prop · G603151 · 1982-12-31 00:00:00 — STU har goda erfarenheter av att arbeta med särskildareferens- och styrgrupper som inrättas för en bestämd och tidsbegränsaduppgift. Det gör det möjligt att i varje enskilt fall sätta samman gruppernamed hänsyn till de aktuella uppgiftera. Principiellt viktiga projekt böroavsett storlek tas upp i styrelsen. STU finner emellertid mot bakgrund avomfattande erfarenheter, att det inte är lämpligt att allmänt sträva efter atti större utsträckning behandla enskilda projekt i organ av styrelsens typ. FFS konstaterar att en noggrannare beredning kan varabefogad när det gäller de mer renodlade forskningsprojekten. Ansökningar ommedel till projekt med bestämda avnämare och med förutsättningar för omedelbaranvändning av resultat i praktiken bör enligt föreningens uppfattning bedömasav fasta avnämargrupper. Grupperna bör utses för olika delområden ochmöjliggöra en enklare handläggning än vid nuvarande förfarande med externaremisser. BFR pekar på att rådet har arbetsordningar som reglerarhur externa sakkunniga skall anlitas för bedömning av ansökningar. Den översynav arbetsordningarna som pågår med anledning av kansliets omorganisation sker isyfte att ytterligare förstärka handläggningens kvalitet. Utredningens förslagstämmer val överens med nuvarande arbetsordningar och de förslag tillförändringar som diskuterats. Rådet konstaterar också att utredningen när detgäller referens- och styrgrupper föreslår åtgärder som regelmässigt använts avrådet . De flesta projekt av någorlunda storlek och vikt harreferensgrupper och vid behov även styrgrupper. Enligt IVA bör rådet ges i uppgift att på ett lämpligtsätt organisera fackgranskning och principerna för denna bl. a. i fråga omvetenskaplig bedömning av större projekt och program samt söka former för avnämar-kontakter.Det bör ske flexibelt och sä att onödig byråkratisering förhindras.Vetenskaplig granskning, avnämarsynpunkter och inhämtning av dessa kan behövaorganiseras olika med avseende på BFR: s olika funktioner. synesdetta bedrivas pä ett alltför slumpmässigt och oorganiserat sätt, vilketenligt uppfattning är otillfredsställande. Prop.1982/83:151 56 Utredningen föreslår också vad gäller BFR att styrelsensledamöter skall delta i handläggningen av fler ärenden och en mindrelångtgående delegation förordas. TFD och /SR delar utredningens farhågor om riskernamed en alltför långt gången delegering till enskilda tjänstemän av rätten attbevilja FoU-medel. En av styrelsens viktigaste uppgifter är att fatta beslut i- icke minst för forskarna - väsentliga ekonomiska angelägenheter och hit hörhuvuddelen av forskningsprojekten. En viss delegationsrätt kan dock varanödvändig av administrativa och andra praktiska skäl. , planverket, BFR, och menar emellertid attnuvarande delegationsregler i princip kan bibehållas. Planverket.mner att detär viktigare att styrelsen ägnar sig åt övergripande och principiella frågor,vilka knappast kan avgränsas med beloppsgränser. Däremot bör styrelsen enligtverket kunna beredas tillfälle att diskutera även mindre anslag som är avprincipiellt intresse. Flera remissinstanser, bl. a. statskontoret,, , planverket och Näringslivets byggnadsdelegation, anseri likhet med utredningen att det är nödvändigt att den löpande uppföljningenav projekten förbättras. FFS stryker under att styr- och referensgrupperna börvara rådgivande i det sammanhanget. BFR anför att det inte ingår i rådets uppgifter atthandleda forskare under projektarbetets gång. Däremot är det BFR: s uppgift attförsäkra sig om att en kompetent forskningsledning finns för de enskildaprojekten innan forskningsanslag beviljas. Detta sker också, enligt rådetsuppfattning, regelmässigt genom att projektledarens kompetens diskuteras ochstyr- och referensgrupper tillsätts för projekten. I fortsättningen avser rådetatt i principiella fall använda den samlade kompetensen inom den vid bedömningen av projektledningens kompetens. VA5r ställer sig i det sammanhanget frågande införutredningens diskussion kring problemet att tillsätta handledare. Denna frågaborde enligt VÄST rimligen vara löst redan när ansökan lämnas till BFR. Några remissinstanser diskuterar frågan om fastaansökningstillfällen närmare. SACOISR och VÄST avstyrkerutredningens förslag. Statskontoret anser att en analys av förutsättningarnaför ett genomförande av förslaget bör göras. Utredningen föreslår att styrelsen får en sammansättningmed en majoritet av forskare samt att den kompletteras med ledamöter frånnäringsliv och samhälle. En vetenskaplig nämnd kommer enligt utredningen attinrättas vid BFR. Utredningens förslag rörande styrelsens sammansättningtillstyrks endast av Näringslivets byggnadsdelegation och . Prop.1982/83:151 57 RRV finner att det argument som utredningen anför som stödför förslaget inte är hållbart. Ett sektorforskningsråd som BFR måste enligtRRV: s mening, till skillnad från andra forskningsråd, bevaka och beakta intebara de krav som vetenskapssamhället ställer utan även sektorintressen vidutformning och genomförande av sin verksamhet. Enligt RRV:s metiing bordeutredningen däremot ha behandlat frågan om styrelsens storlek och den betydandeminskning av antalet ledamöter som har skett. Såvitt RRV har kunnatbedöma finns inte ett tillräckligt antal personer i styrelsen för attkunna tillgodose den representation som är önskvärd ochTämplig. Liknandesynpunkter förs fram av statskontoret, TFD, ,. Efn, FRN, NE, TCO, /SR, Hyresgästernas riksförbund.Svenska , , och . avstyrker ocksåutredningens förslag till ändring av styrelsens sammansättning. har BFR: s styrelse andra uppgifter än styrelserna i de andra forskningsråden.Om den vetenskapliga nämnden får de funktioner som utredningen har föreslagit,anser förbundet att BFR får en väl avvägd utökning av den vetenskapligakompetensen i sin ledning. , , planverket. , ,kommunförbundet. , , Industrins byggmaterialgrupp. och avstyrker utredningens förslag rörande styrelsenmed liknande moriveringar. Flertalet remissinstanser som närmare berört fråganbiträder i huvudsak utredningens förslag till uppgifter för den vetenskapliganämnden. delar dock inte uppfattningen att denvetenskapliga nämnden bör få ansvaret för "forskningsdelen" i BFR: slångtidsplan, dvs. för bedömningen av forskningsbehovet. FFSbetvivlar att inrättandet av en vetenskaplig nämnd vid rådet skulle få någonstörre betydelse för forskningens kvalitet. Alltför många olika problemtyperuppträder i projekten för att en fast nämnd skulle kunna bli en effektiv hjälp.Föreningen vill i stället understryka betydelsen av väl utvalda referensgrupperför enskilda projekt. Statskontoret, Efn, STU, SP, VTI och TCO instämmer iutredningens bedömning och förslag beträffande samarbetet med andra FoU-organ. STUfinner dock att formerna för samarbete som redovisas kan behöva ses över ochfördjupas. Ansvaret för detta och för att möjligheterna till samfinansieringav vissa projekt prövas bör åvila BFR i samråd med berörda organ. Även och serpositivt på att nya samverkansformner utvecklas. pekar dock på attgränsdragningsfrågorna, exempelvis mellan BFR, STU, högskolan och ,borde ha berörts mera i utredningen. Enligt Efn: s uppfattning bör rådets uppgifter iförhållande till andra forskningsstödjande organ definieras bättre. Engrundligare analys av BFR: s roll och uppgifter bör därför göras. 1982/83:151 58 SIB:s roll och uppgifter är det nödvändigt att renodla och specificera institutetsuppgifter och gå ifrån tanken att institutet inte bör bedriva forskning på problemområdensom uppmärksammas av andra. Utgångspunkten för institutet bör enligtutredningen vara att ta hand om problem som avnämarna ser som angelägna. () finner att man har byggt upp enstabil forskningsmiljö som ger goda förutsättningar för att ta itu med många avde viktiga kunskapsproblem som 1980-talets bostads-, mark- och energipolitikstår inför. En omsorgsfullt förberedd organisationsförändring har nyligengenomförts. I denna situation vore det enligt institutets uppfattning olämpligtatt genomföra mera omfattande förändringar i institutets organisation och finansieringsformerlängs de linjer som utredningen föreslår. Institutet som forskningsmiljöerbjuder också betydande fördelar för en långsiktigt inriktad sektorforskning.Dessa fördelar har stor betydelse för möjligheten till mer omedelbara insatserav uppdragskaraktär. Utredningen har i sin analys och sina förslag intetillräckligt beaktat dessa fördelar. , och konstaterar attinstitutet nu inte bara har återhämtat sig från de problem som var förknippademed omlokaliseringen utan dessutom vunnit en betydande stabilitet. Institutethar blivit den professionella miljö som är nödvändig för att forskningen skallkunna bedrivas med kvalitet och kontinuitet. ,och instämmer i utredningens motiv att det bör finnas ett friståendestatligt forskningsinsfitut inom byggsektorn. Enligt planverket bör man tafasta på institutets möjligheter till stora tvärvetenskapliga projekt som kanges en betydande kontinuitet. RRVdelar utredningens bedömning att den blandade verksamheten vid institutetmedför svårigheter när det gäller att renodla och identifiera en samladmålsättning för institutets verksamhet. Mot den bakgrunden anser RRV attutredningen tydligare borde ha sökt klargöra och precisera institutetsframtida roll och uppgifter, till ledning för den prioritering och "sanering"av projektverksamheten som utredningen anser nödvändig. UHÄmenar att samhällsforskningen i första hand skall bedrivas vid universiteten. Byggnadsstyrelsenanser att man bör ytterligare överväga om SIB skall vara kvar som ettsjälvständigt insfitul eller om forskningen skall flyttas över eller knytastill universitet och högskolor. anser att institutet helt bör inordnas ihögskoleorganisationen. och Industrins byggmaterialgruppmenar också att den samhällsvetenskapligt Prop.1982/83:151 59 inriktade forskningen bör omfördelas till universitet ochhögskolor eller nedprioriteras. Utredningensförslag om att institutet finansiellt frikopplas från BFR och i ställettilldelas ett basanslag under huvudtitel tillstyrks av flehaletremissinstanser. Planverketmenar att ett sätt att lösa samordningen är att institutets anslagsäskandenskall ske efter samråd med BFR. En annan väg att lösa samordningen kan vara attbostadsdepartementet genom remiss inhämtar BFR: s synpunkter. , liksom andra forskningsinstitutioner, kunna söka projektanslag ochåta sig utredningsuppdrag. ,, , och LO avstyrker förslaget om enfinansiell frikoppling från BFR. SIB anföratt eftersom institutet också i fortsättningen bör vara ett forskningsinstitutmed långsiktiga uppgifter inom sektorn, sä bör finansieringen ske genom sammakälla som för annan byggnadsforskning, dvs. För detta talar ocksårådets ansvar för den långsiktiga kunskapsbyggnaden inom sektorn, i vilkeninstitutet bör kunna spela en viktig roll. Institutet bör dock i egenskap avden största samlade byggforskningsre-suren ingå i underlaget för statsmakternasställningstaganden till den totala byggforskningen i landet. RRV,statskontoret, planverket. Industrins byggmaterialgrupp och betonar liksom utredningen : s ansvar för denövergripande samordningen och planeringen av den statliga byggnadsforskningen. TCO anseratt relationerna mellan rådet och institutet inte blivit tillräckligt belysta.Sålunda borde värdet av en sammanhållen behandling av byggforskningsfrågornaunder departementsnivån närmare ha diskuterats. Rådets och institutetsmöjligheter att verkligen kunna svara för den långsikflga planeringen påområdet måste därvid vara utgångspunkten. TCO vill därför inteta ställning till den föreslagna uppdelningen. Flertaletremissinstanser avstyrker eller är tveksamma till utredningens förslag om enindelning av institutets verksamhet i tre delar. SIBavstyrker bestämt utredningens förslag. En tredelning efter de linjer somutredningen föreslår skulle enligt SIB riva upp den nuvarande organisationenpå ett sätt som skulle få allvarliga konsekvenser såväl för forskningen ochden långsiktiga kunskaps- och kompetensuppbyggnaden som föruppdragsverksamheten. Om institutet skall behålla sin karaktär avforskningsinstitut är det nödvändigt att utrednings- och utvecklingsarbetetbedrivs i direkt anslutning till forskningen, och med forskningen och denlångsiktiga kunskaps- och kompetensuppbyggnaden som grund. Detta gäller enligtinstitutet i samma mån för de tekniska som för de samhällsvetenskapligadelarna av verksamheten. VTI är också tveksamt till den föreslagnaorganisationsindelningen eftersom många FoU-projekt troligen omfattar tvåeller tre av de nämnda Prop.1982/83:151 60 Om en ny organisation skall diskuterastorde i stället någon form av funktionell indelning vara att föredra. Statskontoret finner inte heller motivet till förslagethelt övertygande. Det viktigaste resultatet tycks vara att man åstadkommer eriindelning av verksamheten för att ge underlag för en uppdelning efterfinansieringsform där samhällsforskning skall anslagsfinansieras,utredningsverksamhet delvis anslags- delvis uppdragsfinansieras samt tekniskforskning och utvecklingsarbete m. m. som till övervägande del skall uppdragsfinansieras. och menar att det inte ärmeningsfullt att skilja av en speciell utredningsverksamhet. kaninte dela utredningens syn på gränsdragningen mellan institut och högskoloroch inte heller på gränsen mellan forskning, utveckling och utredning.Planverket föreslår att institutet delas i två huvudenheter, en församhällsforskning och en för teknisk forskning, var och en ledd av enprofessor. vid universitet iUppsala finner att det från allmänna utgångspunkter syns mindre välbetänkt attdela in verksamheten enligt utredningens förslag. bättre är det enligtnämnden att behålla den nuvarande organisationen med nio ämnesområden och atttilldela varje sådan enhet ansvar för såväl uppdrag som egen forskning. På såsätt vidmakthåller och utvecklar institutet i längden mycket bättre sittkunnande på olika delområden. och SP finner att vad avser provnings-test- och försöksverksamhet bör gränsdragningen mot och samarbete med provningsanstaltenanalyseras. Industrins byggmaterialgrupp stödjer utredningens förslagatt dela institutets verksamhet i tre delar. Området teknisk forskning ochutveckling, som innehållsmässigt klart skiljer sig från de övriga två områdena,bör dock göras fristående och arbeta med systemutveckling - ett område som haren påtagligt stor utvecklingspotential. SIB:s nuvarande verksamhet inominstallationssektorn bör väl passa in i en sådan organisation. Flertalet remissinstanser instämmer i utredningens förslagom att höja den uppdragsfinansierade delen av SIB:s verksamhet.Remissinstanserna tar dock inte ställning till den absoluta uppdragsnivån. ÄÄVfinner en ökning av uppdragsandelen motiverad både avstatsfinansiella skäl och som ett incitament för att förbättra styrning ochuppföljning av verksamheten vid institutet. Enligt RRV: s mening torde också enökad uppdragsfinansiering förbättra marknadskännedomen. BFR delar också utredningens uppfattning att det ärangeläget att SIB ökar sin uppdragsverksamhet. För att skapa viss trygghet ochunderlätta en flexibel uppdragsverksamhet bör institutet, i likhet medmyndigheter med avgiftsbelagda verksamheter, disponera över en mindre fondeller krediträtt som kan överbrygga ojämnheter i inströmningen av uppdrag.Tillfälliga överskott kan samlas upp i denna fond och användas under kommandebudgetår. Prop.1982/83:151 61 TCO tillstyrker ökad extern finansiering endast underförutsättning att skillnader i anställningstrygghet inte uppstår mellanpersonal vars verksamhet finansieras med statsanslag resp. med externa medel. SIB, och avstyrkerutredningens förslag att verksamheten rill skallfinansieras med uppdragsmedel. SIB anför att fasta resurser (personal, lokaler,utrustning, bibliotek m. bör finansieras med fasta anslag och inte görasberoende av uppdragsintäkter. Uppdragen bör inte primärt ses som enfinansieringskälla utan som ett viktigt sätt av flera att öka relevansen iforskningen. Med ett sådant synsätt - som också delas av utredningen -fyllerobetalda eller endast delvis betalda uppdrag samma funktion som uppdrag vilkahelt finansieras av beställaren. Definierat på detta sätt närmar siginstitutets uppdragsandel den kritiska storieksordning somutredningen anger som möjlig utan att störningarna för forskningen blirpåtagliga. Flertalet remissinstanser avstyrker utredningens förslagatt institutets styrelse skall ha en majoritet av forskare. Enligt planverket krävs alt institutets styrelseföreträdesvis innehåller personer från avnämarsidan, med särskild betoning avden offentliga sektorn. Utredningens förslag om permanenta styrgrupper som skallföreslå prioriterade problemområden och följa pågående verksamhet, tillstyrksav statskontoret, planverket och . SIB avstyrker att nya permanenta styrgrupper förverksamheten inrättas. De till varje forskningsavdelning knutnasakkunniggrupperna tillgodoser mer än väl samma syfte. Något bärande skäl föratt ändra sammansättningen av institutets styrelse anförs heller inte avutredningen. Den av institutet genomförda omorganisationentillfredsställer de krav på organisatorisk samordning, vetenskaplig kontrolloch kontakter med sektorn som utredningen ställer utan de avigsidor och riskersom utredningens förslag i organisationsfrågorna innebär. Utredningen tar upp frågan om att anordna högre utbildninginom "vissa prioriterade problemområden". Ett sådant område somutredningen finner tänkbart är bostadsförvaltningspmrådet.Utredningen menar att en eventuell sådan utbildningsverksamhet bör förläggastill SIB och finansieras över huvudtitel. Fleraremissinstanser stryker under behovet av utbildning på bostadsförvaltningsområdet. anser att utbildningen börförläggas till en befintlig högskola. På grund av fastighetsförvaltningenstvärvetenskapliga karaktär måste lärarkrafter hämtas även från högskolorutanför den där undervisningen förläggs. Det är härutöver väsentligt att tillundervisningen också knyts kvalificerade lärare med långvarig praktiskverksamhet inom olika ämnesområden. Om det skall vara möjligt att beaktaangivna 1982/83:151 62 kravpå högskoleutbildningen synes det vara nödvändigt att den förläggs tillStockholm. UHÄanser i princip att all högre utbildning som inte är att anse som fortbildningeller vidareutbildning bör anordnas inom högskolan. Det kan dock finnas skälatt i vissa fall frångå denna princip. Emellertid är utredningens motiveringarpå denna punkt så knapphändiga att UHÄ finner det svårt att ta definitivställning till förslaget. Remissinstansernainstämmer helt i utredningens uppfattning att forskningsinformationen måsteförbättras så att användare av olika slag får större användning för forskningensresultat. En mer genomtänkt utgivning av rapporterna är önskvärd. Fleraremissinstanser stryker under sambandet mellan information och utbildning. Bostadsstyrelsenmenar att de svårigheter styrelsen möter i tillämpningen av FoU-resultat inteberor på bristande kvalitet och relevans hos den forskning styrelsentillgodogör sig utan på problemet att ta del av allt som publiceras och attgöra en ändamålsenlig gallring. Styrelsen vill därför betona vikten avåterkommande systematiska sammanställningar av kunskapsläget på olikaforskningsområden. Kommunförbundetfinner att kunskapsöversikter bör utarbetas för olika områden, t. ex.stadsförnyelse, ombyggnad, energihushållning, lokala energikällor osv. För densom så önskar finns det då möjlighet att utifrån dessa översikter gå vidaretill angivna forskningsrapporter. I stället för att publiceraforskningsrapporterna i obearbetat skick skulle det dessutom för vissa projektkunna vara lämpligt att en på fältet verksam praktiker fick i uppdrag att ur eneller flera forskningsrapporter dra ut det som kan komma till omedelbarpraktisk användning. BFRanför att en grundläggande princip vid FoU-dokumentation har varit att allt,bra som dåligt, bör dokumenteras. Även projekt med dåliga resultat eller heltmisslyckade projekt kan vara värdefulla som hjälp och ledning för fortsatt FoU-arbeteinom ämnesområdet. Rådets rapportserie (R-serien) har i stor utsträckning variten sådan dokumentationsserie. Den information av mer praktisk natur som haft endirekt användning hos avnämarna inom byggsektorn har ofta redovisats i andraformer. Som exempel nämner rådet att mer än hälften av rådets rapporter ges uti olika institutioners namn, s. k. institutionsrapporter. Rådet har under årenslopp prövat flera metoder att nå ut med forskningsresultaten utan att ännu ha funnithelt tillfredsställande former. Rådet håller på att se över informationsverksamheten.Målet är en förbättrad information med bl. a. större antal kunskapsöversikteroch informationsinsatser som riktar sig till olika intressegrupper. 1982/83:151 63 VÄSTanser att projektresultat normalt bör rapporteras skriftligt till BFR. Dettastår också i enlighet med den allmänna principen för den statligaenergiforskningen att dess resultat skall vara allmänt tillgängliga. Formernaför projektrapportering bör så långt som möjligt regleras vid besluts- ochbeställningstillfället. Av huvudprincipen följer inte att alla projektresultatbör publiceras och spridas. Publicering av resultat från flera projektsamtidigt i kunskapsöversikter och utvärderingar är dock av stort värde isynnerhet om de kan tas fram i sådana former att aktualiteten bibehålls, VÄSTinstämmer i utredningens förslag att former för spridning av FoU-resultat börföreslås av referens- och styrgrupper samt av kansliet i kontakt med denvetenskapliga nämnden. Byggnadsstyrelsenvarnar för att den ökade byråkratin försenar publiceringen så att för lång tidgår sedan projektet blivit färdigt. Man bör rutinmässigt på ett tidigt stadiumi ett projekt studera publiceringsformen. Vidare bör man arbeta mera medkunskapsöversikter som inspirerar avnämarna till ytterligare studier. , , SIB ochSvenska byggnadsarbetareförbundet stryker under utbildningens betydelse, bl. a.när det gäller att ta emot forskningsinformation. SIBföreslår att de mer övergripande frågorna om sambanden mellan forskning,utbildning samt spridning och tillämpning av forskningsresultat görs till föremålför en särskild utredning. Planverketerinrar om att BFR har ett betydande ansvar för att stödja verksamheten inom Byggdok,Byggtjänst m.fl. organ. En översyn och rationalisering genomfördes i vissahänseenden . framhöll därvid att en studie bordeha gjorts för att klarlägga förutsättningar för och inre uppbyggnad av ettorgan för norm- och informationsuppgifter inom byggbranschen. Verket beklagaratt utredningen i sin utvärdering inte studerat effektiviteten för dettaansvarsområde. Prop.1982/83:151 64 Sammanfattning av byggforskningsrådets rapport (G 13:1982) Byggsektorn - Behov av forskning och utveckling . Statensråd för byggnadsforskning behandlar i rapporten behovet av forskning ochutveckling (FoU) inom byggsektorn . Rapporten analyserarbyggsektorns roll ur olika synvinklar, berör sektorns viktigaste uppgifter detnärmaste decenniet och bedömer i grova drag det långsiktiga behovet avforskning och utveckling m. m. Den utgör ett led i ett regeringsuppdrag tillrådet. Skriften vänder sig emellertid i lika stor utsträckning till företrädareför bygg- och materialindustrin, kommuner, byggherrar, förvaltare och olikaintresseorganisationer. Enligt rådets me-o ning är byggsektorns betydelse församhällsekonomin och dess roll i samhället i övrigt underskattad. Pårådets uppdrag har , och en rapport (R 134:1982) Byggsektorn och den ekonomiska utvecklingen.De sifferuppgifter och andra bedömningar rörande byggsektorn ochsamhällsekonomin m. m. som redovisas i rådets skrift bygger i allt väsentligtpå denna rapport. Vadgäller forskningens inriktning har framställningen karaktär av exempel påviktiga insatsområden. Rådet har inte sett det som meningsfullt eller ensönskvärt att försöka bedöma forskningens inriktning . Denlöpande bedömningen av forskningens inriktning måste ta hänsyn tilloch bygga på nya fakta, inte minst nya resultat från forsknings- ochutvecklingsarbetet inom sektorn. Vissa strategiska vägval kan emellertidurskiljas.