prop · G60322 · 1982-12-31 00:00:00 — Därvid får resp.myndighet och annan deltagare bära ansvar för de åtgärder man vidtager eller negUgerar,och det kan därför räcka med att de organ, som över huvud taget kan komma ifråga, ålägges att deltaga i sjöräddning, om så är möjUgt. Utredningen finneren brist i, att ingen myndighet har elt samlat ansvar för ledning avräddningsinsatserna. Detta är en gammal stridsfråga , och fråganhar kommit upp med jämna mellanrum, men huvudsakligen tack varesjöräddningssällskapets motstånd har den icke lett till någon ändring. Densvenska internationellt goda anseende beror i hög grad just påavsaknad av byråkrati och därmed följande snabbhet och effektivitet. Ettovanför sjöräddningscentralerna inrättat organ för samordning av operationernaär mycket dyrbart och medför en oerhörd risk för att ambition och ansvarskänslaavtrubbas ute på fältet. Kustradiostationerna sköter koordineringen med denäran, och de har alla möjUgheter att rådgöra med de deUaganderäddningsenheterna och dessas staber i land, sjöfartsverk, marinbaser,sjöräddningssällskapet etc. Ordergivning bör inte och kan knappast förekomma isjöräddning, då befälhavarna enUgt lag har sitt speciella ansvar, utan detgäller rekommendationer och överenskommelser i koordineringen. - En känsligfråga inom är att avgöra, då resultatlösa operationer skallavbrytas. har dylikt beslut antingen fattats direkt av kuslradiostatio-nernai samråd med de deltagande enheterna eller i samråd med någon eller några av dedeltagande enheternas huvudmän. Då det senare sker, är det rimligt, att denhuvudman, som rekommenderar kustradion att avbryta fortsatta operationer utåttager ansvaret för detta, om han blir åtlydd. Ofta har sjöräddningssällskapetfått ge råd i denna ömtåliga fråga, och har då förklarat, att sällskapet tagerpå sig ansyaret för åtgärden. - Vid mycket komplicerade operationer och storakalastrofer kan kustradiostationerna eller annan deltagare i operationen begärahjälp av en samrådsgrupp (från de deltagande organens huvudmän i sammanträdeeller lelefonsamråd) för koordinering av operationerna. Behov av ett dyliktarrangemang är sällsynt. kan icke dela utredningensmening, att den svenska sjöräddningstjänsten lider av andra brister, än att denicke är perfekt, beroende på att en perfekt sådan skulle sluka summor, som vårtsamhälle icke kan ställa till förfogande. Därför har sällskapet centralasamrådsgruppen, som ständigt ser över resurserna och söker möjligheter att medtillgängliga sådana få bästa sammanlagda effekt. I vissa länder har man införtcentral samordning på högsta nivå av alla sjöräddningsoperationer. Resultatetdärav, vilket visar sig i tragiska förluster, manar inle till efterföljd. 1982/83:22 175 Regeringens skrivelse.......................................... ...... 1 Skrivelsens huvudsakligainnehåll........................... 1 Utdrag ur protokoll vidregeringssammanträde .. 2 1 Inledning..................................................... 2 2 Allmänna utgångspunkter............................... 4 3 Huvudmannaskapet för denallmänna räddningstjänsten 6 4 Samverkan mellan kommuner........................... 9 5 Organisationen på regional ochcentral nivå....... .... 13 6 Åtgärder för ökad effektivitet m.m.................. .... 17 6.1 Nuvarande ordning................................. 17 6.3 Remissinstanserna................................. .... 23 6.4 Överväganden ..................................... .... 26 7 Hemställan.................................................. .... 29 8 Beslut .'................................. :................... .... 29 Bilaga1 Sammanfattning ur betänkandet (SOU 1981:82) 30 Bilaga2 Sammanställning av remissyttranden över räddningstjänst kommitténs betänkande (SOU 1981:82) Samhällets räddningstjänst 39