prop · G6033 · 1982-12-31 00:00:00 — Har någon genom orikfig uppgifteUer genom underlåtenhet atl fullgöra honom åvilande uppgifts- elleranmälningsskyldighet eller på annat sätt orsakat att kontant arbetsmarknadsstödutgått obehörigen eller med för högt belopp eller har någon eljest obehörigeneller med för högt belopp uppburit sådant stöd och har han skäligen bort insedetta, skall det som betalats ul för mycket återbetalas, om ej i särskilt fallanledning föreligger alt helt eller delvis efterge återbetalningsskyldighet. Har återbetalningsskyldighet å- Om någon har ålagts återbetal- lagls någon enligt första stycket, får ningsskyIdighet,får vid en senare vid senare utbetalning fill honom utbetalning elt skäligtbelopp inne-skäligt belopp innehållas i avräkning hållas i avräkning på vadsom har på vad som betalats ut för myckel. betalats ut för mycket. Avräkning på en ersättning enligtdenna tag får vidare göras om någon av en allmän försäkringskassa har ålagtsåterbetalningsskyldighet för en ersättning som har utgetts enligt en annanförfattning. Beträffande minskning i vissa fall av pension med utgivenersättning enligt denna lag gäller föreskrifterna i 17 kap. 4 § andra stycketlagen (1962:381) om allmän försäkring. Beträffande minskning av vissa ersättningar med utgivenersättning enligt denna lag gäller föreskrifterna i 17 kap. 1 § lagen(1962:381) om allmän försäkring och 6 kap. 7§ tagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring. Denna lag träder i kraft . Prop.1982/83:3 14 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , Åsling, Söder, , , ,, , , , Elmstedl, Ahrland, Proposition om samordningsfrågor inom det socialpolitiskabidragssystemet ' har i betänkandet En allmänsocialförsäkring - modell och riktlinjer (SOU 1979:94) redovisat olika förslagi syfte att göra det ekonomiska trygghetssystemet enklare och överskådligare.En sammanfattning av betänkandet bör fogas lill protokollet i detta ärende sombilaga 1. Remissyttranden över betänkandethar avgetts av datainspektionen, överbefälhavaren, försvarets civilförvaltning,, , försäkringsöverdomstolen,försäkringsrätten för , försäkringsrätten för ,försäkringsrätten för , kammarrätten i ,, statskontoret, riksrevisionsverkel, ,, universiles- och högskoleämbetet, ,centrala , , statens invandrarverk,. (), iSverige (LO), Tjänstemännens centralorganisafion (TCO), CentralorganisationenSACO/SR, , ,. (), , . ,utredningen (Ju 1977:08) om barnens rätt, pensionskommittén (S 1970:40), utredningen(S 1977:10) om ADB inom den allmänna försäkringen (ALLFA),ensamförälderkommiltén (S 1977:16), sjukpenningkommittén (S 1978:04),familjeekonomiska kommittén (S 1979:06), sjukreseutredningen ' Ledamöter: rättschefen , ordförande, riksdagsledamotenElis , utredningssekreteraren , presidenten , riksdagsledamöterna . 1982/83:3 15 (S 1979:09), sludiestödsutredningen (U 1975:16),Arbetslöshetskassornas samorganisation, SHIO-Familjeföretagen, , . , kommun, kommun. Socialdemokratiska kvinnoförbundet.Utredningen om de homosexuellas situafion i samhället.Vuxenutbildningsnämnderna i och . harbifogat yttranden från 24 allmänna försäkringskassor. Universitets- ochhögskoleämbetet har bifogat yltranden från universiteten i (sociologiska institutionen och insfilutionen för socionomutbildning), (rektorsämbetet och juridiska fakultetsnämnden), (medicinskafakullelsnämnden). (rektorsämbetet samt medicinska, juridiska ochsamhällsvetenskapliga fakultetsnämnderna), (medicinskafakultetsnämnden och nafionalekonomiska instilufionen) och (rättsvetenskapliga institutionen). En sammanställning överremissyttrandena bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2. Allmänna synpunkter 2.1 Inledning Det socialpolitiska bidragssystemetär mycket omfattande såväl kostnadsmässigl, som administrativt ochlagtekniskt. Enbart de ersättningar som betalas ut av den allmänna försäkringenmotsvarar, räknat efter skatteavdrag, av den totala privatakonsumtionen i landet. betänkande innehåller såvälomfattande principiella förslag till förenkling och samordning av detekonomiska trygghetssystemet på lång sikt som smärre förslag till enförbättrad samordning på kortare sikt. Jag kommer i det följande att ta uppdels de principiella och mer långsiktiga frågorna, dels vissa av utredningensförslag till förbättringar på kort sikt och elt par sådana förslag som harväckts i remissyttrandena. Med hänsyn bidragssystemets stora betydelse församhällsekonomin och den omfattande författningsregleringen på området börfrågorna underställas vad avser inte bara omedelbara lagändringar utanockså det långsikfiga utvecklingsarbetet. Som utredningen har påpekat och somjag kommer att närmare utveckla i fortsättningen har det socialpolitiskabidragssystemet med tiden blivit komplicerat och svåröverskådligt. Behovet avsamordning och förenkling är därför stort. En samordning kan emellertid, somjag också kommer atl beröra längre fram, vara mer eller mindre långtgåendeliksom den kan 1982/83:3 16 genomföras på ohka sätt och i mer eller mindre snabb takt. Den ekonomiska kris som sedan fleraår tUlbaka har drabbat såväl som många andra länder har tvingat framåtstramningar och nedskärningar inom många områden av samhällslivet. Detekonomiska trygghetssystemet svarar för en betydande andel av de offentligautgifterna och har inte kunnat undgå att beröras av dessa nedskärningar.Sålunda har antagit riktlinjer för besparingsarbetel inom dettaområde som bl.a. innebär att vissa delar av det socialpolitiska bidragssystemetbör göras mer selektivt inriktade och atl inslaget av självrisk isocialförsäkringssystemet bör ökas (prop. 1980/81:150, FiU 1980/81:40 och rskr1980/81:420). Vidare har uttalat atl automatiken i fillväxten avstatsbudgetens utgifter måste begränsas. Eftersom den ekonomiska situationeninom överskådlig framtid kommer alt vara uiomordenlligl besvärlig får ensamordning inom det ekonomiska trygghetssystemet inte leda lill ytterligareutgiftsätaganden för vare sig stat eller kommun. I stället bör tonvikten läggaspå samordningsåtgärder, som genom en enhetligare uppbyggnad och enklare reglergör trygghetssystemet mer rationellt och överskådligt. Ett socialttrygghetssystem måste också vara uppbyggt så att det kan anpassas tillvariationer i den ekonomiska utvecklingen och fungera rafionellt såväl då detekonomiska läget är gynnsamt som i en ekonomiskt ansträngd situation. I dettasammanhang bör nämnas att i det ekonomiska trygghetssystemet finns betydandeinslag av automatik vad gäller kostnadsutvecklingen. Detta bör uppmärksammas idet fortsatta arbetet. Den del av mitt anförande sominnehåller principiella överväganden skall därför ses som ett förslag tilluppläggning av ett långsiktigt arbete på att samordna olika bidragsformer ochhärigenom uppnå en ökad överskådlighet och förenkling inom del ekonomiskatrygghetssystemet i stort. De rationaliseringsvinster som härigenom uppnås börkunna bidra lill besparingar vad gäller de offentliga utgifterna. Hänsyn tilldet nuvarande statsfinansiella läget medför därför alt det är särskiltangeläget att sätta i gång arbetet på en samordning och förenkling inom detekonomiska trygghetssystemet. Härigenom blir det också lättare atl styrabidragen till de mest utsatta grupperna. Slutmålet för arbetet skall vara enallmän socialförsäkring med så långt möjligt enhetliga bidragsvillkor och ensammanhållen författningsreglering. 2.2 Behovet av samordning och förenkling inom detsocialpolitiska bidragssystemet Det ekonomiska trygghetssystemeteller det socialpolitiska bidragssystemet, som det ibland brukar kallas,innefattar såväl socialförsäkringar i egentlig mening - sjukförsäkring,föräldraförsäkring, folkpension, ATP, arbetsskadeförsäkring,delpensionsförsäkring och arbetslöshetsförsäkring - Prop.1982/83:3 17 som andra kontanta bidrag med social inriktning, t. ex.bostadsstöd, värnpliktsslöd och socialbidrag. Utredningen har funnit deländamålsenligt att avgränsa bidragssystemet till att gälla deförfattningsreglerade kontanta ersättningar som helt eller delvis finansierasmed statliga medel. En sådan avgränsning kan definifionsmässigt ocharbetstekniskt vara ändamålsenlig. Det finns emellertid också, som utredningenhar påpekat, framför allt på handikappområdet, en rad kommunala ochlandstingskommunala bidrag, t. ex. hemsjukvårdsbidrag och kommunaltbostadsfillägg fill handikappade, där samordningsproblemen i förhållande tilldet övriga bidragssystemet är nog så påtagliga och därför inte fär glömmasbort. De socialpolitiska bidragen skallge ekonomiskt stöd i en lång rad behovssituafioner, t. ex. sjukdom, ålderdom,handikapp och invaliditet, barnsbörd och vård av bam, arbetslöshet, studier ochvärnplikt. skall bidragen ersätta en tänkt eller faktisk inkomstförlust ochutgår då antingen som ett grundbidrag lika för alla eller som en ersättning somär relaterad fiU tidigare inkomst. Folkpensionen utgår t. ex. som ettgrundbidrag, medan ATP är relaterad till tidigare inkomst. består enersättning av dels ett grundbidrag eller - som det också kallas - engarantinivå, dels en inkomstrelalerad del. Så är förhåUandet inomföräldraförsäkringen. En del bidrag utges för att täckamerkostnader som vissa särskilt behövande grupper har, t. ex.handikappersättningen. I andra fall utgår stöd för alt möjliggöra för en störregrupp människor att trots låg inkomst eller stor försörjningsbörda få en skäliglevnadsstandard, t. ex. barnbidrag och bostadsstöd. Studiestödet ger möjlighet förframför allt ungdomar att av livet välja att studera i ställetför att förvärvsarbeta, ofta för att förbättra sin position på arbetsmarknadenoch därmed ta igen den ekonomiska uppoffring det innebär att studera.Stödets karaktär av investering har markerats genom att alla studiesocialasystem har ett inslag av återbetalningspliktiga medel. Vissa bidrag, framförallt bostadsstöden, är inkomst-prövade, dvs. bidraget reduceras om inkomstenöverstiger vissa belopp. Den övervägande delen av desocialpolitiska bidragen administreras av och de allmännaförsäkringskassorna. Härutöver finns ett tiotal statliga och kommunalamyndigheter som sköter administrationen av olika bidrag. Inomarbetslöshetsförsäkringen är det organ med anknytning tillfackföreningsrörelsen som är handläggare. Även lagtekniskt har olikalösningar valls. Flera stora och viktiga delar av bidragssystemet regleras inomlagen om allmän försäkring (AFL), nämligen sjukförsäkringen,föräldraförsäkringen, folkpensioneringen och ATP. Andra delar regleras isärskilda lagar, t. ex. arbetsskadeförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen.En mångfald olika lagar och förordningar har efter hand vuxit fram på området. Utgifterna för den sociala tryggheten utgör en betydandedel av de totala 2 1982/83. 1982/83:3 18 Räknati andel av bruttonationalprodukten utgör dessa kostnader för . Somjag tidigare nämnt motsvarar enbart de ersättningar som betalas ut från denallmänna försäkringen, räknat efter skatteavdrag, av den totalaprivata konsumfionen i landet. Detsocialpolitiska bidragssystemet är således av slor betydelse för mångamänniskors försörjning. Det är vidare mycket omfattande både kostnadsmässigl,administrativt och lagtekniskt. Med hänsyn fill omfattningen och betydelsen avvärt ekonomiska trygghetssystem är det givetvis av största vikl att systemet ärenkelt och rationellt konstruerat sä att det klart framgår vilka förmåner somkan utgå. Särskilt i tider med ekonomiskt knappa resurser är det angeläget attbidragssystemet ger stöd åt dem som bäst behöver det. Desocialpolitiska bidragen är emellertid av en mycket skiftande karaktär. De harbyggts upp successivt under en lång följd av år. Olika bidrag har därigenomkommil atl vUa på skilda tekniska lösningar. De rent socialpolitiskasträvandena har måst vägas mot tillgängUga resurser. Speciella behov vid dentidpunkt då en reform aktualiserades har liksom ideologiska strömningar ocksåpräglat bidragens konstruktion. Den allmänna bUden av utvecklingen är därföratt de socialpoUtiska ersättningarna inte har organiserats efter någotenhetligt system. Vidare har nya reformer inle sällan blivit bristfälligtsamordnade med tidigare bidragsanordningar. Detsocialpolitiska bidragssystemet har således byggts ut och förbättrats genomårtionden av ofta intensivt reformarbete. Nya förmåner har tUlkommit och redanbefinfiiga har kompletterats. Härigenom har allt fler behovssituationer täcktsin för att ge människorna ökad ekonomisk trygghet. Utbyggnadenoch differenfieringen av bidragssystemet har emellertid ocksä skapat nyaproblem. Strävanden att uppnå millimeterrättvisa och att genom specialreglerförsöka täcka olika behovssituationer har således kompUcerat bidragssystemetoch gjort det svåröverskådligt. Genom att bidragssystemet har bUvit såkomplicerat ställer det sig ibland svårt att effekfivt sprida kunskap om rättentill ekonomiskt stöd i oUka situationer. Detta innebär risk för att denenskilde går miste om en ersättning som han har rätt fill. Eftersom en rad olika myndigheter administrerarbidragssystemet, kan del också uppkomma svårigheter för den enskilde att hittarätt. Bostadsstödet fill pensionärer administreras t. ex. avförsäkringskassorna medan motsvarande stöd till barnfamiljer och ensamståendesom inte är pensionärer handhas av kommunemas förmedlingsorgan. En person somtänker utbilda sig kan behöva vända sig fill oUka myndigheter för att ansöka omekonomiskt stöd, nämligen tiU vuxenutbildningsnämnden när det gällervuxenstudiestöd och till studiemedelsnämnden när det gäller studiemedel. Förden som är arbetslös eUer riskerar att bli det är det också möjligl att vändasig fill arbetsförmedlingen där han kan beviljas arbetsmarknadsutbildning med 1982/83:3 19 utbildningsbidragom stadigvarande arbete inte kan erbjudas. Etlsvåröverskådligt bidragssystem och en splittrad administrafion innebär intebara svårigheter för den enskilde att hitta rätt. Det medför också ettadministrativt merarbete och i vissa fall ett rent dubbelarbete för vissamyndigheter samfidigt som gränsdragningsproblem kan uppstå olika myndigheteremellan. Ju mer svåröverskådligt och svårtillämpat ett regelsystem är, desto störrearbetsinsatser krävs självfallet från de administrerande myndigheternasamtidigt som risken ökar för alt besluten kan bli felaktiga eUer motstridigaoch upplevas som orättvisa. Elt direkt dubbelarbete kan uppkomma när oHkamyndigheter paralleUt måste utreda t.ex. den försäkrades ekonomiskaförhållanden eller samboendeförhållanden. Enav orsakerna fill att det nuvarande bidragssystemet har blivit kompUcerat ochsvåröverskådUgl är alt förbättringar inom olika bidragsformer i storutsträckning har genomförts i form av påbyggnader på äldre lagstiftning.Härigenom har historiskt betingade särregler kommit alt bestå. Även om vissabidragskonstruktioner närmare har anpassats fill befintligastödformer finns det dock en läng rad kvarstående skillnader mellan bidrag somhar olika historiskt ursprung. Den nya föräldraförsäkringen har t. ex. kvarvissa särdrag som kan hänföras till moderskapspen-ningen samfidigt som enanpassning fill sjukförsäkringen har skett. Även den nya arbetsskadeförsäkringenhar bättre anpassats till sjukförsäkringen men har åtskilliga särdrag som kanhänföras till den fidigare yrkesskadeförsäkringen. De förändringar inomarbetslöshetsförsäkringen som trädde 1974, liksom de ändringsförslagsom finns i betänkandet AUmän arbetslöshetsförsäkring (SOU 1978:45), hardäremot i endast ringa omfattning inneburit en anpassning fill andraförsäkringsformer. Även i fråga om de olika bostadsstöden kvarstår i huvudsakde traditionella särreglerna. Det nu sagda gäller både innehållet i demateriella reglerna och administrationen. Del förhärskande intrycket är därföratt de olika delarna av nuvarande bidragssystem har utvecklats efter egnalinjer. Kravpå en bättre samordning inom det socialpolitiska bidragssystemet har framställtssedan åtskiUiga år tillbaka. begärdes i en riksdagsmotion enöversyn av den allmänna försäkringen i syfte att anpassa denna tillsamhällsutvecklingen. En samordning av försäkringsvillkor och förmånsrättbetonades som angelägen. Andra lagutskottet framhöll i sitt utlåtande övermotionen att man sannöUkt förr eller senare skulle tvingas göra en samordnandeöversyn av hela systemet men att fiden ännu inte var mogen. senaretillkallades en sakkunnig för att göra en kartläggning av det socialpoUfiskabidragssystemet. Utredningen log namnet socialpolifiska bidragsutredningen ochkom med sin rapport (Ds S 1975:4). hade emellertidett enhäUigt socialförsäkringsutskott framhållit att som ett efterhand ökat välstånd medgetl en utbyggnad av tryggheten inom olika sektorer avdet socialpolitiska fältet hade behovet av en samordning av olika bidragsformeraccentuerats alltmer. Prop.1982/83:3 20 förordadedärför att en pariamenlariskt förankrad kommitté skuUe tillsättas för attbedriva sitt arbete på grundval av det material som kom fram genom denkartläggning som socialpolifiska bidragsutredningen då höll på med (SfU1974:36). Socialpolifiska samordningsutredningen fillkallades sedan i juni1975. framhåller i sitt betänkandesom en bidragande orsak tUl de aktuella problemen inom det ekonomiskatrygghetssystemet att samordningsfrågor inte har uppmärksammats i fillräckliggrad i reformarbetet. Tiden är därför enligt utredningen mogen för en betydUgtökad satsning på samordningsåtgärder. Socialförsäkrings- och bidragssystemetmåste bli enklare, överskådligare och enhetligare om det framöver skall kunnage den ekonomiska trygghet som avses utan att det blir alltför administrativttungrott. En samordning är angelägen också för att man bättre skall.kunna följasystemets effekter i olika avseenden, 1. ex. beträffande omfördelningen avekonomiska resurser. Flertalet remissinstanser instämmer uttryckUgen iutredningens synpunkter på behovet av samordning inom bidragssystemet. Mångaav dem pekar framför allt pä att svåröverskädligheten i det nuvarande systemetkan leda till rättsförluster för den enskilde och atl en samordning skulle blitill fördel både för enskilda och för myndigheterna. Riksförsäkringsverketpåpekar att den bristande enhetligheten gör att reglerna kan upplevas somkrångliga och omotiverade och myndigheternas beslut som orättvisa och oriktiga,vilket kan väcka känslor av misstro hos allmänheten mot politiker och myndigheter.Några remissinstanser påpekar atl samordning inle får bli självändamål men villför den skull inte ifrågasätta behovet av samordning. Den genomgång av reglerna för olika bidrag somutredningen har gjort visar enligt min mening tydUgt att samordningen inom detsocialpoUtiska bidragssystemet behöver förbättras. Möjligheterna bör prövas attsamordna näriiggande delar i bidragssystemet. är det visserligen tämligen självklart attreglerna måste vara olika. De huvudvillkor som styr bidragens inriktning, t.ex. krav på nedsatt arbetsförmåga, arbetslöshet, ålderskrav för pension osv.,måste naturligtvis vara olika. Det är däremot inte lika naturligt t. ex, attdet inkomstunderlag som en förmån beräknas på eller själva beräkningssättetmåste skUja sig mellan olika förmåner. Tvärtom kan det te sig tämligenförbryllande för den enskilde att och fill olikamyndigheter behöva lämna uppgifter om sin inkomst, vilket sedan resulterar iatt skilda inkomstunderlag används vid beräkningen av de olika förmånerna.Andra exempel på oenhetliga regler, som har stor betydelse för den enskilde, ärreglerna om när samboende skaU Ukställas med gifta och andra regler omfamiljetUlhörighet. I vissa fall gäller oenhetligheten mer tekniskaförfaranderegler som inte alltid har så stor betydelse för den enskilde men därbristen på samordning vållar problem för de handläggande myndigheterna. 1982/83:3 21 regler finns det ur rationaliseringssynpunkt många gångerskäl för en ökad enhetlighet. Jag vill därför starkt understrykautredningens ståndpunkt att tiden nu är mogen för en betydligt ökad satsning påsamordningsåtgärder. Ett ekonomiskt trygghetssystem som av enskilda ochmyndigheter uppfattas som komplicerat och svåröverskådligt kan inte förväntasfungera tillfredsställande. Om inte myndigheterna och ännu mindre den enskUdepå elt tillfredsställande sätt kan överblicka bidragssystemet och avgöra vilkabidrag som kan utgå i en given situation uppnår man inte ambifionen att skaparättvisa mellan medborgarna. Ett allvarligt problem inom nuvarandebidragssystem är därför den risk för rättsförluster för den enskilde somsvåröverskådligheten inom systemet kan leda till. Denna risk bör kunna minskasväsentligt genom ökad samordning. Som jag har sagt medförett svåröverskådligt och komplicerat bidragssystem administrativt merarbete ochibland också dubbelarbete hos olika myndigheter. Samfidigt kan systemet ledafill atl bidrag parallellt utgår från flera häll utan att detta är socialtmotiverat. En förenkling av bidragssystemet skulle således kunna geralionaUseringsvinster och både effektivare tillgodose de stödbehovsom finns och motverka omotiverade bidragsutbetalningar. I ett samordnat ochöverskådUgt bidragssystem blir det nämligen lättare att styra resurserna tilldem som bäst behöver stöd. Samlidigt blir det enklare att följa effekterna avsystemet och alt justera detta när inte avsedda effekter uppstår. Detta kanbidra att förbättra vUlkoren för de sämst ställda i samhället. Sammanfattningsvis föreliggersåledes enligt min mening ett klart behov av en ökad samordning såväl inom delsocialpoUtiska bidragssystemet som mellan detta och övriga system.Utredningsarbetet kommer emellertid att bli omfattande och man är därförhänvisad till ett successivt förändringsarbete under en relativt långövergångsperiod. Arbetet måste anpassas tiU de utgångspunkter av ekonomisk artsom jag nämnde i inledningen till milt anförande. På gmnd av arbetetsomfattning anser jag det nödvändigt att tar stäUning till deriktlinjer som jag kommer alt ange i det följande. 2.3 Den allmänna inriktningen av utredningsarbetet 2.3.1 Generella system eller en differentierad försäkring Det har vid åtskilliga tillfällenunder senare år, både i och utomlands, förts fram förslag som går ul påatt förenkla det socialpolitiska bidragssystemet genom att införa en allmänminimigaranti. De olika modeller som har presenterats, t. ex. negativinkomstskatt och s. k. folkbidrag, har det gemensamma syftet att varjemedborgare skall garanteras en viss ekonomisk grundtrygghet. Dessa båda formerav generell minimi- 1982/83:3 22 garanti har således i stort sett samma syfte men teknikenatt genomföra delta varierar. Folkbidrag eller medborgarbidrag, som denna formibland har kallats i , utgår som etl grundbidrag lill alla oberoende avom det finns behov eller inte. Negafiv inkomstskatt innebär att negativ skatt,dvs. bidrag, utges med en viss procent, t. ex. , av skillnaden mellanfaktiskt taxerad inkomst och en viss bestämd minimiinkomst. Om en persons inkomstöverstiger miniminivån eller utjämningsnivån, som den vanligen brukar kallas,utges inget bidrag och skatt betalas precis som . Även denna hjälp lämnasoberoende av varför inkomsten är låg. Rätten till skattebidrag prövasautomatiskt och bidraget betalas ut av skattemyndigheterna. I fortsättningenanvänder jag termen allmän minimigaranti som beteckning på alla dessarriodeller. Utredningen beskriver och diskuterar olika generellasystem och konstaterar att de huvudproblem i fråga om generella system medminimigaranti som hitfiUs främst har diskuterats är de administrativakomplikationerna, konsekvenserna för bidragsmoltagarnas arbetsmotivafion ochresurskraven. Utredningen anser dock att dessa svårigheter inte utgör någradefinitiva hinder för system med allmän minimigaranfi men anger däremot somprincipiell invändning mot generella system av typen folkbidrag eller negativinkomstskall att dessa anordningar till sin natur är avsedda alt varavUlkorslösa. Enligt utredningen måste ett sådant system få till följd attresurser tas i anspråk för alt ge ökade ekonomiska tillskott till olikagrupper, som enligt vedertagen uppfattning inte i första hand borde erhåUastöd.