detbra, och visst skulle det i och för sig också kunna ske. Det finns kapital,arbetskraft i övermått och industrikapacitet som inte utnyttjas. Alla deproblemen bär ju med sig sina egna lösningar, som skulle kunna genomföras om vihade mer av ekonomiskt samarbete i världen. Men nuär det ju inte så, , att vi i kan bygga vår ekonomiskapolitik på hur vi tycker att det borde vara i världsekonomin. Vi kan tala omdet, och kanske vi gör en del nytta, men vi måste bygga vår ekonomiska politikpå hur det faktiskt är. Den situation som råder innebär att vi måste göra alltvi kan för att få det svenska näringslivet mer konkurrenskraftigt när det skallsälja både hemma och borta. Det skall också bli konkurrenskraftigt i envärldsekonomi där just stagnationen är kännetecknet och där konkurrensen ommarknaderna därför naturligtvis bhr mycket hårdare. Då är det klart attdevalveringen är en sådan åtgärd -en konkurrensdevalvering eller en offensivdevalvering, som talar om. Attförbättra näringslivets konkurrenskraft är alltså en åtgärd. ganska konstigt att den åtgärden föreslås äv den partiledaresom brukar tala mest om internationell solidaritet. Tänk om i andra länder kom på samma briljanta tanke, att klara sina ländersekonomi med konkurrensdevalveringar, att klara sin arbetslöshet genom attförsöka exportera den till . Jag kan inte heller underlåta att tycka att det finns enliten diskrepans, att det skär sig litet grand mellan talet om debesvärligheter som har och det vi nu ser i budgeten, därsocialdemokraterna inte längre orkat stå emot kravet på att skallöverge enprocentsmålet. Det är mycket som inte går ihop. har vi i alla fall devalverat, och då får vi accepteraatt devalveringen i sig höjer priserna. Men vi måste också se till att prisernainte stiger av andra anledningar än just själva devalveringen och intestiger alls. Vi måste bekämpa inflationen, annars blir också denna devalveringinte bara skadlig för internationella anseende - vilket den redan harblivit - utan också meningslös för ekonomi. Dét var det vi såg tillnär vi gjorde en blygsam devalvering 1981. Efter den devalveringen bekämpade viinflationen kraftigt, och vi lyckades få den att sjunka till bara hälften. Men regeringen har knappast någon trovärdighet, närden säger att man skall räkna med en engångsinflation och att regeringenfaktiskt skall vara framgångsrik i denna bekämpning av prishöjningarna.Prisregleringar föreslås, men det är ingen människa som tror att det skapar merän byråkrati. Man kan faktiskt inte, - tyvärr, det är synd att detär så - förbj uda inflationen med lag, utan man måste jobba rried den på annatsätt. Man kan inte heller använda skattehöjningar som instrumentvid inflationsbekämpningen, men det är ju det mest flagranta i det somregeringen talar om. Man höjer momsen, elskätten", videoskatten, arvsskatten,gåvoskatten, förmögenhetsskatten och inkomstskatten, som ju inte skall skyddasmot inflationen som tidigare, aktieskatten och arbetsgivaravgiften. Dessutom, : Om denna devalvering - som i och försig är mycket tvivelaktig ur alla synpunkter - skall bli framgångsrik krävs detockså att man för det som kallas en stram finanspolitik, att man gör det somOlof talade om, dvs. försöker banta budgetunderskottet. Men ni gör juinte det. Ni säger att vi skall arbeta och spara oss ur krisen- och det sägervi också. Men det går inte att bara prata sig iir krisen. Man måste göranågonting också, och jagtycker det är dags att regeringen gör det. 12LARS (vpk) replik: hade litet svårt att följa med iresonemanget om vinnare och förlorare i uppgörelsen . Han säger: Gå ut,, och fråga barnfamiljerna vad de tyckte om uppgörelsen! Ja, vi kanfråga barnfamiljerna: det inte bra att mjölkpriset sänktes med perliter i stället för att höjas med nästan ? Var det inte bra attutbyggnaden av barnomsorgen fortsätter? Skall vi gå ut och fråga de sjuka: Vardet inte bra att karensdagarna försvann? Skall vi fråga de arbetslösa: Var detinte bra att vi återställde ersättningen från arbetslöshetskassorna? Jag är klar över att har litet svårt attskilja på detta med vinnare och förlorare. Det beror väl på miljöskadorna fråndet interna livet i . Vad som är en förlust för alla andrablir helt plötsligt en vinst för . Det är i och för sig inte min sakatt ta itu med om arbetarrörelsens historia. Men kommer man sålångt att man börjar bli som sin företrädare och citerar gamlasocialdemokrater, tycker jag att man skall citera rätt. Om det hade gällt PerAlbin hade jag överlåtit till att sköta detta, men eftersomjag känner större gemenskap med vill jag bara meddela att det varAugust som för ställde frågan: Vad viljasocialdemokraterna? har här över huvud taget talat mot enbakgrund av ett antal framgångsrika år. Man kan säga att om de här åren harvarit framgångsrika för , så har de varit desto sämre för flertaletlöntagare. Jag tror att det finns ett alldeles bestämt samband mellanmoderaternas framgångar och bakslaget för vanliga människor här i landet.Slutsatsen är att moderat politik är bra för de högavlönade och välbärgade menrena katastrofen för samhällsekonomin och vanliga människors levnadsvillkor. Ni har ett väldigt yvigt budskap. Ni har svar på praktiskttaget alla frågor. Men sanningen är ju den att ni har samma svar på allafrågor, på alla problem: social nedrustning, sänkta reallöner, ökadarbetslöshet, ökad privatisering-klara er själva! På det sättet skall ni lösaalla ekonomiska problem. Man kan ge er det erkännandet att ni inte hycklar. Nisticker inte under stol med att ni för en politik som främst gynnar storfinans,näringsliv och välbärgade människor. Jag är överens med på denpunkten i hans kritik av er moderater. Det finns emellertid andra frågor att ta upp isammanhanget, bl. a. de andra två borgerliga partiernas förhållande tillmoderaterna. Där tycker jag att och är skyldiga svenskafolket svar på olika frågor. Stöder nimoderaternas sociala riedrustningsprogram? Stöder ni avvecklingsplaner för dengemensamma sektorn? Stöder nimoderaternas asociala och djupt orättvisa skattepolitik? Stöder ni syn på bostadspolitiken - att densom har den tjockaste plånboken skäll ha den bästa bostaden? Jag erkänner att både och varit inne på dessa frågor och försökt att litet grand distansera sig frånmoderaterna, men det är fortfarande litet luddigt. kvarstår detfaktum att ni gemensamt var ansvariga för att ta in i den politiskavärmen 1976. Ni tog in i regeringen efter valet . Det är därförfrågorna kvarstår. Tänker ni spela bleka blåkopior av , eller ärni beredda att visa en väg som leder er från den cyniska högerpolitiken? Sedan villjag säga några ord om skatteuppgörelsen. Jag tog upp den frågan i mitt första anförande och nämnde att en avgörandeförutsättning för skatteomläggningen var att de lägst avlönade i åretsavtalsrörelse skulle kompenseras för de högavlönades vinster iskatteuppgörelsen. Årets avtalsrörelse är inte avslutad - knappast enspåbörjad. Men redan nu kan vi konstatera att en avgörande förutsättning förskatteomläggningen inte kommer att uppfyllas. I och för sig kan jag, om jag ärvälvillig, tolka uttalande på det sättet att om inte parternabesinnar sitt ansvar, kan man tvingas korrigera uppgörelsen. Det är en mycketfri tolkning. Jag upprepar min fråga till : Om intelåglönegrupperna kompenseras i avtalsrörelsen för vad de högavlönade fick vidsocialdemokraternas överenskommelse med de två mittenpartierna, tänker ni dågöra någonting? Och vad tänker ni i så fall göra för att kompensera låginkomsttagarna? är vårdslös när det gällerarbetarrörelsens historia. Han är vårdslös också i sina jeremiader. När hanklagar över budgetunderskottet, blir den enkla motfrågan: Ni hade makten i sexår, varför gjorde ni inget? Budgetunderskottet var nära noll när ni tillträdde-det är bortåt 100 miljarder . Statens utlandsskuld var noll - den är 100miljarder . Ni tappade 160 000 industrijobb. Och klagar ni i efterhand.Men det går inte att bara skälla på oss. Varför gjorde ni ingenting? Den budget som regeringen lade fram för tre veckor sedanfick ett ganska positivt mottagande av allmänhet, företag och på sätt och visäven av andra partier än det socialdemokratiska. Naturligtvis möttes vi av kritik i olika avseenden - någotannat hade varit orimligt. Men tänker man på de kärva budskapen i budgeten ochpå avsaknaden av reformer, så är det uppenbart att budgeten står rätt väl isamklang med en ganska allmän upplevelse av den ekonomiska situationens allvaroch av vilken inriktning av den ekonomiska politiken som är mest verkningsfull. och talade i valrörelsen mycket omnedskärningar på i storleksordningen utöver det man hadegjort. Det har försvunnit. Det är intressant att nu uttryckligenanger nedskärningsbehovet till "några miljarder" och att man slårfast att större nedskärningar skulle leda till en oacceptabel arbetslöshet. åstadkommer en viss budgeteffekt genom åtgärder avengångska raktär och överflyttning av statlig långivning till den privata kreditmarkna den. Sammantaget får budgetalternativ i praktiken samma effekter som regeringens budgetförslag. . , Den tidigare kritiken mot regeringen för budgetbalansenfrån och har därför i sak rätt mycket sjunkit undan. Vistår, såvitt vi nu kan bedöma det, inte så långt ifrån varandra. Det är annorlunda med , men inte i första handdärför att detta parti har visat sig kunna leva upp till alla löften ochförespeglingar om att sitta inne med de snabba och enkla åtgärderna för attkraftigt begränsa Visserligen anvisar man storanedskärningar, riktade mot vanligt folks levnadsstandard och trygghet. Men manär generös mot de välbesuttna, som man är snål mot vanliga löntagare.Därför blir det inga moderata nedskärningar på 25 miljarder, som utlovades ivalrörelsen, och inga 13 miljarder, som utlovades i deras ekonomisk-politiskamotion. Man hamnar möjligen på 8 miljarder. Och det är alltid något, kan mansäga, även om det inte är lika kaxigt som man försökte ge sken av. Men då är det viktigt att betänka de socialakonsekvenserna. Det handlar först och främst om sysselsättningen. Det vittnartydligt om cyniska inställning till arbetslösheten att de läggersina nedskärningar med utgångspunkt i en mycket mörkare syn på den framtidaefterfrågan och sysselsättningen än vad regeringen har. politikleder till större arbetslöshet. skär de ned stödet till dearbetslösa. Med sina nedskärningar och sina ekonomiska bedömningar visarmoderaterna att de är beredda att acceptera en snabb försämring avarbetslösheten upp mot.de nivåersom högerkrafterna i andra länder har drivit fram och accepterat.' Det ärmycket glädjande att är ensamma om en sådan inställning i dennariksdag. Det handlar därnäst om fördelningspolitiken. De ingreppsom föreslår när det gäller statens utgifter är bl. a. följande:Sjukvårdsförmånerna försämras kraftigt, den fulla värdesäkringen avpensionerna slopas, ersättningen till de arbetslösa sänks,tandvårdsförsäkringen försämras, statsbidragen till barnomsorgen sänks,livsmedelssubventionerna skärs ned, den garanterade bostadsräntan höjs förhyresgäster och kommunernas resurser begränsas. föreslår man minskningar i statens inkomstergenom sänkta skattesatser för höginkomsttagare - ganska kraftiga -, slopadbegränsning av underskottsavdragen, som ju gynnar de höga inkomsttagarna, sänktskatt på förmögenheter, arv och gåvor, återinförd skattereduktion föraktieutdelning, nej till skatt på aktieutdelning. Visst kan man diskutera både besparingar och sänktaskatter. Visst finns det skäl för och emot i olika enskildheter. Men det är upprörande och närmast stötande att i sin uppläggning av politiken sätter orättvisorna i system. Ty vad innebär egentligen politik? Jo, att desjuka får betala till höginkomsttagarna, de arbetslösa till dem som har destora underskottsavdragen, pensionärerna till aktieägarna, hyresgästerna tillde förmögna, barnfamiljerna till kapitalägarna. försökte i sina anföranden här kokettera medatt vill att politikerna skall ha mindre makt. Men det är en pose.I själva verket kräver att politikerna skall ha mycket makt för attkunna gynna de välbeställda. Det är det kräver. Makt i en demokratiutövas av regering och riksdag, och det är fråga om vad man använderden till. Vi försöker använda den till att värna sysselsättning och rättvisfördelning. vill använda den för att acceptera en ökad den 2 febriiari 1983 arbetslöshet och framför allt för att gynna devälbeställda. Så enkelt är det. Jag är, herr talman, övertygad om att detta inte är denrätta vägen att skapa ekonomisk balans i ett samhälle som också värdesätterrättvisa och social balans. Jag är också övertygad om, och där ger mig deinternationella erfarenheterna mer och mer rätt för , att det inte ärvägen till ekonomisk balans ens i ett samhälle som inte har våra ambitionersocialt och fördelningsmässigt. Därför är det moderata alternativet ett steriltalternativ när Vi behöver växtkraft, ett stagnationens alternativ när vibehöver utveckling, ett egoismens alternativ när vi behöver solidaritet. Låt mig , herr talman, ta upp något av det somThorbjörn beförde. Både och tog uppsynpunkter på utrikespolitiken som ligger mycket nära dem som regeringenföreträder. Det är en styrka i värnet av en fast och konsekvent svenskneutralitetspolitik. Men det är också en styrka om vi kan uppträda gemensamtnär det gäller de avgörande frågorna om att bekämpa kapprustningen. Jag villgärna säga, att om vi har begått någon försummelse i vad gäller att hålla andrapartier informerade om våra planer och aktioner, skall vi naturligtvis rättatill detta. t)et är naturligtvis en utomordentligt stor styrka i detta mycketdystra internationella läge och med de väldiga risker som kapprustningen förmed sig att Vi så långt möjligt kan tala med en stämma och genomföra våraaktioner tillsammans. Under detta anförande övertog förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 14ULF ADELSOHN (m) replik: Jag vill gärna ge rätt så tillvida, att det finns ett sarhband mellan de senaste årens försämring förlöntagarna och framgångarna för vårt parti, därför att jag tror att allt flerav dem som arbetar i inser att det behövs mera av moderat polifik om deskall få det bättre. Det är nog detta som gör att vårt parti går fram. Jag tror inte, , att det finns något snabbt ochenkelt grepp, utan det krävs en läng och mödosam vandring som vi egentligenskulle behöva göra tillsammans för att klara av det här, men ni vägrar totaltoch går er absolut egna väg. I går hade vi ett stort seminarium där det hette att vårabesparingar bara var 4,5 miljarder. Över natten hade de växt till 8 miljarder.Jag kan säga att budgetdepartementets experter nu har mer eller mindre, enligtvad jag under hand hört, accepterat att det är våra beräkningar som gäller,vilket ni hade fått klart för er om ni hade tagit en kontakt. Men om det nuinte var mer, varför denna oändliga jeremiad, , om allt ohyggligt somskulle drabba folket om inte de vore besparingar av betydelse? tycker jagatt socialderhokratin skall bestämma sig: Sparar vi kolossalt mycket, och detär fruktansvärt farligt för människor? Eller sparar vi inte alls mycket, och dåär det ju inte så farligt? Men det var bra att ni tog upp det. Det är som sade.De tidigare regeringarna genomförde besparingar. Vi var med om dem, och viville driva dem hårdare än som skedde. Ni tog emellertid tillbaka debesparingarna över en enda natt. Vår utgångspunkt är att man skall satsapå dem som arbetar. Vi vill ha en fördelning, där man inte på det arbetandefolkets bekostnad gynnar dem som inte jobbar. Det är nämligen detarbetande folket spm är ryggraden. Det är dess insatser som ger oss en chansatt klara framtiden. Det är den ena punkten där vi har en diametralt motsattuppfattning. Den andra är att vi vill ha en enskild sektor, ett näringsliv somväxer, medan ni systematiskt och snabbt satsar på flera jobb ocharbetsuppgifter inom en större offentlig sektor, alltså stat och kommun. Vidare påstår ni att vi föreslår sådana våldsammaorättvisor. Jag undrar vad man kommer att säga i riksdag ,när man då citerar - jag kanske sade fel och då ber jag om ursäkt,men jag avsåg . Vad kommer man att säga om , som påstod attmoderaterna föreslog ett budgetunderskott på ? Man kommeratt berätta om den dåvarande statsministern, som stod här och talade om detfruktansvärda, det förfärliga, det socialt orättfärdiga samt om nedrustning ochklassklyftor på de svagas bekostnad. Vad kommer då de att säga som står här medstatsskuldväxlar, som hopar sig i talarstolen - de som skall betala? Vad kommerde att säga om den statsminister som sade så, när vi föreslog 77 miljarderkronor, fastän han själv basade på med ? Betänk framtidensdom , , när maktens sötma ersätts av framtidens bedömning avera budgetunderskott. är kanske för mycket. Vår utgångspunktär att en rättvis fördelning innebär att vår generation försöker att betala försig sjlv. Jag är den förste att erkänna att våra besparingar inte i alla delarkanske är de bästa. Vi har också sagt att vi är beredda att diskutera dem. Detär en öppen hand, . Jag kan inom parentes nämna för att vimoderater i alla fall inte har sett något av öppna hand.Men har kanske varit upptagen med annat. Den nuvarande regeringen befinner sig i den unikapositionen att den har chansen att med det största oppositionsparfiet - och jagtror med de övriga också - diskutera förutsättningarna att begränsa detgalopperande budgetunderskottet. Men vad gör ni? Jo, ni sluter er inne i eraegna rum och gör upp med företrädare för det egna partiet och för olikaorganisationer. Betänk domen den dag den kommer, , när våra barnoch barnbarn står här och skall betala era skulder. En rättvisfördelningspolitik -jag betonar det än en gång - innebär att vår generation irimlig utsträckning försöker försörja sig själv. Jag kommer aldrig att få svar på frågan, men det vorekanske inte så djjmt om vi svenskar något funderade över varför vi har såväldiga underskott och dessa problem. Vårt lands utgångspunkt var ju bättre änkanske något annat lands i ett krigshärjat , där produktionsapparaten varsönderslagen överallt. Varför har andra länder med sina sämre förutsättningarklarat sig bättre än vi har gjort? Jo, kanske just därför att vi år efter årinte har velat satsa påjust dem som vill skapa och därför att vi år har sagt att det ärfinare att fördela pengar som andra arbetat ihop än att tjäna pengar själv.Kanske detta är skälet. Ni förnekar ett klart samband: Vi moderater gör inte det.Vi säger i klartext att det finns ett samband mellan människors inkomst ochderas vilja att jobba. Det vore värdefullt om alla i denna sal kom fram tillden insikten. Man kan inte någonsin få en företagare att investera i ettindustriprojekt, om han får dubbel ränta om han i stället köper enstatsskuldväxel. Man kan aldrig få en människa att göra en arbetsinsats, om hankanske tjänar tre, fyra eller fem gånger så mycket på att göra någonting självhemma på sin stuga. Dessa samband måste vi inse. Man har insett dem utomlands.Det vore värdefullt orri flera än vi moderater insåg dem här hemma. Kom ihåg en sak: Rättvis fördelningspolitik är att minskabudgetunderskottet från , att betala vad vi själva gör avmed och att börja betala av vad vi har gjort av med. 15 FÖRSTE VICE TALMANNEN: ,Jag får meddela att anslag om kvällsplenum nu har uppsatts. 16THORBJÖRN FALLDIN (c) replik: Känns det inte litet meningslöst, ,att ställa sig vid sidan om verkligheten genom att äter och åter gå upp italarstolen och konstatera att budgetunderskottet harstigit si och så mycket? Det måste ju kännas meningslöst, eftersom dessa år stått i samma talarstol och försökt åskådliggöra vad det ärfråga om med exempel som gått ut på att man lånat si eller så mycket till vartredje befattning, att man lånat till det ena och det andra. Det har varit enständig kritik för att budgetunderskotten har ökat. Ja, budgetunderskotten ökade så snabbt att vi inte kundeta ansvaret för att låta den utvecklingen fortsätta - det är ju ändå, OlofPalme, dagens verklighet som varje regering måste angripa. De ökade så snabbtatt vi sade oss: Vi kan inte låta den här utvecklingen fortsätta. Det finnsproblem som vi skulle vilja lösa med mera statliga eller kommunala medel, menvi har inte pengar till det. Vi måste i stället se till att få bukt med dennautveckling. Vi satte i gång med ett sådant arbete. Vi fick enriksdagsmajoritet att gå med på att vi skulle vidta besparingsåtgärder. Mensedan startade ni ert fegeringsarbete med att upphäva av redanfattade beslut om sådana åtgärder. Ni har under de här månaderna ökatstatsutgifterna med 43 miljarder. Ni höjer skatterna, men får ändå ett ökatbudgetunderskott. Det är därför frågan åter och återigen måste ställas tiller: Tänker ni fortsätta att låta de offentliga utgifterna växa i denna takt?Tänker ni bygga hela er politik på att fillväxten skall klara upp det här? Jag vet att man har gjort beräkningar både här och där.Tar man t. ex. som grupp och ser på situationen i dessa länder,så finner man att det skulle behövas en tillväxt som vore snabbare än den vihade för att man över huvud taget skulle få bukt med problemen. Litet av den insikten skulle vibehöva också här i . Vi kan inte lita enbart till tillväxten, utan vimåste strama åt. En viss åtstramning har ni socialdemokrater visserligen ägnater åt, men ni har lagt den uteslutande på de yrkesverksamma, på löntagarna. Vadvi förordar i vårt budgetalternativ är detsamma som styrde vårt handlande närvi hade regeringsansvaret, nämligen att man skall fördela denna börda och intelägga den bara pä de yrkesaktiva, på löntagarna och deras konsumtionsförmåga,utan också låta den offentliga konsumtionen ta konsekvenserna. Hade vi fått fortsatt regeringsansvar, skulle visjälvfallet ha drivit budgetarbetet så som vi redovisade i valrörelsen. Men det är ju nu en annan situation. I opposition har vi inte allade resurser som man måste ha tillgång till för attkunna göra ett budgetarbete.Det här är ingenting som jag hittar på, utan det är en synpunkt som jag haderespekt för när ni satt i opposition, även om ni hade jämförelsevis storautredningsresurser. Sysselsättningen och en rättvis fördelning ärutgångspunkterna för regeringens politik, säger . Jag vill återkommatill det. Vi har den högsta arbetslösheten under efterkrigstiden.När arbetslösheten började stiga 1980 - i måttligt i förhållande tillutvecklingen i andra länder - sade och en lång rad andrasocialdemokrater här i kammaren och annorstädes att detta var en medvetenpolitik från den dåvarande regeringens sida. Det finns riksdagsprotokoll sombestyrker detta. Men vad skall man då säga om dagens situation, närarbetslöshetssiffrorna är högre än någonsin?