prop · G603145 · 1982-12-31 00:00:00 — om vissa skogspolitiskaåtgärder, m.m.; Regeringenföreslår att antaga de förslag som har tagits upp i bifogade utdragav regeringsprotokoll. Ipropositionen föreslås att det i skogsvårdslagen införs en allmän skyldighetatt avverka en del av den skog som är slutavverkningsmogen och att gallra yngreskog. Förslaget syftar till att förmå de passiva skogsägarna att avverka.Vidare föreslås att det skall finnas en skogsbruksplan för alla skogsfastigheter.Genom planen får skogsägaren god kännedom om förhållandena på sinskogsfastighet och om de skogsbruksåtgärder som behöver vidtas. De nyabestämmelserna i skogsvårdslagen föreslås träda i kraft den Ijuli 1983. Vidareföreslås en ny lag om förbud mot spridning av bekämpningsmedel över skogsmark.Den föreslagna lagen avses ersätta den nuvarande lagen (1982:242) om spridningav bekämpningsmedel över skogsmark. Enligt förslaget får kommunen möjlighet atttotalförbjuda användningen av lövbekämpningsmedel inom de områden som kommunenbestämmer. Förslaget innebär att förbudet mot spridning av bekämpningsmedelgäller även inom övriga områden i kommunen. Men i fråga om dessa områden får skogsvårdsstyrelsenmöjlighet att medge undantag från spridningsförbudet. Lagen föreslås träda ikraft . Ipropositionen tas vidare upp vissa anslagsfrågor för /84. Bl.a.föreslås få medel till nya avverkningsberäkningar ochskogsvårdsstyrelserna till ökad information, rådgivning och tillsyn i syfte attfrämja avverkningen. 1982/83:145 2 Lag om ändring i skogsvårdslagen (1979:429) Härigenom föreskrivs i fråga om skogsvårdslagen (1979:429)dels att 9, 14 och 27 §§ skall ha nedan angivna lydelse, dels att i lagen skallinföras en ny paragraf, 21 a §, samt närmast före 21 a § en ny rubrik av nedanangivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Röjning av plantskog eller ungskog skall ske, när skogenär så tät ellerav sådan beskaffenhet i övrigt att produktionen av värdefulltvirke väsentligt hämmas. Om skogen är nära gallringsbar ålder, fårskogsvårdsstyrelsen i särskilda fall medge att röjningen ersätts med tidiggallring. GaUring av skog skall ske, när skogen är så tät attproduktionen av värdefuUt virke väsentUgt hämmas. 14 § Skogsmarkens ägare svarar för Skogsmarkensägare svarar för att slutavverkning bedrivs så att en att slutavverkningbedrivs / lämpUg jämn åldersfördelning av skogen på omfattning så att en jämn åldersför- hans brukningsenhet främjas. delningav skogen på hans bruk- Regeringen eller myndighet som Regeringeneller den myndighet regeringen bestämmer meddelar fö- som regeringen bestämmermedde- reskrifter om hur stor andel av en lar föreskrifter om hur stor andel av brukningsenhets skogsmarksareal en brukningsenhets skogsmarksar- som eller eljest får eal som högst får slutav verkas un- slutavverkas. der och om hur stor andel av arealen som måste slutav-verkas under perioden.Sistnämnda andel får inte överstiga hälften av den andel som det är tiUåtet attslutavverka. får i särskilda fall medge undantagfrån första stycket. För varje brukningsenhet skall finnas en skogsbruksplanmed riktUnjer för skogens skötsel på enheten. Planen skall upprättas enligtföreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer. somregeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från första stycket. Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1. bryter mot föreskrift som har meddelats med stöd av 8§ första stycket eller 20 § första stycket, 2. bryter mot 12 § eller 13 § första stycket, 3. bryter mot den avverkningsbegränsning som avses i 14 §, 4. bryter mot 19 § första stycket eller mot föreskrift om avverkning som har meddelats med stöd av 19 § andra stycket, 5. bryter mot avverkningsförbud som avses i 25 §, 6. underiåter att fullgöra anmälningsskyldighet som har föreskrivits med stöd av 17 §, 7. underlåter att iaktta föreläggande eller bryter mot förbud som har meddelats för att föreskrift enligt 21 § skall efterlevas. Tillböter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1. brytermot föreskrift som har meddelats med stöd av 8 § första stycket eller 20 § förstastycket, 2. bryter mot 12 §, 13 § första stycket eller 14 § första stycket. 3. bryter mot 19 § första stycketeller mot föreskrift om avverkning som har meddelats med stöd av 19 § andrastycket, 4. bryter mot avverkningsförbud somavses i 25 §, 5. underiåter att fullgöra anmälningsskyldighetsom har föreskrivits med stöd av 17 §, 6. underiåter att iaktta föreläggandeeller bryter mot förbud som har meddelats för att föreskrift enligt 21 § skallefterievas. Iringa fall döms ej till ansvar. Harflera medverkat till gärning som avses i första stycket gäller 23 kap. 4 och 5 §§brottsbalken. Den som har överträttvitesföreläggande eller vitesförbud döms inte till ansvar enligt denna lag förgärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. Denna lag träder i kraft den 1juli 1983. Regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer får föreskriva de avvikelser från lagen som kanbehövas med hänsyn till övergångssvårigheter som kan föranledas av den genomlagen införda skyldigheten att gallra skog. Lagom spridning av bekämpningsmedel över skogsmark 1 § Spridning över skogsmark avbekämpningsmedel, avsedda för bekämpning av lövsly, är förbjuden. Detsammagäller användningen av metoder där enskilda trädstammar behandlas medbekämpningsmedel. 2 § får, ominte annat följer av 3 §, medge undantag från 1 § om kravet enligt 1 §skogsvårdslagen (1979:429) i fråga om aterväxt 1982/83:145 4 avskog inte rimligen kan tillgodoses genom röjning med mekaniska metoder. Vidbedömningen skall hänsyn tas till skogsmarkens läge och beskaffenhet,skogsbeståndets sammansättning, arbetarskyddet och tillgången på arbetskraft. Ettmedgivande om undantag skall förenas med de villkor som behövs till skydd förnaturmiljön. 3 § Kommunfullmäktige kan beslutaatt undantag enligt 2 § inte får medges i fråga om områden inom kommunen, omdetta framstår som påkallat med hänsyn till områdets betydelse förfriluftslivet, naturvården, den lokala befolkningens trivsel eller annatkommunalt intresse. 4 § fårmedge undantag från 1 §, om det behövs för vetenskaplig prövning. 5 § Särskilda bestämmelser finnsom registrering av bekämpningsmedel och om medlens användning. 6 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhetbryter mot 1 § eller åsidosätter villkor som har meddelats vid medgivande avundantag enligt 2 eller 4 § döms till böter eller fängelse i högst . 7 §Skogsvårdsstyrelsens beslut enligt denna lag får överklagas hos genom besvär. Beslutav eller produktkontrollnämnden får överklagas hos regeringengenom besvär. Dennalag träder i kraft då lagen (1982:242) om spridning avbekämpningsmedel över skogsmark skall upphöra att gälla. Undantag som meddelatsenligt 3 § sistnämnda lag eller motsvarande äldre bestämmelser skall gälla ävenefter den nya lagens ikraftträdande. Föreden får undantag enligt 2§ inte medges, om inte kommunfullmäktigedessförinnan har prövat den fråga som avses i 3 §. Lagom ändring i lagen (1982:242) om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark Härigenomföreskrivs att 1 § lagen (1982:242) om spridning av bekämpningsmedel överskogsmark skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarandelydelse ' Föreslagen lyddse 1§ Spridning över skogsmark av be- Spridning över skogsmark av be kämpningsmedel, avsedda för be- kämpningsmedel, avsedda för be kämpning av lövsly, är förbjuden. kämpning av lövsly, är förbjuden. Med spridning av bekämpningsme- Med spridning av bekämpningsme del avses enligt denna lag inte me- del avses enligt denna lag även me toder där enskilda trädstammar be- toder där enskilda trädstammar be handlas med bekämpningsmedel. handlas med bekämpningsmedel. Dennalag träder i kraft efter den dag, då lagen enligt uppgift på den harutkommit från trycket i . Prop.1982/83:145 5 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden I. Carisson, , ,, , , , , , ,, , , , , R. , , Propositionom vissa skogspoliliska åtgärder, m.m. Vårtland befinner sig i ett allvariigt ekonomiskt läge. Den svenska ekonomin harförsvagats . I det ekonomisk- politiska program som regeringenpresenterade (prop. 1982/83:50) betonades bl. a. behovet avomedelbara och kraftfulla åtgärder i syfte att öka produktionen och trygga denfulla sysselsättningen. En viktig del av den ekonomiska politiken är att skapabalans i vår ekonomi och minska behovet av att låna i utlandet. Ett nödvändigtled i detta arbete är att stärka och utveckla den industriella basen för vårekonomi. Denviktigaste förutsättningen för att långsiktigt kunna förbättra statsfinansernaär att den ekonomiska tillväxten förbättras. För att detta skall bli möjligtmåste våra resurser utnyttjas så effektivt som möjligt. Kraftfulla åtgärdermåste vidtas för att bättre utnyttja landets egna råvaror och öka vårproduktion inom bl. a. skogsindustrin. Inyss nämnda proposition om vissa ekonomisk-politiska åtgärder m. m. aviseradesmot bakgrund härav särskilda åtgärder i syfte att trygga skogsindustrins råvarubehov.Jag avser att nu ta upp dessa frågor. I sammanhanget tar jag även upp fråganom användningen av bekämpningsmedel i skogsbruket. Regeringenbeslöt att inhämta lagrådets yttrande över följande inomjordbruksdepartementet upprättade lagförslag, nämligen 1. lagom inbetalning på avverkningskonto, 2. lag om ändring i skogsvårdslagen (1979:429), 3. lag om spridning avbekämpningsmedel över skogsmark. 1982/83:145 6 4.lag om ändring i lagen (1982:242) om spridning av bekämpningsmedel överskogsmark. Förslagettill lag om inbetalning på avverkningskonto bör inte nu läggas fram förriksdagen. Förslaget bör arbetas om. I sammanhanget bör även prövas alternativaåtgärder avsedda att öka insatserna från de passiva skogsägarnas sida iskogsvård och för virkesförsörjningen. Tillprotokollet i detta ärende bör som bUaga I fogas de övriga remitterade lagförslagenoch som bilaga 2 lagrådets yttrande i de delar som gäller dessa förslag. Jagåterkommer till lagrådets yttrande i specialmotiveringen till förslaget tilllag om ändring i skogsvårdslagen (14 §) och förslaget till lag om spridning avbekämpningsmedel över skogsmark (2 och 3 §§). Utövernu angivna lagstiftningsfrågor tar jag upp vissa anslagsfrågor för budgetåret1983/84. 2 Allmän motivering 2.1 Skogspolitiken Skogsbruketoch skogsindustrin är en av våra viktigaste exportnäringar.Skogsnäringen har, jämfört med andra näringar, utomordentligt godaförutsättningar att genom export medverka till en förbättrad balans i våra utrikesbetalningar.Detta förhållande är en av utgångspunkterna i den skogspolitik som lades fastav (prop. 1978/79:110, JoU 1978/79:30, rskr 1978/79:387).Enligt de då fastlagda riktlinjerna för skogspolitiken måste skogsnäringenverka i överensstämmelse med de övergripande samhällsekonomiska målen och isamspel med andra samhällssektorer. Det slogs fast att skogen är en nationelltillgång som skall utnyttjas för samhällets bästa. Skogens betydelse förlandets ekonomi och välstånd motiverar att. skogsmarken som produktionsresurstas till vara på bästa sätt. Målet för skogspolitiken är mot bakgrund härav envaraktig, hög och värdefull virkesavkastning under hänsynstagande tillnaturvårdens och andra allmänna intressen. Underöverskådlig tid kommer det huvudsakliga ekonomiska utnyttjandet av våra skogaratt vara inriktat mot att tillgodose skogsindustrins råvarubehov. Det är därförnödvändigt att leveranserna från skogen, med beaktande av den långsiktigaprincipen om hushållning, sker i sådan omfattning att vi kan utnyttjaefterfrågan på skogsindustriprodukter på bästa sätt. Så har inte varit falletunder den senaste högkonjunkturen. till denandra hälften sjönk sålunda de genomsnittliga årliga avverkningarna från 71milj.m'sk(skogskubikmeter) till 57milj. msk, dvs. Genom brister i virkesleveransernakunde den svenska skogsindustrin inte utnyttja avsättningsmöjligheterna fulltut under högkonjunkturåren 1979 och 1980. 1982/83:145 7 marknadsandelar,förlorade arbetstillfällen och minskade valutainkomster. Enbart importen avrundvirke och flis uppgick enligt statistik till ett värdeav ca . av ett sammanlagt bytesbalansunderskott av 14.6miljarder kr. Härtill kommer försvagad ekonomi för de berörda företagen. Denförlängda lågkonjunkturen har medverkat till ytterligare utslagning avenskilda företag vilket orsakar förluster av arbetstillfällen i bygder därarbetslösheten redan är besvärande. Ett ökat utbud av virkesråvara måste säkrasinför nästa konjunkturuppgång så att inte skogsindustrins möjligheter attmedverka i ansträngningarna att få balans i vårt lands ekonomi skall minskaytterligare. Innan jag går närmare inpå de åtgärder som enligt min mening måste vidtas för att förbättra virkesförsöijningenvill jag ta upp frågan om skogsproduktionens omfattning och därmed vilkenårlig avverkning som den fastlagda skogspolitiken medger. Denna frågabehandlades ingående i prop. 1981/82:177 om ändring i skogsvårdslagen(1979:429), m.m. Föredraganden redovisade då de nya beräkningar som virkesförsöijningsutredningenhade presenterat i sitt betänkande (SOU 1981:81) Skogsindustrins virkesförsörjning. Jagvill först betona det principiella ställningstagande som gjordes i 1979 årsskogspolitiska beslut, nämligen att något detaljerat skogsproduktionsprogrameller någon exakt avverkningsnivå för framtiden inte bör läggas fast. Dettaställningstagande grundar sig på insikten om behovet att kunna göra justeringarefter hand som förutsättningarna förändras. Jag vill emellertid erinra om attdet skogspolitiska beslutet inte förutsätter någon minskad skogsproduktion. Istället skall strävan vara en ökad produktion både kvantitativt ochkvalitativt. I det längre perspektivet kommer de stora insatserna påskogsproduktionsforskning att få betydelse. I samma riktning verkar de skärptabestämmelserna skogsvårdslag. Även i det kortareperspektivet ger riktlinjerna för skogspolitiken möjligheter att öka utbudetav virke från skogen. Ställningstagandena skogspolitiska beslutinnebar bl. a. att hänsyn skulle kunna tas till konjunkturväxlingarna förskogsindustrin. Den långsiktiga hushållningen med våra skogar äventyras integenom att man tillåter vissa variationer kring den genomsnittligt lämpligaavverkningsnivån. Sådana variationer är för övrigt ofta önskvärda även settfrån den enskilde skogsägarens synpunkt. Detftnns ytterligare en fråga med anknytning till den framtida skogsproduktionenoch dess avkastning som har intresse i sammanhanget. Det gäller frågan om hurstor del av avkastningen som inte blir fillgänglig till följd av bl. a.hänsynstagande till naturvårdens intressen samt tekniska och biologiskabegränsningar. redovisade en överslagsmässigberäkning av dessa begränsningar. Det fmns anledning att framhålla att en sådanberäkning givetvis är osäker. Bedömningar av det här slaget liksom debedömningar i övrigt som ligger till grund för långsiktiga prognoser måstesjälvfallet värderas och omprövas fortlöpande. 1982/83:145 8 visarinte minst de senaste uppgifterna från riksskogstaxeringen om en ökad skogsfillväxt.Det är uppgift att göra dessa omprövningar inom ramen för denprognosverksamhet som på mitt förslag infördes . Jag återkommer i detföljande till de avverkningsberäkningar som behövs i anslutning härtill. Vadsärskilt gäller naturvårdsfrågorna kan intensifierade insatser för ett aktivtskogsbruk och därmed också för en ökad avverkning naturiigtvis i vissa fallinnebära risk för konflikter med naturvårdens intressen. Jag är därförangelägen att framhålla att stor hänsyn skall tas till naturvårdssynpunkternavid utformningen och fillämpningen av olika åtgärder som syftar till att fåtill stånd ett mera aktivt skogsbruk. Det är möjligt att förena de skogspolifiskakraven med ett fillgodoseende av naturvårdsintressena. Avvad jag nu har redovisat om skogsproduktionen följer att det inte bör rådanågon tvekan om möjligheterna att i det korta perspektivet avverka fillräckligtmed virke för att tillgodose den nuvarande skogsindustrikapacitetens behov.Jag avser då behovet även i en högkonjunktur med högt kapacitetsutnyttjande. Ensådan avverkning äventyrar enligt min bedömning inte den långsiktiga skogsprodukfionen.Snarare är det så att avverkningsmöjligheterna kommer att öka allteftersom effekfivareskogsvårdsåtgärder ger resultat. En slutsats av minredogörelse för skogsproduktionens möjligheter i vårt land är, att vi inte pånytt får tillåta oss att hamna i en bristsituation när det gällerskogsindustrins råvaruförsörjning. Med den avverkningspotenfial vi har är detoförsvarligt att importera virke till höga priser för att något så när kunnautnyttja avsättningsmöjligheterna för skogsindustriprodukter. Inte heller kanvi på nytt fillåta oss att mista stora exportinkomster och försvagaskogsnäringens vikfiga roll för sysselsättning och regionalpolifik av denanledningen att avverkningsmöjligheterna inte utnyttjas fullt ut. Deåtgärder som på förslag av de närmast föregående regeringarna har vidtagitsunder i syfte att öka utbudet av virke har inte gett deeffekter som var avsedda. Det har nästan uteslutande varit fråga om attekonomiskt stimulera sådana åtgärder i skogsbruket som visseriigen är arbetskrävandemen som ger obetydliga virkesvolymer i utbyte. I vissa fall harstimulansåtgärderna gett effekter motsatta de avsedda, i andra fall har denenda elTekten varit ett ökat ekonomiskt överskott för skogsägaren. Enligtmin mening är det nu hög fid att vidta effektiva åtgärder för att ökavirkesutbudet. Det är nödvändigt att avverkningarna ökar i sådan omfattning attdet vid en kommande högkonjunktur för skogsindustrin inte skall behöva görasnågra produktionsbegränsningar till följd av virkesbrist. Utgångspunkten förmina förslag i det följande är skogspolitiska beslut. Av det beslutetföljer att skogen och skogsmarken är en viktig nationell resurs. Det är ettsamhällsintresse att den utnyttjas rationellt och riktigt. Av tradition är deti vårt land inte markägaren ensam som bestämmer över utnyttjandet av dennaviktiga natunesurs. 1982/83:145 9 lagstiftningoch andra åtgärder reglerat detta utnyttjande sedan mycket lång tid tillbaka.Senast skogsvårdslag sägs att skogen och skogsmarken skall skötas såatt den varaktigt ger en hög och värdefull virkesavkastning. De allra senasteåren har visat att det fordras ytterligare åtgärder från samhällets sida föratt alla skogsägare skall leva upp till den bestämmelsen. Deförslag somjag redovisar i det följande berör i huvudsak skogsvårdslagen. Somjaghar angett inledningsvis avser jag att senare återkomma till regeringen medförslag till ytterligare åtgärder för att förmå de passiva skogsägarna att ökainsatserna för avverkning och skogsvård. Enligtmin mening bör det krävas att det för alla skogsfastigheter av betydelse finnsen skogsbruksplan. En sådan plan är en förutsättning för ett aktivt skogsbruk ifråga om både skogsvård och avverkning. Skogs-bniksplanen ger ägaren tillfastigheten den grundläggande informafionen om fastigheten och om hursamhällets krav i det enskilda fallet lämpligen bör tillgodoses. Utan en skogsbruksplankan dessa krav ofta te sig meningslösa eller alltför abstrakta. Mångaskogsägare sköter sin skog väl och avverkar i rimlig omfattning därför attskogen är betydelsefull för deras sysselsättning och försöijning. För andra ärskogsfastigheten enbart ett objekt för kapitalplacering. Skilda förutsättningari fråga om ekonomiskt beroende av fastigheten spelar sålunda en stor roll.Enligt min mening är det med hänsyn härtill och mot bakgrund av vad jagframhållit i det föregående om behovet av en ökad avverkning nödvändigt attkomplettera skogsvårdslagen med en bestämmelse om skyldighet att slutavverka.Denna bestämmelse skall garantera en viss minimiaktivitet hos alla skogsägare.Även om bestämmelsen skall gälla alla skogsägare kommer de allra flesta inteatt i praktiken beröras av den eftersom de normalt uppfyller det tilltänktakravet, ofta med god marginal. I det avseendet kommer den således att ha sammakaraktär som övriga bestämmelser i skogsvårdslagen. Som jag kommer att utvecklanärmare i det följande kommer en bestämmelse av detta slag att få betydelse intebara för virkesutbudet i det kortare perspektivet. Den kommer också att främjaen jämnare åldersfördelning hos skogen och därmed en hög och varaktigavkastning. En bestämmelse utformad på det sätt jag föreslår behöverkompletteras med en skyldighet att gallra yngre skog. Denstarka ägosplittring som karakteriserar skogarna i stora delar av vårt landutgör ett väsenfligt hinder för ett aktivt skogsbruk. Några förslag för attavhjälpa detta problem lägger jag inte fram . Av den närmare redogörelse jagkommer att ge i det följande framgår emellertid att vissa åtgärder bör kunnavidtas inom de allra närmaste åren. Det stafiiga ekonomiskastödet till skogsbruket är ett viktigt medel i skogspolitiken. Bl.a. ger detmöjligheter till extra skogsvårdsinsatser för framtiden i områden med sämreförutsättningar för skogsproduktion. I dessa områden har oftast skogsnäringenavgörande betydelse för syssel-tl 1982183. Prop.1982/83:145 10 Enligt min mening finns det ett starkt behov av att förenklabidragssystemet. a. bör överlappande bidragsformer mönstras ut och mindreangelägna och ineffekfiva bidrag avskaffas. Defrågor jag tar upp i det följande har varit föremål för livlig diskussion sedanett par år tillbaka. Förslaget om avverkningsskyldighet har remissbehandlatstidigare och remissyttrandena har redovisats för (prop. 1981/82:177).Jag har inför utformningen av mina förslag haft överläggningar med företrädareför olika sektorer inom skogsindustrin och skogsbruket samt med företrädare förfackliga organisationer. Jag har vid överläggningarna funnit att det allmäntbland dessa företrädare finns enighet om behovet av åtgärder av ungefär detslag jag nu föreslår. Ett genomgående önskemål har bl. a. varit en strikttillämpning av skogsvårdslagstiftningen. Men också behovet av stadga iskogspolitiken har betonats. För egen del anser jag att detta är viktigt. Demedel jag här förordar kommer enligt min mening att utgöra väsentliga bidraghärtill. Jaggår nu över till att redovisa mina förslag mera i detalj. En skogsbruksplanär en beskrivning i ord, siffror och bild av en skogsfastighets eller brukningsenhetsutseende och behovet av åtgärder på den. Skogsbruksplaner har upprättats sedanlång tid tillbaka och deras innehåll varierar starkt med ålder och konstruktör.De planer som har tillkommit skogspolitiska beslut har fått enenhetligare utformning. Det beror bl. a. på att statsmakterna har ställt somvillkor för att statsbidrag till skogsvård skall lämnas att skogsbruksplanupprättas enligt föreskrifter som meddelar. Skogsbruksplanenär inte någon exakt beskrivning av hur och när skogsvårdsåtgärder ochavverkning skall göras. En anledning härtill är att planen med hänsyn bl. a. fillkostnaderna för den bör kunna utnyttjas . Under denna fidsker lätt sådana opåräknade förändringar att en plan med ett exakt programskulle förlora sitt värde helt eller delvis. Det åtgärdsbehov som anges iplanen är därför i stor utsträckning rekommendafioner hänförliga till vissatidsperioder. Frånsocialdemokratiskt håll har man krävt att alla skogsfastigheter avbetydelse skall ha en skogsbruksplan. Det är nu dags att detta kravförverkligas. Jag föreslår därför att det i skogsvårdslagen införs en särskildbestämmelse med innebörden att det för varje brukningsenhet skall finnas en skogsbruksplanmed rikfiinjer för skogens skötsel på enheten. Planen bör upprättas enligtföreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer. Det innebär att statsmaktema skall lägga fast de minimikrav som börställas på skogsbruksplanen i fråga om innehåll och kvalitet. Minimikravet ifråga om en skogsbruksplans innehåll bör vara att den skall beskriva brukningsenhetenpå sådant Prop.1982/83:145 11 sättatt skogsägaren utan svårighet kan tillämpa skogsvårdslagens avverknings- ochskogsvårdskrav på de olika delarna av enheten. Vidare är det lämpligt att debegränsningar i utnyttjandet av brukningsenheten som eventuellt gäller medanledning av förordnanden enligt naturvårdslagen anges i planen.