prop · G603103 · 1982-12-31 00:00:00 — Utredningen (U 1980:08) om dagstidningar för synskadadeUtredningen (U 1981.03) om utbUdningens och forskningens uppgifter isträvandena att förbättra den svenska ekonomins utveckling- och konkurrenskraft Utredningen (U 1981:06) om översyn av användningen avstudieomdöme som urvalsgrund vid antagning till högskoleutbildning Utredningen (U 0000:00) om annonsbladen och dagspressenUtredningen (UD 1978:02) om utrikesrepresentationen Utredningen (UD 1982:01)för utvärdering av system för förmånlig kreditgivning till () Utrikespolitik, analys av utvecklingenUtrikesrepresentationen Ulsökninsregisier Ul vecklingsbanker Afrikanska (ADB) Asiatiska (ASDB) Interamerikanska (I DB) Ut vecklingsländer VFK-82 se värnpUklsjörmånskommitté. (É 1979:02) (Ju 1978:01) Vatutakommuién (E 1977:03) Valutapolitik - valutakontroll - kreditpolitik,sambandsfrågor Varumärkesulredningen (Ju 1974:10 (H 1979:05) Verkstadsindustrin, datateknik i Vidareutbildning, utländsk sjukvårdpersonal (S 1982:04) Vinstpålägg, upphandling, försvarsmateriel (Ju 1979:01) Vuxna missbrukare, vård ulan samtycke Vård av barn, ersättningsregler Vård ulan samtycke, socialtjänst- ochsjukvårdslagstiftning Vårdnadsrätt, barns laleräti Väglrafikskaiieuiredningen (B 1977:05) Vän le lider, socialförsäkringsärende (Bo 1979:03) Värnplikiförmånsulredningen (Fö 1980:02) (VFU) (Fö 1982:01) (VFK-82) Värnpliktsverkel ( VPN), journaler fråninskrivningsärenden, Ju 5 Ju 21 E4 E 11 E4 Fö 8 Fö 11 E 12 Ju 6 H3 1 7 S28 S34Fö 6 B 26 Ju 30 Jo 3 E 13 B 12 B 15 E2 B 36 Fö 9 Ju 27 U6 S22 Ju 12 Fö 7 S 15S23 S2I S22 Ju 16 S2 B8 S25 E7 Bo 8 Fö 8 Fö 14 Fö 2 Fö 8 Fö 4 Yrkesutövning, hälso- och sjukvårdsområdet, legUimations-och behörighetsbestämmelser S 26 Yttrandefrihetsulredningen(Ju 1977:10) Ju 18 Alal,offentliga junktionärer Skr1982/83:103 464 Äganderätt ldl lägenheter i fierfamiljshus Ju 39 Ågarlägenhelssystem,identifiering och registrering B 15 (Ju 1980:04) Ju 39 (A 1979:02) A 9 ÄjdreberedningenIS1981:01) S 27 . Äldresintresse av arbete efter pensionering A 9 Arendebalans,försäkringsdomstolar S 25 Årendeomfiyttning,socialnämnder, gallringssynpunkter S 20 JAS-system , Fö 6 1980:87 Militära själavårdens organisation 7 Överinstanser, processen Ju 14 1981:47 Överlåtelse av byggnad på annans mark Ju 13 465 Skr 1982/83:103 Utdragur regeringsprotokollet ............................. 2 Bilaga,kommittéberättelse 1983 (Ju) .............................. 9 ()............................... 50 Försvarsdepartementet(Fö)............................. 54 ().................................. 75 () .................. 110 Ekonomidepartementet(E)....... ..................... 120 Budgetdepartementet(B)................................. 134 () ......................... 166 (Jo)............................. 195 ()................................ 222 () .................. .. 230 (Bo) ............................. .. 256 Industridepartementet(I)................................. 269 Kommundepartementet(Kn) ............................. .. 298 Uppgift på kostnader förkommittéer ................... .. 320 Fördelning mellan kvinnoroch män i kommittéer som redovisas ikommittéberättelsen...................................... .. 384 Betänkandenutkomna från trycket . Betänkandenavgivna av kommittéer, som redovisas i kommittéberättelsen, eller upprättadeinom departement (Ds-Serie) som publiceratssedan redovisningen kommittéberättelse 389 Nordiskutredningsserie (1982) ...................... .. 394 Personregistertill kommittéer ........................... .. 395 Sakregister tillkommittéer ................................ .. 429 1 1982/83. Kommittéberättelsenär uppdelad i två delar. innehåller uppgifter om kommittéernas sammansättning, adress ochtelefonnummer, redovisning av lämnade betänkanden sedan föregående årsberättelse, uppgifterom kommittéernas planering, kostnader samt register. I delI finns numera också en redovisning av fördelningen mellan män och kvinnor ikommittéer som redovisas i kommittéberättelsen. Sakregistren i del I och del II ärfr o m berättelse identiska. Direktivoch tilläggsdirektiv utges löpande i en för hela gemensamserie. Liksom departementspromemorior och betänkanden i sprids genomLiberFörlag. Direktivsom getts ut i denna serie trycks på nytt en gång i del II. Där anges för varje direktiv under rubriken numret idirektivserien. Uppgifter om direktiv och kommittéernas verksamhet underlöpande år kan erhållas efter hänvändelse till (se del IUtdrag ur protokoll s 2 och 3) DelII innehåller direktiv och tilläggsdirektiv sommeddelats sedan redovisningen berättelse färdigställdes samtregister. Direktiven är fr o m årets berättelse intagna i den ordning denumrerats i direktivserien. Direktiv serie som inte har redovisatstidigare i berättelsen redovisas först, därefter redovisas beslutade direktivtom serie. Direktivsom inte tidigare liar redovisats i Itommitté- Skr. berättelsen o\r. Åtgärder för att påverka arbetsgivarnas rekryteringspolitikm. Beslut vid regeringssammanträde 1981-10-08.Departementschefen, statsrådet , anför. Den långsiktiga tendensen till förlängdaarbetslöshetstider är ett oroväckande inslag på den svenska arbetsmarknaden.Denna utveckling är särskilt markant när det gäller kvinnliga arbetssökande.Ett annat oroande inslag är att behovet av arbetsmarknadspolitiska insatsersuccessivt har ökat. Ett tredje inslag i utvecklingen är att tillsättandet avlediga platser går trögare. Det föreligger alltså en tendens till såväl ökadearbetslöshetstider som vakanstider. Det allvarliga är att denna tendensuppträtt när de arbetsmarknadspolitiska insatsernaökat kraftigt. Denna utveckling tyder på att arbetsmarknadensfunktionssätt har försämrats trots ökade anpassningsfrämjande insatser. En orsak till den här utvecklingen är att arbetsgivarnasanställningsbeslut mer och mer fått karaktären av elt långsiktigtinvesteringsbeslut. Detta leder till en mer ingående prövning av dearbetssökande i rekryteringsprocessen och medför en hårdare sortering av dessa.Det medför att arbetssökande med relativt låg konkurrenskraftriskerar att ständigt ställas utanför anställningsflödet, med definitivutslagning från arbetsmarknaden som yttersta konsekvens. Det är därför angeläget att den arbetslöshet ochutslagning som orsakas av strukturella förändringar eller av att den enskildeblivit mindre attraktiv på arbetsmarknaden motverkas. Det är även angeläget attsamhället ges ökade möjligheter att påverka arbetsgivarnas rekryteringspolitik.Det är också troligt att en del av den produktivitetsvinst som företagen görgenom en hård selektion vid rekrytering uppvägs av den förlust som det innebäratt inte alla platser kan besättas. Både företagen och samhället bör därför haintresse av att de samtidiga problemen med brist på arbetskraft och ökadarbetslöshet får en gemensam lösning. Såväl allmänmänskliga somstatsfinansiella och samhällsekonomiska skäl talar härför. Om insatserna för att förbättra arbetsmarknadens funktionssättskall bli framgångsrika måste-de-även innefatta åtgärder som påverkar dearbetssökande att snabbare acceptera de lediga platser som faktiskt står tillbuds. Det är därför viktigt att pressa ner den arbetslöshetstidsom inte kan väntas 1982/83:103 ge ett förbättrat placeringsresultat för denenskilde och sådan arbetslöshets- Del II tid som inte kan fyllas med ettaktivt arbetssökande. Många arbetssökande har begränsade möjligheter att anpassasig till förändringar på arbetsmarknaden och söker därför arbete endast undervissa villkor och förutsättningar. Det är därför viktigt att såväl arbetsgivare somarbetssökande får klart för sig vilka anspråk det är realistiskt att ställa ochatt kraven på anpassning till arbetsmarknaden inte blir så höga att vissagrupper ställs utanför arbetslivet. Om de som har sämre förutsättningar attanpassa sig till kraven skall få arbete måste vi i stället främjaflexibiliteten hos dem som utan avgörande olägenheter kan ta på sig anpassningsuppgifterna.Detta är i första hand en angelägenhet för arbetsförmedlingen, vars främstauppgift är att just främja anpassningen på arbetsmarknaden. Arbetsförmedlingenförfogar också över en rad olika hjälpmedel för att öka den arbetssökandesmöjligheter att söka och ta ett ledigt arbete. Dessa hjälpmedel blir emellertidotillräckliga om inte de arbetssökande är villiga att utnyttja dem i denutsträckning som erfordras. 1980/81:126 (AU 1980/81:21, rskr. 1980/81:404) omarbetsmarknadspolitikens framtida inriktning har jag angett huvudlinjerna förden framtida arbetsmarknadspolitiken . Arbetslöshetsproblemen bör i första hand lösas inom ramenför de lediga platser som finns på arbetsmarknaden och insatserna måsteinriktas på att förmå såväl arbetsgivare som arbetssökande att delta mer aktivti arbetsmarknadens anpassningsprocess samt ta ett ökat ansvar för denna. I detta syfte finns i den arbetsmarknadspolitiskapropositionen åtgärder dels för alt förmå arbetsgivarna att anpassa sinrekrytering lill arbetssökande som finns på orten, dels för att förmå dearbetssökande att snabbare acceptera de lediga platserna. Det kan i dettasammanhang bl a gälla atl söka åstadkomma attitydförändringar genom att t expåverka arbetsgivarna att anställa kvinnor och män i otraditionellaarbetsuppgifter liksom att förmå de arbetssökande att acceptera sådanauppgifter. Det finns klara beröringspunkter mellan åtgärder som påömse sidor syftar till att främja en snabbare anpassning på arbetsmarknaden. Ipropositionen aviserades därför att en utredning skulle tillsättas med uppgiftatt se över vissa frågor på båda dessa områden. Jag återkommer till detta och förordar att en särskildutredare tillkallas för att utreda dessa frågor. Till ledning för utredarensarbete vill jag anföra följande. Arbetsförmedlingens möjligheter att påverka arbetsgivarnasrekrytering av arbetskraft Arbetsmarknaden utgörs av ett dynamiskt system med storaoch ständiga flöden av arbetssökande och lediga platser. kommer ca 500 000 personer in på arbetsmarknaden och ungefär lika många lämnar den. byter 500 000 personer arbetsgivare en eller . sker således närmare 1 000 000 anställningar. Det är genom att inverka på och underlätta dessa stora bruttoströmmar pä arbetsmarknaden som 4 arbetsmarknadspolitiken främstverkar. Arbetsförmedlingenarbetar med flera olika instrument för att förmå Skr. 1982/83:103 arbetsgivarnaatt anställa sökande som de inte finner tillräckligt attraktiva. Dir. 1981:64Av stor betydelse är naturligtvis den påverkan som arbetsförmedlingen utövar isin normala platsförmedlingsverksamhet där det inte minst gäller att påverkaarbetsgivarnas attityder när det gäller att anställa kvinnor inommansdominerade arbetsområden och tvärtom. Arbetsförmedlingens möjligheter idetta sammanhang förstärks av jämställdhetslagens krav på aktivarekryteringsåtgärder från arbetsgivarnas sida för att uppnå en jämnkönsfördelning i olika typer av arbeten liksom av bestämmelserna i lagen (1974:13)om vissa anställningsfrämjande åtgärder (främjandelagen). Den senare lageninnehåller bl. a. vissa regler som syftar till att öka möjligheterna för äldrearbetstagare och arbetstagare med nedsatt arbetsförmåga att behålla ellererhålla anställning på den öppna arbetsmarknaden. Lagen bygger i första hand påfrivillig samverkan. Om inte överläggningar mellan arbetsförmedhng,arbetsgivare och fackföreningar resulterar i samförståndslösningar kanemellertid arbetsmarknadsmyndigheterna meddela arbetsgivaren anvisningar omvilka åtgärder denne bör vidta. Främjandelagen har utnyttjats i mycket begränsadomfattning. har dock arbetsmarknadsverket intensifieratansträngningarna att med stöd av lagen placera äldre och handikappade på denöppna arbetsmarknaden. Resultaten från denna intensifierade användning avlagen är positiva, men det måste understrykas att stora personalkrävandeinsatser har behövts, inte minst därför att arbetsgivaren ekonomiskt vinner påatt i stället anställa arbetskraft som inte i samma utsträckning harbegränsningar i sitt arbetsutbud och sin arbetsförmåga. Problemen på arbetsmarknaden berör emellertid en betydligtstörre krets arbetssökande än de som kan beredas arbete med hjälp avfrämjandelagen. I propositionen om arbetsmarknadspolitikens framtidainriktning skisseras ett nytt arbetsmarknadspolitiskl instrument -arbetsförmedlingskontrakt - med syftet att påverka arbetsgivarnasanställningspolitik utan omfattande subventioner och utan ingående förhandlingarmellan arbetsförmedling och arbetsgivare vid varje enskild anställning. Detskisserade systemet med arbetsförmedlingskontrakt består av två huvudelement. En formell överenskommelse - kontrakt - mellanarbetsmarknadsmyn digheterna och den enskilde arbetsgivaren, där arbetsgivaren förbinder sig att ge arbetsförmedlingen elt avgörande inflytande över rekryteringen till en viss andel av företagets vakanser. Ett särskilt avgiftssystem att utjämna merkostnadernaför en ur samhällssynpunkt önskvärd rekryteringspolitik mellan sådana arbetsgivare som tecknar kontrakt och sådana som inte ingår i systemet. De arbetsgivare som tecknar kontrakt skulle t. ex. kunna påföras lägre arbetsgivaravgifter än övriga. En annan möjlighet är att de arbetsgivare som inte är med i systemet påföres en särskild avgift. Utredaren bör ha i uppgift att närmare analyseraeffekterna av ett system med arbetsförmedlingskontrakt och göra en fördjupadstudie av hur systemet praktiskt skulle kunna genomföras. Utredaren skalldärvid beakta bl. a. följande. För att kunna påverka arbetsgivarnas rekrytering börarbetsförmedlingen ges ett avgörande inflytande över en bestämd andel avföretagets nyanställ- 1982/83:103 ningar. Denna andel måste bestämmasi en avvägning mellan de arbetsmark- Del II nadspolitiskaambitionernaochdenfrihetatt bedriva en egen personalpolitik som arbetsgivaren måste tillförsäkras om systemet skallkunna bli attraktivt. En viss vägledning bör kunna fås från de överenskommelsersom exempelvis länsarbetsnämnden i gjort med större företagangående tillämpningen av främjandelagen. Som jag redan nämnt skall arbetsförmedlingskontrakten haen vidare syftning än främjandelagen och utredaren bör därför göra en bedömningay hur stor andel av rekryteringen som skall ingå i kontraktssystemet för attsyftet med systemet skall kunna uppnås. Målet måste vara att förmå så många arbetsgivare sommöjligt att delta i systemet. Fördelarna för arbetsgivarna att delta i systemetbör därför vara så stora att en arbetsgivare normalt skall kunna tjäna på attteckna kontrakt. Graden av den fördel arbetsgivaren får med systemet måstefastställas med hänsyn till den andel av vakanserna som skall besättas avarbetsförmedlingen. Utredaren bör med utgångspunkt från sina övervägandenrörande denna andel även analysera de merkostnader ett kontraktsföretag underolika förutsättningar kan åsamkas. Utredaren bör vidare lämna förslag till utformning avregler när det gäller att bestämma vilka arbetssökande som arbetsgivaren förbindersig att acceptera i samband med förmedlingens utnyttjande av kontraktet. Enutgångspunkt bör vara att arbetsförmedlingen skall ha rätt att välja ut deplatser - garantiplatser - som skall besättas. Utredaren bör i detta sammanhangöverväga huruvida det finns anledning att vissa specialbefattningar börundantas från dessa garantiplatser. En annan utgångspunkt bör vara att de avarbetsförmedlingarna anvisade arbetssökandena till garantiplatserna skalluppfylla de krav på yrkeskunskaper som är en direkt förutsättning för arbetetsutförande. Förmedlingen bör däremot ges möjUgheter att kunna motsätta sig kravpå överkvalificering, bl. a. i fråga om mångårig erfarenhet ochyrkesskicklighet. Proceduren vid tillsättning av garantiplatser måste vidarevara enkel. Arbetsgivaren bör dock ha en viss möjlighet att påverkarekryteringen till dessa garantiplatser. En sådan möjlighet kan nås genom attarbetsgivare t. ex. ges tillfälle att välja mellan ett mindre antal sökande somförmedlingen anvisar. Kontrakten bör syfta till att förmå arbetsgivarna att bäraeri del av kostnaderna för en från samhällets synpunkt önskvärdanställningspolitik och därigenom minska behovet av särskilda insatser.Systemet bör däremot inte syfta till att låta vissa arbetsgivare överta övrigaarbetsgivares sociala ansvar. Utredaren bör särskilt uppmärksamma degränsdragningsproblem som kan uppstå mellan utnyttjande avförmedlingskontrakten och andra förmedlingsinstrument, t. ex. främjandelagen. Genom arbetsförmedlingskontrakt skulle arbetsförmedlingenges ett effektivt övertalningsmedel när det bl. a. gäller att placeraarbetssökande som arbetsgivare av någon anledning tvekar att anställa. Detgäller emellertid för förmedlingen att inte överutnyttja systemet, eftersomkrav som arbetsgivarna uppfattar som oskäliga skulle kunna undergräva förtroendetför hela systemet. Därför är det inte heller lämpligt att försöka lösa allaarbetsmarknadsproblem med hjälp av kontraktssystemet. Kontraktet bör i förstahand ses som en väg att allmänt underlätta förmedlingens arbete. Ambitionenbör inte vara att med ett nytt system eliminera behovet av Skr. 1982/83:103särskilda insatser i form av skyddad sysselsättning etc, men väl att minska Dir. 1981:64 detta behov. Kontrakten kan självfallet inte heller minska behovetav olika arbetsförberedande insatser. När det gäller att avgränsa de sökande som bör ifrågakommaför utnyttjande av garantiplatser är arbetslöshetstiden ett exempel på etturvalskriterium som kan övervägas. Utredaren bör därför belysa olikaarbetssökandegruppers arbetslöshetstid. När det sedan gäller utnyttjande av garantiplatser måsteavvägningar också göras mellan strävandena att dels försöka skötaförmedlingsverksamheten med smidighet och i samförstånd med arbetsgivare, delsatt hålla nere onödiga administrativa rutiner dels ock risken för att vissaarbetsgivare genom att utnyttja luckor i förmedlingens kontroll kommerbilligare undan än andra mer ansvarsmedvetna arbetsgivare. Utredaren bör vidare lämna förslag till regler förupprättande öch uppsägning av kontrakt. En viktig fråga i detta sammanhang ärhur kvalificering för kontrakten skall ske. Ett sätt är att kontrakt upprättasför alla arbetsgivare som önskar detta vid anmälan. Kvalificering iform av utnyttjande av garantiplatser sker då i efterhand. Ett annat sätt kanvara att arbetsgivaren inträder i systemet när den första garantiplatsenutnyttjas av arbetsförmedlingen. Om systemet skäll kunna fungera krävs både attarbetsgivarna kan känna sig förvissade om en rättvis behandling och attförmedlingen vid behov verkligen är beredd att bryta kontrakten med omedelbarverkan. En godtycklig behandling av kontraktsföretagen kan undermineramöjligheterna att teckna nya kontrakt. En släpphänt uppföljning av kontraktenkommer å andra sidan att göra dessa meningslösa. Det krävs därför dels klarariktlinjer för förmedlingens handlande, dels en möjlighet till prövning avförmedlingens krav. Utredaren bör också ta upp frågan om vilka arbetsgivaresom bör omfattas av kontraktssystemet. Det kan finnas skäl att begränsasystemet till företag över en viss storlek eftersom ett mycket stort antal småkontraktsföretag skulle kunna medföra en kraftig administrativ belastning förförmedlingen och avkastningen för varje enskilt kontrakt med små företag blirmycket begränsad som företagets rekrytering blir svår att påverka. Utredaren bör i sina överväganden i denna fråga vägapraktiska hanteringsmässiga skäl att utesluta små företag mot risken att enalltför snäv avgränsning starkt begränsar utnyttjandet av systemet inom vissanäringsgrenar och yrkesområden och på lokala arbetsmarknader. Utredaren bör även överväga hur ett system medarbetsförmedlingskontrakt eller motsvarande skall kunna tillämpas inom denoffentliga förvaltningen. Jag vill understryka att det här skisserade systemet medarbetsförmedlingskontrakt syftar till att påverka arbetsgivarna att bedriva enfrån samhällets synpunkt önskvärd rekryteringspolitik. Om utredaren i sittarbete finner att detta syfte bättre nås med andra metoder bör utredarenföreslå sådana alternativa metoder. Oberoende av vilka metoder utredarenstannar , för i sitt förslag skall en beräkning redovisas av vilken omfattningdet här skisserade eller annat system som föreslås kan komma att få och vilkatotala statsfinansiella konsekvenser förslaget leder till. Skr.1982/83:103 Översyn av bestämmelserna om rätttill ersättning vid arbetslöshet En del avde ökade trögheterna på arbetsmarknaden brukar tillskrivas det faktum att de arbetssökande får allt mindre ekonomisktutbyte av att byta anställning. Utvecklingen har gått i en riktning där detekonomiska tillskottet av att byta arbete genomsnittligt har blivit mindresamtidigt som den ekonomiska påfrestningen som orsakas av arbetslöshet mildrats.De negativa effekter denna utveckling ger upphov till när det gällerarbetsmarknadens funktionsförmåga måste främst motverkas genom reglerna om rätttill ersättning vid arbetslöshet. En förutsättning för en generös ersättningvid arbetslöshet är att denna ersättning i sig inte försvårar bekämpandet avarbetslösheten. Enligt min mening ger reglerna i lagen (1973:370) omarbetslöshetsförsäkring och lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd engod grund för fasta tillämpningsnormer. Av förarbetena till den nämndalagstiftningen framgår bl. a. att tidigare löneersättning eller utgåendekassaersättning inte får vara avgörande för om de arbeten som erbjuds denarbetslöse skall anses lämpliga. Endast om den erbjudna lönen väsentligtunderstiger arbetslöshetsersättningen eller anställningsvillkoren är sämre ände som avtalsenligt gäller för arbetet inom det erbjudna yrkesområdet skall enarbetslös kunna vägra att anta ett arbete utan påföljd för ersättningsrätten. Arbetslöshetsförsäkringen är inte heller avsedd att yaraen yrkesförsäkring och bör alltså i den mån reglerna i lagen tillämpas striktinte medverka till en onödig och improduktiv förlängning avarbetslöshetstiderna. Det finns inga klara statistiska belägg för att enförändrad tolkning av reglerna för ersättning vid arbetslöshet påverkatutvecklingen i riktning mot minskad anpassningsbenägenhet. Det förhållandet attt. ex. industrin har problem att fylla sina vakanser trots att mycket storaresurser läggs ner på arbetsmarknadsutbildning och andra anpassningsfrämjandeåtgärder kan dock vara ett uttryck för att reglerna förarbetslöshetsersättningen i många fall ges en allt för vid tolkning. Företrädare för arbetsgivarna har i olika sammanhangframhållit att just detta är en orsak till rekryteringsproblemen. Enligl vadjag inhämtat har AMS uppmärksamheten riktad mot denna fråga. För egen del anserjag det vara svårt att statistiskt visa ett sådant orsakssamband, men det kanändå finnas anledning att pröva problemställningen i ett vidare sammanhang. Densvenska arjjetsmarknadspolitiken bygger bl. a. på att parterna på arbetsmarknadendeltar i och tar ansvar för genomförandet av olika åtgärder, vilket i sin turförutsätter att de själva har intresse av en framgångsrikt genomfördarbetsmarknadspolitik. Oklarheterna kring arbetsförmedlingens möjligheter attanvisa arbetslösa till de lediga platserna måste därför undanröjas. Det system med arbetsförmedlingskontrakt som skall utredaskan komma att förändra förutsättningarna för arbetsförmedlingen att skaffa framarbetserbjudanden till arbetslösa. Förekomsten av garantiplatser innebärsamtidigt en uppfordran till arbetsförmedlingen att besätta dessa platser.Därigenom aktualiseras även i detta sammanhang fråga om vilka arbeten som skallanses vara lämpliga för en viss arbetssökande. Utredaren bör mot denna bakgrund se över tolkningen avreglerna om . "lämpligt arbete" för att säkerställa en i hela landetenhetlig praxis för tillämpningen av lagens bestäminelser. Syftet bör vara attreglerna inte ci,p 1982/83-103 medför en förlängning av arbetssökandetiden.Självfallet måste i tillämp- pj 1981-64 ningen av bestämmelserna liksomhittills ges utrymme för hänsyn till den enskilde individens speciellaförhållanden. Men det är viktigt att tillämpningen inte blir godtycklig elleroenhetlig.