prop · G6039 · 1982-12-31 00:00:00 — Beslutet kan överklagas hos rätten (2 §1). rb:s regler om tid för åtals väckande gälleri allmänhet inte (2 § 2). 1982/83:9 63 Frågan om förverkande enligt lagen kan prövas av domstol men kan även tas upp i strafföreläggande eller - vid överträdelse av 16 § andra stycket AOst -i föreläggande avordningsbot. Om förverkande inte förelagts och godkäntsi samband med strafföreläg gande eller föreläggande av ordningsbot och åklagarenbeslutar att inte väcka åtal för brottet, har åklagaren att prövaom förverkande av beslagtagen egendom ändå skall ske.Den som är missnöjd med beslutet kan anmäla missnöje.Om så sker skall åklagaren antingen häva beslaget eller väcka talan omförverkande . I annatfall går beslaget åter (2 §3) . Enligt 3 § gäller att egendom som förklarats förverkad enligt lagen skall förstöras eller säljas i den m,åndetta inte redan har skett. 1958:80, som lågtill grund för lagen, klargjordes att med "alkoholhaltigadrycker", avsågs spritdrycker, vin, starköl och ölmen inte lättöl. Enligt förverkandelagenkan åklagaren således besluta om förverkande även i fall där åtal inte väcks. Detta förfarandeansågs vid lagens tillkomst värdefullt inte minst med hänsyn till de återkommande fyllerifallen där åtalseftergiftmeddelades enligt nykterhetsvårdslagstiftningen.Genom lagen infördes också möjlighet tillförverkande av alkohol som medförts vid offentlig tillställning. Departementschefen menade (prop. s. 13) attdet bötesstraff som tidigare utgjorde denenda påföljden vid överträdelse av förbudetinte.var tillräckligt för att effektivt upprätthålla förbudet. Effekten av förbudetskulle därför bli avsevärt större, om detta för- 1982/83:9 64 knippades med en möjlighetatt förklara dryckerna förverkade. Särskild möjlighet till beslag och förverkande av alkoholdrycker från ungdomar finns i LHD. I lagen föreskrivs en lägstaålder för inköp av alkoholhaltigadrycker, nämligen vid detaljhandel med spritdrycker, vin och starköl och 18 årvid detaljhandel med öl. Det är förbjudet delsatt sälja alkohol till den.som inte kanantas ha uppnått föreskriven ålder, dels att som ombud o.d. ellergenom gåva eller lån anskaffa alkoholdrycker till den som inte själv har rättatt köpa sådana drycker (11 och 12 §§). Överträdelser av förbudenbestraffas som olovlig dryckeshantering respektive olovligt anskaffande av alkoholdrycker.Dryckerna kan förverkas enligt 79 §. Förverkandelagensförfaranderegler skall då gälla i tillämpliga delar, vilket bl.a. innebär att polisman kan beslagta dryckerna. Ett mera formlöstförfarande vid omhändertagande av alkoholdrycker förekommer enligt LOB och vissa vårdförfattningar.I 8 S LOB föreskrivs att alkoholhaltigadrycker eller andra berusningsmedel' som påträffas hos den omhändertagneskall fråntas denne om inte särskilda skältalar däremot. Egendomen skall därefter säljaseller förstöras i enlighet med 3 § förverkandelagen. Någonmöjlighet att föra talan, mot beslutet om omhändertagande av alkoholen finns inte enligt LOB. Förverkandelagen gällde tidigare ävenmot den som gjort sig skyldig till fylleri. fann detsjälvklart att den som omhändertogs 1982/83:9 65 enligt den föreslagnanya lagen skulle lämna från sig medfördaalkoholdrycker och att spriten inte skulle återlämnas dåomhändertagandet upphörde. Näråklagarens befattning medfyllerifallen upphörde, var det angeläget att åstadkommaett förfarande som medförde att alkoholen kunde omhändertas och förstöras på ett smidigtoch enkelt sätt utan något formellt beslags- och förverkandeförfarande.Utredningen fann härvid en lämplig förebildi 63 § nykterhetsvårdslagen (1954:579). I paragrafen föreskrivs att alkoholhaltiga drycker som påträffas hos densom är föremål för vissa åtgärder enligt lagen får omhändertas av polisman eller av föreståndare för vårdanstalt.Egendomen skall sedan säljas eller förstöras enligt 3§ förverkandelagen. Föreskrifter av samma innebörd finns i 88 a §barnavårdslagen (1960:97) och i 63 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. I en 1970 upprättadpromemoria (Stencil Ju 1970:7) ang. vissa frågor om förverkandeav alkoholhaltiga drycker föreslogs bl.a.införandet av möjlighet att beslagta och förverka rusdrycker som hade förekommit i samband med överträdelse av förbud i lokal ordningsstadga mot rusdrycksförtäring. Ipromemorian anfördes att gärningen visserligen i vissa fall kunnat bedömas som förargelseväckande beteende varvid förverkande kunnat ske med stöd av BrB. Det fick emellertid anses vara angeläget att ett ingripande kunde ske i omedelbartsamband med överträdelsen genom att rusdrycker togs i beslag 5 1982/83. 1982/83:9 66 äveni situationer då handlingen inte bedömdes som förargelseväckande beteende. Förslaget ledde inte till lagstiftning. 4.4.2 Alkoholpolitiska utredningens förslag Förslag om förbud mot alkoholförtäring påallmän plats och om möjlighet till beslag och förverkande i samband härmed togs upp av alko-holpolitisV;a utredningen (ÄPU). APU, som tillsattes , avlämnadeår 1974 betänkandet (SOU 1974:90-93) Alkoholpolitik med förslag till ett samlat alkoholpolitiskt program.Alkoholpolitikens huvudsyfte - att åstadkommaåterhållsamma alkoholvanor - skulle uppnåsgenom ett antal av utredningen uppställdadelmål. Ett sådant delmålvar att verka för alkoholfria miljöer och umgängesformer.I detta syfte föreslog APU införandet av ett vidsträckt förbud mot offentlig alkoholförtäring i en ny6 a § i AOst. Bestämmelsen hade i förslagetföljande lydelse. A allmän platseller eljest å plats, utom- eller inomhus, som är upplåtenför allmänheten och därmänniskor brukar uppehålla sig, måspritdrycker, vin eller starköl ej förtäras annat än i samband med tillåten servering därav eller då polismyndigheten med hänsyn till särskildaomständigheter medgivit det. Överträdelse av förbudetskulle enligt förslaget kunna medföra böter, högst , och förverkandeav dryckerna. Bestämmelsen om förverkande borde enligt APU tas in i 1 § tredje stycket förverkandelagen. 1982/83:9 67 Som motivering förförslaget anförde APU följande. Vad "härefter gäller förtäringen av alkoholdrycker på allmän plats är det som bekant numera inte ovanligt att sådana drycker, inte minst mellanöl, dricks påallmän plats. Detta kan framkalla allmän otrivsel bland dem som uppehåller sig i närheten.Det kan också bidra till nerskräpningen pågator och torg. Dylik offentlig alkoholförtäring är i regel inte förbjuden. Dels kan emellertid ilokala ordnings-stadgor eller reglementen förspårvägsföretag o.d. meddelas bestämmelser om förbudmot dylik förtäring, dels kan förtäringen i det enskilda fallet bedömassom förargelseväckande beteende. Det har emellertid varit ganska sällsynt att förseelsermot sådana lokala bestämmelser påtalats.Inte heller har annat än i undantagsfall väckts talan förförargelseväckande beteende. har i ordningsstadgan för tunnel-bane-, spårvägs- och busstrafiken i föreskrivits förbud mot förtäring av spritdrycker, vin och maltdrycker. Övervakningen av de nya bestämmelsernas efterlevnad har enligt uppgifter från polismyndigheten i lett till väsentliga förbättringar i frågaom ordningen och trevnaden på dessakommunikationsmedel. Enligt vad som anförtsi kap. 11 bör alkoholpolitiken verka för att skapa alkoholfria miljöer. Det börövervägas om man inte som ett led i denna strävan bör förbjuda konsumtion av alkoholdrycker på allmän plats. En invändning som kan resas mot en sådan åtgärd är, att detkan bli så svårt att få förbudet åtlytt att polisen finner det lönlöst attingripa mot överträdelser. Erfarenheterna frånde redovisade förhållandena i tyder dock påatt det är möjligt att betydligt minska de olägenhetersom sammanhänger med den utbredda förtäringen avalkoholdrycker på allmän plats. Enligt APU:s mening börförbudet endast omfatta spritdrycker,vin och starköl. Förtäring av mellanöl på allmän plats kan inte sägas alltid vara stötande ellermedföra olägenheter. Uppstår sådana olägenheter finns möjligheter att förbjudaförtäringen i lokala ordningsstadgor. APU föreslår alltså, att i allmänna ordningsstadgan införs en bestämmelse,enligt vilken det skall vara förbjudet attdricka spritdrycker, vin eller stark- 1982/83:9 68 ölpå allmän plats. Förseelse mot förbudet börbestraffas med penningböter, varjämte drycken börkunna tas i beslag och sedermera förverkas.Inte minst sistnämnda möjlighet börkunna utgöra ett effektivt medel att få förbudet åtlytt. uttrycket allmänplats har APU därvid avsett inomhus eller utomhusbelägna platser som är upplåtnaför eller eljest i någon omfattning besöks av allmänheten. Bestämmelsen börmed hänsyn till sitt syfte införas i AOst. Pågrund av den betydelse begreppet allmänplats givits i AOst har förbudet angetts att gälla på allmän plats eller eljest på plats, utom- eller inomhus, som ärupplåten för allmänheten och där människorbrukar uppehålla sig. APU:s förslag om förtäringsförbud omfattade såledesallmänna platser i såväl AOst:smening som BrB:s mening. Även platser som i lokalaordningsstadgor likställts med allmän plats torde ha omfattats av det föreslagna förbudet.Förslaget gick härigenom betydligt längre än gällande lokala föreskrifter och avvek också från vad som förordats i tidigare sammanhang. Förslaget om förtäringsförbud avstyrktes vid remissbehandlingen av RA, RPS, länsnykterhetsnämndeni , länsstyrelserna i , ,och samt ,och . Som skäl härför åberopadesden ringa effekt som förslaget kunde få om det genomfördes.Några remissinstanser tillstyrkteemellertid det föreslagna förbudet och krävdedessutom att även öl skulle innefattas i detta. APU:s förslag till alkoholpolitiskreform utsattes även i övrigt förstark kritik vid remissbehandlingen. Med anledning härav tillsattes år1976 be- 1982/83:9 69 redningsgruppen förfrågor avseende alkoholpolitiken.Beredningsgruppen fick i uppdrag att på.grundval av APU:s förslag och remissyttrandena häröver utarbetaett samlat underlag för regeringens ställningstagande till de alkoholpolitiska frågorna. Beredningsgruppen redovisade sina överväganden i enrapport (DsS 1977:1), vilken lades till grund alkohollagstiftning. Förslaget om förbudmot alkoholförtäring på allmän plats återkom inte i beredningsgruppensbetänkande. I en inom upprättad promemoria, PM om åtgärder motmissbruk av alkohol och narkotika, redovisas ett åtgärdsprogram i 13 punkter motalkohol- och narkotikamissbruk. I promemorian anförs bl.a. följande. Missbruket av alkohol och narkotika har länge varit vårtallvarligaste sociala problem. På grundval avriksdagens beslut om alkoholpolitiken och 1978 om narkotikapolitiken pågår ett brettarbete mot missbruksproblemen. Mot bakgrund av nya alarmerande uppgifter omalkoholförsäljningen redovisas i denna PM regeringens syn på missbruksproblemen och aktuella och planerade åtgärder. Kommunerna har möjlighetatt förbjuda förtäring avrusdrycker på allmän plats. I vissa kommuner finns en sådan bestämmelse i den lokala ordningsstadgan,men inte i alla kommuner. Regeringen förutsätter att de lagliga möjligheterna att stoppa alkoholdrickandet i allmänna parker och pågator och torg utnyttjas. 4.4.4 Motioner vid 1979/riksdag Som inledningsvis nämntsväcktes vid 1979/riksdag tvåmotioner i frågan. 1982/83:9 70 I motionen 1979/80:1020 av m.fl. yrkademotionärerna under hänvisning till vad som anfördes i motionen 1979/80:1018 att skullebegära förslag till lagstiftning innebärandeförbud mot alkoholförtäring på allmän plats ochmöjlighet till förverkande av alkohol hos den som bryter mot ett sådant förbud. Motionärerna anförde bl.a. att straffbestämmelsen om förargelseväckande beteende påsenare år visat sig otillräcklig dådet gällt att komma till rätta med offentlig alkoholförtäring. En förklaring till den ökande alkoholkonsumtionen äratt söka i den alltmer accepterandeattityden från samhällets sida till alkoholbruket. Det vore enligt.motionärerna därför värdefullt om man ävenlagstiftningsvägen skärpte samhälletsattityd mot alkohol. Detta skulle ävenha ett viktigt normbildande värde, inteminst för barn och ungdom. Den grundläggande regleringen borde därvid ske i . Avsaknaden av möjligheter till förverkandebegränsade polisens möjligheter att ingripa mot störande beteende. I motionen 1979/80:1112 av m.fl. yrkadesatt skulle begära förslag till lagstiftning som gjorde det möjligt att ta i beslag och förverkaalkohol hos den som i strid mot förbudi en lokal ordningsstadga förtär alkohol påallmän plats. I motionen framhölls att problemen med ordningshållningen alltmer hade accentuerats framför allt i de centrala tätorterna. hade spritmissbruket ökat. Inte minst unga människor drabbades socialt av denna utveckling. Motionärerna ansågdet angeläget att kommunerna utnyttjade sinamöjligheter att i lokalaordningsstadgor förbjuda spritförtäring 1982/83:9 71 på särskilt utsatta platser. Den omständighetenatt spriten inte kunde beslagtas och förverkasmedförde emellertid att förbuden ofta blev verkningslösa. Enligt motionärernaborde därför förverkandelagen ändras såatt möjlighet infördes till förverkandeav sprit, vin eller starköl vid överträdelse av förtäringsförbud i lokal ordningsstadga. inhämtadeyttranden över motionerna från riksåklagaren(som hörde överåklagarna i , och Malmöåklagardistrikt samt länsåklagarmyndigheternai , och ),, , , länsstyrelserna i , och län (som hörde kommunstyrelserna i , Mölndalsoch kommuner), länsstyrelserna i ochNorrbottens län, ordningsstadgeutredningen, och kommuner. Flertaletremissinstanser var negativa till förslagetom en allmän straffbestämmelse med förbudmot alkoholförtäring på allmän plats. , länsstyrelseni Göteborgs- och län, Linköpingskommun och tillstyrkte emellertid förslaget. Flertalet remissinstanser tillstyrkte förslagen om lagstiftning om beslag och förverkande. Riksåklagaren () uppgav att denliberalisering i rättspraxis som inträtt under senare årnär det gällt att bedömaoffentlig alkoholförtäring som allmänt förargelseväckande fått till följdatt polisen i minskande omfattning rapporterade alkoholförtäring på allmän plats. Vadsom beivrades i sådan ordning torde enligt rA endast vara påtagligt störandeeller provocerande former av alkoholförtäring. rA ställde sig dock tveksam till om ett generellt förbud i var det lämpligaste sättet Prop.1982/83:9 72 att begränsa alkoholförtäringen på allmänna platser.RÄ ansåg att möjligheten att i lokalordningsstadga meddela förbud mot förtäring av alkoholhaltigadrycker var ett lämpligare sätt att komma till rätta med en del av de problem som motionen 1979/80:1020 behandlade.Ett sådant förbud kan visserligen inte meddelas avnykterhetspolitiska skäl utan ifrågakomma endast om det är påkallat ur ordningssynpunkt. Ett på denna grund tillkommet förbud torde emellertid enligt rA innebära att den nykterhetspolitiska aspektenblir tillgodosedd. Ordningen med lokala förbudinnebär vidare fördelen att sådana kan meddelas beträffande särskilt utsatta platser inom kommunerna. RA erinradeom att de personer som rapporterades föratt ha brutit mot förtäringsförbud inte sällan torde vara immuna mot ett bötesstraff. Möjlighettill beslag och förverkande skulle därför enligt RÄ förhöja effekten av ett ingripande. ansågdet inte antagligt att införandet av ett generellt förbud med straffsanktion i och för sig skulle medföraatt alkoholmissbruket minskade. Förbudetskulle dessutom svårligen kunna upprätthållas med deresurser som stod till buds. Hovrättenmenade att förslaget om beslag och förverkande var ägnatatt inge betänkligheter, även om effekten av ett ingripande säkerligen skulle bli större med möjligheter till beslag och förverkande av alkohol. Den särskilda rättsverkanskulle nämligen inte inträda överallt utanvara beroende av den bedömning som vederbörande kommun hade gjort. Eftersom förverkande innebar ett inte obetydligt ingrepp motden enskilde, kunde det framstå som orättvist att ett visst handlande skulle få förverkandetill följd på en plats men inte på en annan. i pekade påde avgräns-ningsproblem som med nödvändighetskulle uppkomma vid ett generellt förbudmot alkoholförtäring. De kontrollåtgärder som skulle kunna bli nödvändiga föratt övervaka efterlevnaden av förbudet skulle kunna upplevas som ett intrång i den personliga integriteten. i Göteborgs-och län tillstyrkte förslaget och menade att straffbestämmelsen borde tas in i BrB. Gärningsbeskrivningen borde dessutom utformas så att brottet täckteinte endast förtäring utan även sådant innehav av rusdryck, t.ex. öppnadölburk eller butelj, som visade attförtäring på- 1982/83:9 73 Länsstyrelsenframhöll att ett ingripande mot alkoholförtäring på allmän plats inteendast kunde betraktas som en ordningsfråga.Den föreslagna lagstiftningen skullenämligen helt rikta sig mot personer med allvarligaalkoholproblem och ungdomar med alkoholvanor som gjorde dem till alkoholmissbrukare.Särskilda stödjande åtgärder borde därför sättasin. i fann att ett allmänt förbud mot alkoholförtäring på allmän plats intevar förenligt med de tankegångar som lågbakom fylleristraffets avskaffande. Det torde vara tillräckligt att tillgripa straffrättsliga sanktioner mot ordningsstörande beteende påallmän plats. Att kriminalisera redan förtäringen var däremot varken nödvändigt eller lämpligt. ansåg att varje enskild kommun borde få ta ställningtill om ett förbud mot alkoholförtäring på allmän plats behövdes i den kommunen. anförde att möjligheten för kommunerna att i lokala ordningsstadgor förbjuda alkoholförtäring påsärskilt utsatta platser torde varatillfyllest. Samfundet avstyrkte därför förslaget. Utskottet anfördeföljande (JuU 1980/81:6 s. 12) Vid ställningstagandetill motionsönskemålet om införande av ett generellt förbud mot alkoholförtäring påallmän plats vill utskottet till en början erinra om de bedömningar som låg till grund för avskaffandet av straffansvaret för fylleri år1976. Bestraffningen av akut berusade personer ansågs sålundarepresentera ett förlegat betraktelsesätt. Den akuta berusningen ansågs böra betraktassom ett sjukdomstillstånd, och ett omhändertagande borde ta sikte på att bereda de berusade adekvat vård och behandling. Dessa bedömningar äger enligt utskottets mening alltjämt sin giltighet, och de talar mot att man nu återigen tillgriper generella straffrättsliga medel i ka.mpen mot alkoholmissbruket. Motett förbud mot alkoholförtäring på allmän platstalar också 1982/83:9 74 de lagtekniska svårighetersom reser sig när det gäl;-ler att bestämmaomfattningen av förbudet och, såsom framhållitsunder remissbehandlingen, de svårigheter somuppstår när det gäller att i praktiken upprätthålla förbudet. En annan sak äratt det från ordningssynpunkt kan finnasstarka skäl att ingripa mot alkoholförtäring på allmän plats. Ensådan möjlighet finns också genomstraffbestämmelsen om förargelseväckandebeteende och genom möjligheten för kommunerna att förbjuda alkoholförtäring på allmän plats i lokala ordningsstadgor . Sammantaget finner utskottet att yrkandet i motion 1020 omförbud mot alkoholförtäring på allmän plats intebör vinna bifall. När det gäller önskemålet att införaen generell möjlighet till beslag och förverkande av alkoholhaltiga drycker hos den som förtär sädana drycker på allmän plats finner utskottet i likhet med de flestaremissinstanserna att ett genomförande av ensådan reglering skulle underlätta övervakningenoch efterlevnaden av sådana förbud mot alkohol förtäring som upptagits i lokalaordningsstadgor. Införandet av den ifrågasatta beslags- och förver-kandemöjligheten kräver överväganden frångrundlagssynpunkt. Sådana överväganden görs f.n. av ordningsstadgeutredningen, och först när resultatetav dem har presenterats är det möjligt att ta ställningtill hur önskemålen bakom motionsyrkandena i denna del kan tillgodoses. Överväganden avbetydelse för frågan kan också komma att göras av det av chefen för tillkallade samordningsorganet för alkoholfrågor. I avvaktan påresultatet av pågående utredningsarbete bördet enligt utskottets mening inte vidtas någonåtgärd från sida med anledning av motionsyrkandenai denna del. Utskottet hemställdeatt skulle avslå motionerna 1979/80:1020 och 1112.Riksdagen biföll utskottets hemställan. 1982/83:9 75 4.4.5 Motion vid 1980/riksdag I motionen 1980/81:1913 av m.fl. yrkades bl.a.att skulle begära förslag till lagstiftning om förbudmot alkoholförtäring på allmän plats. Motionärerna framhöll - i motionen 1980/81:1912-att samhället börskärpa sin attityd mot alkoholförtäring på allmän plats, ochatt ett generellt förbud mot sådan förtäring därvidskulle ha ett stort normbildande värde. vidhölli betänkande (Ju U 1981/82:2) sin bedömning frånår 1980 och framhöll att det äri hög grad tveksamt om enkriminalisering av det slag som förordasi motionen är en från alkoholpolitisk synpunkt lämplig åtgärd. Enligt utskottet är en generell, straffrättsligreglering inte heller påkallad från ordningssynpunkt. Behovet av att av ordningsskäl kunna ingripa mot alkoholförtäring på allmän platstorde tillgodoses genom straffbestämmelsenom förargelseväckande beteende och genom den möjlighet som kommunerna har att i lokalaordningsstadgor förbjuda sådan förtäring. Utskottet hemställdeatt skulle avslå motionen 1980/81:1913 i angivendel. biföll utskottets hemställan. 4.4.6 Samordningsorganet för alkoholfrågor Samordningsorganet föralkoholfrågor (SAMO), tillsattes den 14 maj1980. I EAMO:s uppdrag ingår dels att lägga fram förslagpå kort sikt dels vissa mera långsiktiga uppgifter på alkoholpolitikens område. SAMO haravlämnat delbetänkandet (Ds S 1980:10) Om alkoholpolitiken. 1982/83:9 76 Företrädare för har vid kontakter med ordningsstadgeutredningenförklarat att SAMO i avvaktan på resultatet av utredningens överväganden angående alkor holförtäring påallmän plats m.m. inte har för avsikt att självlägga fram något förslag i frågan. Under senare århar växande kritik riktats mot ordningsläget på vissa allmänna platser. Klagomål har frän olika håll förts fram moten tilltagande oordning och "nedbusning" som av allmänheten upplevs som störande och ibland till och med som skrämmande. Bl.a. från polishåll har förutredningen framhållits att ordningsproblemen i många fall har ett direkt samband med alkoholförtäring på allmän plats. Detär en allmän erfarenhet att störningar av det slag det härär fråga om främst uppkommer inom vissa centrumområden i störretätorter. Grupper av ungdomar eller äldre, ofta med alkoholproblem och andra socialaproblem, söker sig till centrala torg, parker,köpcentra osv. där de öppet drickeralkohol. 'Ordningsstörningar i form av mer eller mindrehandgripligt tiggeri, bråk och slagsmål är en vanligföljd av alkoholförtäringen. Dekringboende störs, och ofta blir det förenat med åtminstoneett avsevärt obehag för allmänhetenatt vistas på platser som frekventeras av sådana grupper. Inte sällan förekommer det att vissa platser i så hög giraddomineras av personer av detta slag att allmänheteni stor utsträckning nödgas avståfrån att vistas där. 1982/83:9 77 De ordningsproblem som har sin grund i offentlig alkoholförtäring tordetill stor del bero på att polisen inte har rättsliga möjligheteratt ingripa på ett tillräckligt tidigt stadium och på att de sanktionsmedel som står till buds inte ärtillräckligt effektiva. I skilda författningar ges visserligen möjlighet till polisingripande vid ordningsstörande beteende påallmän plats. Berusade personer kan således omhändertasmed stöd av 1 § LOB, om de till följd av berusningen är ur stånd att ta vårdom sig själva eller annars utgör fara försig själva eller andra. Även alkohol som påträffas hos den berusade kan då tas om hand. Den som stör allmänordning eller utgör en omedelbar fara för denna kan omhändertasenligt 3 § LTO, om det är nödvändigt föratt upprätthålla ordningen. Ingripande med stödav dessa bestämmelser torde emellertid inte kunnaske på ett så tidigt stadium som skulle behövas för att hindraatt obehag och olägenheter av det slag som har nämnts uppkommer. Ingripande synes med andra ordnormalt kunna ske först när ordningen redan blivit påtagligtstörd.