prop · G603172 · 1982-12-31 00:00:00 — Utformningen framstår som än mer olämplig motbakgrund av atl i 6 § tredje stycket föreslås all lantbmksstyrelsens beslut omåtgärder skall gälla om inte annat förordnas. Den i 2§ upptagnaregeln om atl ersättning av statsmedel kan utgå i vissa faU föranleder inlekammarrätten till annan uppfattning. Kammarrätten vill vidareifrågasätta nödvändigheten av alt i 4 § första stycket föreskriva skyldighetför innehavare av djur eller ägg som kan vara smittade av salmonella atl tåladet intrång och underkasta sig de åtgärder som föranleds av beslut enligt I §.Då lanlbruksslyrelsen i 1 § bemyndigats att fatta vissa beslut torde det varasjälvklart att ifrågavarande ägare har atl tåla de beslutade åtgärderna. Fördet fall all det anses erforderligt alt bibehålla stadgandet bör detobserveras, atl del enligl förslaget endast riktar sig tUl innehavare av djureller ägg som kan vara smittat. Del korresponderar sålunda inle motbestämmelsen i 1 §, enligt vUken åtgärder kan vidtas även mol innehavare avdjur och ägg som ej är smittade. Med hänsyn tiU denföreslagna lagens konslmktion och i avsaknad av vetskap om innehåUel i dekommande malerieUa bestämmelserna finner kammarrätten det svårt atl bedöma omde föreslagna straffbestämmelserna överensstämmer med de nu gällande. Fråganberörs inle av lanlbruksslyrelsen i framställningen liU departementet. I 5 § 2har emellertid föreslagils all den som "lämnar oriklig uppgift om någotförhållande av betydelse" skall dömas tiU böter om gärningen inte ärbelagd med straff i . Detta straffsladgande synes vara en nyhet iförslaget. Den citerade bestämmelsen är oklar såtUlvida atl det inte framgårom den lar sikte på förhåUande som avses i 3 §- i likhet med punktens förstaled - eUer om den avser "förhållande" överhuvudlaget. Oavsett hur detförhåller sig härmed är del enligl kammarrättens mening en olämplig bestämmelsesom medför en sanktionerad sanningsplikl som går utöver vad som gäUer på andraområden. Kammarrätten föreslår därför att bestämmelsen utgår. Lantbrukarnas riksförbund:För några år sedan var i det närmaste av slaktkycklingsproducenlemaanslutna liU den friviUiga salmonellakonlrollen. Tyvärr har under de senasteåren av produktionen ställt sig utanför. Del är en olyckligutveckling då del är en klar tendens atl den okontrollerade produktionen ökar.LRF godtar därför alt lag om bekämpning av salmonella hos djur föreslås innehåUaen bestämmelse om obligatorisk kontroll med avseende på salmonella på slaklQä-derfä.Men LRF har erimingar mol vissa formuleringar i lagförslaget. LRF anser det positivt medkonlroll i slaklfjäderfäbesättningar avseende salmoneUa. Likaså är det positivtmed utredningar som försöker få fram orsakema tiU elt evenlueUl utbrott. Närdet gäller "annan nödvändig åtgärd i frågan om enskilds egendom"anser däremot LRF alt lantbmksstyrelsen före ett beslut bör ta kontakt mednäringens organ. Del är viktigt atl salmoneUabekämpningeni en besättning ger en positiv effekt, men måste bekämpningen ske medså få störningar som möjligt för den drabbade producenten. Del är därförangelägel alt man tar 1982/83:172 23 framen kostnadsåtnadsanalys för den drabbade besättningen innan be-kämpningsprogrammelstartas. LRF anser alt punkten är för auktoritärt skriven, då den kan lolkas såatt lantbmksstyrelsen kan konfiskera en salmoneUasmiltad egendom med omedelbarverican. LRFanser i första hand att punkt 4 bör strykas ur lagförslagels paragraf 1. Deåtgärder som behöver sältas in vid bekämpning av salmonella läcks in av punkternaI, 2 och 3. Iandra hand bör punkt 4 skrivas om så att lanlbruksslyrelsen före ett beslut omannan nödvändig åtgärd i fråga om enskilds egendom ska la kontakt med näringensorgan. 5 §.LRF anser all punkt 2 i nämnda paragraf bör skrivas om så atl böter kan dömasut av den som bryter mot hela paragraf 3 och inle bara andra stycket i nämndaparagraf. LRFär medvetet om atl den effektivaste och snabbaste påtryckningen motbesättningar som inte deltar i salmoneUakontrollen finns i paragraf 4 andrastycket. Men för att markera del aUvar och den tyngd myndigheterna faster viddenna konlroll så bör paragraf 5 andra stycket kompletteras. 6§.LRF anser atl första och andra stycket i paragraf 6 är aUtför oklart skrivenoch inle kan förslås av en lekman. Även om formuleringarna är vedertagna ilagtexter så är del en fördel om även en icke juridiskt utbildad person kanförslå dem. Det bör inte vara alltför svårt alt skriva ut vad som menas med"beslut i särskilt fall" och "andra beslut". har inle några erinringar mot lantbmksstyrelsens förslag. FöreningenFågelköttproducenterna släUer sig helt bakom handläggarnas åsikter beträffandebakgmnd och motivering för förslaget till ny sal-moneUalag. Föreningen anserdel därför synnerligen angelägel alt allt slaktfjäderfa undersöks med avseendepå salmoneUainfektion. Vi släUer oss bakom förslaget men viU dock ge följandesynpunkter gällande slaktfjäderfa. Enligt § I punkt 4 får Lanlbruksslyrelsenbesluta om - annan nödvändig åtgärd i fråga om enskUds egendom - för altbekämpa och hindra spridning av salmoneUainfektion. Som förslaget är skrivetbetyder detta såsom vi ser det, att Lantbmksstyrelsen äger rätt att besluta om vUkaåtgärder som helst i fråga om enskilds egendom för all förhindra spridning av salmonella.Låt oss anta alt beslutet blir atl uppfödningsstallet skaU rivas -brännas eUerannan för den enskilde övergripande åtgärd. Enligl §6 första stycket kanbeslutet överklagas genom besvär hos kammarrätten. Enligl samma paragraf sistastycket framgår dock atl beslutet gäUer med omedelbar verkan, dvs. atl stalletskaU rivas eller brännas och därmed försvåras den enskUdes besvärsmöjligheter.Detta tror vi ej varit handläggamas avsikt och anser därmed alt denna punkt är aUlförauktoritärt skriven. Vi anser inle alt man enbart kan fokusera salmoneUarisken,utan hänsyn måste även tas liU andra faktorer som t. ex. ekonomi och framförallt den enskUde. För all delta skall kunna ske föreslår vi, liksom näringentidigare gjort, att elt opartiskt råd, där representanter för den enskilde,näringen och övrig expertis ingår, skall ha tillfälle all yttra sig innanmyndigheten fattar beslut enligt denna punkt. I§ 5 punkt 2 anges vem som kan dömas liU böter, i detta fall den som driververksamhet för kläckning av ägg. Huvudskälet lill alt denna lag ändras är jualt aU produktion av slaktfjäderfä skaU undersökas avseende salmonella. Därföranser vi atl även den som underlåter alt göra delta skaU kunna dömas tiU böter,dvs. punkt 2 första stycket skaU gälla hela § 3. 1982/83:172 24 Lag ombekämpande av salmonella hos djur 1 §För att bekämpa och hindra spridning av salmonellainfektion hos husdjur och hos andra djur som hålls i fångenskap får lantbruksstyrelsen besluta om 1. slakt eller annan avlivning avdjur eller oskadliggörande av ägg, 2. isolering av djur eUer andra begränsningar ihanteringen av djur eUer varor som kan vara infekterade, 3. smittrening av lokaler eUerföremål som kan vara infekterade, 4. andra åtgärder, såsom i fråga om transport av djureller varor, som är nödvändiga från bekämpningssynpunkt. Ettbeslut enligl första stycket skall upphävas, så snart det blivit klarlagt attförutsättningarna för beslutet inte längre föreligger. 2 §Den som yrkesmässigt driver verksamhet för uppfödning av fjäderfä till slakt skall låta ulföra och bekosta undersökning av djuren i fråga om salmonella enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Densom yrkesmässigt driver verksamhet för kläckning av ägg är skyldig alt föraanteckningar och lämna uppgUter om verksamheten enligl föreskrifter sommeddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. 3 §Tillsynen över efterlevnaden av beslut enligt 1 § utövas av den veteri när som lantbmksstyrelsen bestämmer. Veterinärenhar rätt alt för tiUsynen få tiUträde tUl områden, lokaler och andra utrymmen. Densom innehar djur eller varor eller något annat som berörs av ett beslut enligl1 § är skyldig alt lämna det biträde som behövs för tillsynen. 4 §Lantbmksstyrelsen får meddela föreläggande som uppenbart behövs för efterlevnaden av denna lag. I beslut om föreläggande får lanlbrukssly relsen sätta ut vite. Underlåter någon altfullgöra vad som åligger honom enligt denna lag eller enligl föreläggande får lantbmksstyrelsenförordna om rättelse på hans bekostnad. Polismyndigheterna skalllämna den handräckning som behövs för all denna lag skaU efterlevas. 5 § Lantbmksstyrelsen får beslutaatl befogenhet som ankommer på styrelsen enligl 1 §, 3 § första stycket och 4 §första och andra styckena helt eller delvis skall ankomma på lantbmksnämnden. 6 § TiU böter döms den som uppsåtligeneller av oaktsambet 1. bryter mot beslut enligt I §, 2. underlåter atl fullgöra vad somåligger honom enhgt föreskrift som meddelats med stöd av 2 § eller enligtföreskrift som meddelats med stöd av 2 § andra stycket lämnar en uppgift som äroriklig om något förhållande av betydelse, om gärningen ej är belagd med straffi . 1982/83:172 25 Densom har överträtt ett vitesföreläggande enligt 4§ döms inle till ansvar enligldenna lag för gärning som omfattas av föreläggandet. Innefattar brott som avsesi första stycket 1 olovlig transport av djur eUer varor, skall sådan egendomförklaras förverkad, om del inle är uppenbart obilligl. I stället föregendomen kan dess värde förklaras förverkat. 7§ beslut får överklagas hos lantbmksstyrelsen genom besvär. Lantbmksstyrelsens beslutfår överklagas hos kammarrätten genom besvär. Beslut enligt första ochandra styckena gäller med omedelbar verkan, om inle annat förordnas. Dennalag träder i kraft , då förordningen (1961:309) om bekämpandeav salmonellainfektion hos djur m.m. skall upphöra all gälla. Bestämmelserna i denna lagskaU tillämpas även i fråga om beslut som har meddelats med stöd av denupphävda förordningen. Förekommer i lag ellerannan författning hänvisning lill en föreskrift som har ersatts genom enföreskrift i denna lag tillämpas i stället den nya föreskriften. Prop.1982/83:172 26 Närvarande: f. d. regeringsrådet , regeringsrådetDelin, justitierådet . Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 24 mars 1983har regeringen på hemställan av statsrådet och chefen för jordbmksdepartementetLundkvist beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till lag ombekämpande av salmoneUainfektion hos djur. Förslaget har inför lagrådet föredragils avhovrättsassessorn Per OIding. Förslaget föranleder följande yttrande av lagrådet: Bestämmelsen i punkt 4 har formulerats med avsikten att deaktuella åtgärderna i rättssäkerhetens intresse skall i viss mån preciseras.Detta syfte torde tillgodoses ännu bättre, om - i viss överensstämmelse medmotiven - punkten avfallas så: "4. andra åtgärder som är nödvändiga frånbekämpningssynpunkt, såsom i fråga om transport av djur eller varor,provlagning eller vaccination." Syftet med bestämmelsen i punkt 2 torde komma till bättreuttryck om den uppdelas på två punkter och får följande lydelse: "2. underiåter att fullgöra vad som åligger honomenligt föreskrift som meddelats med stöd av 2§, 3. vid fuUgörande av uppgiftsskyldighet enligl 2§ andrastycket lämnar oriklig uppgift rörande något förhåUande av betydelse, om inte gämingenär belagd med straff i ." Avsikten med paragrafen, såvitt avser besvär över lantbmksstyrelsensbeslut, lär vara att reglera besvär över beslut i särskilda faU, medangenerella beslut enligt 2 § - vilka kan komma all delegeras till lantbmksstyrelsen- skulle överklagas till regeringen i enlighet med 18 § verksstadgan. För atlmissförstånd om innebörden av besvärsregeln i andra stycket skall undvikastorde i detta stycke efter ordet "beslut" böra tilläggas "i särskihfaU". 1982/83:172 27 Delremitterade förslaget innehåller, i motsats lill nu gällande författningar(1961:309 och 310), inga bestämmelser om ersättning till djurägare eller annanför förluster av olika slag i anledning av myndighetsingripanden. Enliglremissprotokollet kan någon sådan principiell ersättningsskyldighet för statenpå skadeslåndsrältslig eller annan gmnd inte anses fastslagen; vidare fömtskickasall enligl blivande ersättningsbestämmelser, som avses bli intagna i enförordning, staten skall få bära en mindre andel av kostnaden för salmonellabekämpningenän . Regler om ersättning förmyndighetsingripanden på gmnd av smitlfara och liknande förekommer förnärvarande i ett flertal författningar. fanns del - trots åtskilligaskillnader i detaljregleringen - skäl alt tala om en allmän gmndsals, all densom drabbades av förluster av sådan anledning inte alls eller endast ibegränsad utsträckning hade ett rättsligt gmndat anspråk mol staten. Enligl epizoolilagstiftningenav 1935, som gällde fram lill 1980, förelåg sålunda en inskränkt ersätlningsrälli vissa hänseenden. Kungörelsen (1956:296) om ersättning av statsmedel i vissa faUvid ingripanden i hälsovårdens intresse innebär alt ersättning av statsmedel"må utgå" i vissa angivna avseenden, varvid ersältningsberäkningen gmndaspå skälighetsöverväganden. På hknande sätt sägs i bisjukdomslagen (1974:211)all kostnad eller förlust som föranletls av beslut enligt lagstiftningen ifråga "kan utgå" av statsmedel. (Jfr även lagen 1956:293 om ersättningåt smittbärare, 10§ andra stycket smillskyddslagen (1968:231, och 8§ växtskyddslagen1972:318). Ersättningsreglerna i nu gällande lagstiftning om bekämpande av salmonellainfektionhos djur har anslutit sig liU dessa ersällningsrällsliga huvudlinjer. - Genom epizootilagen(1980:369) kan lagstiftaren emellertid sägas ha intagit en annan principståndpunktän tidigare: kostnader och förluster som har sin gmnd i myn-dighetsbeslul haransetts böra bli ersatta fullt ut av staten (se 10 § och prop. 1979/80:61 s.11, 48 ff, 54). Avdet sagda framgår, atl den ståndpunkt remissen intar i ersättningsfråganstämmer med regleringen i åtskUlig annan lagstiftning. Regeln i 2 kap. 18 §regeringsformen om ersättning vid expropriation och liknande ingrepp lär inlevara tillämplig i dessa fall (se t.ex. SOU 1975:75 s. 430). Med hänsyn lill delikheter som onekligen förligger mellan ingripanden enligl epizootilagen ochenligt den nu föreslagna lagstiftningen kan det å andra sidan synasotillfredsställande, all ersätlningsreglema i de båda fallen i sådan gradskulle avvika från varandra. Del är möjligt all särskilda överväganden hargjort sig gällande för epizoolilagens del, bl. a. all det här kan bli fråga ommycket omfattande ingripanden på gmnd av oväntade, ibland kataslrofartadesjukdomsutbrott, medan salmoneUarisken är något som de aktuella företagarna iviss mån måste räkna med. Också det förevarande lagförslaget kan dock läggas lillgmnd för myndighelsbeslut med betydande ekonomisk räckvidd, och det kunde -med del betraktelsesätt varpå epizootilagen bygger - möjligen övervägas attäven här tillerkänna den 1982/83:172 28 skadelidandeen viss laglig rätt lill ersättning i stället för atl enbart ge möjlighet formyndigheterna alt låta gottgörelse utgå i enskilda fall. Fråganom ersättning vid beslut enligl den föreslagna lagen framstår sålunda som iviss mån tveksam. I annan lagstiftning har som nämnts även regler om billighelsersältninglagils in i själva lagen. Även om lagrådet inte finner skäl motsätta sig vadsom föreslås i denna del torde det emellertid vara påkallat alt den avseddaöversynen av gällande ersättningsbestämmelser utsträcks till all omfattareglerna om gottgörelse även vid andra myndighetsingripanden i hälsovårdensintresse och liknande fall (jfr JO: s ämbelsmannaberätlelse 1973 s. 511 och prop.1979/80:61 s. 48). Det nu gällande systemet av bestämmelser framstår som såsplittrat och svåröverskådligt att en mera enhetlig reglering synes önskvärd. 1982/83; 172 29 L , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , , , , Thunborg Propositionmed förslag till lag om bekämpande av salmonella hos djur Föredragandenanmäler lagrådels yttrande över förslag lill lag om bekämpande av salmonellahos djur. Föredragandenredogör för lagrådels yttrande ' och anför. Jaghar inle något att erinra mot alt 1,6 och 7§§ förtydligas på sätt lagrådetföreslår. Dämlöver bör vissa redaktionella ändringar göras i det remitteradeförslaget. Lagrådettar vidare upp frågan om gottgörelse vid myndighetsingripanden i hälsovårdetisintressen och liknande fall. Lagrådet anför atl den ståndpunkt remjssen intar iersättningsfrågan stämmer med regleringen i åtskillig annan lagstiftning påområdet men strider mot ersättningsreglerna i epizootUagen (1980:369), enligtvilka kostnader och förluster som har sin grund i myndighelsbeslut ersättsfullt ut av staten. Med hänsyn tiU de likheter som föreligger mellaningripanden enligt epizootilagen och den nu föreslagna lagen kunde del enligtlagrådet möjligen övervägas atl även enligl lagförslaget lUlerkänna den skadelidandgeii viss laglig rätt lill ersättning. Föregen del vUl jag erinra om atl det finns stora skU|nader mellan de epizootiskasjukdomarna och salmoneUainfektioner bland djur, vilka motiverar all frågan omersättning behandlas på olika sätt. De djursjukdomar som regleras i epizootUagenförekommer normall inte i vårt land. Ett utbrott av sådana sjukdomar kommeroväntat och ibland katastrofartal och Beslutom lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . 1982/83:172 30 föranledermyckel omfattande och kostsamma ingripanden. Salmonellasmilta finns däremotalltid i landet. Djurägarna måste därför räkna med möjligheten av ett salmonellaangreppsom en beaklansvärd risk i näringsutövningen. En djurägare kan även genom egnaåtgärder i viss utsträckning förebygga att djurbesättningen angrips av salmoneUaoch därigenom minska kostnaden för salmoneUabekämpningen. Del finns därför inteskäl all tiUerkänna djurägare som drabbas av förluster med anledning av ingripandenenligt den föreslagna lagen om bekämpande av salmoneUainfektion hos djur enlaglig rätt liU ersättning av staten. Jaghemställer att regeringen föreslår altantaga det av lagrådet granskade förslaget till lag om bekämpande av salmonellahos djur. Ärendet bör behandlas under innevarande . Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar atl genomproposition föreslå atl antaga det förslag som föredraganden harlagt fram.