prop · G60373 · 1982-12-31 00:00:00 — Vidbedömningen av vad som skall anses utgöra sannolika skäl för atl intressegemenskapskall föreligga bör den oriktiga prissättningen som sådan kunna utgöra enindikation för all intressegemenskap råder. Del är dock inle lillräckligt attbara konstalera eller göra sannolikt atl intressegemenskap föreligger; detmåste också finnas elt samband mellan intressegemenskapen och den oriktigaprissättningen. Det kan nämligen förekomma att till synes "felaktig"prissättning beror på annat än intressegemenskap. Jag tänker exempelvis påfallet då ett förelag vill introducera en vara på en ny marknad eller liknandefall. Del är dä vanligt an företaget, i varje fall ,tillämpar en prissättning på varan som inte ger tillräcklig vinst eller fullkostnadstäckning. Del kan också förekomma alt en vara på en marknad måstesäljas lill lägre pris än på en annan, beroende på konkurrenssituationen. Isådana fall skall alltså ingen inkomstjuslering ske. I del framlagda förslagelhar bevisbördan för atl prissättningen beror på andra orsaker änintressegemenskap i princip lagts på näringsidkaren. Detta är naturiigt,eftersom denne bör ha lättare än skattemyndigheterna 1982/83:73 12 atlta fram uppgifter som förklarar en prisavvikelse. Härvid bör enligt min meningskattemyndigheterna acceptera alt priserna kan variera från marknad lillmarknad ulan alt della nödvändigtvis beror på intressegemenskap. Jag villalltså betona, att en viss försiklighel måste iakttas vid de jämförelser somhär kan komma i fråga. I nuvarande stycke 2 av anvisningarna lill 43 § KL finnsen erinran om att särskild försiktighet skall iakttas vid affärer mellansvenskt moderbolag och utländskt dotterbolag så att prisju-slering inle ägerrum i de fall avvikelsen beror på affärsmässiga skäl. Med hänsyn lill denuppmjukning av del allmännas bevisskyldighet som jag nu föreslår i 43 § I mom.KL bör nämnda stycke utgå. Bevissitualionen blir alltså i fortsättningendensamma för alla näringsidkare. Jag anser det alltså inte angeläget alt ianvisningsform särskill betona försiktigheten i moder/ dollerbolagsförhållandelulan anser del lillräckligt med de uttalanden om försiktighet som jag gjort iförevarande sammanhang. Deövriga ändringar som jag föreslår i 43 § 1 mom. KL och i anvisningarna tillnämnda paragraf är endasi av redaktionell art och avser inte all ändrabestämmelserna i sak. Dessa redaktionella ändringar medför atl hänvisningen lill43 § I mom. KL i anvisningarna lill 41 c § måste ändras till all avse punkt Iav anvisningarna lill 43 S. Denföreslagna regeln i 26 a § TL bör träda i kraft efter det all lagenutkommit från trycket i . Med hänsyn till altförelagen kan behöva viss lid för atl se över sina rutiner bör lagen tillämpasförst vid taxering. Ändringarna i kommunalskatlelagen bör träda ikraft den och lillämpas första gången vid taxering.Äldre bestämmelser skall dock forifarande gälla i fråga om inkomster somhänför sig till liden före ingången av . Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom budgetdepartementet upprättatsförslag lill 1. lagom ändring i taxeringslagen (1956:623), 2. lagom ändring i kommunalskanelagen (1928:370). Förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3. Jaghemställer an lagrådets yttrande inhämtas över lagförslagen. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 1982/83:73 13 Sammanställning av remissyttrandena över brottsförebygganderådets (BRÅ) promemoria, PM 1980:3, Utlandsbeskattning I Efterremiss har yttranden över promemorian avgivits av: Juslitiekanslern, (), allmänna ombudeiför mellankommunala mäl, , kammarrätten iStockholm, kammarrätten i , länsstyrelserna i ,, , och , , ,saml , bankinspektionen. ,Föreningen (), i (LO),(), , (), , , , , Svenska Maskinbefälsförbundel,Svenska Revisorsam-fundel (SRS), , , , Hantverks- och Induslriorganisation-Fa-miljeföretagen(SHIO-Familjeföretagen), , ,, () och (). 2 Remissyttranden över förslaget om omvänd bevisbörda /?5V (majoriteten): RSVanser det vara angeläget atl få beslämmelser, som minskar möjligheterna att ipraktiken få avdrag för obehöriga utbetalningar eller för obehörigt högautbetalningar vid sådana utlandsaffärer arbetsgruppen pekar på. Vad gäller denu föreslagna bestämmelsema i en ny punkt 6 i anvisningarna till 20 § KL utgårverket från, alt avsikten är all få till slånd dels en bevisbörderegel, dels enmateriell regel som inskränker rälien alt få avdrag för utbetalning som enligleljest gällande regler i KL är alt anse som driftkostnad. (Enligt 29 § 1 mom.KL får avdrag göras för "allt, som är alt anse som driftkostnad". )RSV ifrågasätter emellertid om den föreslagna laglexlen kan tjäna del syfte somavses. början kan diskuteras, om en bevisbörderegel kan upprätthållas i dessa fall.Om avdragsgillheten görs beroende av atl kostnaden skall "visas"fylla ett visst kvalificerat syfte eller liknande, kan detta uppfattas som ettkrav på en generellt utvidgad uppgiftsskyldighel i deklarationen. Sålångtgående krav bör dock inte ställas med hänsyn till den seriösa utrikeshandeln.Om en bevisbörderegel införs bör den därför ges en mer Prop.1982/83:73 14 Kan en lämplig sådan regel inleutformas, får man nöja sig med en materiell regel om inskränkning av avdragsrällen. Föreligger en sådan inskränkning, kan eflertaxering alltidske (jfr arbetsgruppen s. 90), om den skatlskyldige yrkat avdrag för en ickeavdragsgill kostnad och underlåtit atl upplysa om de nödvändiga fakliskaomständigheterna. Vad gäller inskränkning av avdragsrällen anser RSV, all ensädan knappast tillkommer genom det föreslagna villkoret alt"ersättningen varit nödvändig av affärsmässiga eller därmed jämförligaskäl". Del kan hävdas atl en driftkostnad alltid skall vara betingad avaffärsmässiga skäl. RSV vill även peka på de gränsdragningsproblem som kanuppkomma när det gäller alt bedöma om den uteblivna "nyttan"föranletts av t. ex. felbedömningar från näringsidkarens sida. Vid en inskränkningav avdragsrällen anser RSV vidare, alt undanlag bör göras för de fall dä delvisas eller eljest är uppenbart atl ekonomisk intressegemenskap inteföreligger. Med häsyn till nämnda komplikationer finner RSV alt enbegränsningsregel kräver närmare överväganden. Om en inskränkning antas byggapå krav på viss kvalificerad nytta eller liknande, skulle det materiellastadgandet i princip kunna utformas enligt följande. Avdrag medges inle ombetalning gått till lågskatteland. Delta gäller inle, om intressegemenskap inleföreligger eller, om sådan föreligger, i den mån de kvalificerande kraven äruppfyllda. Beträffande RSV:s syn på uttrycket "betydligt lägrebeskattning" hänvisas till avsnitt 3. Åtttnänna ombudeiför mellankommunala mål tillstyrker i principförslagel men är tveksam om del på bästa sätt tillgodoser det behov som det äravsett att tillgodose. Enligl gällande lagstiftning föreligger rätt till avdragför samtliga kostnader för inkomsternas förvärvande och bibehållande. Delframgår inte om eller på vilket sätt förslaget egentligen innebär någon ändringav denna regel materiellt sett, dvs. om utbetalningar av de angivna slagenendast skall vara avdragsgilla enligt ett snävare omkostnadsbegrepp än det gängse.Av molivuttalandena (s. 90) skulle man möjligen kunna dra den slutsatsen. Däranförs atl den skatlskyldige skall kunna bevisa all den prestation somtillförts honom har varit till verklig nytta och alt betalningen för den inleöverstiger vad som kan anses normalt. Även användningen av ordet"nödvändig" i förslaget lill anvisningslext kan lyda på all deltavarit avsiklen. Om förslagel har denna innebörd innebår det en fundamentalnyhet i skattelagstiftningen. torde myndigheterna nämligen inle kunnattillåtas någon bedömning av en viss transaktions värde för den skallskyldigevid åsättandel av taxering. I de fall som förslaget avser alt slävja anser jagdel i och för sig inte omotiverat med en sådan bestämmelse. Grunderna för ochräckvidden därav torde dock behöva närmare analyseras och utvecklas. Del måsteockså klart utsägas i motiven all omkostnadsbegreppet skall vara snävare förifrågavarande kostnadsposter än för andra. Om avsikten däremot är all endast stärka beviskraven anserjag förslagel olillräckligl. Redan nu krävs för avdrag alt en kostnad varitnödvändig av affärsmässiga skäl. Enligl gängse bevisbördefördelningsprincipertorde bevisbördan rörande förefintlighelen av en viss kostnad ligga på den som Prop.1982/83:73 15 Har en skaltskyldig fått ell avdrag tordehan ha ansetts kunna visa "på elt övertygande sätt" alt avdragetvarit motiverat. Om t.ex. en patenträtt ägs av etl utländskt dotterbolag tordeen ersättning till detta för patentets utnyttjande vara en normal och formelltsett nödvändig licenskostnad. Någon värdering av företagels behov eller nyttaav rättigheten kan som nämnts inte ske. En annan sak är all patentet kanskeöverlåtits ulan ersättning eller atl transaktionen är ell led i elt skatleflyktsar-rangemangdär del patentägande bolaget är ell brevlådeförelag ulan andra intressentereller affärsförbindelser m. m. än det svenska bolaget, och all därför avdragetkan anses stötande. För att slävja dylika arrangemang torde krävas alt denmateriella avdragsrällen för vissa slags driftkostnader inskränks. Erfarenhetenvisar.att en sädan lagändring inle är omotiverad. Delta torde dock kräva ellställningslagande till bl.a. om varje utbetalning av ifrågavarande slag till etllågskatteland skall vara icke avdragsgill eller om delta bara skall gällautbetalningar lill närslående. Åven för vissa utgifter lill närstående kan detfinnas vägande skäl för avdragsrält. En sådan ytterligare inskränkning av etltänkt generellt avdragsförbud torde dock genast medföra betydandegränsdragningsproblem och andra lillämpningssvårigheler. All mottagaren inteär närslående torde det böra ankomma på den skallskyldige alt visa. Promemorieförslagel lider vidare av den svagheten all del- som arbetsgruppen själv anför (s. 86) är lätt all kringgå genom attbidraget först tillförs ett förelag i elt land med lillräckligt hög skattesats.Det bör vara möjligl all, om en laxeringsintendenl gör sannolikt atl bidragetendast slussals igenom etl eller flera förelag för atl slutligen hamna i ell lågskatteland,avdrag skall kunna vägras även i sädanl fall. Kammarrätten i ifrågasätter om den föreslagnaregeln verkligen skulle få någon nämnvärd effekt med avseende på skattskyldigasom begår skattebrott och anför. Del kan befaras all dessa skallesubjekt styr över sinabetalningar lill andra slag av transaktioner. Risk föreligger vidare för atl eltstrikt upprätthållande av bevispresumtionen kommer alt vålla avsevärdaölägenheter för vissa lojala skallskyldiga. Bevisregeln är begränsad lilltransaktioner med rättssubjekt i lågskalleländer. Avgränsningen av vilka ländersom regeln avser är emellertid aUtför vag för att kunha godtas frånrättssäkerhetssynpunkt. Vid en samlad bedömning avslyrker därför kammarrätten atlden aktuella regeln införs. Kammarrätten i anser atl det finns ell behov aven presumtionsregel av det slag som föreslagils och tillstyrker därför förslagel.Kammarrätten framhåller dock atl avdrag inte bör vägras i de fall då denskallskyldige t.ex. gjort en mindre lyckad affär och han kan visa all han vidutfästelsen om betalning på goda grunder kunnat räkna med all den motprestationsom han skulle erhålla för betalningen skulle medföra verklig nytta för honom. anser atl den försämring av rättssäkerhetenför den skatt- Prop.1982/83:73 16 skyldige som förslaget om omvänd bevisbörda medför kantolereras med hänsyn lill de fördelar som bevisbördeomkastningen kan medföraoch anför vidare. Det måste krävas all av författning framgår vilka ländersom anses vara länder med låg beskattning. Den som genomför en transaktion somomfattas av den föreslagna regeln måste säkra bevisning om all transaktionenvarit affärsmässigt betingad. Görs inte della, finns det risk för att betalningeninle kommer all få avdragas vid beskattningen. Den skatlskyldige måste redannär avtal ingås kunna bedöma om särskild bevissäkring måste ske eller inle.Arbetsgruppens förslag lill författningstext ger inte underlag för en sådanbedömning. Hovrätten förordar därför i första hand att de länder som betraktassom lågskalleländer uppräknas i författningstexten. Om en sådan uppräkning inteskulle anses möjlig förordar hovrätten i andra hand att de"tumregler" arbetsgruppen föreslagit för bedömningen av etl landskaraktär av lågskatteland förs in i författningstexten. Bankinspektionen anser del angeläget atl man kommer tillrätta med den skatteflykt som del remitterade förslaget behandlar. Rent allmäntsynes förslaget lämpligl men åtskilliga svårbemästrade frågor uppkommer emellertid.Särskilt viktigt är atl nya regler inle skapar svårigheter för del lojalainternationella ekonomiska utbytet. Den omvända bevisbördan skulle komma att omfallaen betydande del av de ekonomiska förbindelserna med lågskalleländer, bl. a.räntebetalningar på internationella krediter och bankernas arbilragehandel.Bankinspektionen anför vidare. Formellt skulle beträffande varje sådan betalning kunnakrävas en omfattande dokumentation som bestyrker betalningens affärsmässigakaraktär. Även om man i likhet med arbetsgruppen kan förutsätta alt bestämmelsenskulle tillämpas med förnuft, bör del inle godtagas, atl en så omfallande och tillikakvalificerad bevisskyldighet ålägges företagen. En begränsning är nödvändig.Den bör la sikte på att det i skatieflykisfallen regelmässigt föreligger någonform av intressegemenskap mellan den svenske skatlskyldige ochbetalningsmottagaren i utlandet. Å andra sidan bör det allmänna inle drabbas aven alltför betungande utredningsskyldighet i detta avseende. En rimligavvägning synes kunna erhållas, om det såsom ytterligare villkor för den omvändabevisbördan föreskrives, att det skall finnas skälig anledning antaga altintressegemenskap föreligger mellan den skatlskyldige och den utländskamottagaren. Länsstyrelserna i samt Göleborgs och länanser att den föreslagna regeln i slort sett är väl avvägd och bör kunna geavsedda effekter. Tillstyrker förslaget gör också bl.a. länsstyrelserna iNorrbottens, och samt LO. i Södermantandslän tillslyrker förslagel i dess huvuddrag. , ,, ochSveriges har avgivit etl gemensamt yttrande i vilket förslå- 1982/83:73 17 De anser alt generella åtgärder som Sverigesjälvständigt vidtar kan medföra störningar för den seriösa svenskautrikeshandeln och därmed försvåra exporten. Beträffande den tekniskautformningen framhålls bl. a. atl del är praktiskt omöjligt och helt främmandeför förelagsbeskattningen all skilja mellan "affärsmässigatransaktioner" och "nödvändiga affärsmässiga transaktioner". SHIO-Familjeföretagen och haravgivit ell gemensamt yttrande vari befaras all förslaget kan komma atl drabbaseriösa förelag medan oseriösa företag även i fortsättningen kommer att varalika svåra atl komma ål. anser atl BRÅ inte påvisat missförhållanden av sådanart all en skärpning av nuvarande regler kan anses befogad. En omvändbevisbörda när det gäller betalningar för förvärv av licenser och annattekniskt och kommersiellt kunnande från utlandet vore etl direkt dråpslag,eftersom värdet av immateriella tillgångar av detta slag är svårt alt bedömaför andra än branschfolk. Redan risken för all få kostnader för utbetalningar förförvärv av tillgångar av della slag betraktade som icke avdragsgilla skulleavhålla från förvärvet. Om man då betänker atl en stor del av vårt näringslivbygger på tillverkning av utomlands uppfunna produkter och på importeratkunnande i övrigt, förslår man all varje attack mot utomlands förvärvatkunnande är till skada för vår industriella expansion. tycksla lätt på delta faktum, eftersom den inte på någol sätt analyseratförhållandel. Den nöjer sig med all på någol ställe i promemorian fromt hoppasalt den seriösa utrikeshandeln ej skall drabbas. anser att hinder i och för sig inleföreligger alt genom en bevisregel förbättra möjlighelerna lill en riklig laxering.Från praktisk synpunkt finns emellertid flera invändningar. En svårighet somframhållits är att definiera vad som avses med lågskatteland. Samfundet anserall BRÅ misslyckats på den punkten och utvecklar skälen härför. Det skall villigt erkännas atl uppgiften är svår, eftersomdet inte räcker all laga hänsyn lill beskattningens höjd utan hänsyn även måstelagas lill de starkt skiftande förhållanden av ekonomisk och annan nalur,varunder företag i olika länder arbetar, och inverkan härav på beskattningen.Sålunda kan konstateras alt ett stort anlal länder enligtsärskilda regler ger skatteförmåner av ej oväsentlig omfattning tillskallskyldiga som etablerar rörelsedrivande företag. Detta medför i sin tur allenligt den föreslagna regeln dessa länder betraktas som lågskalleländer. Regelnskulle alltså få en ganska vid tillämpning. Detta är ej önskvärt ochförefaller heller inle vara avsikten. Av samma skäl bör också uppmärksammas atlåtskilliga lågskalleländer utgör eller inrymmer vikliga handdscenlra. För atttaga ell exempel är etl sådant handelscentrum, som dessutom utgör eltmellanled för praktiskt taget all handel med . 1982/83:73 18 TORhar i sak i slorl setl inget att erinra mot förslagel men påpekar alt reglernai många fall blir svåra all tillämpa och kräver därför närmare anvisningar och förlydligandenför alt inte utrymme för godtycke skall skapas. 3 Remissyttranden över förslaget om åtgärder mot s. k. omfak-tureringsaffärer, 43§ 1 mom. kommunalskattelagen (1928:370) RSVtillstyrker i princip förslaget men gör följande kommentarer. Uttrycket"betydligt lägre beskattning" enligt allmänt språkbruk är så passmångtydigt atl uttrycket i varje fall inle ulan närmare precisering böranvändas i lagtexten. Dessutom blir uttrycket oförenligt med ullrycket"jämförlig beskattning" som används i bestämmelsen i punkt 5anvisningarna till 54 § KL om befrielse från skatt på utdelning från utländsktföretag. I exemplet pä sid. 87 i promemorian anses en skall av avinkomsten betydligt lägre än den svenska beskattningen. 1978/ 79:210sid. 159 anför emellertid budgetministern, atl man vid tillämpning av punkt 5anvisningarna lill 54 § KL bör "kunna anse en skatt av påbeskattningsunderlaget sådant del skulle ha beräknats enligt svenska regler,som jämförlig med svensk bolagsbeskallning". Ytterligare etl problem äralt jämförelsen mellan beskattning i de olika länderna kan komma all avse olikaslag av skattesubjekt, t.ex. när elt aktiebolag i försålt varor till enenskild näringsidkare. Skall jämförelse göras mellan ländernas bolagsbeskallning,mellan deras beskattning av fysiska personer eller mellan det ena landels bolagsbeskallningoch del andra landets beskattning av fysiska personer? Idet föreslagna andra stycket sägs, att, "även om intressegemenskap inlevisas föreligga", bestämmelserna i första stycket skall äga motsvarandetillämpning, om den som tillförs inkomsten är föremål för en betydligt lägrebeskattning än den här i riket skattskyldige. Till en början bör observeras altäven om intressegemenskap inte visas föreligga det kan vara uppenbart all sådanföreligger. Även denna situation bör beaktas. Om intressegemenskap "inlevisas föreligga"; kan någon av följande situationer föreligga: Intressegemenskap föreliggermen del har inle visals eller det är eljest inte uppenbart all sådan föreligger Intressegemenskap föreliggerinte men del har inte visals eller del är eljest inte uppenbart all sådan inleföreligger Intressegemenskap föreliggerinte och det har visals eller del är eljest uppenbart alt sådan inleföreligger. Omdet har visals eller eljest är uppenbart alt intressegemenskap inte föreligger,bör reglerna i första stycket naturiigtvis inle tillämpas. Med en bevisbördaför den skattskyldige förefaller det ofrånkomligt, alt första styckets bestämmelserskall tillämpas för situationen både under 1. och 2. För att vad nu antagits omden föreslagna regelns innebörd skall framgå av lagtexten, måste stycketomformuleras. Ytteriigareetl problem med avfattningen av del föreslagna nya andra stycket föreligger.Som ovan nämndes kan, om "intressegemenskap inle visals föreligga",situationen under 1. vara för handen, dvs. intressegemenskap föreliggerfaktiskt men den har inte visals föreligga. Frågan är om man för delta fall -på sätt som föreslagits i andra stycket - skall ha en Prop.1982/83:73 19 särskild bestämmelse som säger, att bestämmelserna iförsta stycket skall äga motsvarande tillämpning. Av en sådan bestämmelse kanman molsält-ningsvis dra slutsatsen, att bestämmelserna i första stycket inteskall gälla när intressegemenskap föreligger men inte visats föreligga.Eftersom första stycket är generellt avfattat för den situationen allintressegemenskap föreligger, skall del emellertid gälla för samtliga sådanafall, dvs. oavsett om intressegemenskap visats föreligga eller ej. En skaltskyldigär alltså skyldig att, så snart intressegemenskap föreligger, efterlevabestämmelserna i första stycket och deklarera i enlighet med dem. Om han inlegör del (vilket i praktiken torde vara del vanliga), blir fiscus skyldig visaall intressegemenskap föreligger. Misslyckas fiscus med delta, kan sägas, attomräkning enligt första stycket de faclo inle skett, därför all del inle visatsatl intressegemenskap förelåg. Men bestämmelserna i första stycket var ändåtillämpliga. För atl lösa de påtalade problemen med undantag föruttrycket "betydligt lägre beskattning" föreslås följande lagtext; "Ekonomisk intressegemenskap skall alllid ansesföreligga om den som tillförs inkomsten kan antas bli föremål för en betydligtlägre beskattning än den här i riket skatlskyldige näringsidkaren och det inlevisats eller eljest är uppenbart atl sådan gemenskap inle föreligger." RSV ifrågasätter om regeln inle bör utvidgas lill alt omfallaäven transiteringsfall, dvs. sådana utbetalningar som är destinerade till etl lågskattelandmen först går via elt annat land. I dessa fall bör bevisbördan för allbetalningen slutligen hamnar i ell lågskatteland läggas på fiscus för all inleförsvåra seriösa utlandsaffärer. Allmänna ombudet för mellankommunala mål tillstyrker iprincip förslagel och anför. Liksom beträffande förslagel i 20 § framgår del intehuruvida den föreslagna bestämmelsen är endasi en bevisregel eller om enmateriell utvidgning av tillämpningsområdet avses så att även sådana fallinkluderas där intressegemenskap objektivt selt inle föreligger. Del förefallervidare ologiskt att i elt andra stycke föreskriva en regel som (delvis?) gällerredan enligt första slyckei. Jag föreslår alt första stycket utformas påföljande säll: Har näringsidkare lill någon försålt varor lill lägre priseller av honom köpt varor till högre pris än de i allmänhet gällande eller iövrigt med honom avtalat ekonomiska villkor som avviker från vad som kan antasnormall avtalas mellan två av varandra oberoende näringsidkare och har i följdhärav inkomsten blivit lägre än den eljest skolat bliva, samt har tillika den,vilken inkomsten i stället tillförts, icke alt utgöra skatt för inkomsten här iriket, skall inkomsten av företaget beräknas till det belopp, vartill den kanantagas ha uppgått, om dylika åtgärder inle vidtagits. Vad nu sagts gäller inleom det är uppenbart all parterna är av varandra ekonomiskt oberoende. Närmare definition av begreppet ekonomiskt oberoende kanges i anvisningarna, och synes kunna byggas på den ur mitt förslag utbrutnarelativsatsen i 43§ 1 mom. Mot en utformning av lagtexten på detta sätt kanvisserligen den invändningen göras atl den blir tillämplig även vid affärermed företag i andra länder än lågskalleländer. Jag vill dock ifrågasätta om detinle är ett rimligt 1982/83:73 20 krav alt den skatlskyldige alltid skall visa all ekonomiskintressegemenskap inte föreligger när onormala avtal träffas med utländsktskattesubjekt. Det åligger ju fortfarande del allmänna att visa alt avtalet äronormalt. Visar del sig atl avtalet är onormalt synes det inte mera godtagbartatt det svenska beskattningsunderlaget reduceras när inkomst överförs lill ellnärslående förelag i elt högskatteland än i lågskatteland.