prot · G609141 · 1982-12-31 00:00:00 — Ingen av dem som varit uppe i debatten - inte hellerLars-Ingvar - har förnekat att det råder stora olikheter mellankommunerna. Det finns kommuner där man kan se en bra film kanske omåret, det finns andra där det är ett rikt utbud. Det finns kommuner där det ärbiblioteksöppet - om man över huvud taget har något bibliotek - kanske någongång , och andra där man kan gå till . I sak har alltså vpk rätt, men villinte tillstyrka förslaget om den här lagen, trots att vi också vet att det ärframför allt i borgerliga kommuner som kulturen sätts åsido. Sedan detta med sponsring- det tog upp. Vi har tidigare haft en diskussion omkring detta i kammaren.Sponsring undviks naturligtvis bäst genorn att man från statsmakternas sida -från kommunernas sida, från landstingens sida - ser till att satsa påkulturen, och det har alltså icke gjorts av den nya socialdemokratiskaregeringen. Tvärtom har man, som också framhöll, låtitosthyvelsprincipen gälla även på detta område. Jag vill påpeka att det ärenbart vpk som inte bara på kulturområdet utan över huvud taget hävdat attosthyvelsprincipen eller de 2-procentiga nedskärningarna inte kan genomförasgenerellt, utan man måste se till det politiska, man måste se till vad manskall prioritera, och dit hör alltså kulturen enligt vår uppfattning. 9JAN-ERIK () replik; HerrtalmanlJagharstor respekt för ,som jag vet är en av denna kammares filosofer. Men när jag lyssnar till honom idenna debatt erinrar jag mig några ord av : "De som talarmed förakt om filosofi har ingen aning om hur äventyrligt det är." Påannat vis kan jag inte förklara hur kan påstå att jagskulle vara ansvarig inte bara för de borgeriiga regeringarnas sexkulturbudgeter utan också på något underligt sätt för den kulturbudget som minefterträdare nu har lagt. Jag förstod inte riktigt den filosofiska tankegången. Så detta med en treårig planeringsram. Jag erinrar mig i denna kammare länge sagt att det är bara på försvarets område som vi kanha en flerårig planeringsram. Men under mina år som utbildningsministerlyckades jag få kammarens gehör för att en sådan planeringsram skall tillämpasjust på forskningsområdet. Det tycker jag var bra, och då menar jag att nästasteg skulle vara att man också på kulturområdet får en sådan möjlighet. Det gernämligen ett planeringsunderlag som man skulle behöva på den fortfarandeekonomiskt begränsade sektor som kulturlivet utgör. Jag kan förstå om inte tycker att hanhar mandat att säga detta . Men självfallet måste varje kulturpolitiker - ochnaturligtvis varje filosof - drömma just om en sådan möjlighet. 10 () rephk: bad nästan om ursäkt föratt den nya socialdemokratiska regeringen inte har kunnat åstadkomma mera iårets budgetproposition. Jag vill bara erinra om att diskussioner i samband medvalet gav klara besked om att socialdemokratin hade klart för sig hur manskulle förfara på olika områden, när man eventuellt kom i regeringsställning.Nu är det väl så att det inte har gått att infria detta. Så några ord angående den 2-procentiga nedskärningen.Självfallet är det så att det på många områden är omöjligt att fortsätta medosthyvelsprincipen. Men särskilt för de små enheterna inom kultursektorn blirdet förödande om man endast har att försöka klara institutionernaskapitalkostnader och inte får någonting över till den rörliga verksamheten.Det skulle ju bli verkligt förödande. Sedan vill jag bara säga att intesade ett ord om det värdefulla och nödvändiga i ett decentraliseratkulturutbud. Det är klart att man kan se detta från olika utgångspunkter. Förmig är det alldeles självklart att vi måste ut till människorna - vi måste ut ideras närhet med ett brett och riktigt kulturutbud. Det är där vi kan nåresultat, och det är där vi kan hjälpa människorna i ett läge då de kanskekänner andra bekymmer i sin tillvaro. För oss som har deltagit i arbetet med deverkligt decentraliserade kulturinsatserna känns det verkligen angeläget att fåunderstryka detta i en debatt som den här. Anslag tiU kulturverksamhet, m. m. 11LARS-INGVAR () replik: Först vill jag rekommendera , när detta protokoll kommer ut, noga läsa igenom vad jag har sagt ochförsöka tillgodogöra sig litet av den analys som mitt anförande representerar. Vi står ganska långt från varandra idémässigt. Med denbegreppsapparat som är tillgänglig för är det inte utan vidaremöjhgt att gå in i den typ av analys som jag gör. Jag förstår att representerar en sortsanalytiskt tänkande som utgår från ett försanthållande som är klassbundet, mendet är en mycket dålig analys, dålig också för den företagsamhet som IngridSundberg representerar. Jag kan ha respekt för de företagsrepresentanter som ien besvärlig tid, under den ekonomiska stagnationen, har oerhörda problemframför sig och från den utgångspunkt och den ställning de har tycker siguppleva att marknaden skapar svårigheter åt dem och kämpar för att överleva idenna besvärliga marknad. Men politikern uppgift är ju attförsöka ge dem en bra analys, och det är naturligtvis möjlighetatt hjälpa företagsamheten. Men med den typ av analys som gör svart till vittlyckas ni naturligtvis inte med det, ni bara förvirrar den företagsamhet som niskall hjälpa. Som sagt, jag delar era värderingar om marknaden så som niser den. Men ni talar inte om att den ser ut så. Ni skyller marknadsproblemenpå den offentliga sektorn. Jag delar de värderingar som ändock kommer tilluttryck så att säga mellan raderna. Ni ser ju att det finns problem, ni ser att Anslag till ktdturverksamhet, m. m. individerna åsamkas enorma problem, men ni skyller dessaproblem på den offentliga sektorn. Vad jag försöker säga är att den offentliga sektorn somsådan inte skapar problemen. Den offentliga sektorn är i sig skapad avmarknaden och är ett svar på marknadens krav på att någonting måste göras föratt komma till rätta med problemen. Den offentliga sektorn har ju delvis vuxitfram med hjälp av olika politiska partier, från vänster till höger, inom ramenför den OECD-marknad som vi bekänner oss till. Och den offentliga sektorn finnsju överallt, som en tillgång för marknaden för att lösa marknadens problem. Det fanns inte möjligheter att nu bemöta deandra talarna, men jag får kanske tillfälle att återkomma. 12 () replik; Jag har inte diskuterat den offentligasektorn eller svensk företagsamhet i den kulturdebatt som vi för här iriksdagen. I min förra replik begärde jag ordet för att diskutera ordet frihet,eftersom vi i moderata samlingspartiet blev hårt angripa av Lars-IngvarSörenson för vårt omhuldande av friheten som en väsentlig del avkulturpolitiken i vårt land. Jag kan inte se att det har något att göra medvare sig klasslagar, företagsamhet eller offentlig sektor. Det är här fråga om hur man begränsar friheten. Vi serfriheten i vårt land hotas av en enda sak - jag är glad att det inte är fler.Det är alltför hård statlig styrning. Det är debatten om detta hot somLars-Ingvar och jag skall föra här. Efter angreppet på oss moderater för att vi skulle taifrån socialdemokraterna deras frihetsbegrepp och deras användande av friheteni kulturpolitiken, pekade jag på att hade sagt att frihetenvar något nytt som man skulle föra fram i "nysocialismen" - jaguttrycker mig så eftersom i sitt anförande använde ordetnykonservatism i angreppet på oss. Jag står icke här föratt delta i någon form av allmänpolitisk debatt. Jag opponerar mig motangreppet för vårt värnande om friheten och vår vilja fill mångfald,mångsidighet och kvalitet i kulturutbudet. Jag kan bara konstatera attLars-Ingvar inte har kunnat bemöta de anmärkningar som jag i detavseendet gjorde i min förra replik. 13LARS-INGVAR () replik; Jag konstaterar bara att vi inte löser dessaproblem , . Det är kanske inte - när vi står så långt frånvarandra i de idémässiga frågorna - så meningsfullt att vi på fem sex minuterförsöker fördjupa den typ av debatt som skulle ta . Men vi harkanske på oss. Vi sitter i samma utskott, och vi skall ta upp de härfrågorna och diskutera frihetsbegreppen. Frihetsbegreppen har vi levt med genom historien, frånmedeltiden fram till . Men de har givits olika innebörd och kommer att gesolika innebörd efter hand som historien så att säga rullar ut sig framför oss.Frihet är inte detsamma för oss som för er. Frihet är inte detsamma förde anställda i företagen som för dem som anställer personalen. Det är denna typav diskussion som vi självfallet måste leva med och som givetvis måste föras. Inte heller nu hinner jag ta upp så mycket avdet sade. Jag skall bara koppla till IngridSundberg och . Det är inte så konstigt att en socialdemokratiskkulturminister ärver problem från en tidigare borgerlig minister. Det behöverman inte förklara filosofiskt, utan det kan förklaras i mycket reella termer. Om en budget genom tidigare regeringars försorg har blivitförsvagad och planeringsarbetet är långt gånget när en socialdemokratiskkulturminister tar över ansvaret är det självklart att det nya budgetarbetetpåverkas av detta. regerings eller regeringars budgeturholkning ochlångsiktiga planering som går in i en ny mandatperiod påverkar självfallet dennya regeringens möjligheter att under sin mandatperiod utforma en politik. Detär inte svårt att förstå, och man behöver inte, som gör,diskutera detta i filosofiska termer. Det kan diskuteras i reella termer. talade om ett decentraliserat kulturutbud. Ocksåjag är mycket intresserad av det. I statistiska bearbetning avmaterial finns det, , ganska tydliga tecken på att friaorganisationer och det som kallas folkrörelser stöds på ett helt annat sätt ide kommuner där socialdemokraterna har majoritet än i borgerligt styrdakommuner. Det är bara att ta fram den kulturstatistik som finns, läsa på ocherkänna faktum. Anslag till kulturverksamhet, m. m. 14JAN-ERIK () replik: Jag är ledsen, men det blev inte så mycketklarare när skulle förklara. - Ord är som förstoringsglas.De gör allt otydligt om de inte hjälper till att se bättre. 15 () replik; åberopar den statisfiksom tillsammans med skickat ut. Jag vill bara sägaatt denna statistik är synnerligen missvisande. Där har man gjort en bedömningutan att ta hänsyn till de realekonomiska förutsättningarna och strukturen utei kommunerna, och då får man ett statistiskt material som helt enkelt blirmissvisande. Det har vi också från påpekat i skrivelse tillkulturrådet, utan att få rättelse i denna redovisning. Jag vill därutöver säga att det självfallet är viktigt attriktlinjerna följs upp. Jag har också i mitt tidigare anförande sagtatt vi har kommit en bit på väg i fråga om ettdecentraliserat kulturutbud. är bara frågan om det hos den nya majoritetenfinns en vilja att fortsätta på denna väg ut till de många människorna. Anslag till kulturverksamhet, m. m. vice talmannen anmälde attLars-Ingvar anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägderätt till ytterligare replik. 16 (): Samhällsekonomin ställer krav på sparsamhetpå alla områden. Det är-numera-lätt att få gehör för den tesen. Många harendast en reservafion: inom min sektor är möjligheterna till besparingaruttömda, där finns ingenting mer att ta. Den som verkar på kulturområdet vill gärna tillägga:kostnaderna för kultur är så små medan innehållet är så viktigt. Och därmedunderförstås att det inte ens lönar sig att bjuda till att spara. Jag tycker det är en felsyn. Det är visserligen riktigtatt samhällets kulturkostnader relafivt sett är blygsamma: för staten någonprocent av de samlade driftsutgifterna, för landstingen ännu mindre, förkommunerna . Därför är det även i ekonomiskt kärva tider lätt att försvarade kulturkostnader som verkligen känns angelägna. Men det är ändå nödvändigt att bedriva en noggrannkostnadsbevakning och föra bort det som kan undvaras - dels som en allmänbesparingsåtgärd, dels också för att skapa trovärdighet för de satsningar manvill slå vakt om. I reservation 16 förordar de moderata ledamöterna attanslagsposten "Till regeringens disposition" för "övrigakulturella ändamål" skall utgå. Anslaget är avsett för tillfälligabidragsbehov som inte nu kan specificeras. Det är uppenbart att den här typen av pengar hör till detförsta som man skall knappa in på. På kulturområdet lika väl som inom andrasektorer i samhället får de sökande lära sig att hänga med i budgetprocessenoch få sina önskemål prövade mot andra angelägna ting. Kulturministern skall inte ha några egna nålpengar attsticka fram vid sidan om. .jKUiiC man, trots ant, viija na en oiygsani suinnialOi' uppdykaiiue tiiig skall den naturligtvis finnas hos , som haröverblick över bidragsbehoven, och inte i departementet. Jag yrkar bifall tillreservation 16. Den här frågan aktualiserar gränsdragningen mellanutbildningsdepartementet och . Där försiggår ett dubbelarbetesom drar onödiga kostnader. Särskilt påfallande är detta i fråga om budgetberedningen.I prövas en rad framställningar som lika gärna kunde gå direkt tilldepartementet. Jag tänker på stora fristående enheter som riksmuseum. Operanoch Dramatiska teatern, för att ta ett par exempel. Endast om institutionerna låter sig nöjas medhuvudförslagets minus slipper de gå omvägen över . Det vorebättre om koncentrerade sig på sina egna anslag och de medel somman mer konkret hanterar. Vi måste se till att kulturlivet inte byråkratiseras ochatt pengar inte administreras bort. I reservationerna 5 och 12 understryksdetta, och anslaget till föreslås begränsas med . Jagyrkar bifall till dessa reservationer. Med anledning av ett yrkande i den moderata motionen 1330gör utskottet ett tillkännagivande angående betydelsen av en politiskförankring i styrelse. Det är utmärkt att utskottet enats om dennamarkering. Den insyn i kulturpolitikens praktiska tillämpning som politisktansvariga personer på det sättet kan få är av stort värde. Reservation 9 gäller arbete med projektetKultur i närmiljö. har valt en annan mofivering tillavslagsyrkandet på den socialdemokratiska motionen 2151 än majoriteten iutskottet. Det sammanhänger med vår syn på , men till dendebatten återkommer vi . Jag yrkar bifall tillreservation 9. Jag övergår nu till en helt annan fråga, nämligenriksantikvarieämbetets uppdragsverksamhet. I budgetpropositionen anförföredragande statsråd följande: "Principerna för regleringen avriksantikvarieämbetets uppdrags verksamhet har varit oförändrade . har formerna för uppdragsverksamheten på andra statliga områden successivt förändrats. Statlig uppdragsverksamhet präglas av självfinansiering till alla delar. Med detta menas att uppdragsgivarna löpande finansierar alla kostnader som uppkommer på grund av uppdraget. Anslagstekniskt kommer detta till uttryck genom att uppdragsverksamheten anvisas över ett 1 000-kronorsan- slag med en rörlig kredit hos ." Efter en del ytterligare resonemang förklarar statsrådetatt uppdragsverk--samheten vid fr. o. m. budgetåret1983/84 skall ha samma finansieringsform som huvuddelen av övriguppdragsverksamhet. Så långt är allt gott och väl. Men så kommer det märkliga,och jag citerar på nytt: "De taxor som tidigare tillämpats har inte inneburittotal kostnadstäck-ning. Ett ackumulerat underskotthar uppstått i verksamheten. I fortsättningen bör taxorna utformas så att dedels täcker de totala kostnaderna för nya undersökningar, dels successivtfinansierar en avveckling av det uppkomna underskottet." Tanken är således att inte allsskall sätta en taxa som innebär kostnadstäckning. Man skall i stället ta ut ettöverpris som gör att framtida uppdragsgivare tvingas betala kostnader som i detförflutna har uppstått vid undersökningar, utförda för helt andrauppdragsgivare. Detta kan inte kallas annat än befängt. Dels är detuppenbart obilligt med ett sådant överuttag, dels måste förfarandet rubbatilltron till statliga myndigheters taxesättning. I stället för att enkelt konstatera att regeringen härhuggit i sten försöker utskottet smita undan denna viktiga frågeställning genomatt hoppas att det balanserade underskottet skall betas av under så långtidsrymd att taxorna endast blir marginellt påverkade av förfarandet - som omdet skulle ändra en felaktig princip. Vidare uppger utskottet att förfarandetinte är något avsteg Anslag till kulturverksamhet, m. m. Anslag till kulturverksamhet, m. rn. från hitintills tillämpad praxis i andra, likartade fall.Det låter högst intressant. Jag är tacksam om utskottets talesman kan redovisa vad mangrundar detta påstående på. I vilka andra sammanhang har framtida uppdragsgivaresystematiskt tvingats betala ett överpris för att täcka ett ackumuleratunderskott i tidigare verksamhet? Jag yrkar bifall till reservation 48, som innebär attdetta överuttag avvisas. Övriga, ej diskuterade moderata reservationerblir behandlade av kommande talare, och jag vill med detta yrka bifall tillsamtliga. 17STINA (): Jag skall uppehålla mig vid den del iutskottsbetänkandet som behandlar centermotionen 1334 i vad avser denomfördelning av medel från central nivå till regional och lokal nivå som viföreslår. Kulturpolitikens decentraliseringsmål skall enligt vår mening ges enframskjuten plats i den statliga kulturpolitiken. Den centrala dominans och destora skillnader i fråga om ekonomiska insatser som fortfarande råder mellanolika delar av landet måste vi försöka komma till rätta med. Ett kulturliv i olika delar av landet med mångfald, breddoch kvalitet behöver institutioner, organisationer, fria grupper och enskilda.Och det behöver såväl professionella kulturarbetare som amatörer. Ikulturpolitiken måste en ökad vikt läggas vid att stimulera kulturlivet ävenutanför kulturinstitutionerna. Mer verksamhet bör ske i uppsökande form ibostadsområden, på arbetsplatser, sjukhus, vårdhem och skolor. Vidare börinstitutionsverksamheten mer än inriktas på aktivt kontaktsökande ochpå att nå ut till fler människor. Precis som sagts här i debatten är barnen en storoch viktig pULiiigrupp. LjCt ar ytterst angCiagct att uen satsriin£ som gjortsunuer senare år på teater-, dans- och musikföreställningar för barn fårmöjlighet att fortsätta och också öka i omfattning. Det handlar om ständigt nyaårskullar med samma behov av upplevelser av det slag teatern ger.Föreställningarna äger numera ofta rum under sådana former att publikenintegreras i föreställningen, vilket ger en möjlighet till medskapande ochaktivitet som barnen har särskild glädje av. Med den utsatta situation barn och ungdomar har i detkommersialiserade fritidssamhället är barnteaterns aktiverande roll av mycketstort värde. Ett ökat samarbete mellan teaterinstitutioner, barnteatergrupper,skola och föreningsliv bör ske för att alla barn skall få uppleva teater ochäven ges möjligheter att själva agera. Särskilt i de delar av landet däreftersläpningen är stor på barnteaterområdet är snai"ainsatser nödvändiga. Decentralisering innebär inte att den roll som exempelvisinstitutionerna och Operan har som blidare och förmedlare avverksamhet med hög kvalitet utesluts. Dessa institutioner utgör ett väsentligtinslag i vårt lands kulturliv. De centrala institutionernas verksamhet bördärför nå ut till fler människor, t. ex. genom ett ökat samarbete medtelevisionen, även om det i dag är en litet krånglig procedur. Turnéverksamheten har också visat sig lyckosam. Där villjag gärna ge de centrala institutionerna ett erkännande, eftersom de mångagånger fått spela under skäligen enkla förhållanden. Kulturpolitiken måste också syfta till ett samspel mellande många "parterna" i kulturlivet. Här behövs de tunga centralainstitutionerna men också i minst lika hög grad institutionerna ute i landetoch kulturlivet utanför dessa. Det är ett känt faktum att medborgarna i ekonomiskt kärvatider söker sig till kulturella upplevelser. i det perspektivet är detangeläget med en i hela landet jämnare fördelning av stödet. I årets budgetproposition föreslås en fortsatt utbyggnad,av det regionala stödet på teater-, dans- och musikområdet i mindreutsträckning än föregående år. mäts stödet i antalet grundbelopp, vilka isin tur fördelas mycket olika mellan länen och mellan olika kulturformer. Deträcker då inte med att rättvist söka fördela en mindre årlig ökning av antaletgrundbelopp. Det framstår som nödvändigt att söka andra vägar, t. ex. - som viföreslagit -att inom stödets ramar åstadkomma en omfördelning som medför attytterligare stöd kan komma områden med i dessa avseenden mindre utvecklatkulturliv till del. I budgetpropositionen föreslås att till Operan ochDramaten skall ges ett anslag på drygt 198 milj. kr. Regionala och lokalateater-, dans- och musikinstitutioner samt de fria teater-, dans- ochmusikgrupperna skall tillhopa erhålla 207 milj. kr. Vi har den uppfattningenatt 1 milj. kr. från de centrala anslagen borde överföras till de regionala ochlokala anslagen. En möjlighet är att skärpa intäktskraven för Operan ochDramaten, vilket tidigare i debatten berört. Med det anförda yrkar jag bifall tillreservation nr 6. De högre biljettintäkter vi förordar utgör inte någonringaktning av den verksamhet som bedrivs vid Operan och utan ärsnarare ett bevis på att den publikuppskattning som kommer institutionerna tilldel på ett mer omfattande sätt kan bidra till verksamheternas finansiering. Jagyrkar också bifall till reservation nr 22 i vad avser medelsberäkningen förOperan och samt till följdreservationerna 29, 33 och 36. Anslag kulturverksamhet, m. m. 18CARL-HENRIK (vpk): Debatten här har i mycket blivit endebatt om anslag till olika kulturella ändamål, om pengar och om detillgängliga pengarnas otillräcklighet. Det är synd därför att det skymmer bortvad debatten egentligen borde handla om men som begränsats till vissa ansatser.Jag vill hävda att en debatt om kulturen och kulturpolitiken måste ha enprincipiellt annan uppläggning och form än en debatt om, låt mig säga, trafikenpå våra järnvägar, för att anknyta till gårdagens tema. Därmed intet ont sagtom vare sig järnvägar eller pengar. Järnvägsnätet vill jag ha bevarat, ochpengar vill jag anslå till olika kulturändamål. Och jag är självfallet medvetenom att en fördelning måste ske och. att ibland val och prioriteringar måstegöras. Anslag till kulturverksamhet, m. m. Men ändå - kultur är någontingannat än järnvägar, industrier och skatter. Jag säger inte det för att detta är"min" sektor, för att anknyta till en föregående talare, utan därföratt sammanhangen är sådana. Kultur är en förutsättning för det mänskliga livet,för att det skall vara mänskligt. Självfallet växlar kultursynen hos olika klasser ochgrupper och under olika tidsepoker. Det fanns då den framväxandeborgarklassen var kulturens bärare i den meningen att den frikostigtunderstödde både experiment och revolt inom konst, litteratur och dramatik.Denna kulturgärning var någonting helt annat än den verksamhet som inteens har ett svenskt namn utan brukar kallas sponsorverksamhet. Denna är ett led i den pågående kommersialiseringen avkulturen, som är ett dödligt hot mot all levande skapande verksamhet. En hårdmonopolkapitalistisk styrning skapar ju ingen frihet för kulturen. Det ser viom vi blickar ut i samhället . Den ledande borgerliga kultursynen - jag erkänner att detfortfarande finns undantag bl. a. här i ' - betraktar kulturen som enunderhållnings- och förströelsevara. Man talar om kulturkonsumtion ochkulturkonsumenter. Kulturvarornas produktion och distribution har enligt dettabetraktelsesätt två syften. Det ena är att dra in vinster åt producent ochdistributör. Det andra är att påverka människorna på ett sätt som passarborgerlighetens ideologiska och politiska intressen. Pornografi, sadism, våldspropagandaär viktiga inslag i denna massproduktion av förmenta kulturvaror.Arbetarklassen och arbetarrörelsen måste ha en annan syn på kulturen och dessbetydelse. Kultur innebär för dem kamp och erövring, svårigheter och derasövervinnande, ett berikande av människan som utvidgar hennes sfär ochförbättrar hennes kvalitet. Kulturen innebär erövring av kunskap och av nyamöjligheter. Jag vill gärna citera i det här sammanhanget, eftersomhan i sin stora genomgåendeiCma nar Cn par aruciar- grabbarskamp för kunskap och kultur. skriver så här: