prop · G6039 · 1982-12-31 00:00:00 — Polisstyrelsen pekar också på att olikaregler kan komma att gälla i kommunerna, vilket enligt polisstyrelsen kan kommaatt skapa osäkerhet hos musikutövarna. Dessa problem har dock inte en sådanstyrka att pohsstyrelsen vill motsätta sig en lagändring i enlighet medutredningens förslag. , som inte har något att erinra motinförande av lättnader i kraven på tillstånd för gatumusik, föreslår attkommunstyrelsen skall vara det kommunala organ som polismyndigheten skallsamråda med i denna fråga. finner att den föreslagnabestämmelsen om lättnad i tillståndskravet är väl avvägd och att den gerkommunen tillfälle till det medinflytande på detta slag av upplåtelse av allmänplats som kan anses påkallat. Kommunen förutsätter emellertid att denföreslagna lagändringen inte medför en utvidgning av tUlämpningsområdet förLAS. Det mest anspråkslösa gatumusicerandet niåste enligt kommunens uppfattningrimligtvis också efter lagändringar kunna bedrivas utan att polismyndighetenutfärdar föreskrifter av det slag som föreslås av utredningen. Enligt Mölndalskommun är lagförslaget välmotiverat. Kommunen förutsätter att polismyndighetensnormgivning på denna punkt kan anpassas på ett smidigt sätt till rådande lokalaförhållanden. Även kommun finner lagförslaget välmotiverat. Det äremellertid kommunens uppfattning att en kommuns mening i fråga om vilka platseroch på vilka tider gatumusik får ske utan tillstånd, skall vara den gällande.Eftersom kommunfullmäktige får utfärda lokala ordningsstadgor, borde enligtkommunens mening inga formella hinder föreligga mot att kommunfullmäktige ellerden kommunala nämnd fullmäktige bestämmer också utfärdar bestämmelser somreglerar gatumusiken. Kommunen framhåller därvid att en kommun kan ha motivför att medge gatumusik utifrån andra utgångspunkter än polisen. Föreningen och FöreningenSveriges polischefer tillstyrker gemensamt förslaget till ändring av 3 § LAS.Föreningarna anser att utredningen möjligen skulle ha utvecklat hur denpraktiska frågan skall lösas, när anordnare av tillståndsfria sammankomster avmindre omfattning konkurrerar med anordnare av tillståndspliktiga sammankomsterom attraktiva platser och tider. Hovrätten för , hovrätten för NedreNorrland, kammarrätten i , i och län samtpolisstyrelserna i Prop.1982/83:9 159 ,, , , , och polisdistrikt ärkritiska mot eller tveksamma till förslaget. Dengatumusik som förekommer på allmän plats torde enligt hovrätten för VästraSverige ofta vara av sådan anspråkslös natur att den - med en tolerant syn -inte behöver betraktas som sammankomst enligt LAS och alltså inte är: tillståndspliktigenligt denna lag. Det ligger vidare enligt hovrätten i sakens natur att detvanligen först under ett framträdande kan konstateras att fråga är om en allmänsammankomst, utan att fördenskuU någon fara för ordning och säkerhet uppkommit:Genom en bestämmelse, som befriar anordnare av mindre sammankomster fråntillståndsplikt, skulle enligt hovrättens mening gränsdragningsproblemen iskiktet mellan gatumusik som inte är tillstånds-plikrig enligt LAS och demindre, nu tillståndspliktiga sammankomsterna kunna finna sin lösning. "Hovrätten ifrågasätter om utredningen inte har överskattat de svårigheter förden enskilde gatumusikanten som tillämpningen av en sådan bestämmelse skullemedföra. En anordnare som har orsakat oförutsedda ordningsproblem torde enligthovrätten i de flesta fall kunna acceptera en skyldighet att avbrytasammankomsten. Mot utredningens lösning om möjlighet för polismyndighet attföreskriva särskilda "tillståndsfria" platser invänder hovrätten attdet skulle leda till stora praktiska svårigheter för den enskilde att få redapå var och när gatumusik får utövas och att med all sannolikhet gatumusik trotsen sådan bestämmelse skulle förekomma i vidare omfattning än som har tillåtits.Hovrätten vill bestämt förorda att en generell bestämmelse införs omtillståndsfrihet när det gäller mindre sammankomster i överensstämmelse medutredningens skisserade alternativ på sid. 102 i betänkandet. Till dennakategori bör då regelmässigt hänföras gatumusik. Av denna lösning följer enUgthovrättens mening att några lokala föreskrifter om gatumusik normalt inte tordebehövas. Hovrättenför Nedre påpekar att utredningens förslag inte avses omfatta bara gatumusicerandeutan även andra allmänna sammankomster av mindre omfattning. Med hänsyn tillatt ev. följdverkningar härav är outredda och då enligt hovrättens meningförslaget inte kan anses bringa någon större klarhet i ifrågavarande hänseendeavstyrker hovrätten utredningens förslag i denna del. Kammarrätten i Jönköpinganser liksom utredningen att tillståndskravet för gatumusik kan modifieras. Kammarrättenifrågasätter emellertid om inte den föreslagna bestämmelsen skulle kunnautformas på det sättet att de sammankomster som där avses generellt får äga rumpå vissa tider. PoUsen skulle dock enligt kammarrätten genom särskildföreskrift kunna förbjuda sådana sammankomster på vissa platser där undantagfrån huvudregeln behövs. i anser att gatumusikinte är vare sig allmän sammankomst eUer offentUg tillställning utan attbestämmelser om gatumusik hör hemma i en lokal ordningsstadga. Länsstyrelsenupplyser att det i den lokala ordningsstadgan för tidigarefanns ett sådant förbud som emellertid upphävdes . Under handläggningenav ändringsärendet sattes aldrig i fråga att gatumu- 1982/83:9 160 siken,trots att den gjordes tillåtlig enligt den lokala ordningsstadgan, ändå kundevara underkastad tiUståndstvång såsom offentlig tillställning eller allmänsammankomst. avser härvidlag den mera anspråkslösa gatumusiken,som inte avser att samla publik och inte heller ger upphov till trafikstörningar.I den mån gatumusik anses utgöra offentlig tillställning eller allmänsammankomst, bör den enligt mening uttryckUgen undantas från debestämmelser som gäller för sådana tiUställningar och sammankomster. Polisstyrelsen iStockholms polisdistrikt påpekar att det huvudsakliga problemet med dennuvarande ordningen är att musikanterna inte söker tillstånd och att poUsenbara i undantagsfall kan ingripa mot störande gatumusik. Utredningens förslagmedför enligt polisstyrelsens uppfattning inga förbättringar av rättsläget.Polisstyrelsen tror inte heller att det genom de föreslagna åtgärderna ärmöjligt att styra gatumusiken till särskilt angivna platser. Polisstyrelsenavstyrker därför förslaget. Polisstyrelsen i anser att gatumusiki allmänhet inte kan hänföras till vare sig allmän sammankomst eller offentligtillställning. Till allmänna sammankomster av mindre omfattning hänförpolisstyrelsen politiska apellmöten, framföranden av fria teatergrupper, vissaseriösa musikinslag m. m. De allmänna platser som är eftertraktade i dettasammanhang är i huvudsak belägna i centrala delar av staden och är ianspråktagnaför gångtrafik. Ett generellt medgivande att disponera platserna för apeUmöten m.m. skulle enUgt polisstyrelsen skapa ordnings- och trafikproblem avoacceptabelt slag. Andra centralt belägna platser som kan godtas ur ordnings-och trafiksynpunkt för det ändamål som utredningen föreslår, uppfattas, enligtpohsstyrelsen, allmänt som alltför avsides belägna för att framstå somattraktiva för arrangörer av det slags framträdanden som diskuteras.Polisstyrelsen anser att den lösning som utredningen föreslår inte är invändningsfri.Polisstyrelsen avstyrker förslaget. Polisstyrelsen i polisdistrikt ställersig synnerUgen tveksam till utredningens förslag att s. k. "små"sammankomster skulle vara tillståndsfria på av polismyndighet föreskrivna platser.Bortsett från de problem som redan finns när det bl. a. gäller att avgöra omett arrangemang är en sammankomst eller tillställning skulle enligtpolisstyrelsen - om utredningens förslag till lagändring godtogs -ytterligaretolknings- och bedömningsproblem uppstå. Pohsstyrelsen frågar sig var gränsengår mellan en liten och stor allmän sammankomst och vem som skall bedöma om enallmän sammankomst kommer att bli av mindre omfattning eller ej. Vidare undrar poUsstyrelsenvilka krav som måste uppfyUas för att en plats skaU kunna "utropas"till tillståndsfritt område. Det skulle enligt poUsstyrelsens mening föreUggarisk för att bedömningarna blev klart oUka hos oUka polismyndigheter, vilketskulle skapa osäkerhet både hos anordnare och myndigheter. Att ändra nuvarandelagbestämmelser, till synes huvudsakUgen för att "undvika bråk med någraenvisa gatumusikanter i ett par av våra större städer", ter sig förpolisstyrelsen som tämligen Prop.1982/83:9 161 obefogat.Polisstyrelsen förordar de gällande bestämmelserna framför nya regler, somenligt polisstyrelsens mening sannolikt inte kommer att innebära förenklingarför någon part. I likhet med utredningenanser polisstyrelsen i polisdistrikt att det inte är genomförbart attslopa kravet på tillstånd för sammankomster ijorm av gatumusik eller för allaformer av sammankomster för framförande av konstnärUga verk. Inte heller tordedet enligt polisstyrelsen vara lämpligt att ta bort tillståndskravet försammankomster som är av så ringa omfattning att några problem frånordningssynpunkt inte kan väntas uppkomma. Utredningens förslag att poUsenskall kunna föreskriva genereUa undantag från tillståndskravet försammankomster av mindre omfattning på vissa särskilt angivna platser och undervissa tider innebär enligt polisstyrelsens uppfattning ingen större förenklingav tillståndsmyndighetens arbete. Eftersom sammankomstens syfte i de flestafall är att samla publik, torde enligt polisstyrelsens uppfattning endastcentralt belägna platser vara av intresse. Dessa platser är ofta upptagnaav torghandel eller större aktiviteter som kräver tillstånd enl. allmännaordningsstadgan eller LAS. Skulle sådana platser undantas föreligger enligtpolisstyrelsen risk för intressekollisioner. Polisstyrelsen ställer sig såledestveksam till värdet av den föreslagna lättnaden. Polisstyrelsen i Morapolisdistrikt är tveksam till om utredningen har avsett att generella föreskrifteri förhand skall meddelas av polismyndigheten för vissa platser. Om så ärfallet torde enligt poUsstyrelsens mening besvär jämlikt 13 § LAS inte kunnaföras av tillfälliga musikutövare. Polisstyrelsen anser att betänkandet ärvacklande och oklart. EnUgt polisstyrelsens bedömning torde tillägget till 3 §LAS komma att bli utan praktisk betydelse. Polisstyrelsen i polisdistriktinstämmer i utredningens uppfattning att bestämmelser som i onödan försvårareller hindrar utövandet av gatumusik om möjligt bör ändras eller upphävas.Förslaget att låta polismyndighet föreskriva tillståndsfrihet på vissa platserför vissa sammankomster löser enligt polisstyrelsen inte ett enda av degränsdragningsproblem som finns. Det enda som klart kan utsägas tiU enpresumtiv arrangör är enligt polisstyrelsen var och när dessa "små"sammankomster får hållas utan tiUstånd. Arrangören har sedan själv att bedömasådana kriterier som "mindre omfattning", "inte kan antasföranleda fara för ordning", "väntade deltagarantalet","särskilda anordningar", "omständigheterna i övrigt".Polisstyrelsen ser också ett problem i att den som vill anordna en störresammankomst på platser som är upplåtna för tillståndsfria sammankomster intekan garanteras plats härför, trots att tillstånd har meddelats avpolismyndigheten. Följden bUr enUgt poUsstyrelsen att de platser som upplåtsför tillståndsfria sammankomster måste vara exklusiva just för denna typ avarrangemang. Trots detta kvarstår problemen med vilken arrangör av flera somskall ha rätt att hålla sin sammankomst. Även om en viss lättnad itillståndsbyråkratin vore önskvärd, anser polisstyrelsen att förslaget är ägnatatt skapa större problem på sammankomstområdet än vad som är för 1982/83:9 162 handenmed de s. k. gatumusikanterna. Polisstyrelsen avstyrker därför utredningensförslag i denna del under åberopande av att gatumusikanterna även inom ramenför gällande lagstiftning torde ha en rörelsefrihet som är helttillfredsställande. Prop.1982/83:9 163 Bilaga3 De remitterade förslagen Lagom ändring i allmänna ordningsstadgan (1956:617) Härigenomföreskrivs att 7, 28 och 30 §§ allmänna ordningsstadgan (1956:617) skall hanedan angivna lydelse. 7§ De ytterligare föreskrifter i avse- De ytterligare förskrifter i avseen- endeåden allmänna ordningen, som de å den allmänna ordningen, som för kommun eller del därav finnas för kommun eller del därav finnas erforderUga och ej angå förhållan- erforderliga och ej angå förhållan den, om vilka annorledes är den, om vilka annorledes är bestämt, meddelas / lokal ordnings- bestämt, meddelas av regeringen stadga. eller, efter regeringens bemyndigan- de,i lokal ordningsstadga av kommun eller länsstyrelse i den ordning somföreskrivs i 23 §. Vidmeddelande av sådan föreskrift skall tillses att därigenom icke lägges onödigttvång på allmänheten eller eljest göres obefogad inskränkning i den enskildesfrihet. 28§1 Den som bryter mot 2-6 §§ eller Den som bryter mot 2-6 §§ eller moten bestämmelse i lokal ordnings- mot en föreskrift som har meddelats stadga eller i reglemente eller taxa, med stöd av 7 § första stycket eller i som avses i 25 §, eller underlåter att reglemente eller taxa, som avses i följa en föreskrift eller ett förbud 25 §, eller underlåter att följa en eller påbud som har meddelats med föreskrift eller ett förbud eller påbud stöd av 2 eUer 8 § döms till böter', som har meddelats med stöd av 2 högst femhundra kronor. eller 8 § döms till böter, högst fem- Omförseelsen har avsett en skyldighet av större vikt eller om avsevärd skadaeller olägenhet har förorsakats genom förseelsen, döms till böter. Till böterdöms också den som har framkallat fara för personskada genom att bryta mot 2 §eller föreskrift som har meddelats med stöd av 2 §. Omett barn, som inte har fyllt , handlar i strid mot 6 § första eller andrastycket, skall den som har vårdnaden om barnet straffas enligt första ellerandra stycket denna paragraf. Detta gäller inte, om vårdnadshavaren har gjortvad som ankommer på honom för att förhindra förseelsen. 30 §2 Vapen som använts i strid med 6 § Vapen som har använts i strid med förstaeller andra stycket och för 6 § första eller andra stycket och vapnet avseddammunition må, efter ammunition som är avsedd för vap- iSenaste lydelse 1979:970. 2 Senastelydelse 1973:1178. ty prövas skäligt, förklaras förverkade till kronan. Har anordnare av offentlig tillställning begåttöverträdelse som / 29 § avses, må efter ty prövas skäligt, förklaras förverkattill kronan vad som uppburits i avgifter eller eljest i ersättning förbevistande av tillställningen. -War vederlaget utgått i annat än penningar ochfinnes det ej i behåll, må i stället värdet förklaras förverkat. Angående beslag av egendom, som kan antagas vara förverkadenligt denna paragraf, gälla bestämmelserna om beslag i medden avvikelsen att bestämmelsen att åtal skall väckas ej gälleri annat fall än då rätten utsatt sådan tid. net får förklaras förverkade, efter vad som kan ansesskäligt. Om en anordnare av offentlig tillställning har begått enöverträdelse som avses / 29 §, får vad som har uppburits i avgifter eller iannan ersättning för bevistande av tillställningen förklaras förverkat eftervad som kan anses skäligt. Om vederlaget har utgått i annat än pengar och omvederlaget inte finns i behåll,/år i stället värdet förklaras förverkat. Spritdrycker,vin eller starköl, som påträffas hos den som förtär sådana drycker i strid medbestämmelse som har meddelats med stöd av 7 § första stycket skall, oavsett vemdryckerna tillhör, förklaras förverkade, om inte särskilda skäl talar mot det.Vad som har sagts nu gäller också i fråga om spritdrycker, vin och starköl sompåträffas hos någon som vid tillfället var i sällskap med den som bröt motbestämmelsen, om det är sannolikt att dryckerna var avsedda även för densenare. Angåendebeslag av egendom, som kan antas vara förverkad enligt första eller andrastycket, gäller bestämmelserna om beslag i med den avvikelsenatt bestämmelsen att åtal skall väckas inte gäller i annat fallän då rätten utsatt sådan tid. Ifråga om drycker som kan antas vara förverkadeenligt tredje stycket gäller lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltigadrycker m. m. i tillämpliga delar. Denna lag träder i kraft . Prop.1982/83:9 165 Lag om ändring i lagen(1956:618) om allmänna sammankomster Härigenom föreskrivs att 3 § lagen om allmänna sammankomster (1956:618) skallha nedan angivna lydelse. 3§iUtan tillstånd av poUsmyndigheten må allmän sammankomst ej hållas å gata, torg,park eller annan plats, som enUgt fastställd stadsplan eller byggnadsplan utgörallmän plats och som upplåtits för avsett ändamål, å sådan del av hamnområdesom är tillgängHg för allmänheten eller å allmän väg eller annat område som ärupplåtet till eller eljest nyttjas för allmän samfärdsel. Tillståndfår vägras endast om det är nödvändigt med hänsyn till trafik eller allmänordning. En allmän sammankomst får hållas utan tillstånd enligt första stycketom den, med hänsyn till det väntade deltagarantalet, den utvalda platsen ochtiden för sammankomsten samt de särskilda anordningar som avses förekomma, kanantas äga rum utan fara för trafik eller allmän ordning. Dennalag träder i kraft . 1Senaste lydelse 1974:580. Prop.1982/83:9 166 Närvarande:f. d. justitierådet , regeringsrådet , justitierådet . tillhandakommet utdrag av protokoll vid regeringssammanträde den 10juni 1982 har regeringen på hemställan av statsrådet och chefen förkommundepartementet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i allmänna ordningsstadgan(1956:617), 2. lag om ändring i lagen (1956:618) om allmännasammankomster. Förslagenhar inför lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn föranleder följande yttrande av lagrådet: Förslagettill lag om ändring i allmänna ordningsstadgan (1956:617) Förslagetlämnas utan erinran. Förslagettill lag om ändring i lagen (1956:618) om allmänna sammankomster Enligtdet föreslagna nya tredje stycket i 3 § skall tillståndstvånget för allmännasammankomster inte gälla, om sammankomsten med hänsyn till vissa angivnaförhållanden kan antas äga rum utan fara för trafik eller allmän ordning.Bestämmelsen har tillkommit med tanke på gatumusiken, men det har ansettsuteslutet att införa regler i lagen som enbart avser sammankomster av sådantslag. Den närmare innebörden av detta generella undantag från lagenstillståndsregel och de konsekvenser undantaget kan få har inte utretts; det kanerinras om att det remitterade förslaget här - på goda grunder - avviker från ordningsstadgeutredningensförslag, enUgt vilket polismyndigheten skulle bemyndigas att ge merapreciserade föreskrifter om undantagets räckvidd. Den nu föreslagna lagregelnleder till att den enskilde fär på egen risk bedöma, när ett tillstånd behövstill en planerad sammankomst; misstar han sig riskerar han böter och i vissafall förverkande samt upplösning av sammankomsten. Även om han ibland underhand kan inhämta polismyndighetens synpunkter på frågan, måste den aUmänthållna Prop.1982/83:9 167 lagtextenmedföra en betydande osäkerhet om tillståndsregelns räckvidd. Det kan varasvårt för den enskilde att bedöma exempelvis hur mycket pubUk som kan strömma tiUeller om en opinionsyttring med hänsyn till sin form eller sitt innehåll kanframkalla sådan indignation hos omgivningen, att tillstånd varit erforderligtmed tanke på faran för allmän ordning. Vidare medför oklarheten hos denföreslagna regeln svårigheter för polismyndigheten att i en akut situationavgöra om ett ingripande mot en sammankomst som saknar tillstånd är befogat medhänsyn till risken för trafik- eller ordningsstörningar. En bestämmelse, som pådetta sätt medför ovisshet om räckvidden av en så viktig princip som rätten atthålla allmän sammankomst, är ägnad att väcka betänkligheter. Den oklaragränsdragningen bl. a. för straffansvaret ter sig otillfredsställande både medhänsyn till rättssäkerheten och från praktisk synpunkt. Visserligen kan detsärskilt med tanke på värdet av yttrande- och informationsfriheten varaönskvärt att man mera generellt utvidgar möjligheten till allmännasammankomster, men problemet hur detta närmare skall ske kräver betydligt meraingående överväganden än som - i brist på utredning - är möjliga i dettalagstiftningsärende. Här kan erinras om det uppdrag yttrandefrihetsutredningen(JU 1977:10) har att utreda frågor just av detta slag. Vägande skäl talar för i detta sammanhang inskränker undantaget från tillståndstvånget till attgälla enbart det fall som haft i sikte (jfr särskilt CU 1975:11),nämligen gatumusiken. Några principiella skäl synes inte kunna åberopas mot speciellt reglerar denna företeelse, som enligt en utbredd uppfattningtorde - åtminstone typiskt sett - innebära mindre risker för trafik-ochordningsproblem än andra slag av allmänna sammankomster på allmän plats. Ocksåmed en sådan begränsning av undantaget kan naturligtvis gränsdragningsfrågoruppstå, men de får betydligt mindre räckvidd än enligt det remitteradeförslaget. Beträffandeutformningen av regeln i övrigt kan anmärkas, att uttrycket "de särskUdaanordningar som avses förekomma" i sitt sammanhang kan synas avse sådanaanordningar som minskar faran för trafik- och ordningsstörningar. Enligtmotiven syftar emellertid uttrycket i stället närmast på speciella arrangemangsom kan vålla problem från ordningssynpunkt. För att förebygga missförstånd pådenna punkt torde det vara tillräckUgt att ordet "särskilda" utgår urlagtexten. På grund av det sagdaförordar lagrådet följande avfattning av det nya tredje stycket: "En allmänsammankomst för framförande av musikaliskt verk får hållas utan tUlstånd enUgtförsta stycket, om den med hänsyn till det väntade deltagarantalet, den utvaldaplatsen och tiden för sammankomsten samt de anordningar som avses förekomma kanantas äga rum utan fara för trafik eller allmän ordning." 1982/83:9 168 , ordförande, och statsråden , , , Elmstedt,Ahrland Propositionom åtgärder mot alkoholförtäring på allmän plats och om lättnader itillståndskravet för gatumusik Föredragandenanmäler lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i allmänna ordningsstadgan(1956:617), 2. lag om ändring i lagen (1956:618) om allmännasammankomster. Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför följande beträffande förslaget tilllag om ändring i lagen om allmänna sammankomster. Lagrådetförordar att undantaget från tillståndstvånget för allmänna sammankomsterinskränks till att gälla gatumusik. För egen del vidhåller jag den principiellauppfattning som jag har givit uttryck åt i lagrådsremissen, nämligen att det ifråga om tillståndstvånget inte bör göras någon skillnad mellan olika typer avallmänna sammankomster. Jag hävdar aUtså fortfarande den uppfattningen att ettundantag från tillståndskravet i princip bör kunna göras för alla former avsammankomster som typiskt sett inte vållar några problem från trafik- eller ordningssynpunkt.Å andra sidan har som lagrådet påpekat uttalanden i ärendet integällt annat än gatumusiken. Det kan därför med visst fog hävdas att undantagetfrån tillståndskravet f. n. inte bör göras så omfattande som förordas i det 'Beslutom lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . 1982/83:9 169 Efter samråd med chefen för är jag beredd atti det nu aktuella ärendet låta undantaget få en mera begränsad räckvidd. Jagvill dock betona att jag ser detta som en temporär lösning i avvaktan på enmera samlad bedömning i frågan om tillståndstvånget för allmänna sammankomster. Tillskillnad från lagrådet anser jag inte att undantaget bör inskränkas till attgälla enbart allmänna sammankomster för framförande av musikaHskt verk. Även omriksdagen till ordalagen endast har uttalat sig om framförande av sång ochmusik uppfattar jag det inte som en avsikt att utesluta andra konstnärligauttrycksformer som ibland förekommer på allmän plats. Jag förordar i ställetatt undantaget från tillståndskravet skall gälla aUmänna sammankomster förframförande av konstnärligt verk, ett begrepp som används både iregeringsformen och i lagen om allmänna sammankomster.