prop · G60319 · 1982-12-31 00:00:00 — Om en fullmäktige ärjävig enligt 19 § eller 77 § LFS får ett ärende handläggas även om de somdeltar i beslutet inte uppgår till det föreskrivna antalet. Kyrkofullmäkfigefår bestämma att en interpellation får besvaras även om antalet närvarande ärlägre än hälften resp. två tredjedelar. Kommunfullmäktige får enligt 2 kap. 12 § KL handläggaärenden endast om mer än hälften av ledamöterna är närvarande. Fullmäktige kandock föreskriva att interpellafioner och frågor får'besvaras även om antaletnärvarande är lägre. Om en ledamot är förhindrad att delta i handläggningen avett ärende på grund av jäv, får det behandlas av fullmäktige, även om antaletdeltagare då är lägre än det föreskrivna. 1982/83:19 108 Utredningen anser att erfarenheterna från de beslutandeorganen inte har visat några påfallande olägenheter med den nuvarandebeslutförhetsregeln. Problem kan dock tänkas uppstå för beslutande organ iförsamlingar där suppleanter inte finns att tillgå. Utredningen anser detemellertid vara befogat att markera önskemålet att största möjliga antalledamöter bör delta i sammanträdena genom att ha en regel om beslutförhet i dennya lagen. Beslutförhetsregeln tas upp endast av i ,som förespråkar ett obligatoriskt suppleantsystem och därför anser att det förbeslutförhet måste krävas att minst två tredjedelar av ledamöterna ärnärvarande. Bestämmelserna i denna paragraf om beslutförhet har ienlighet med utredningens förslag helt anpassats fill 2 kap. 12 § KL. Jag villerinra om att jag i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4) har förordat attsuppleanter skall utses för ledamöterna i kyrkofullmäktige. Med uttrycket "ledamöter" avses självfallet intebara ordinarie ledamöter utan även tjänstgörande suppleanter. Närvarokravetgäller inte bara när beslut skall fattas utan också vid annan handläggning. 13 § En ledamot i kyrkofullmäkfige får inte delta ihandläggningen av ett ärende som personUgen rör honom eller henne själv ellerhans eller hennes make, föräldrar, barn eller syskon eller annan honom ellerhenne närstående. Bestämmelser om jäv i samband med revision finns i 7 kap. 2§. Bestämmelserna i denna paragraf avser jäv för ledamöter ikyrkofullmäktige. Paragrafen motsvarar 19 § LFS. I 19 § LFS föreskrivs att en kyrkofullmäktig inte fårdelta i behandling av ärende som rör honom personligen eller någon honomnärstående som anges i 4 kap. 13 § 2 om jäv mot domare. Vidareges en hänvisning till att särskilda regler om jäv gäller enligt 77 § andrastycket LFS vid val av revisorer och revisorssuppleant och vid beslut medanledning av revisorernas granskning. Jävsreglerna i 4 kap. 13 § ändrades år1973. De tidigare absoluta släktskapsjäven ersattes av en regel om prövning ivarje särskilt fall om en person skall anses som "närstående" ellerinte. I kommunallagspropositionen anfördes att en sådan jävsregel inte ärlämplig i kommunala sammanhang (prop. 1975/76:187 s. 371, 372). Fullmäktigemåste kunna besluta snabbt i en jävsfråga och kan inte gå in i en individuellprövning av den art som förutsätts i fråga om domarjäv. Jävsbestämmelsen i 2kap. 1982/83:19 109 13 § KL utformades därför med bestämmelsen i 4 §förvaltningslagen (1972:290) om släktskapsjäv som förebild. Den innebär att enledamot i fullmäktige inte får delta i handläggningen av ett ärende som rörhonom själv eller hans make, föräldrar, barn eller syskon eller annan hononinärstående. En hänvisning till de särskilda bestämmelserna om jäv i samband medrevision meddelades också i paragrafen. Paragrafen har i enlighet med utredningens förslagutformats med 2 kap. 13 § KL som mönster. 14 § Varje ledamot i kyrkofullmäktigehar en röst. Rätt att delta i fullmäktiges överläggningar men inte ibesluten har även 1. ordförande eller vice ordförande ikyrkorådet samt kyrkoherden, 2. ordförande eller vice ordförande iannan nämnd eller i beredning vid handläggning av ärenden som har beretts avnämnden eller beredningen och vid besvarande av en interpellation eller frågasom har framställts till ordföranden i nämnden eller beredningen, 3. ledamot i kyrkorådet vid besvarandeav en sådan interpellation som enligt 24 § tredje stycket har överlämnats föratt besvaras av honom eller henne, 4. revisor hos församlingen vidbehandling av revisionsberättelsen för den verksamhet som hans eller hennesuppdrag avser, 5. sådantjänsteman hos församlingen som avses i 4§ andra stycket samt 6. i den månfullmäkfige har beslutat det, ledamot eller suppleant i kyrkorådet, annan nämndeller beredning. Fullmäkfige får kalla tjänsteman hos församlingen ellersärskild sakkunnig för att meddela upplysningar vid sammanträde. Paragrafen innehåller bestämmelser om röstvärdet vidkyrkofullmäkfigsammanträde och om rätten att delta i fullmäktigesöverläggningar. Paragrafen motsvarar 20 § LFS. Enligt 20 § LFS har varje kyrkofullmäktig en röst. Vidareföreskrivs att ordföranden eller vice ordförande i kyrkorådet och kyrkoherden,även om de inte är fullmäktige, får närvara och delta i överläggningarna meninte i besluten. Denna rätt har även en ordförande eller vice ordförande iannan nämnd eller beredning vid behandling av ärende som nämnden eller beredningenhar berett eller när en interpellation, som har framställts till nämndens ellerberedningens ordförande, skall besvaras. Även en revisor har sådan närvarorättvid granskning av den revisionsberättelse som han har avgett. Slutligen anges iparagrafen att kyrkofullmäktige kan besluta i särskilda fall att en tjänstemanhos församlingen skall närvara vid ett sammanträde för att lämna upplysningartill fullmäktige. Prop.1982/83:19 110 I 2 kap. 14 § KL föreskrivs att varje ledamot ifullmäktige har en röst. Rätt att delta i fullmäktiges överläggningar men intei besluten tillkommer enligt samma lagrum ordföranden eller vice ordförande ikommunstyrelsen. Denna rätt har också ordföranden eller vice ordförande i annannämnd eller i beredning vid handläggningen av ett ärende som nämnden ellerberedningen har berett och vid besvarande av interpellation som har framställtstill en sådan ordförande. För att besvara interpellation får också en ledamotav kommunstyrelsen eller en av fullmäktige vald ledamot i styrelsen för ettaktiebolag eller en ekonomisk förening närvara. En revisor hos kommunen fårnärvara vid behandlingen av revisionsberättelsen. Vidare har kommunenschefstjänsteman närvarorätt. Fullmäktige kan också besluta att ledamot ellersuppleant i kommunstyrelsen, annan nämnd eller beredning får delta iöverläggningarna. SlulUgen kan fullmäkfige kalla en tjänsteman hos kommuneneller en särskild sakkunnig för att meddela upplysningar vid ett sammanträde. Utredningen anser att en anpassning till 2 kap. 14 § KLbör ske i fråga om närvarorätt och yttranderätt för ledamot eller suppleant ikyrkorådet, annan nämnd eller beredning. Däremot saknas enligt utredningenbehov av en bestämmelse om sådan rätt för styrelseledamot i vissa aktiebolag m.m. Möjlighet att kalla särskild sakkunnig bör införas i den nya lagen. erinrar om att i KL möjlighet hargetts att införa ett system med enkla frågor. Nägon däremot svarandeyttranderätt vid besvarande av en enkel fråga finns inte för en sådanordförande i nämnd eller beredning som inte är fullmäktigledamot. Regler härombör enligt förbundet tas in i KL och församlingsstyrelselagen. Den av utredningen föreslagna anpassningen till 2 kap. 14§ KL innebär att ledamot eller suppleant i kyrkorådet eller annan nämnd ellerberedning efter beslut av fullmäktige kan få närvaro- och yttranderätt samt atten särskild sakkunnig kan kallas att delta i sammanträde med fullmäktige. Ensådan utvidgning av närvarorätten är enligt min mening värdefull. Jag avser idet följande att föreslå att systemet med enkla frågor införs också i fråga omde kyrkliga kommunernas beslutande organ. En ordförande i en nämnd ellerberedning som inte är ledamot av fullmäktige bör därför få närvarorätt för att 1982/83:19 111 besvara inte bara interpellationer utan också frågor.Frågan om motsvarande ändring i KL bör tas upp i ett senare sammanhang. 15 § Kyrkofullmäktige skall besluta i ärenden som harväckts av 1. kyrkorådeteller annan nämnd, om annat inte är föreskrivet i lag, 2. ledamot genommotion, 3. regeringen,central förvaltningsmyndighet, , eller stiftsnämnden, 4. revisorerna, omärendet avser förvaltning som har samband med revisionsuppdraget eller 5. beredning, om fullmäktigehar föreskrivit det. I denna paragraf anges i vilka ärenden kyrkofullmäktigeskall fatta beslut. Den motsvarar 21 § LFS. Enligt 21 § LFS skall kyrkofullmäktige meddela beslut iärende som har hänskjutits till dem av högre myndighet eller som har väcktsgenom framställning av kyrkorådet eller annan nämnd eller genom motion avfullmäktige. Enligt 2 kap. 15 § KL skall kommunfullmäktige besluta iärende som har väckts av styrelsen eller annan nämnd, om inte annat ärföreskrivet i lag. Vidare beslutar fullmäktige i anledning av motion av ledamotoch i ärende som har väckts av regeringen, central förvaltningsmyndighet ellerlänsstyrelsen. Fullmäktige skall också besluta i ärende som har väckts avrevisorerna, om det avser förvaltning som har samband med deras uppdrag, ellerav en beredning, om fullmäktige har föreskrivit det. Enligt utredningen bör gälla att kyrkofullmäktige inte fårpröva ärende som har anhängiggjorts på annat sätt än som anges i förevarandeparagraf. Med högre myndighet enligt LFS avses enligt utredningen regeringen,centralt ämbetsverk, länsstyrelse och domkapitel. Liksom på den borgerligasidan bör initiativrätten för regeringen, centrala statliga myndigheter ochlänsstyrelsen behållas. Även den initiativrätt för , som särskiltgäller beträffande de kyrkliga kommunerna, bör behållas, anser utredningen.Här föreligger alltså en skillnad mot . Prop.1982/83:19 112 i påpekar att stiftsnämnden inte äromnämnd bland de myndigheter som får väcka ärenden hos kyrkofullmäktige.Utelämnandet torde bero på ett förbiseende. I den nuvarande lagen talas om"högre myndighet". Stiftsnämnderna väcker ofta frågor om markförsäljningar,som rör stora belopp. Även församlings- och pastoralsförbunduttalar att förteckningen bör kompletteras med stiftsnämnden. Paragrafen, som har utformats i anslutning till 2 kap. 15§ KL, avser att uttömmande reglera vilka som får väcka ärenden i vilka kyrkofullmäktigeskall besluta. I de kyrkliga kommunerna skall utöver de myndigheter som anges iKL också domkapifien och stiftsnämnderna kunna anhängiggöra ärenden hoskyrkofullmäktige. 16 § Ett ärende, vari kyrkofullmäktige skall besluta,skall beredas av den nämnd eller beredning dit ärendet efter sin beskaffenhethör eUer av en beredning som fullmäktige särskilt har utsett för ändamålet. Om ett ärende har beretts av någon annan än den nämndeller beredning dit ärendet efter sin beskaffenhet hör, skall nämnden ellerberedningen få tillfälle att avge yttrande i ärendet innan det avgörs.Kyrkorådet skall alltid få tillfälle att yttra sig i ett ärende som har berettsav någon annan än rådet. får förrättas utan föregående beredning. Ett ärendesom avser ändring av antalet ledamöter eller suppleanter i kyrkorådet ellerannan nämnd eller avsägelse från uppdrag som ledamot eller suppleant ifullmäktige, i rådet eller i annan nämnd eller som revisor ellerrevisorssuppleant behöver inte heller beredas. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om beredning avkyrkofullmäktiges ärenden, motsvarar 22 § LFS. De ärenden som kyrkofullmäktige avgör skall enligt 22 §LFS vara beredda av kyrkorådet eller annan nämnd eller en beredning dit ärendethör. Beredningen kan även utföras av en eller flera särskilt utsedda personer.Om etl ärende har beretts på annat sätt än av den nämnd eller beredning ditärendet hör, skall nämnden eller beredningen ges tillfälle att yttra sig innanärendet avgörs. skall alltid få tillfälle att yttra sig i ärende sområdet själv inte har berett. Kyrkofullmäktige får dock förrätta val utanföregående beredning. Detta gäller även om ett ärende skall avgöras skyndsamtoch ärendet inte avser utgift eller anvisning av medel till utgift. Ärendet fårinte heller gälla att avhända församlingen egendom eller att efterskänka någonrättighet som församlingen har. 1982/83:19 113 I 2 kap. 16 § KL föreskrivs att beredning av ett ärendesom fullmäkfige skall besluta i skall ske i den nämnd eller beredning ditärendet efter sin beskaffenhet hör. Fullmäktige kan också utse en särskildberedning för ändamålet. Om ett ärende har beretts av annan än den nämnd ellerberedning dit det hör, skall denna få tillfälle att yttra sig innan ärendetavgörs. Kommunstyrelsen skall alltid få fillfälle att yttra sig i ärende somhar beretts av annan än styrelsen. får förrättas utan föregående beredning.Man behöver inte heller bereda ärenden som avser antalet ledamöter ellersuppleanter i styrelsen eller annan nämnd eller avsägelser från uppdrag somledamot eller suppleant i fullmäktige, styrelse eller annan nämnd eller somrevisor eller revisorssuppleant. Den äldre bestämmelsen om undantag frånberedningstvånget i brådskande ärenden överfördes vid kommunallagsreformentill 2 kap. 21 § KL. Utredningens förslag innehåller i sina två första styckeninte några nyheter i sak. Bestämmelserna i tredje stycket om undantag frånberedningstvånget har utformats med ledning av motsvarande lagrum i KL. Bestämmelsenom undantag från beredningstvånget i brådskande ärenden har i likhet med vadsom har skett i KL flyttats och tagits in i utredningens förslag till 21 §. Paragrafen har utformats i enlighet med utredningensförslag och ansluter nära till 2 kap. 16 § KL. Undantaget från beredning avärende rörande antal ledamöter i kyrkorådet eller annan nämnd avser, liksommotsvarande bestämmelse i KL, att göra det möjligt för nyvalda kyrkofullmäkfigeatt ändra sammansättningen av en nämnd före valet av ledamöter. 17 § En motion bör beredas så, att kyrkofullmäktige kanfatta beslut med anledning av mofionen vid sammanträde som hålls inom ett årfrån det att mofionen har väckts. Om beredningen inte kan avslutas inom sådantid, skall detta och vad som har framkommit vid beredningen anrnälas tillfullmäktige vid sammanträde inom den angivna tiden. Fullmäkfige får vidbehandlingen av en sådan anmälan avskriva motionen från vidare handläggning. Paragrafen, som saknar motsvarighet i LFS, behandlarberedningen av motioner. I 2 kap. 17 § KL infördes bestämmelser att en motion börberedas så att fullmäktige kan besluta med anledning av den vid ett sammanträdeinom ett 8 1982/83. Prop.1982/83:19 114 år från det att den har väckts. Är beredningen inleavslutad skall anmälan om detta och om vad som framkommit vidberedningen göras fill fullmäktige vid sammanträde inom den angivna tiden. Vidbehandlingen av en sådan anmälan får fullmäktige avskriva motionen från vidarehandläggning. Utredningen till 17 § har utformats med 2 kap.17 § KL som förebild. I kommunallagspropositionen underströk föredraganden denbetydelse som motionsinsfitutet har för den enskilde ledamotens möjligheter attpåverka den kommunala verksamheten (prop. 1975/76:187 s. 245). Föreskrifter ombehandlingen av motioner inom en begränsad fid, innan frågornas aktualitetförsvinner, bedömdes vara av stor betydelse för minoriteternas möjligheter attmarkera sin inställning inför medborgarna och massmedia. Även ommotionernas betydelse som politiskt instrument inte är lika framträdande inomdet kyrkokommunala området, bör en ökad användning av motionsfinstitutet kunnamedföra en vitalisering av församlingslivet och ett ökat engagemang för den kyrkligaverksamheten. Jag ansluter mig därför till utredningens förslag att i den nyalagen ta in bestämmelser som motsvarar 2 kap. 17 § KL. Jag vill understryka attden ettårsfrist för en redovisning av motionernas beredning som anges iparagrafen inte hindrar att en motion som kräver en mera omfattande utredningkan bli föremål för fortsatt beredning, om fullmäktige finner det önskvärt. 18 § Kyrkofullmäkfige får besluta att det som ett led iberedningen av ett ärende som tillhör fullmäktiges handläggning skall inhämtassynpunkter från röstberättigade i församlingen. Detta kan ske genom omröstning,opinionsundersökning eller liknande förfarande. Därvid får valnämnden ikommunen anlitas, om nämndens verksamhet i- övrigt inte hindras därigenom. Enförsamling får dock anlita valnämnden endast om kommunfullmäktige beslutar det.Kommunen har rätt att få ersättning för de kostnader som föranleds av att enförsamling anlitar valnämnden. Paragrafen innehåller bestämmelser om kyrkofullmäktigesrätt att företa opinionsundersökningar bland röstberättigade i församlingen.Paragrafen saknar motsvarighet i LFS. Med 2 kap. 18 § KL infördes på det borgerligt kommunalaområdet vidgade möjligheter att pejla den lokala opinionen i en aktuell fråga.Enligt nämnda lagrum får fullmäktige besluta att som led iberedningen av ett ärende inhämta synpunkter från kommunmedlemmarna. Det kanske genom omröstning, opinionsundersökning eller liknande förfarande.Valnämnden i kommunen kan få anlitas, om inte dess verksamhet i övrigt hindrasdärigenom. En landstingskommun får dock anlita valnämnden endast omkommunfullmäktige beslutar det. Kommunen har rätt till ersättning frånlandstingskommunen för kostnaderna, om denna anlitar valnämnden. I kommunallagsbropositionen framhöll föredraganden attstarka invändningar kan rgsäs mot kommunala folkomrösningar i olika former(prop. 1975/76:187 s. 306). Det var enligt hans mening betänkligt om sådanaundersökningar skulle bli ett vanligt inslag i den demokratiska processen. Omdet skulle bli regel att separata allmänna omröstningar anordnades i t. ex.frågor som rör den fysiska planeringen, skulle en långsiktig planeringförsvåras avsevärt. I regel torde det också innebära stora svårigheter attutforma de frågor som omröstningen skall avse på ett lämpligt sätt. Kostnadernaför omröstningar som gäller alla kommunmedlemmarna skulle bli avsevärda.Föredraganden menade därför att man i första hand borde pröva andra vägar föratt åstadkomma en vidgad medverkan från kommuninvånarnas sida i den kommunalaverksamheten. Hit räknade han bl. a. åtgärder för att underlätta partiernas ochövriga folkrörelsers verksamhet och förbättra den kommunala informationen. Mot denna bakgrund infördes inte någotförfaltningsreglerat ochlandstingskommunerna i 2 kap. 18 § KL. Bestämmelsen täcker i stället olikatyper av opinionsundersökningar. Paragrafen avser alltså mycket skiftandeberedningsåtgärder, alltifrån enklare förfrågningar och opinionsundersökningartill egentliga omröstningar. En undersökning av opinionsläget behöver inteomfatta alla kommunmedlemmar utan den kan begränsas både till en viss del avkommunen och till ett visst urval av medlemmarna. Att närmare regleraförfarandet i samband med sådana undersökningar ansågs inte nödvändigt. Bestämmelserna om rätt att anlita valnämnden togs in i KLpå initiativ av (KU 1976/77:25 s. 35, 58, 59). Utredningen anser att de invändningar som riktades motkommunala folkomröstningar i olika former under arbetet medkommunallagsreformen torde gälla i huvudsak även på det kyrkokommunala området.I allmänhet är det väl också så att de kyrkokommunala ärendenas beskaffenhetinte är av den arten och omfattningen att det är befogat med någon omröstning,utan beredningen kan ske i de former som i övrigt gäller enligt utredningensförslag. Behovet av det ifrågavarande institutet i de kyrkliga kommunerna tordesålunda vara avsevärt mindre än i de borgerliga kommunerna. 1982/83:19 116 utan betydelse för kyrkokommunerna är enligt utredningenett omröstningsinstitut dock inte. Som exempel på fall då en omröstning elleren annan opinionsundersökning kan aktualiseras nämner utredningen frågor omindelningsändringar. Utredningen föreslår att bestämmelsen om kyrkofullmäktigesrätt att företa opinionsundersökningar med i huvudsak samma innebörd som 2 kap.18 § KL tas in i den nya lagen. Den krets som kan bli tillfrågad i en kyrklig kommun bör,anför utredningen, vara densamma som har rösträtt vid val av ledamöter ochsuppleanter i kyrkofullmäktige. Här föreligger sålunda en saklig skillnadjämfört med KL, som föreskriver att synpunkter skall inhämtas från medlemmar ikommunen eller landstingskommunen. Skillnaden motiveras bl. a. av att någotenhefiigt medlemsbegrepp inte finns i LFS. Kammarkollegiet tillstyrker utredningens förslag ochunderstryker att opinionsundersökningar ofta kan vara av värde iindelningsärenden. Ärkebiskopen tillstyrker varmt förslaget, då det är ettuttryck för vilja till fördjupning av den kyrkokommunala demokratin och kanskapa förutsättningar för ett bredare intresse från allmänhetens sida för dekyrkliga frågorna. I det system med representativ demokrati som råder i flertaletförsamlingar och som förstärks genom förslaget om en sänkning av gränstaletför obligatoriskt införande av kyrkofullmäktige hör det givetvis tillundantagen att man skaffar beslutsunderlag genom att direkt hänvända sig tillde enskilda församlingsborna. Det hör å andra sidan till kännetecknen på ensund demokrati att man t. ex. i frågor som starkt påverkar de enskildasförhållanden inom ett visst område inhämtar deras åsikt om en planeradförändring. Kammarkollegiet har sålunda begagnat sig av den möjligheten införbeslut i ärenden om ändring i församlingsindelningen. Det ligger därför näratill hands att församlingarna själva får möjlighet att i dessa och liknandeärenden som kommer under kyrkofullmäktiges handläggning pejla den lokalaopinionen genom omröstning, opinioiisundersökning eller något annat lämpligtförfarande. En bestämmelse härom bör därför tas in i den nya lagen. Den harplacerats i förevarande paragraf och utformats i nära anslutning till 2 kap. 18§ KL. Jag utgår från att församlingarna själva i förekommande fall väljer denmetod för en opinionsundersökning som bäst svarar mot frågans vidd och deresurser som står församlingen till buds. Församlingarnas rätt att betjäna sigav valnämnden i kommunen har enligt utredningens förslag begränsats på sammasätt som i KL har skett beträffande landstingskommunerna. 1982/83:19 117 19 § Om ett sammanträde med kyrkofullmäktige intekan slutföras på utsatt dag, skall det fortsätta genast eller . Om sammanträdet skall fortsätta , bestämmer och tillkännager ordföranden genast tid och plats för det fortsatta sammanträdet. Om fortsättande och avslutande av valförrättning, närvalet är proportionellt, finns bestämmelser i lagen (1955:138) omproportionellt valsätt vid val inom landsting, kommunfullmäktige m. m. I denna paragraf finns bestämmelser om fortsattsammanträde med kyrkofullmäktige. Den motsvarar 23 § första och andra styckenaLFS. 123 § LFS föreskrivs att om de ärenden som handläggs påkyrkofullmäktigsammanträde inte kan slutbehandlas på den utsatta dagen skallsammanträdet fortsättas på annan dag. Om fullmäktige beslutar det, skallkungörelse utfärdas i vanlig ordning om det fortsatta sammanträdet. Om sådantbeslut inte fattas, skall ordföranden innan sammanträdet upplöses bestämma fidför det fortsatta sammanträdet. Beslutet skall tillkännages för de närvarande.Härutöver anges att det finns särskilda bestämmelser om fortsättande ochavslutande av valförrättning, när ett val är proportionellt. 12 kap. 19 § KL föreskrivs att sammanträde med fullmäktigesom inte kan slutföras på utsatt dag skall fortsätta genast eller vid senarefidpunkt. För det senare fallet bestämmer och fillkännager ordföranden tid ochplats för det fortsatta sammanträdet. Paragrafen innehåller också en hänvisningfil) lagen (1955:138) om proportionellt valsätt vid val inom landsting,kommunfullmäktige m. m. beträffande fortsättande och avslutande av envalförrättning, när valet är proportionellt. 1 enlighet med utredningens förslag har paragrafenanpassats till vad som gäller i de borgerliga kommunerna och utformas så attden stämmer överens med 2 kap. 19 § KL. 20 § Ett ärende skall bordläggas, om det begärs avminst en tredjedel av de närvarande ledamöterna. För bordläggning i fråga om val eller av ett tidigare bordlagt ärende krävs beslut av kyrkofullmäktige med enkel majoritet.