prop · G60367 · 1982-12-31 00:00:00 — Patentverketanser att det Ugger nära till hands att när det gäller rättsföljderna avbrister behandla de internationella patentansökningama på samma sätt somsvenska patentansökningar. Beträffande nationella svenska patentansökningar harsökanden sålunda stora möjligheter att i efterhand avhjälpa olika brister. en sådan ansökan ges in avfattad på annat språk än svenska, utfärdarpatentverket föreläggande för sökanden att ge in en översättning inom vissfrist. Fristen bestäms i regel . Avhjälps inte de brister somanges i föreläggandet, avskrivs ansökningen. En avskriven ansökan kanåterupptas efter utgången av den förelagda fristen, omsökanden avhjälper bristerna och erlägger fastställd åtempptagningsavgift.Patentverket påpekar att detta innebär att en sökande i dylika fall i praktikeninte behöver ge in översättning av ansökningen till svenska förrän sju månaderhar förflutit från ansökningsdagen. Mot bakgrund härav föreslår patentverketatt internationella patentansökningar som inte har fullföljtsi föreskrivenordning till följd av att erforderlig översättning inte har getts in förefullföljdsfristens utgång skall avskrivas och sedermera kunna återupptas. Enförutsättning bör dock enligt verket vara att fullföljdsavgiften har betalats irätt tid. 1982/83:67 56 ten.bör dock enUgt verket vara kortare än de som annars gäller. Jagvill för egen del anföra följande. Erfarenheterna visar att de sökande ofta harsvårigheter att ge in översättningar av internationella patentansökningar inomden nu gäUande fullföljdsfristen. Det är givetvis inte tillfredsställande attsökanden skall riskera att förlora sin patentansökan därför att en frist föratt översätta handlingar är förhållandevis snäv. Å andra sidan är det av hänsyntill tredje man angeläget att det blir klart om eninternationell patentansökan fullföljs i eller inte. Enligtmin mening bör det även i fortsättningen gälla en absolut frist inom vilkensökanden skall ha vidtagit någon åtgärd för att fullfölja sin ansökan här. Jaganser det däremot inte vara nödvändigt att samma frist gäller för alla deåtgärder som krävs för fullföljd. Det har inte gjorts gällande att det skulleföreligga några svårigheter för sökanden att betala fullföljdsavgiften inom dennu gällande fullföljdsfristen. Jag anser det därför lämpligt att det även ifortsättningen villkorslöst krävs att fullföljdsavgiften är betald inom denfrist som gäller för fullföljd av ansökningen. Om avgiften har betalats, böremellertid sökanden kunna få en ytterligare frist för det andra momentet ifullföljden, nämUgen ingivande av översättningen. Denna ytterUgare frist kanlämpligen bestämmas . Som en förutsättning för att få åtnjutaden ytterligare fristen bör dock gälla att sökanden inom denna frist inte barager in översättningen utan också betalar en extra avgift. DenytterUgare fristen bör vara absolut. Har sökanden inte gett in sin översättningens inom den fristen och betalat den extra avgiften, bör detta leda till attden internationella ansökningen anses återkallad såvitt avser . Detärende som har uppkommit hos patentmyndigheten genom att fullföljdsavgiftenbetalades skall därför i ett sådant fall avskrivas utan att något föreläggandeutfärdas. Fullföljdsfristen är då nämligen slutligt försutten, såvida intesökanden kan vinna förklaring enligt 72 eller 73 § patentlagen att en för sentföretagen åtgärd skall anses vidtagen i rätt tid. Ettsärskilt fall av fullföljd regleras f.n. i 31 § andra stycket patentiagen. Detgäller fullföljd när den internationella nyhetsgranskningsmyndigheten harbeslutat att inte upprätta någon nyhetsgranskningsrapport. Fullföljdsfristenär då från det att nyhetsgranskningsmyndigheten underrättade sökandenom sitt beslut. Dethar emellertid ifrågasatts om det är nödvändigt att utöver den normalatjugomånadersfristen för fullföljd ha en särskild frist för fullföljd i dessafall. I vissa av samarbetsunionens medlemsländer har manockså i ställetvalt att låta fristen i dessa fall vara densamma som annars gäller när sökandeninte låter ansökningen bU föremål för internationell förberedande patenterbarhetsprövning,nämligen från ingivningsdagen resp. prioritetsdagen. byrå har föreslagit ändringar i konventionen så att fristenblir densamma i båda fallen. Det är sannolikt att detta ändringsförslag kommeratt antas. Prop.1982/83:67 57 Det föreligger emellertid inte något hinder för Sverigeatt redan nu genomföra en sådan ändring i sin lagstiftning. Den normalatjugomånadersfristen för fullföljd kan nämligen i praktiken inte i någol falllöpa ut tidigare än den frist som anges i särbestämmelsen i 31 § andra stycket.De fördragsslutande staterna har aUtid rätt att ge sökandena längre frister ände som föreskrivs i konventionen. Enligt min mening är det lämpligt att göra ensådan ändring. Jag föreslår därför att särbestämmelsen i nuvarande 31 § andrastycket patentlagen utgår. Även i de fall då någon internationell nyhetsgranskningsrapportinte upprättas bUr fullföljdsfristen därmed 20 månader från ansökningensinternationella ingivningsdag resp. prioritetsdag. 7.5 Beräkningen av -vissa frister Patentlagen innehåller i sin nuvarande lydelse i 31 §andra stycket och 38 § andra stycket bestämmelser om vissa frister. Dessafristerräknas från den dag då en viss handUng avsändes till sökanden.Bestämmelserna gmndas på olika föreskrifter i samarbetskonventionen. Kommitténföreslår att dessa paragrafer ändras så att fristerna inte längre anges direkti lagen. Enligt kommittén bör i patentlagen endast anges att åtgärden skallvidtas inom frist som regeringen bestämmer. Fristernas längd bör regleras ipalentkungörelsen. Bakgmnden till kommitténs förslag är att konventionsbestämmelsernahar ändrats och blivit mer kompUcerade samt att ytterligare ändringar kan kommaatt genomföras i dessa bestämmelser. Ändring i konventionens bestämmelserrörande dessa fristerkan ske genom majoritetsbeslut i samarbetsunionensförsamling. Kommitténsförslag har inte föranlett någon erinran vid remissbehandUngen. I sak ansluterjag mig också tUl förslaget. Jag har emeUertid förut föreslagit attbestämmelsen om den särskilda fullföljdsfristen som finns i 31 § andrastycket patentlagen upphävs. Om detta förslag genomförs, bortfaller behovel avatt ändra beträffande denna frist. Såvitt gäller 38 § kvarstår emellertidbehovet av att flytta föreskriften om fristen till patentkungörelsen. Den fristsom anges där gäller både för att vidta vissa åtgärder gentemot internationellabyrån och för alt vidta åtgärder gentemot den svenska patentmyndigheten. För deförstnämnda åtgärderna kan inte i svensk rätt bestämmas någon frist som avvikerfrån föreskrifterna i konventionen. konventionen är under övervägandesåvitt gäller denna frist. Det är därför, som kommittén har anfört, lämpligtatl frislens längd regleras i patentkungörelsen så att den svenska bestämmelsensmidigt kan anpassas till ändrade konventionsbestämmelser. I 34 §patentlagen finns ytterligare bestämmelser om fristers längd vilka nu medfördel bör kunna föras över till kungörelsen. Bestämmelserna i 34 § avser deolika frister som måste ha löpt ut innan en internationell patentansökan fårgodkännas för utläggning eller avslås. Prop.1982/83:67 58 bestämmelser grundas på föreskrifter isamarbetskonventionen som kan ändras genom majoritetsbeslut i samarbetsunionensförsamUng. 7.6 Offentliggörandet av en internationell patentansökan Enligt gäUande rätt blir bestämmelserna i 2 kap. patentlagenom patentansökningen och dess handläggning tUlämpliga på internationellapatentansökningar först när dessa ansökningar har fullföljts i . Vissaundantag gäller emellertid från denna regel. Ett av undantagen rör frågan nären internationell patentansökan kan håUas allmänt tillgänglig enligt 22 §patentlagen. Enligt 33 § patentlagen i dess nuvarande lydelse blir 22 §patentlagen tillämplig så snart sökanden har fullgjort sin skyldighet att ge inen översättning av ansökningen. Detta innebär alltså att ansökningen intebehöver vara fullföljd för att 22 § skall bli tillämplig. Bakgrunden till denna reglering är följande. Det haransetts lämpligt att del nationella offentliggörandet bildar utgångspunkt förden tid för vilken skadeståndsrättsligt skydd kan erhåUas också när det gällerinternationella patentansökningar. Enligt konventionen får det emellertid intekrävas att ansökningen har fullföljts för att sådant skydd skall kunnauppkomma. En stat som kräver översättning av internationella ansökningar fårdock föreskriva som villkor för skadeståndsrättsligt skydd att översättning hargetts in och blivit allmänt tillgängUg. Kommittén har påpekat att det i 33 § patentlagen formelltinte finns någon bestämmelse om att en internationell patentansökan, somurspmngligen är avfattad pä svenska, och som därför inte behöver översättas,får hållas allmänt tillgänglig enligt 22 § patentlagen innan ansökningen harfullföljts. Kommittén anför att det inte har varit avsiklen att åstadkomma enordning enligt vUken 22§ skulle bU tillämplig på en sådan ansökan först sedanden har fullföljts. En sådan ordning skulle dessutom enligt kommittén inteheller vara konventionsenlig. Kommittén föreslår justeringari 33 § tredjestycket patentlagen för att avhjälpa bristen. Någon erinran mot förslaget harinte framförts från remissinstanserna. Kommitténs påpekande är enligt min mening rikligt. Enligtsin ordalydelse medger 33 § tredje stycket att 22 § bUr tillämplig förefullföljd av ansökningen endast om översättning till svenska ges in enligt 31§. Är ansökningen ursprungligen avfattad på svenska, krävs ingen översättning.Därmed skulle det formellt inte finnas någon bestämmelse till stöd för atttillämpa 22 § patentlagen på en sådan ansökan innan ansökningen har fullföljts. Kommittén har ansett att 22 § patentlagen inte heller börtillämpas på en sådan ansökan innan ansökningen har fullföljts utan attsökanden på någol sätt har gjort klart att han önskar det. Jag delar kommitténsuppfattning i detta avseende. Liksom kom mitten finner jag det lämpligt atlkräva av sökanden att han i dessa fall ger in en avskrift av ansökningen lillpatent- 1982/83:67 59 myndighetenför att 22 § skall tillämpas före fullföljden. Det bör sålunda såsom kommitténhar föreslagit föreskrivas att, avfattad på svenska, 22 §andra och tredje styckena bUr tillämpliga så snart sökanden har gett in enavskrift av ansökningen tiU patentmyndigheten. 8Ändrat system för årsavgifter 8.1 Bakgrunden Kostnadernaför verksamheten vid patentverket skall täckas med de avgifter som verket tarut för sina tjänster. En väsentlig del både av patentverkets kostnader och avverkets intäkter hänför sig till patentärendena. För denna ärendegrupp finnsett särskilt program i patentverkets budget. Andra verksamhetsgrenar med egnaprogram är varumärkes- och mönsterärenden, namnärenden, bolagsärenden ochuppdragsverksamheten. I princip skall avgifterna inom varje program ge fullkostnadstäckning för programmet. Därtill kommer att kostnaderna för verksamhetenvid patent-besvärsrättenskall bestridas med medel från patentverkets avgifter.Fördelningen av dessa kostnader på de olika ärendegmpperna sker med hänsyntill i vilken omfattning ärendegrupperna belastar patentbesvärsrätten. Såvittgäller patentärendena tas avgifter ut i flera olika sammanhang. Sålunda skallsökanden betala en ansökningsavgift redan i samband med att patentansökningengörs. under handläggningen tillkommer fler avgifter för oUkahandläggningsålgärder. Programmet patentärenden finansieras dock till den heltövervägande delen genom de årsavgifter som tas ut för meddelade patent. av intäkterna inom programmet kommer från dessa årsavgifter. Dettaavgiftssystem innebär att avgifterna inte mer än till en mindre del tas ut isamband med att verkets kostnader för handläggningen av patentärendenauppkommer. Systemet innebär vidare att kostnaderna för handläggningen avpatentärendena i huvudsak får bäras av de sökande vilkas ansökningar leder tillpatent. I detta sammanhang bör beaktas att endast omkring hälften av de gjordaansökningarna leder till patent. Bakomdet nuvarande avgiftssystemet ligger bl.a. synsättet att avgifterna iinitialskedet bör vara låga så atl uppfinnarna inte avskräcks från att sökaskydd för sina uppfinningar. Den som har fått patentskydd förulsätls ha störremöjUgheter till och intresse av att betala mer betydande avgifter. Om enansökan leder till patent, räknas patenttiden, dvs. den tid patentet kanupprätthållas, från den dag då ansökningen gjordes. I och med att patentetmeddelas tas årsavgifter ut också för de patentår som ligger i tiden föremeddelandet. Isin framställning till regeringen om ändring av årsavgiftssystemet harpatentverket föreslagit att årsavgifter skall tas ut redan under ansökningsstadiet.Årsavgifter skulle sålunda utgå för handläggningen oberoende av om 1982/83:67 60 ansökningenleder tUl patent eUer inte. Enligt verkets förslag skulle omläggningen beröraäven ansökningar som är under handläggning när omläggningen genomförs. Patentverkethar anfört flera skäl för sitt förslag. Enligt verkets uppfattning skulleårsavgifter bidra till att minska verkets balans avoavgjorda ärenden och därmed förkorta handläggningstiden. Verket framhåller attdet finns anhängiga ett stort antal ansökningar, vilka sökanden inte längre harnågot egentiigt intresse av men som utan kostnad för sökanden behandlas ipatentverket. Enligt verket är det sålunda inte ovanligt att ansökningaråterkaUas så snart verket kräver någon åtgärd från sökanden. Innan någotföreläggande om åtgärd går ut tiU sökanden har emeUertid patentverket som regellagt ned ett betydande arbete på ansökningen. Handläggningen av en ansökankoncentreras nämligen till så få tillfällen som möjligt. Innan föreläggande försökanden att vidta åtgärder utfärdas, har därför oftast huvuddelen avgranskningsarbetet gjorts. De nuvarande långa handläggningsliderna leder tiUatt en del ansökningar hinner förlora i aktualitet innan patent meddelas.Följden blir då att några årsavgifter för det meddelade patentet inte betalas.Om systemet med årsavgifter införs också beträffandesådana ansökningar som är anhängiga vid ändringens ikraftträdande, räknarpatentverket med en betydande engångseffekt på balansen. Verket föreslår medhänsyn härtiU att en omläggning skall gälla också de ansökningar som äranhängiga när omläggningen genomförs. Patentverketanser också att ett system med årsavgifter skullemedföra en mera rättvis avgiftsstruktur. Verket påpekar att en patentansökanofta utgör ett verksamt hot mot konkurrenter. EnUgt verket är det inte rimligtatt patentsökanden skall kunna åtnjuta denna förmån och sedangenom att frånfalla ansökningen undandra sig att betala årsavgifterna. Årsavgifterbör emellertid enligt verkets uppfattning inte börja tas ut vid en tidigaretidpunkt än när sökanden har haft möjlighet att bedöma utsikterna att få patentpå sin uppfinning. Mot bakgrund av de förhållanden som verket har redovisat ifråga om sökandens underlag för att bedöma ansökningens värde anser verkel attsökanden får tillräckligt rådrum, om årsavgifterna börjar tas ut efter två årfrån ansökningsdagen. Då skulle emellertid även avgifter för de två första årenförfalla till betalning. Patenlverketpåpekar alt ordningen med årsavgifter tillämpas iFörbundsrepubliken , och samt vid det europeiskapatentverket. Omdet nya syslemel får omfalla även de inneliggande ansökningarna, räknarpatenlverket med betydande ökningar av intäkterna närmast efterreformens genomförande. För del första året efter genomförandet har verkelt.ex. beräknat merintäkterna till 24 milj. kronor. skulle dock merinkomsternastanna vid . 1982/83:67 61 Patentverketräknar också med att i det långa loppet få in något fler årsavgifter med detföreslagna systemet. Verket har beräknat merinkomsten till drygt enhalv miljon kronor årUgen med oförändrad avgiftsnivå. förslagtillstyrks av statskontoret och . Regeringsrätten har intehaft något att erinra mot förslaget. I huvudsak tiUslyrks förslaget också avSveriges industriförbund. Remisskritiken har iövrigt varit betydande. Förslaget avstyrks helt av patentbesvärsrätten,. , ,och . Hård kritik har särskilt riktatsmot att systemet med årsavgifter skulle gälla också deansökningar som är anhängiga när systemet införs. Förslaget i den delen har avåtskilliga remissinstanser betecknats som ett förslag att införa avgifterretroaktivt. De remissinstanser som finner förslaget obilUgt eller oacceptabelti denna del är , försvarets civilförvaltning, försvaretsforskningsanstalt, patentbesvärsrätten. Svenska industriens patentingenjörersförening. ,,,och . Vissa av de remissinslanser somvänder sig mot det retroaktiva inslaget kan däremot acceptera ett system medårsavgifter för framtida ansökningar. Detta gäller försvarets civilförvaltning,och Svenska industriens patentingenjörersförening. Styrelsen för teknisk utveckling och KF anser att ett införande avårsavgifter är att föredra framför ofta återkommandeavgifts höjningar. och avstår från att tastäUning till om den föreslagna ändringen av årsavgiftssystemet är meningsfull. 8.2Behovet av ett ändrat system för årsavgifter Eftersamråd med chefen för vill jag för egen del anföraföljande. Det nuvarande avgiftssystemetinnebär att kostnaderna för patentärendena nära nog i sin helhet faller på demvUkas ansökningar leder till patent som upprätthåUs . Systemetinnebär vidare att de intäkter som patentverket får i etl patentärende endast imycket ringa mån flyter in i samband med att kostnaderna för ärendetshandläggning uppkommer. Med hänsyn till att det endast är omkring hälften avansökningarna som leder tUl patent och att inte ens alla meddelade patentupprätthålls så att några årsavgifter betalas, kan man ifrågasätta det rättvisai det nuvarande avgiftssystemet. Förskjutningen avavgiftsuttaget till de patent som upprätthålls har motiverats med att det ärangelägel att inle genom höga avgifter i initialskedet avskräcka uppfinnare ochföretag från att få paténterbarheten hos uppfinningar prövad. Betydelsen avavgifterna till patenlverket bör dock Prop.1982/83:67 62 inteöverdrivas i detta sammanhang. Såsom framhåUs i remissyttrandet från styrelsenför teknisk utveckling är de dominerande kostnaderna för den patentsökande inteavgifterna till patentverket utan ombudskostnader och kostnader för eget arbetemed ansökningen. Omårsavgifter tas ut redan under ansökningsstadiet, skulle kostnaderna förpatentärendena fördelas mera rättvist bland de patentsökande. Dessutom skulleintäkterna knytas närmare till kostnaderna för verksamheten. Det är troligt attvissa positiva effekter skulle uppstå från effektivitetssynpunkt. Ett systemmed årsavgifter kan sålunda antas bidra till attsökandena tidigare än nu återkallar sådana ansökningar som de i praktiken harförlorat intresset för. En sådan ordning skuUe givetvis innebära en bättrehushållning med patentverkets resurser. Sannolikt skulle detta komma depatentsökande till godo bl.a. i form av kortare handläggningstider för deansökningar som sökandena har ett verkligt intresse av att få prövade. SlulUgentorde patentverkets intäkter öka något utan att avgiftsbeloppen behöver höjas. Motbakgmnd av vad jag nu anfört anser jag att det finns goda skäl att reformerasystemet med årsavgifter så att sådana avgifter tas ut redan underansökningstiden. Omett system med årsavgifter skulle genomföras, bör enligtmin mening årsavgifter inte tas ut innan sökanden generellt sett har fått ettrimligt underlag för att bedöma om ansökningen är värd att föras vidare ellerinte. Såsom patentverket har anfört kan ett sådant önskemål tillgodoses genomatt årsavgifter för ansökningarna inte börjar förfalla förrän efteransökningsdagen. Med en sådan reglering kan man även inom ramen för ett ändratårsavgiftssystem upprätthålla principen att avgifterna skall vara låga iinitialskedet när sökanden ännu har svårt att bedöma värdet av sin ansökan.Även med denna reglering kommer en betydande del av avgifterna atl komma frånmeddelade patent, bl.a. därför att årsavgifterna är progressiva. Patentverkethar föreslagit att avgifterna skall börja förfalla har förflutitfrån ansökningsdagen. Några remissinstanser har ifrågasatt om inte ärrimligare. har till stödför sitt förslag anfört, att en sökande som inte yrkar prioritet för sinansökan får ett första tekniskt föreläggande med en redovisning av företagennyhetsgranskning och patenterbarhetsbedömning frånansökningsdagen. Enligt patentverket ger detta föreläggande sökanden ett gottunderlag för att bedöma om det är meningsfullt att fullfölja ansökningen. Närdet gäller ansökningar för vilka prioritet åberopas från en tidigare ansökanvid ett utländskt patentverk dröjer det f.n. från ansökningsdageninnan den svenska patentmyndigheten utfärdar ett tekniskt föreläggande. torde emellertid sökanden i dessa fall ha ett gott underlag försin bedömning -redan när han gör ansökningen i på grund av vad som har 1982/83:67 63 framkommitvid handläggnirigen av den prioritetsgrundande ansökningen. Patentbesvärsrättendelar inte paienlverkels uppfattning på denna punkt. Enligt patentbesvärsrättenfår sålunda utredningen i ansökningsärenden ofta kompletteras efterpatentmyndighetens första föreläggande. Såvitt gäller internationellapatentansökningar som fullföljs i och ansökningar för vilka åberopasprioritet från utländska ansökningar kan sökanden enligt patenbesvärsrättenendast undantagsvis före det tredje ansökningsårets början erhålla besked omresultatet av den kompletterande nyhetsgranskning som skaU ske på grundval avnordiskt patentskriftsmaterial, ett material som är av stor betydelse på vissatekniska områden. Patentbesvärsrätten framhåller att för åtskilliga ansökningarsom görs i prioritet yrkas från en ansökan i en stat som saknarnyhetsprövande patentverk och att sökandena i sådana fall i regel saknarbedömningsunderlag till dess de får granskningsbesked från något annat landspatentverk. Enligt patentbesvärsrätten är det därför inte någon huvudregel attsökandena har fått ett tillfredsställande underlag när har gått frånansökningsdagen. Patenbesvärsrätten anser därför att skyldighet att betalaårsavgift i vart fall inte bör inträda tidigare än när har förflutitfrån ansökningsdagen. Föregen del vill jag i denna fråga anföra följande. Jaghar uttalat att årsavgifter inte bör tas ut innan sökanden har fått ettrimUgt underlag för att bedöma om ansökningen är värd att föras vidare ellerinte. Frågan är då när ett sådant rimligt underlag föreligger. Närdet gäUer sådana ansökningar för vilka prioritet inte åberopas är detvisserligen riktigt som patentbesvärsrätten har påpekat att utredningen oftafår kompletteras efter det första föreläggandet. Enligt min mening ger dock detförsta föreläggandet även i sådana fall vanligen en tillräckligt god grund försökanden att bedöma om ansökningen bör vidmakthållas. Beträffande deansökningar för vilka prioritet åberopas har sökanden i de flesta fall tillgångtill ett granskningsbesked från ett utländskt nyhetsgranskande patentverk närhan gör sin svenska ansökan. Det förekommer visseriigen fall när en ansökan i Sverigegrundar sin prioritet på en ansökan som har gjorts vid ett utländskt patentverksom inte utför någon materiell prövning av patenlansökningar. I sådana fallhar sökanden inte något underlag för sin bedömning innan han får ettföreläggande från det svenska patentverket eller ett granskningsbesked frånnågot annat förprövande patentverk. De flesta stater av någon betydelse ipatentsammanhang är dock numera anslutna till samarbetskonventionen. Denkonventionen ger sökandena möjlighel att få en noggrann nyhetsgranskning av enansökan som omfaltar stater som inte har ett nationellt patentverk som utförsådan prövning. En sådan nyhetsgranskning skall i princip vara utförd inom 18månader från ansökningsdagen eller, om prioritet åberopas, från prioritetsdagen.Mot bakgrund av vad jag nu har anfört anser jag att sökanden i del heltövervägande antalet faU kommer att ha ett rimligt underlag för sin bedömningnär har förflutit från ansökningsdagen. 1982/83:67 64