prop · G603100 · 1982-12-31 00:00:00 — 2.1.2 Till företag inkl. livsmedels- 2.1.3 Till internationell verksamhet ' Inkl. nettot av kommunala mark- och fastighetsköp. Källa: Ekonomidepartementet. har heladen offentliga sektorn uppvisat sparandeunderskott. beräknasunderskottet ha varit . Den fortgående försämringen av statensfinansiella sparande i kombination med stagnerande späröverskott i den allmänna pensionsfondenligger bakom denna utveckling. beräknas kommunernas finansiella ställningvararelativt god, medan statens finansiella sparande försämras. Totalt settberäknas den offentliga sektorns finansiella sparande försämras med . i sparandeunderskott motsvarande 6,av BNP. 1983 försämras sparandet medytteriigare nära 15 miljarder till . Orsakenär den kraftiga försämringen av statens finansiella sparande i kombination medstagnationen inom socialförsäkringssektornoch underskottet i kommunernas finansiella sparande. Hur denna försämring avoffentliga sektorns finansiella sparande fördelar sig framgår avnedanstående tablå. Bilaga 1.1 Preliminär nationalbudget Ökning av offentliga inkomster och utgifter 19821983 I denna tablå ingår offentliga sektorns internatransfereringar. För att få enuppfattning om volymutveckhngen av den offentliga utgiftstakten exkl. internaoffentliga transfereringar kan man studera förändringen av offentligkonsumtion och investering i fasta priser, dvs. deflaterade med sektorns egna deflatorer. För att fåäven transfereringarna i fasta priser kanman deflatera dessa med implicitprisindex för privat konsumfion. Avtransfereringarna går nämligen till hushåll. Ökningen av de offenfiigautgifterna beräknade på detta sätt framgår av följande tablå. I vissa sammanhangvill man jämföra förändringen av offentliga inkomster och utgifter med BNP och dessutveckling i fasta priser. Detta visar bl.a.hur den totala skattekvoten utvecklas i förhållande till BNP. Utvecklingstakten visar hur snabbt de offentliga inkomsterna och utgifternaväxer i förhållande till BNP:s utveckling. -0,4 -9,1 -2,7 -1,7 -0,7 -0,7 Den reala utvecklingen avoffentliga inkomster och utgifter samt BNP, deflaterade med BNP-deflatorn,framgår av ovanstående uppställning (årlig procentuell volymförändring).Inkomster och utgifter i löpande priser för den offenfiiga sektorn samt BNP ifasta priser har hämtats från nationalräkenskaperna för perioden 1970-1981.Transfereringar inom den offentliga sektorn har nettats bort. Den reala utvecklingen avde totala offentliga utgifterna var 5,, dvs.betydligt snabbare än BNP som ökade . ökade deoffentliga utgifterna med endast 3,vilket är betydligt långsammare än under1970-talet. uppvisade framför allt staten en markant nedgång iutgiftstakten. Nedgången blir ännu mer markant om man ser till utgiftstaktenexkl. Realt hade då staten en minskning av utgifterna med1,. beräknas denreala offenfiiga utgiftstakten bromsas upp kraftigt till . Minskningen ärfrämst hänförlig fill staten, men även kommunerna uppvisar en kraftigtminskande ökningstakt. Som framgår av tabellen ökar den reala utgiftstakten1983. Denna ökning ligger helt inom staten vars reala ökningstakt ligger påöver . Som framgick avovanstående har den reala utgiftsökningen i den offentliga sektorn varit störreän BNP-tillväxten . Som en följd härav har de konsolideradeutgifterna satta i relation till BNP ökat trendmässigt , från45% 1982. Detta framgårav nedanstående tablå. Den totala konsolideradeoffentliga sektorns andel av BNP 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 Utgifter 44,2 46,1 47,0 45,6 48,8 49,7 52,6 58,6 60,3 61,8 62,6 65,9 67,8 69,4 Inkomster 48,7 51,3 51,4 49,7 50,7 52,4 57,1 60,3 59,8 58,8 58,8 60,6 61,2 61,5 Skatter+ avgifter 40,9 43,2 42,9 41,3 42,3 43,8 48,6 51,3 50,9 49,9 49,8 51,1 50,6 50,7 Inkomsterna har ocksåökat som andel av BNP men inte lika snabbt. har de legat i stort settoförändrade på av BNP medan utgifterna ökat från 59 till av BNP1983. Detta kan också avläsas i den konsoliderade offentliga sektornsfinansiella sparande. 1977 är inkomstandelen fortfarande något större änutgiftsandelen och det är också som det totala finansiellasparandet är positivt. Utvecklingen framgår av nedanstående tablå. Offentliga sektorns totala finansiella sparande 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 6 133 milj.kr. -13 708 milj.kr. -20070 milj.kr. -30420 milj.kr.-40870 milj.kr. -55 330 milj.kr. Bilaga 1.1 Preliminär nationalbudget 187 9.6 Beräkning av finanspolitiska effekter haren enkel modell använts i nationalbudgetarbetet för att belysa desamlade finanspolitiska effekterna inte bara av statsbudgetens förändringar,utan även av förändringar i kommunernas och socialförsäkringssektornsinkomster och utgifter. Beräkningarna syftar till att belysa hur realaförändringar i de offentliga inkomsterna och utgifterna påverkarsamhällsekonomin. Dessutom har särskilda beräkningar utförts för effekterna avvissa ekonomisk-politiska åtgärder, t.ex. investeringsstimu-lerande åtgärder,lagerstöd och industripolitiskt stöd i form av lån. Till den offentliga sektornräknas i detta sammanhang också investeringar i statliga och kommunalaaffärsverk och bolag. Som mått på den finanspolitiska effekten utnyttjas dereala förändringarna i procent av BNP i fasta priser. För närmare beskrivningav metodiken när det gäller de finanspolitiska effektberäkningarna kan hänvisas tilltidigare nationalbudgeter.' Förändringar idelposter i de offentliga inkomsterna och utgifterna ger olika effekter påsamhällsekonomin. Om det sker sammansättningsförskjutningar som har större påverkan påsamhällsekonomin i övrigt, blir den finanspolitiska effekten större än vad den annars skulleha blivit. Genom att göra antaganden om bl.a. de marginella konsumtions- ochimportbenä-genheterna tas i modellen hänsyn till dessa förhållanden. Till grund för effektberäkningarnaUgger således bedömningar av dels importbenägenhe-terna för privatkonsumtion samt för offentlig konsumtion och investering, dels hushållenskonsumtionsbenägenhet för olika slags inkomster. Det aktuellakonjunkturläget liksom även efterfrågeökningarnas sammansättning påverkarde marginella importbenägenheternas storlek. har den marginellaimportbenägenheten för privat konsumtion förutsatts uppgå till 0,25. 1982 och 1983antas denna importbenägenhet vara 0,35 resp. 0,30. Importbenägenheterna för offentligkonsumtion och investering har uppskattats till lägre tal än förprivat konsumtion. Hushållens marginellakonsumtionsbenägenhet , 1982 och 1983 har i likhet med tidigareberäkningar förutsatts vara 0,7. Med de antaganden omimport- och konsumtionsbenägenheter som redovisats ovan erhålls ur modellen värden på etl antalmulfiplikatorer. Med tillämpning av dessa multiplikatorer kan den totala effekten av förändringari den offentliga sektorns verksamhet på bruttonationalprodukten räknas fram. Förnågra av de viktigaste variablerna redovisas multiplika-torerna fill 1983. ' En mer utvecklad finanspolitisk effektmodell är underutarbetande vid konjunklurinsfitutet. Denna väntas medföra en revidering avmultiplikatorerna. I avvaktan pä detta utvecklingsarbete används t.v. de gamlamultiplikatorerna. -1,0 -0,8 -0,9 -0,9 -0,9 -0,9 I modellen varierardessa mulfiplikatorer med konjunkturerna genom antaganden omimportbenägenheten. Syftet är att samma multipUkatorer ska användas för årsom befinner sig i samma fas av konjunkturen. I tabell 9:7redovisas beräkningar över finanspolitiska effekter för 1975-1983. Frågan om hurden offenfiiga sektorns effekt på ekonomin i övrigt skall beräknas, ärsvår att besvara både utifrån teoretiska och praktiska utgångspunkter. Denberäkningsmetodik som har använts innebär att om de offentliga utgifterna ochinkomsterna inte förändras realt sett från den uppnådda nivån uppstår ingenfinanspolitisk effekt. Även om den offentliga sektorns finansiella sparande är oförändrat kanemellertid en finanspolitisk effekt uppstå genom att det sker förskjutningarmellan olika typer av inkomster och utgifter. Till dennanationalbudgetberäkning har betydande revideringar gjorts. Perioden 1975-1980har nu räknats om, dels beroende på revideringar av nationalräkenskaperna, dels beroendepå andra antaganden om multipfikatorerna. Den marginella importbenägenheten för privat konsumtion, somhar stor betydelse för effektberäkningarna, varierar givetvis medkonjunkturen. Vid högkonjunktur ökar den, vid lågkonjunktur sjunker den.Den marginella importbeiiägenheten har bestämts i enlighet mednationalräkenskapernas beräkningar av BNP och import. Tabell 9:7 Finanspolitiska effekter 1975-1983 Procent av bmttonafionalprodukten i fasta priser Staten: direkt effekt indirekt effekt Summa 0.3 -1,0 -0,7 0,0 -0,4 -0,4 -0,1 3,1 3,0 0,2 -0,9 -0,7 -0,1 1,1 1,0 -0,1 0,2 0,1 Kommunerna: direkt effekt indirekt effekt Summa -0,1 -0,4 0,6 -1,6 -1,0 -0,2 -0,7 -0,6 -0,2 ' Inkl. allmänna pensionsfonden. Bilaga 1.1 Preliminärnationalbudget 189 För hela perioden1975 1983 har den offentliga sektorn haft eller beräknats få en expansiveffekt på samhällsekonomin. 1977 resp. 1979 var de år då effekten var störst. Därefter minskadeden kraftigt , ökade igen 1981 för att1982 återigen närma sig noll. 1983 beräknas effekten på samhällsekonominånyo bli expansiv. Av tabell 9:8framgår något utförligare hur ohka delposter i den offentliga sektornsinkomster och utgifter bidrar till den totala finanspolitiska effekten för 1980-1983. Tabell 9:8 Finanspolitiska effekter 1980-1983 Procent av bmttonationalprodukten i fasta priser Inkomster därav: direkt skatt indirekl skatt -0,2 0,2 -0,4 0,8 -0,6 -0,2 -0,1 0,1 -1,1 0,4 -1,2 därav: transfereringar m. m. -0,5 -0,8 1,3 -0,2 -0,3 -0,5 0,4 -0,5 -0,7 Inkomster därav: skatter -0,3 -0,1 -0,3 därav: transfereringar konsumtion investeringar -0,1 -0,7 -0,1 -1,4 -0,2 -0,1 -0,6 Källa: Ekonomidepartementet. Staten fick enkontraktiv effekt på ekonomin . Det berodde helt påden kraftiga minskningen av utbetalningarna för industripolitiska åtgärder. De sänkningar avden direkta skatten som gjordes bl.a. för att underlätta avtalsrörelsenuppvägdes av de senare beslutade höjningarna av de indirekta skatterna, bl.a. avmervärdeskatten. Trots nomineUt sett kraftigt ökadestatsutgifter - nära 22 miljarder - blev den finanspolitiska effekten negativ.Detta berodde på att utgifter med hög mulfiplikatoreffekt som t.ex. industripolitiska åtgärder minskar kraftigtmedan utgifter med låg multiplikatoreffekt, t.ex. räntor påstatsskulden, ökar kraftigt. 1981 hade staten enexpansiv effekt på ekonomin. Den berodde nästan uteslutande på de kraftigautgiftsökningarna för industripolitiska åtgärder och utbetalningar för räntor påstatsskulden, vilken trots sin låga multiplikatoreffekt på grund av sin storaökning ändå gav ett stort bidrag tiU den totalaeffekten. Dessa ökningar motverkas till en del av de utgiftsbespa- Prop.1982/83:100 190 ringar som böljade få verkan 1981 och som framför alltdrabbade statlig konsumtion och investering. På inkomstsidan fick sänkningarnaav den direkta skatten posifiva effekter som delvis motverkar effekten från de indirektaskatterna. Sänkningen av mervärdeskatten får däremot ingen märkbar inverkan . 1982 beräknas bli det årdå besparingarna på allvar slår igenom. Den expansiva effekt som ökningarna avutgifterna för räntor och industripolifiska åtgärder medför motverkas delvis av de realaneddragningarna för transfereringarna till kommuner och hushåll. Den expansivaeffekten från investeringarna, vilken helt beror på ökningar hos affärsverken(SJ, , luftfartsverket), reduceras något genom den beräknademinskningen av statligkonsumtion. 1983 karaktäriserasframför allt av två effekter. Dels en expansiv effekt från de kraftigt ökadetransfereringarna, huvudsakligen till företag samt ränteutgifter, dels enkontraktiv genom de stora höjningarna av indirekta skatter. Trotsmarginalskattesänkningarna ger de direkta skatterna inget positivt bidrag tillBNP-tillväxten. Det beror på att man genom lägre indexering och indragning av kommunalskatter ändå får enökning av dessa skatteinkomster. För kommunernainnebär framför allt ökningen av konsumtionen expansivafinanspolitiska effekter. Dessa var störst 1980 för att därefter avta. Även investeringarnauppvisar en expansiv effekt 1980, vilken 1981 och 1982 blevkontraktiv. På inkomstsidan gav den låga ökningen av statsbidragen en expansiveffekt 1983. Sammantaget hade kommunerna en svagt expansiv effekt 1981som 1982 väntas förbytas i en kontraktiv effekt genom investeringsutvecklingen.1983 väntas åter en expansiv effekt genom huvudsakligen inkomstsidans utveckling. Socialförsäkringssektornhar haft en svagt expansiv effekt på ekonomin. Orsaken härtill är atttransfereringarna lill hushållen vuxit väsentligt snabbare än den huvudsakliga inkomstposten,socialförsäkringsavgifterna.Detta beräknas gälla även . Bilaga 1.1 Preliminär nationalbudget 191 Den svenskakreditpolitiken har även i hög grad fått utformas utifrån det utsattavalutaläget och statsbudgetens likvidiserande inverkan på den svenskaekonomin. Vid årets början deklarerades bl.a. en omläggning av styrning av bankernas utlåning, från en styrning vialikviditetskrav till en i högre gradränte- och kassakravsdominerad styrning. harriksbanken sett sig tvungen att kraftigtbromsa bankernas ufiåning. Inledningsvis redogörs för i vilken utsträckning den inhemska kreditpolitikenpåverkats av den internationella. Därefter följer en beskrivning av deninhemska kreditpoUtiken sådan som den i övrigt bestämts av inhemskafaktorer. Ufifrån målet en istort sett oförändrad nivå på valutareserven har, med hänsyn till attnågon omfattande privat upplåning utomlands ej beräknades kunna komma tillstånd , en målsättning för den svenska ränte-och kreditpolitikenvarit, att den statliga upplåningen utomlands skulle motsvara underskottet i bytesbalansen,men normalt inte bli större än detta. Privatnettoutflöde av kapital skulle således förebyggas. Den svenskaräntepolitiken har i hög grad blivit beroende av den internationella. Under senare är har kraftiga fluktuationerförekommit i de internationella räntenivåerna(diagram 10: 1). Bakom den kraftiga stegringen i dessa har i första hand legat en hård monetär åtstramningi med avsikt att nedbringa inflationen. I detta läge harriksbanken valt att föra en mer differentierad räntepolitik, där en del avutformningen av denna framför allt syftar till att parera förändringar i deninternationella räntenivån för attdärigenom motverka kraftiga valutaulflöden. Detta har å andra sidan inneburit, att utrymmet för utformning avräntepolitiken med hänsyn till detinhemska konjunkturläget varit begränsat. Då penningmarknadsräntor somspecialinlånings- och bankcertifikaträntor påverkar tidsförläggningen av företagens betalningar gentemot utlandet mer valutapolitiskt betingade räntepolitiken inriktats på att styra dessakorta räntor. Straffräntan har därvid fått en starkt styrande funktion.Då riksbanksupplåning utgör ett alternativtill bankernas storinlåning slår en höjning av straffräntan igenom på penningmarknadsräntorna. Detallmänna ränteläget, i synnerhet styrt av diskontot, bedöms härigenom i någothögre grad ha kunnat anpassas till de inhemska konjunkturbetingelserna. Diagram10; 1 Korta räntor i utlandet och i 1980-1982 ' Specialinlåningsränta på3 månaders räkning. Som framgår av diagram10:1 föll räntorna i och kom /1982 att ligga på ungefär samma nivå som den svenskamarknadsräntan. växte ånyo räntegapet meUan denamerikanska och svenska räntenivån. Det svenska ränteläget förstärktessamtidigt gentemot det tyska. Mot bakgrund av bl. a. de relativt högadollarräntorna blev valutautflödet omfattande eller . underförsta hälften av 1982 och avsevärt större än vad bytesbalansens underskott påberäknat . Till denna utveckling bidrog även en höginhemsk likviditet samt osäkerheten om dollarkursutvecklingen. Den instabilavalutasituationen talade alltså för en i hög grad valutabetingad räntepolitik,dvs. för ett upprätthållande av penningmarknadsräntorna. Av denna anledningbibehölls straffräntan på oförändrad nivå, när diskontot sänktes(diagram 10:2) på grund av det svaga inhemska konjunkturläget och de lågainvesteringarna. Det mycket stora valutautflödet, drygt 10miljarder kr. fram till mitten av juni, föranledde att under sommaren1982 vidta en uppjustering av penningmarknadsräntorna. 1mitten av juni infördes ett särskilt tillägg på till straffräntan, varviddenna kom att ligga på (diagram 10:2). Härigenom fördyrades bankernasupplåning i , vilket bl.a. syftade till att dämpa utlåningen. Somframgår av samma diagram drevs härigenom bankcertifikaträntorna upp. I linjehärmed sattes också räntan pä de introducerade statsskuldväxlarna högt, 14,och 14,för 6- resp. 12-månadersväxlar. I mitten avjuli medgavs bankerna att höja räntesatsen för checkräkningskrediter ,varigenom företagens upplåning i bankerna fördyrades. Företagen skullestimuleras att ta hem sina ufiandslikvider. Det höjda inhemska ränteläget ikombination med sänkta räntor utomlands (diagram 10:1) samt en sjunkandedollarkurs bromsade upp valutautflödet och ett visst inflödeägde rum. Diagram 10:2 Korta ochlånga räntor samt diskonto i 19801982 17 16 If) "4 13 12 11 10 9 \fi I LÅNG STATS- ' Under perioden 17 juni-9september 1982 gällde ensärskild avgift om utöver straffräntan pä 14%på straffränlebelagd riksbanksuppläning under sex efter varandra följande dagar. * 180 dagars löptid. 3 månaders bankcertifikat. 13 1982/83. Prop.1982/83:100 194 Den något stabilarevalutasituationen, som inträdde under senare delen av juli, med en kraftig nedgång i detinternationella ränteläget (diagram 10:1),resulterade i en neddragning även av de svenska korta räntorna . Räntan för statsskuldväxlar justeradessamtidigt ned och den särskilda avgiften på utöver straffräntan togs bort.Straffräntan sattes till fr.o.m. (diagram 10:2).Räntan på bankernas checkräkningskrediter sänktes med I %. Under senare delen av september skeddeånyo ett stort valutautflöde, som kan hahaft samband med växelkursförväntningar. Utflödet uppgick under hela september till . I detta läge vidtog september/oktoberränteuppdrivande åtgärder, som ej fick avseddeffekt. I och med devalveringen av den svenska kronan lättade trycket på vår valuta ochdärmed även trycket på den inhemska räntepolitiken. devalveringen flöt valuta in motsvarandedet utflöde som ägt rumunder september och , dvs. Valutainflödet tillsammans med nedgången i deinternationeUa räntorna möjliggjordei mitten av oktober en återgång till den gällande räntenivån (diagram 10:1 och 10:2).Samtidigt justerades stats-skuldväxelräntanner till 14,10%och 14,för6-resp. 12-månaders växlar. Bankcertifikaträntan anpassades ytterligarenedåt till den internatio->nellaräntenivån. Valutainflödet fortsatte oktober månad ut och i början av november.Därefter ägde ånyo ett valutautflöde rum innan en stabilisering inträdde . Devalveringensomedelbara negativa effekt påbytesbalansen motiverade i sig ett ökat utflöde av valutor. Vid utformningen avkreditpoliliken hade även att ta hänsyn till denlikvidiserande effekten av statens budgetunderskott och förfallandet avtvå statliga obligationslån samt bankemas kreditexpansion. Ibörjan av året rekommenderades att bankernas utlåning till allmänheten i svenska kronor skulleligga i intervallet 5 , sett , vilket preciseradestill . Expansionen i bankernas övrigutlåning kom attöverstiga denna rekommendation betydligt. I samband med skärpningen avkreditpolitiken uppmanades bankerna att begränsa tillväxten i sinövrigutlåning i svenska kronortill på l2-månadersbasis . För att bl. a. få till stånd en anpassning till denna riktlinjeskärptes straffräntevillkoren.Härigenom avsågs en dämpning i övrigutlåningslakten komma till stånd via enanpassning av bankernas upplåning i . För att öka trycket på bankerna att observera gällandeutlåningsrekommendation höjde fr.o.m. den 3 augusti 1982kassakraven för samtliga barker från tiU5 %. preciserades tillväxten i bankernas övrigufiåning till i genomsnitt för Qärdekvartalet. Bilaga 1.1 Preliminärnationalbudget 195 Ett viktigt moment iriksbankens politik för kapitalmarknaden är att vidga denna bl.a. genom attmedverka till en bättre avkastning på långa placeringar jämfört med korta.Utvecklingen av valutasituationen har dock krävt en kraftig höjning av de kortaräntorna så att dessa har legat på en högre nivå än de långa räntorna(diagram 10:2). I syfte att öka bankernasplaceringar i statsobligationer sänktes kassakraven fill2%. Därvid frigjordes ca . som riksgäldskontoretemitterade tre nya obligationslån. I samband med denna operation instäUdes densedvanliga veckoemissionen statsskuldväxlar för att ytterligare stödja denlångfristiga upplåningen på bekostnad av den kortfristiga. Miljarder kr., nettoflöden bankerna (ökning -) utlåning i svenska kronor (ökning -f ' Utestäende krediter till andra ändamål än bostadsbyggande exkl.refinansiering i ' Justerad förkursförluster/vinster pä amorteringar samt inkl. SDR tilldelning och Som framgår av tablå Ifortsatte statens budgetunderskott att i växande utsträckning späda pålikviditeten i den svenska ekonomin januarioktober 1982. Enavsevärd neutraUsering av detta likviditetstillskott kom dock tillstånd genom en väsentlig ökning av statens inhemska upplåning utanför bankernadvs. i huvudsak från AP-fonden, försäkringsbolagen, företag och hushåll. Prop.1982/83:100 196 framför allt introduktionen av statsskuldväxlar den Ijuli 1982. Införandel av det nya statliga upplåningsinstrumentet ingår som en deli en statsskuld-politik, som syftar till att öka den statliga upplåningen på den svenskamarknaden utanför bankerna. Den likviditetsökning som budgetunderskottet och dess finansiering gav upphov till blev härigenomnågot lägre än 1981. gav bankernas utlåning till andra låntagare än staten och bostadssektorn elt störrelikviditetstillskott. Denna faktors påverkan var i synnerhet påtaglig fram t.o.m.september 1982. Under periodenjanuari-september 1982 uppgick denna likviditetstillförsel till . för att under oktober 1982minska med . Likviditetsökningen i den svenska ekonominunder fördubblades under sådana förhållanden jämfört med motsvarande periodföregående år, till . Likviditetsökningen inom landet kom underde tio första månaderna 1982 att åtföljas av ett omfattande valutautflöde ochpenningmängdens tillväxt stannadepå , vilket varungefär samma ökning som undermotsvarande månader 1981. Penningmängdensökning under loppet av 1982 kan nu uppskattas till ca . eller attjämföras med motsvarande värden för resp. (diagram 10: 3).Statens fillskott till den inhemska likviditeten förefallerunder 1982 att bli lägre än 1981 trots en fortsatt acceleration i statens utgiftsöverskott. Bakom denna mer dämpade likviditetsökning ligger enförskjutning i finansieringsmönstret mot en i högre grad icke likviditetsskapandefinansiering. som helhet kom mer bankernas utlåning att få en fortsatt expansiv verkan på penningmäng den. Eftersom valutareservenupprätthålls och den statliga utlandsupplå ningen kan antas motsvaraunderskottet i bytesbalansen blir slutsatsen att den inhemska likviditetsökningen 1982 neutraliseras av ett valutautflöde från de icke-statliga sektorerna somblir betydligt större än 1981. Den procentuellaökningen av penningmängden kommer emellertid genomsnittligt att liggapå en högre nivå än och blir väsentligtstörre än den skattade ökningen på ca 8,mellan 1981 och 1982 för bruttonationalprodukten i löpande priser.Detta innebär att den reala likviditeten, uttryckt somkvoten mellan ett genomsnitt av penning mängden över året och bruttonationalprodukten, visar en fortsatt dragning uppåt (diagram 10:3). Diagram 10:3 Penningmängd och real likviditet19771982 Procentuella 12-mänadersförändringar resp. index1977= 100 - /v / 1977 1978 1979 Källa:Riksbanken. 1977 1978 1979 1980 1981 1982 Likviditetsutvecklingen inom vissa sektorer Den aktivering av densvenska penningmarknaden, som kom till stånd i och med införandet avslalsskuldväxlar har i hög grad påverkat fördelningen avkommunernas och företagens likvida tillgångar.