prop · G6038 · 1982-12-31 00:00:00 — om blodundersökning i faderskapsmål; Regeringenföreslår alt anta det förslag som har tagits upp i bifogade utdrag avregeringsprolokoll ovannämnda dag. Iproposifionen föreslås att domstol skall kunna förordna om blodundersökning,om det sedan ett faderskap har fastställts genom dom eller erkännandeframkommer sädana omständigheter som ger anledning till antagande att nägonannan man än den som har faslslällis vara far har haft samlag med modern under fiddä barnet kan vara avlat. Iproposifionen föresläs vidare att domstol skall kunna förordna om biträde avpolis för atl en blodundersökning som någon har vägrat att underkasta sig skallkomma lill sländ. Lagändringarnaavses träda i kraft . 1Riksdagen 1982/83. 1982/83:8 2 Lag omändring i lagen (1958:642) om blodundersökning m. m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1958:642) omblodundersökning m. m. vid utredning av faderskap' dels att 2 § skall ha nedan angivna lydelse, dels atl ilagen skall införas tre nya paragrafer, 1 a, 1 b och 2 a §§, av nedan angivnalydelse. i Lagen omtryckt 1976:620. Sedan eU faderskap har fastställts genom erkännande ellergenom dom som har vunnit laga kraft, kan rätten förordna om en sådanundersökning som avses i 1 §, om det först efter erkännandet eller domen harframkommit omständigheter som ger anledning till antagande att någon annan manän den som har fastställts vara far har haft samlag med modern under tid dåbarnet kan vara avlat. Förordnandet kan avse den som har fastställts vara far,modern, barnet och den andre mannen. Harfaderskapet fastställts genom erkännande, kan förordnande enligt första stycketmeddelas i mål om att erkännandet saknar verkan mot den som har lämnat det. Ettsådant förordnande kan begäras av någon av parterna i målet. Har någon talaninte väckts om att erkännandet saknar verkan, prövas frågan om förordnandeenligt första stycket såsom ett ärende enligt lagen (1946:807) om handläggningav domstolsärenden. Ett sådant förordnande kan begäras av den som kan varapart i ett mål om att erkännandet saknar verkan. Har faderskapet fastställts genom dom som har vunnit tagakraft, prövas frågan om förordnande enligt första stycket såsom ett ärendeenligt lagen om handläggning av domstolsärenden. Ett sådant förordnande kanbegäras av någon av parterna i det tidigare målet. Innan förordnande enligt första stycket meddelas, skallden som förordnandet skulle avse beredas tillfälle an yttra sig. Beslulom förordnande enligt 1 a§ i ett ärende som avses i lagen (1946:807) omhandläggning av domstolsärenden får överklagas särskilt genom besvär. Sedanutlåtande över undersökningen har avgetts eller frågan om undersökning har förfal-Ut,får ärendet avskrivas. Ärenden om förordnande enligt 1 a § las upp av rätten iden ort där barnet har sitt hemvist eller, öm det har avlidit, av den rätt somhar att ta upp tvist om arv efter barnet. Finns det inte någon annan behörigdomstol, tas ärendet upp av Rätten äger vid vite förelägga den som avses medförordnande enligt 1 § att med intyg av behörig sakkunnig visa, att förblodundersökning erforderligt blodprov tagils å honom eller att han undergåttannan undersökning rörande ärftliga egenskaper varom fråga är. Såvitt angårbarn som ej fylll , skall föreläggandet givas den som har vårdnadenom barnet. Rätten kan vid vite förelägga den som avses medförordnande enligt 1 eller 7 a § atl med intyg av behörig sakkunnig visa attsådant blodprov som behövs för blodundersökning har tagits på honom eller henneeller alt han eller hon har undergått annan undersökning rörande ärftliga egenskaper.Ifråga om barn som inte har fyllt skall föreläggandet ges barnets vårdnadshavare. Iakttas inte ett föreläggande vid vite enligt 2 §, kanrätten i stället för att förelägga nytt vite förordna om biträde avpolismyndighet för att undersökningen skall komma till stånd. I fråga om barn som inte har fyllt fårförordnande om biträde av polismyndighet meddelas endast om det finns särskildaskäl. Sådant biträde får inte lämnas om det finns risk, som ej är ringa, föratt barnet skall ta skada av detta. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Har kostnad för biträde av polismyndighet utgått avallmänna medel, skall den som har varit föremål för biträdet betala tillbakakostnaden lill statsverket. I fråga om barn som inte har fyllt skall betalning.sskyl-digheteni stället fullgöras av barnets vårdnadshavare. Denna lag träder i kraft . Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , Åsling, Söder, , ,, , , , Elmstedl, Tilländer, Ahrland, Lagrådsremiss om blodundersökning i faderskapsmål Regler om vem som skall anses vara far fill ett barn finnsi 1 kap. . Dessa regler körnpletleras av lagen (1958:642) omblodundersökning m. m. vid utredning av faderskap (blodundersökningslagen).Enligt denna lag kan domstol under vissa förutsättningar förordna omblodundersökning eller annan undersökning i faderskapsmål. Sedan ettfaderskap har fastställts genom dom som har vunnit laga kraft, finns del iprincip ingen möjlighel alt fä en domstol all förordna om en nyblodundersökning e. d. Denna möjlighet saknas även i fall då faderskapet harfastställts genom erkännande av faderskapet. Atl domstolen inte kan förordna omblodundersökning i elt mål om ogiltigförklaring av etl faderskapserkännande harberörts av juslitiekanslern i ett beslut , som för kännedom harsänts över till justiliedepariemeniei. Frågan har vidare tagits upp i motionertill 1980/(mot. 1980/81:689 och 1193). En annan frägasom har tilldragit sig uppmärksamhet, bl. a. från domstolshåll, är om del inlebör införas en möjlighet atl hämta en person till blodundersökning i fall dådet nuvarande tvångsmedlet vite inte är elt fillräckligl medel för atl förmådenne all inställa sig till undersökning. Ocksä denna fråga har tagils upp i enmofion till 1980/(mot. 1980/81:199). De frågorsom sålunda aktualiserats har behandlats i departementspromemorian (Ds Ju1981:10) Blodundersökning i faderskapsmål. Promemorian har remissbehandlats. Till protokollet i detta ärende bör fogas dels promemoriansom bilaga 1, 1982/83:8 6 dels en förteckning över remissinstanserna och ensammanställning av remissyttrandena som bilaga 2. Beträffande det närmareinnehållet i faderskapsreglerna i och bestämmelserna i blodundersökningslagenkan hänvisas till promemorian. Ilagstiftningsärendet har samråd skelt med justifiedepartementen i de andranordiska länderna. 2.1Blodundersökning sedan ett faderskap har fastställts Enligl blodundersökningslagen kan en domstol i mäl omfaderskap förordna om blodundersökning eller annan undersökning rörandeärftliga egenskaper. förekom det att en blodundersökningkompletterades med en s. k. rättsantropologisk undersökning. Värdet av de rättsantropolo-giskaundersökningarna har emellerfid pä senare är ifrågasatts (se bl. a. riksdagensprotokoll 1976/77 nr 9 s. 13 f och nr 13 s. 58 ff). företas inle längresådana undersökningar. I stället kompletteras de gängse blodundersökningarnaibland med s. k. utvidgade rättsgeneliska undersökningar. Åven en rättsgenetiskundersökning avser undersökning av blodprov som lämnas av de inblandadeparterna. Den omfattar dock fler s. k. genetiska markörsystem än den vanligablodundersökningen. Blodundersökningsmelodiken har utvecklatskraftigt. Möjligheten att genom en blodundersökning utesluta någon somfelaktigt har utpekats som far är mycket stor. Del är därför länkbartatt en del fall där faderskapet grundas på äldre och bristfällig metodik skullebedömas annorlunda om faderskapet prövas enUgt nutida metoder. Omfaderskapet har fastställts genom en dom som har vunnit laga kraft, kan enomprövning av domen komma tiU stånd endast genom att högsta domstolen beviljar resningi målet. Enligt 58 kap. 1 § första stycket 3 kan resningbeviljas, om nya omständigheter eller bevis åberopas vilka sannoUkt skulle halett fill en annan utgång i målet. Enbart den omständigheten all vetenskapenrörande blodundersökningar e. d. har gått framåt sedan faderskapet fastställdesgenom den tidigare domen torde inte utgöra ett tillräckligt skäl för resning enUgldenna bestämmelse (se , Svensk familjerättspraxis, sjätte uppl.,s. 101 f). Resning kan däremot beviljas, om den som enligt den tidigare domenär alt anse som far kan uteslutas frän faderskapet genom en nyblodundersökning. Del finns emellertid inle nägon möjlighet att i ettresningsärende få högsta domstolen att förordna om en sådan undersökning (seBeckman-Höglund s. 101 och 116). För alt de nya rönen inomblodundersökningsmetodiken skall kunna leda till att ett faderskapsavgörandeomprövas sedan det har vunnit laga kraft krävs alltså atl de inblandadeparterna frivilligt underkastar sig en ny blodundersökning. Prop.1982/83:8 7 Närdet gäller fall dä faderskapet har faslslällis genom etl erkännande finns del ioch för sig inte någon begränsning i möjligheten att få faderskapsfrågan omprövadav domstol. Det hänger samman med att en Uka ingående prövning av faderskapetinte har skett när detta grundas på ett erkännande som när faderskapet harfastställts genom dom. Enligt 1 kap. 4 § tredje stycket skalldomstolen förklara atl erkännandet saknar verkan mot den som har lämnat det, omdet senare visar sig att denne inte är far lill barnet. Inte heller i etl målom ogilligförklaring av ett faderskapserkännande kan domstolen emellerfidförordna öm blodundersökning (se NJA 1977 s. 545). Idepartementspromemorian föreslås alt domstol skall kunna förordna om blodundersökning,om det sedan faderskapet har fastställts genom en dom eUer etl erkännandeframkommer sådana omständigheter som ger anledning till antagande alt någon annanman, som inte har varit föremål för blodundersökning, har haft samlagmed modern under fid då barnet kan vara avlat. Förordnandet skall enliglförslaget kunna avse den som faslslällis vara far, modern, barnel och den andremannen. Remissinstansernahar överlag ställt sig positiva till alt domstolarna ges en möjUghet att förordnaom blodundersökning när ett tidigare fastställt faderskap kan sättas i tvivelsmäl.Också jag anser att en sådan möjlighet bör införas. Som framhållits i promemorianbör denna möjlighel dock inte vara obegränsad. För att inte relafionerna mellanett barn och den som anses vara dess far skall slöras i onödan bör det krävasatt nägon ny omständighet har inträffat som gör atl faderskapet kanifrågasättas. De fall som har störst praktisk betydelse och där det samtidigtkan synas mest otillfredsställande atl det inte går atl förordna om nyblodundersökning är alt del sedan faderskapet har fastställts framkommeromständigheter som gör det antagligt att någon annan man än den som harfastställts vara far har haft samlag med modern under tid dä barnet kan haavlats. Däremot bör inle den vetenskapliga utvecklingen beträffandeblodundersökningar i sig utgöra ett tillräckligt skäl för elt förordnande om nyundersökning. Genom alt möjligheten atl förordna om blodundersökning begränsas fillfall då det har framkommit uppgifter om en ny man beaktas ocksä ett av destarkaste skälen mot en ändring av de nuvarande reglerna, nämUgen att ett barninte. bör riskera atl bli faderlöst lång lid efter sin födelse. Sammanfattningsvisansluter jag mig till promemorieförslagel när del gäller förutsättningarna föratt förordna om : blodundersökning sedan faderskapet har fastställts genom domsom har vunnit laga kraft eller genom faderskapserkännande. Ipromemorian föreslås alt en begäran om blodundersökning sedan faderskapet harfastställts genom lagakraftvunnen dom eller genom erkän- 1982/83:8 8 nandeskall handläggas enligl lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden.Enligt promemorian får resultatet av undersökningen sedan i förekommande fallläggas lill grund för en resningsansökan resp. en talan om ogilligförklaring avfaderskapserkännandel. Prakfisktlaget alla remissinslanser har godtagit att en begäran om blodundersökning, somgörs sedan faderskapet har fastställts genom lagakraftvunnen dom, skallhandläggas som elt särskilt domstolsärende. Endast hovrätten för om del inle är en lämpligare lösning alt låta högsta domstolenförordna om blodundérsökning i resningsärendet om det finns särskilda skäl fördetta. Somhar framhållits i promemorian ter det sig diskutabelt atl enbart på dettaområde införa en möjUghet atl förordna om 'viss bevisning i etl resningsärende.Under remissbehandlingen har rättegängsutredningen förklarat att den senarekan komma in på mera allmänna frågor om bevisning i resningsärenden. Resultatetav dessa överväganden bör inte nu föregripas. Som också rättegängsutredningenhar förordat bör man därför i detta sammanhang stanna för den lösning avhandläggningsfrågan som promemorieförslaget innebär. När det därefter gällerhandläggningen av en begäran om blodundersökning sedan faderskapet har faststäUtsgenom erkännande har flera remissinstanser ansett att del bör vara möjligl altframställa en sädan begäran inte bara i ett fristående domstolsärende ulan äveni ett mäl om ogiltigförklaring av faderskapserkännandet. Enligt hovrälten förÖvre talar övervägande skäl för att domstol skall kunna förordna omblodundersökning endast i sådana mål. Också några andra remissinstanser, bl. a.rättegångsutredningen, framhåller att det finns en risk för dubbla processer, omen begäran om blodundersökning kan handläggas i ett domstolsärende samtidigtsom talan kan väckas om ogilfigförklaring av faderskapserkännandel. Jag delarremissinstansernas uppfattning att det inte minsl av praktiska skäl är lämpligtalt en begäran om blodundersökning som framställs sedan talan har väckts omogiltigförklaring av ett faderskapserkännande prövas i det målet och inte i ettfristående domstolsärende. Det kan dock tänkas att någon först vill få tillstånd en blodundersökning för att därefter kunna ta ställning fill om en talanskall föras om ogiltigförklaring av faderskapserkännandet. Enligt min meningbör del inte finnas nägot hinder mot alt frågan om blodundersökning i ett sädanlfall prövas separat i ett domstolsärende, på samma säll som jag harförordat för de fall då faderskapet har faslslällis genom en lagakraftvunnendom. Det kan filläggas att en sådan ordning inte innebär att självafaderskapsfrågan kan bli föremål för dubbla processer. Sammanfattningsvisförordar jag att domstolarna skall, under de förutsättningar som har angetts iföregående avsnitt, kunna förordna om blodundersökning i mål omogiltigförklaring av ett faderskapserkännande eller, om någon sådan talan intehar väckts, i ett särskilt domstolsärende. 1982/83:8 9 2.2 Tvångsmedel enligt blodundersökningslagen I faderskapsmål förekommer ofta långa handläggningstider.Delvis beror della på att förfarandet med atl la blodprov och att analyseraproven med nödvändighet lar en viss fid i anspråk. I många fall förlängs emellerfidhandläggningstiden i onödan av att någon som är skyldig alt lämna blodprov inteiakttar denna skyldighet eller gör del först efter flera förelägganden. Särskillgäller detta när det efter en blodprovslagning är aktuellt atl ta nya blodprov.Alt sådana dröjsmål är en olägenhet är uppenbart och har även vid olika lUlfällenunderstmkits från domstolshåll. Den enda möjlighet som f. n. står domstolarna till budsför att förmå någon att lämna blodprov enligt blodundersökningslagen är atlutfärda vitesförelägganden. Åven om vitet redan från början sätts ganska högtoch därefter höjs undan för undan har denna sankfion inte allfid önskvärdeffekt. Detta kan delvis förklaras av alt de ekonomiska förhållandenabeträffande den som har förelagts vite är sådana atl vitet aldrig kan drivasin. Den avlägsna möjligheten atl förvandla det utdömda vitet till fängelse harknappast nägon betydelse i sammanhanget. Mol denna bakgrund föreslås i promemorian alt domstolskall kunna förordna att den som trots etl tidigare vitesföreläggande inte harinställt sig fill en blodundersökning skall hämtas fill undersökningen genompolisens försorg. I promemorian diskuteras även om en möjlighet bör införas attgenomföra själva blodprovslagningen under tvång. Denna tanke avvisas emellertidi promemorian med hänvisning lill den enskildes rätt till kroppslig integritet. Remissinstanserna har allmänt tillstyrkt alt det införs enmöjlighet atl hämta den som inte frivilligt inställer sig tiU enblodundersökning. Några remissinstanser anser atl del även bör varamöjligt att genomföra själva blodprovstagningen under tvång. Sålunda framhållerSveriges advokatsamfund att det kan föreligga situafioner där hänsynen tillden enskildes integritet bör vika för ett barns rätt atl få faderskapetfastställt, exempelvis dä flera tänkbara fäder finns och en av dem varken genomvite eller hämtning kan förmås att lämna blodprov. Vidare anför rättegångsutredningenatt hämtning, liksom en orikfig faderskapsdom, allmänt sett torde vara meraingripande i den personliga integriteten än ett tvångsmässigt genomförande avblodprovstagningen. Enligl min mening är det uppenbart att det behövs etl meraeffekfivt tvångsmedel än vitesföreläggande för att säkerställa att enblodundersökning som domstol har förordnat om äger rum. Liksom remissinslansernaanser jag därför alt del bör vara möjligt atl med biträde av polis hämta densom inte frivilligt inställer sig till blodundersökningen. Till frågan omhämtning av barn återkommer jag strax. F. n. medger inte andra tvångsmedel molparter i tvistemål än vite och hämtning. Det finns alltså inget tvångsmedel somkan Prop.1982/83:8 10 användas för genomförandet av själva blodprovstagningen.Som hovrätten för har påpekat under remissbehandlingen torde deläven bli sällsynt atl den som har hämtats till en blodundersökning framhärdar isin vägran all medverka till själva blodprovstagningen. Om en sådan undan-tagssiluafionlikväl uppkommer bör dock intresset av atl faderskapet till ett barn utredstillmätas större vikt än kravet på kroppslig integritet för den berörde. Liksomnär det gäller blodprovstagning på någon som är misstänkt för rattfylleri ellerrattonykterhet bör det därför vara möjligt alt få biträde av polis för att fåsjälva blodprovslagningen utförd. Enligt promemorian skall även barn kunnahämtas lill en blodundersökning, när barnets vårdnadshavare inte iakttar etlvitesföreläggande beträffande barnel. I promemorian sägs dock att hämtning avbarn bör komma i fråga endast i undantagsfall och att hämtningen givetvis börutföras pä ett sätt som är så skonsamt för barnet som är möjligt. Vidhämtningen kan det enligl promemorian vara lämpligt atl nägon representant förbarnavården är närvarande. Promemorian innehåller dock inte nägra särskildabestämmelser om förfarandet vid hämtning av barn. Under remissbehandlingen har ochsocialstyrelsen framhäilit att de rekommendafioner om förfarandet vid hämtningav barn som har gjorts i promemorian bör framgå uttryckligen av lagtexten.Delta påpekas även av utredningen om barnens rätt, som emellertid över huvudtaget är tveksam lill om barn skall kunna hämtas genom polis. För egendel kan jag förstå alt en möjlighet att genom poUsens försorg hämta barn fillen blodundersökning kan väcka betänkligheter. Som ochutredningen om barnens rätt har framhållit finns det risker för att barnet -även om hämtningen sker med all tillbörlig försiktighet - tar skada avupplevelserna i samband med denna. Del naluriiga är därför atl i första hand desociala myndigheterna i enlighet med sitt allmänna ansvar för barn sökeråstadkomma alt barnel frivilligt insläUs fill blodprovslagningen. om barnens rätt häller jag det för sannolikt att de flesta fall därvårdnadshavaren motsätter sig atl barnet inställer sig lill en blodundersökningkan lösas på detta sätt i samverkan med de sociala myndigheterna. Om allasådana försök visar sig resultatlösa, bör domstol som en yttersta möjUghelkunna förordna all barnet hämtas genom polisens försorg. Polisbiträde bör dockinte fä lämnas, om det finns risk, som ej är ringa, för all barnet skall taskada. Åven vid hämtning genom polisens försorg bör de sociala myndigheternamedverka. Sammanfattningsvis anser jag alt, om nägon inte iakttar eltvitesföreläggande om blodundersökning, domstol skall kunna förordna om biträdeav polis för alt undersökningen skall kunna komma lill slånd men alt när delgäller barn under 18 är sådant biträde bör komma i fråga endasi som en ytterstautväg och bara under förutsättning atl barnel inle lar skada av detta. Prop.1982/83:8 11 Nägraremissinslanser har diskuterat om inte en man, som vill bU förklarad som far lillett barn, bör ha möjlighel all begära blodundersökning för alt få sittfaderskap prövat. Detta spörsmål hänger emellertid samman med den mera allmännafrågan om rätten för en man atl själv föra talan om att han är far till ettbarn. En sädan möjlighet finns inle f. n., och jag är inte beredd att la uppfrågan i detta sammahang. ochstatens rättskemiska laboratorium har berört frägan om' en skyldighet börinföras även för vissa anhöriga till parterna i elt faderskapsmål atlunderkasta sig blodundersökning. Denna fråga behandlades i samband med 1969års ändringar av reglerna om fastställande av faderskap fill.barn (pröp.1969:124 s. 89). Därvid uttalades att det från principiell ståndpunkt varbetänkligt all införa en undersökningsplikt för personer som inte alls varinblandade i faderskapsmälel. Vidare ansågs en sådan undersökningsplikt kunnafå betydelse bara i elt mycket begränsat anlal fall. De skäl som sålundaanfördes mol en utvidgning av undersökningsplikten är enligt min meningfortfarande beaktansvärda. Jag vill därför inte föreslå att kretsen av undersökningsplikfigautvidgas till vissa anhöriga tiU parterna i elt faderskapsmäl. Socialstyrelsenhar slutligen lagil upp frägan vilka internafionellträttsliga verkningar som denya reglerna om blodundersökning kan få. Jag vill därför erinra om attutredningen (Ju 1979:10) om internationella faderskapsfrågor har till uppgiftalt fä tUl slånd en mera allmän reglering av de internationellt privat- och processrätlsligafrågorna rörande faderskap till barn. Dessa överväganden kan givetvis fåbetydelse för den fråga som nu har berört. Jag finner därför inleanledning att i della sammanhang gå närmare in på denna fråga. Deförordade lagändringarna bör träda i kraft . De nya reglernabör kunna tillämpas även i fall då faderskapet har fastställts före ikraftträdandet. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom justiliedepariemeniei upprättatsett förslag till lag om ändring i lagen (1958:642) om blodundersökning m. m.vid utredning av faderskap. Förslagelbör fogas fill protokollet i della ärende som bilaga 3.' 'Bilaganhar uteslutits här. Förslaget är likalydande med det som är fogat tillpropositionen. Prop.1982/83:8 12 Sedan en faderskap har fastställts genom erkännande ellergenom dom som har vunnU laga kraft, kan rätten förordna om en sådanundersökning som avses i 1 §, om det först efter erkännandet eller domen harframkommit omständigheter som ger anledning till antagande aU någon annan manän den sorn har faststäUts vara far har haft samlag med modern under tid dåbarnet kan vara avlat Förordnandet kan avse den som har fastställts vara far,modern, barnet och den andre mannen. Har faderskapet faststäUts genom erkännande, kanförordnande enligt första stycket meddelas i mål om an erkännandet saknarverkan mot den som har lämnat del. En sådant förordnande kan begäras av någonav parterna i målet. Har någon talan inte väckts om att erkännandet saknarverkan, prövas frågan om förordnande enligt första stycket såsom ett ärendeenligt lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden. Ett sådantförordnande kan begäras av den som kan vara part i eU mål om att erkännandetsaknar verkan. Har faderskapet faststäUts genom dom som har vunmt lagakraft, prövas frågan om förordnande enligt första stycket såsom en ärendeenligt lagen om handläggning av domstolsärenden. Ett sådant förordnande kanbegäras av någon av parterna i del tidigare målet. Innan förordnande enUgt första stycket meddelas, skall densom förordnandet skulle avse beredas tillfälle an yttra sig.