prop · G60361 · 1982-12-31 00:00:00 — Del bör kraftigt understrykas atlför klienter i mindre goda ekonomiska förhållanden är del med häsyn lill riskenför rättsförlust av större betydelse atl erhålla erforderlig hjälp förbodelningen än för välsituerade personer. De senare har alltid ekonomiskmöjlighet all hävda sin rätt. Man får vidare ej bortse från att många människorsaknar de personliga förulsättningar som behövs för att utan hjälp kunna hävdasin räll mol en starkare motpart. Konsekvensen kan t.ex. i ell bodelningsärendeomfallande hyresrätt och lösöre bli alt den svagare parten ej förmår göra sinrätt gällande med påföljd alt den starkare parten tager över lägenhet ochlösöre. Denredan strama praxis som föreligger får alltså inle ytteriigare skärpas. Förslagetatl makarna skall åläggas återbetalningsskyldighel för rättshjälpskoslnadernakan inle godtagas. Någonändring av föreliggande praxis rörande räll lill rättshjälp i bodelningsärendenbör ej heller inskränkas dämlinnan alt möjligheterna atl inom ramen för eltäktenskapsskillnadsärende uppnå en samlad lösning även innefattandebodelningsfrågan inskränkes. En lösning av bodelningen kan ibland vara avavgörande betydelse för uppgörelse beträffande andra tvistiga frågor i ett äklenskapsskillnadsmål. Ifrågavarandetyp av paketlösningar innefattar regelmässigt atl uppgörelse sker såvälbeträffande underhållsbidrag till hustrun som fördelningen av tillgångarna iboel. Skulle nu arbetet med en lösning av bodelningsfrågan ej honoreras påsätt som tidigare är risken slor för all i åtskilliga äktenskapsskillnadsmåluppgörelse ej kan ske, varför följden blir ell kostnadskrävande förfarandeinför domstol och i bodelningsärendel. Del kan därför ifrågasättas ombesparingar överhuvudtaget kan göras genom all på säll promemorian anvisar endasilåta en "obetydlig" merkostnad ersättas av rättshjälpen för äktenskapsskillnadsmålel. Genom all enligl promemorieförslagelslaten i fortsättningen endast kommer att förskoltera kostnaderna ibodelningsfrågan kommer detta all i praktiken innefatta atl en mängd rätlssökandeav kostnadsskäl avhåller sig från all utkräva sin rätt genom bodelning. Skulleemellertid ändock ifrågavarande besparingsåtgärder vidtagas bör under allaförhållanden ej förekomma alt man i enlighet med förslaget låter - om bådamakarna har rättshjälp med biträdesförordnande - var och en av makarna betalatillbaka hälften av den andre makens rättshjälpskostnader. Etl otillböriigtkostnadskrävande agerande från den ena maken kan då föranleda atl den makens bilrädeskoslnaderlill hälften övervältras på den andre maken. Fastmera bör en regel såkonstrueras all vardera maken svarar för sina biträdeskostnader. Möjlighel böräven finnas all låta skiftesmannens kostnader fördelas annorlunda än tillhälften på vardera maken om den. ena partens agerande föranleder att ettfrångående av hälftenfördelningén av Prop.1982/83:61 120 kostnaderna är påkallad. Det är inle rimligl att den avden tredskande parten åstadkomna fördyringen av ärendet drabbar annan än honom. Om part av tredska ej fördyrat arbetet är det givelvisunder alla förhållanden inte rimligt att återbelalningsskyldighelen skall avsestörre belopp än motsvarande det värde maken erhållit genom bodelningen. Dennabegränsning bör sålunda göras även om det administrativa förfarandet hos rältshjälpsnämndernadärigenom skulle bli mera omfattande. Sammanfattningsvis kan konstateras all besparingsförslagensåvitt avser bodelningsförfarandet innebär atl del allmännas rättshjälp i praktikentas bort från denna ärendegmpp. Rättsförluster för den enskilde är härigenomoundvikliga. Äklenskapsbalksförslagels bodelningsregler innefattar ytterligaresvårigheter för den enskilde atl utan sakkunnig hjälp fä sin rätt tillgodosedd.Bl.a. är föreslagna jämknings- och fördelningsregler komplicerade för denenskilde. Föreslagna inskränkningar bör inte till någon del genomföras. I fråga om bodelning----- föreslås befogadeinskränkningar i rättshjäl pen. Styrningseffeklerna av utebliven rättshjälp i sådana fall är emellertid inte diskuterade. Förslagen innebär också ett detaljsnickeri som knappast kan försvaras innan problemen undersökts mera ingående. ifrågasätter om inte en schematisk och provisorisk lösning som innebär att---- aUa bodelningar utesluts från lagens tillämpnings område i dagslägel vore all föredra. Härför talar den i PM:en angivna uppfattningen att tvister om större förmögenhetsvärden i första hand bör belasta dessa värden i elt läge där resurserna för rättshjälp är små. (1982:01): Reglerna om återbetalning av rättshjälpskostnaderna ibodelningsärenden skall enligl förslaget tas in i en ny 31 a § RHL. Denna ärplacerad under rubriken . Med tanke på alt den föreslagna paragrafen regleraräven den rällssökandes betalning för rättshjälpskoslnader bör ordet"motpart" utgå ur rubriken. En ändring har f.ö. troligen varit avseddav förfaltningslorsla-gets ingress att döma. Det torde på grund av innehållet i den föreslagna 31 a § RHLvidare vara nödvändigt alt en hänvisning lill denna paragraf las in i 11 § RHL. Första stycket av 31 a § RHL kan vidare förenklas påföljande sätt: I fråga om------- med rättshjälpsavgiften. Om den rällssökandesrätts hjälpsavgifl överstiger hälften av bodelningskoslnaderna skall han berätti gas alt få tillbaka den överskjutande delen. Prop.1982/83:61 121 anser sig i allt väsentligt kunna ställasig bakom uttalandena om all rättshjälp i bodelningsärenden bör meddelasrestriktivt och alt rättshjälp företrädesvis bör lämnas genom särskildskiftesman. Emellertid kan ifrågasättas om det är påkallat att statsverketförskotterar bodelningskoslnaderna om dessa, såsom föreslås, slutgiltigt skallbetalas av parterna. Föreningen jurister vid allmänna advokatbyråer: Föreningen har länge med förvåning och besvikelse noteratden bristande förståelsen för de verkliga problemen kring dessa frågor. Denekonomiskt svagare parten kommer i dessa ärenden regelmässigt i underläge ochär i slort behov av hjälp. Ekonomiskt har helt visst egentligen hjälpen minslbetydelse i de ärenden där rättshjälp nu beviljas, enär dessa i slullä-getregelmässigt tillför den svagare parten mer eller mindre betydande belopp ochdär rättshjälpen i slor utsträckning är eller kan göras lill ell förskollerandeav kostnad. Etl syslem förordas, där rättshjälp lämnas men kan återkrävas omutdelningen blir någol så när betydande och med delning av kostnaderna mellanparterna. Nuvarande praxis medför alt rättshjälp aldrig meddelas fördelning av små bon av ringa värde trots atl dessa ärenden mycket ofta är av slorsocial betydelse och den svagare parten regelmässigt ej har någon möjlighetalls atl skaffa sig sin rätt. Dessa ärenden bör uppmärksammas. Det bör varamöjligt all tillskapa en taxesall ersättning för delning av mindre bon ellerför "enklare bodelning" i stil med laxesällningen för handläggning avmindre konkurser. Kostnaderna härför borde ej bli alltför betungande och kantroligen kompenseras av elt bortfall av rättshjälp av kostsammare slag i elt ejföraktligt anlal bodelningar, i vilka rättshjälp numera beviljas. Den nu befintliga möjligheten atl honorera bodelningsarbeleinom ramen för rättshjälp i skillnadsmål bör få finnas kvar. Kostnaderna förden delen av arbetet lär knappast vara högre än den ökade kostnad förskillnadsmålens fortsatta handläggning, som med säkerhet bleve följden av enändring med hänsyn lill vetskapen om i hur många fall bodelningen är en absolutfömtsättning för alt kunna få lill stånd en gemensam ansökan. Del gällandesystemet kompletterat med "enkel bodelning" enligl ovan skulle kunnaundanröja mången kännbar, social orättvisa utan merkostnad för del allmänna. Centralorganisationen /SR: /SR har i och för sig inget att erinra mot förslagelom inskränkning i möjligheten all erhålla ersättning för bodelning och kandärvidlag också 1982/83:61 122 tillstyrkaförslaget om återbetalningsskyldighel. Enligl /SR;s uppfattning kunde dockmotsvarande besparing på rätlshjälpsanslaget uppnås enklare genom atl bibehållanuvarande system men med en hårdare prövning inför beviljande så all dellasker i slörre överensstämmelse med de ursprungliga intentionerna. Del är ellfaktum att besvärsnämnd ofta ändrar rätlshjälpsnämnds beslut så all rältshjälpsnämndernagradvis blivit mer generösa med beviljanden. Enändring av praxis, i vad avser omfattningen av rättshjälp vid äktenskapsskillnadm.m., till att inle längre omfatta bodelningskoslnader oavsett ombodelningsfrågor är av betydelse för utgången av äktenskapsskillnadsmålel,torde tveklöst leda till en klar minskning av statens kostnader för allmänrättshjälp i dessa mål. Frågan är emellertid om förslaget leder till en totalkostnadsminskning. Man får räkna med all färre äklenskapsskillnadsmål kanavgöras på handlingarna efter gemensam ansökan. En lyckad lösning avbodelningsfrågorna är ofta en förulsällning för all överenskommelse skallkunna träffas i underhållsdelen. Färre gemensamma ansökningar innebär givelvisflera förberedelser och huvudförhandlingar för tingsrätten, vilket i sin turleder lill ökad belastning och därmed lill ökade kostnader. Utredningen har inleberört dessa kostnadsaspekter. Det förefaller troligt atl en begränsning avrättshjälpen, sådan som den föreslagna, kommer atl leda till minskade kostnaderför staten totalt sett. Iprincip bör äterbetalningsskyldighet föreligga. Undantag från regeln om atlvardera maken har alt betala hälften av andra makens rättshjälp borde dockinföras. Har ena parten av något skäl inte erhållit allmän rättshjälp men ändåanlitat biträde i saken, förefaller det orimligt att undantagslöst låtavederbörande ur egen kassa betala såväl ersättning till sitt eget biträde somatt slå för hälften av motpartens rättshjälpskostnader. En mer nyanseradreglering förefaller erforderlig. gäller även i övrigt beträffande återbelalningsskyldighelen.Avsiklen bör vara den, all återbelalningsskyldighelen skall regleras på sådantsätt att ingendera parten kan använda rätlshjälpskostnaderna sompåtryckningsmedel på andra parten för att få en fördelaktig uppgörelse lillstånd. Risken finns givetvis, atl ena maken med goda inkomster kan driva enbodelningstvist ganska långt i avsikt atl få den mindre bemedlade maken atlfalla lill föga. Möjligen skulle man då kunna lösa delta genom att låta varderamaken betala kostnaderna för sin egen rältshjälpsavgifi helt och hållet självsamt att i övrigt föreskriva atl kostnader utöver rällshjälpsavgiften skullefördelas med hälften på vardera maken. Den som saknar rättshjälp borde i sådantfall kunna likställas med den som haft rättshjälp och en hypotetiskrättshjälpsavgift beräknas. Prop.1982/83:61 123 4 Rättshjälp i angelägenheter om fel i fastighet m.m. ------ I sak delar jag den uppfattning som förslagel gerullryck för. anser dock all bestämmelsen borde utformas på elt någolannorlunda sätt. Således bör enligl min mening författningsbestämmelsenutformas så atl allmän rättshjälp inte får beviljas i sådan angelägenhet somavses annat än om synneriiga skäl härför föreligger. Av förarbetena bör framgå atlsynnerliga skäl inle kan föreligga om rällsskyddsförsäkring eller annaträttsskydd finns eller borde ha funnits all tillgå. En bestämmelse av angivetslag torde vara lättare för domstolarna att tillämpa. Den torde också medföraatt restriktiviteten atl bevilja rättshjälp i dylika angelägenheter bällrekommer all iakttagas. (majoriteten): DV tillstyrker förslaget. Enligt DVs mening utgör förslagel en godtagbar avvägningmellan kravet på besparingar på rätlshjälpsanslaget och önskemålet om etltillfredsställande rättsskydd för den enskilde. Ombudsmannen , direktören ochtagmannen , , är av skiljaktig mening: Vi avstyrker förslagel, atl rättshjälp inte skall beviljasannat än undantagsvis i angelägenheter om fel i fastighet. Frågan om huruvidarättshjälp skall vara subsidiär i förhållande till rättsskyddsförsäkring börinte lösas ensamt för endast en typ av tvister. Det är nämligen en fråga avstor principiell betydelse. Inle minst viktigt är, alt det skapas klarhet i hurförsäkringssystemet kommer alt påverkas av atl rättshjälpen blir subsidiär iförhållande till rättsskyddsförsäkring. Frågan bör studeras av den kommitté somnu ser över rätlshjälpssystemel. Om det nu är så alt statsmakterna anser, att tvister omskadestånd på grund av fel i fastighet är alltför många eller leder lillalltför omfattande rättegångar, ligger det för övrigt, enligl vår mening,närmare till hands all undersöka, om de lagregler som finns om skadeslåndsskyldighetenbör ändras än all minska möjligheten lill rättshjälp. (majoriteten): Förslaget att från rättshjälpens tillämpningsområdeundanta tvister om fel i fastighet och hänvisa parterna i sådana tvister oviss lösning av kostnadsfrågan försäkringsvägen berör grundläggandeprinciper i rätts- Prop.1982/83:61 124 Som tidigare framhållits måste samspeletmellan rättshjälpen och rättsskyddsförsäkringarna behandlas i ett störresammanhang. Åven bortsett frän de principiella invändningar som kangöras mol förslagel framstår det som ytterst tveksamt atl hänvisa parterna ijust dessa tvister lill en lösning av kostnadsfrågan på försäkringsbasis. Eltförvärv eller en försäljning av fastighet torde vara bland de mestbetydelsefulla affärer en normalfamilj har atl la slällning lill. Ofta är detunga barnfamiljer med pressad ekonomi som råkar in i tvister av detta slag. Byggfuskförekommer och konsumentskyddet är dåligt utvecklat på detta område. mening är de sociala skälen för rättshjälp här minsl likastarka som när det gäller exempelvis de näringsidkare som enligt nuvaranderegler kan erhålla rättshjälp. Mol förslaget kan även i övrigt göras åtskilligainvändningar. Regeln alt ränshjälp kan beviljas i dessa tvister om den rätlssökandeinte har och inte heller borde ha haft rällsskyddsförsäkring torde komma atlvålla åtskilliga problem i tillämpningen. Vad som anförts i promemorian häromger föga vägledning. Förslaget medför också besvärliga gränsdragningsproblem.Av lagtexten framgår sålunda inte klart om bestämmelsen avser exempelvistvister i anledning av entreprenadavtal eller försäkringsavtal. På grund av det anförda avstyrker besvärsnämndenförslaget. Advokaten och riksdagsledamoten , , är av skiljaktig mening: Genom den allmänna rättshjälpen besparasförsäkringsbolagen alltsedan 1973 ärligen mycket stora utrednings- ochombudskostnader. Promemorians förslag att föra över kostnaderna vidfastighetstvist från rättshjälp till rättsskydd medför en väsentlig besparingför slaten och bör genomföras i avvaktan på resultatet av kommilléarbetet. Ingen annan risk eller försämring inträder för den rätlssökandeän självrisken. Denna innebär vad besvärsnämndens majoritet med fog efterlyserunder avsnittet Självrisk vid rättshjälp: en spärr mol missbruk, en hämsko på processlyslnaden. För att rycka undan grunderna för samma majoritetsfarhågor för besvärliga gränsdragningsproblem och tillämpningsproblem börmåhända 8 § 7. ha följande lydelse (med smärre justering av förslagetsinnehåll): i fastighetstvist, om den rätlssökande har rättsskydd. Hovrälten anser det tvivelaktigt om man bör undanta enspecifik mållyp från rätlshjälpsområdet. Tvister om fel i faslighet ellerbyggnad har emellertid ökat på etl oroväckande sätt. Biträdesersätlningar ochutrednings-kostnader i sådana mål är ofta myckel höga, särskill i förhållandetill 1982/83:61 125 Med hänsyn framför allt lilldessa omständigheter anser hovrätten i likhet med vad som anförts i promemorianalt det är angelägel att man kommer lill rätta med de alltmer stigande rättshjälpskoslnadernavid dessa och andra fastighelslvisler. En väsentlig orsak lill de höga rällshjälpskoslnaderna isådana tvister torde vara atl den preventiva effekten av rättegångsbalkensregler om rättegångskostnader - pga det försäkringsskydd som regelmässigt finns-spelar en obetydlig roll. Sålunda kan parterna till stora kostnader driva eltmål i tre instanser ulan alt behöva göra några slörre processekonomiskaöverväganden. Alt vid angivna förhållanden undanta tvister om fel ifaslighet eller byggnad från rältshjälpsomrädet skulle sannolikt i hög gradmotverka uppkomsten av onödigt kostnadskrävande mäl med väsentliga besparingarav rällshjälpskoslnaderna som följd. Vid en avvägning mellan enskilda intressen och samhälletsbehov av besparingar finner hovrätten atl förslaget är rimligl och tillstyrkeratt del genomföres. Enliglhovrättens mening bör även andra fastighelslvisler som omfattas av sedvanliga rältsskyddsförsäkringarsåsom grannelagslvisler, servituts-Ivister och liknande drabbas avinskränkningen i rätlen till rättshjälp. Därjämte vill hovrätten ifrågasätta omregeln all även den som borde ha haft rällsskyddsförsäkring eller annatliknande rättsskydd inte skall beviljas rättshjälp bör göras undantagslös.Regeln kan slå hårt i vissa speciella situationer, t.ex. om den rätlssökande pgabristande förståndsgåvor underlåtit att teckna försäkring, vari rättsskyddingår. Regeln bör därför kompletteras med en bestämmelse av innebörd alträttshjälp kan beviljas i fall då den rätlssökande haft giltig ursäkt för sinunderlåtenhet all teckna sådan försäkring. Fastighelslvisler avser ofta stora värden och har storbetydelse för enskilda personer. Just vid fastighetstvister föreligger ofta etlsärskill behov av det bistånd som lämnas genom samhällels rättshjälp. Innanrätten lill rättshjälp begränsas för delta slag av tvister fordras del noggrannaöverväganden. Hovrätten anser all den utredning som härvidlag redovisas ipromemorian inte är tillräckligt grundlig. Sålunda synes man t.ex. inle itillräcklig grad ha undersökt vilken inverkan den föreslagna begränsningen i rälientill rättshjälp kommer att få på innehållet i och omfattningen avförsäkringsbolagens rältsskyddsförsäkringar. Åven om man inte väljer den i promemorian föreslagnametoden atl komma lill rätta med de alltmer stigande rätlshjälpskostnaderna i fastighelslvisler,är del under alla omständigheter angelägel alt begränsa dessa kostnader. I delföljande ges exempel på några andra möjligheter all åstadkomma en sådanbegränsning. Prop.1982/83:61 126 Man kan sålunda införa en noggrannare kontroll avrättshjälpskostnaderna. Förutom biträdeskoslnad belastas rättshjälpen i fastighelslvislerofta av sakkunnigkostnader och av kostnader för s.k. tekniskt biträde som rätlshjälpsbilrädelhar anlitat. Beträffande sakkunniga gäller all beslämmelsersaknas hur ersättning till sakkunniga skall bestämmas. Liksom vad gäller rätlshjälpsbilrädenm.fl. borde i rättshjälpslagen och rällshjälpsförordningen lämnas närmareanvisningar i delta hänseende. När det gäller anlitande av s.k. tekniskt biträde borde elträltshjälpsbiträde inte få anlita ell sådant ulan särskill tillstånd. Etl rältshjälpsbiträde kan besluta om utomprocessuellutredning av mindre omfattning (24 § rättshjälpslagen). Som en utredning avmindre omfattning anses en utredning vars beräknade kostnader inle överstigerhälften av basbeloppet för oktober året innan rättshjälp begärdes. Eftersombasbeloppet var , kan ell rältshjälpsbiträde f.n.besluta om en utredning vars beräknade kostnad kan vara så stor som 8 650 kr.En utredning som kostar så myckel kan enligl hovrättens mening näppeligen ansesvara av "mindre omfattning". Rälts-hjälpsbiträdels rätt atl beslutaom utredning bör begränsas till att avse mindre besiktningar,läkarundersökningar etc. Man kan införa en beloppsgräns som är avsevärt lägreän den nuvarande, exempelvis , och som innebär all ell rältshjälpsbiträdefår besluta om utredning i den rättsliga angelägenheten om sammanlagda utredningskoslnadenoch inle enbart kostnaden för den enskilda utredningen inle överstiger dettabelopp. Enligt hovrättens mening borde då biträdet ges behörighet alt beslutaom utredning upp till en sådan beloppsgräns även om angelägenheten är anhängigvid domstol. På della sätt skulle del allmänna få en bättre kontroll avutredningskostnaderna och man skulle kunna undvika att kostnaderna bliroproportionerligt stora i förhållande till Ivisleföremålels värde. Ån bällrekontroll över dessa kostnader får man om man låter rätlshjälpsbilrädel svaraför ulredningskoslnaderna i de fall då han överträder sin befogenhet allföranstalta om utredning. Ett annat sätt atl begränsa kostnaderna för rättshjälpenär alt man avskaffar möjligheten för den som inle har rättshjälp alt få sinakostnader i en rättslig angelägenhet betalda av allmänna medel på grund av all medparthar rättshjälp. Fastigheter ägs ofta av makar gemensamt eller också äräganderätten delad på annat säll. Vid en faslighelslvist blir samtliga delägareparter i tvisten på grund av atl nödvändig processgemenskap föreligger. Isådana fall är del vanligt all endast den make eller den delägare ansöker omrättshjälp som har den lägsta inkomsten även om den andre maken eller någon avde övriga delägarna i och för sig skulle vara berättigad lill förmånen.Eftersom samtliga kostnader ändå blir ersatta av allmänna medel saknasanledning för dem alt begära rättshjälp och bidra lill kostnaderna med en oftaavsevärd rällshjälpsavgift. Icke ringa belopp skulle kunna inbesparas om del lillexempel föreskrevs att medpart till den 1982/83:61 127 somhar rättshjälp skall svara för rättshjälpskoslnaderna åtminstone upp lill detbelopp som skulle ha blivit hans rällshjälpsavgift om han själv hade ansökt omrättshjälp. Om han inle är berättigad till rättshjälp skulle han kunnaförpliktas all betala hela den andel av kostnaderna som skulle kunna ansesbelöpa på honom. Storabelopp skulle också kunna sparas om rältshjälpsmyndighelerna fick befogenhetall pröva innebörden av en påstådd förlikning. I de fall då den ena parten t.ex.helt har eftergivit sin talan borde han kunna åläggas återbetalningsskyldighelför motpartens rättshjälpskoslnader även om man i "förlikningsavialel"har överenskommit att envar part skall bära sin kostnad. Vadsom nu har sagts om medparls ansvar för rällegångskoslnader och prövning avinnebörden av påstådda förlikningar borde också kunna tilllämpas även pä andrarättsliga angelägenheter än faslighelslvister. Tingsrättenär väl medveten om atl rällshjälpskoslnaderna i mål om fel i fastighet är högaoch alt åtgärder syftande lill begränsningar är angelägna. Den principielltviktiga frågan huruvida samhällels rätlhjälp bör göras subsidiär i förhållandetill rältsskyddsförsäkringar och eventuellt andra rällsskyddsformer, vilkenfråga ingår i den nylillsalla kommilténs uppdrag, bör avgöras på elt materialsom grundligt belyser problemställningen . - Bl.a. förekomsten avolika rältsskyddsförsäkringar saml återverkningarna på premiesällning och andravillkor, om ell syslem införs som innebär alt rältsskyddsförsäkringar läggs ibollen och samhällels rättshjälp blir en påbyggnad, är av betydelse. Särskilt slorvikl vill tingsrätten lägga vid hur olika lösningar kan tänkas påverkaparternas benägenhet atl förlikas. Materialet bör kunna tjäna som underiag föratt avgöra om ell syslem av nämnt slag kan genomföras i fråga om ell flertaltyper av disposiliva mål, t.ex. mål mellan näringsdrivande parter. Molbakgmnd av del anförda anser tingsrätten alt principfrågan om förhållandelmellan rältsskyddsförsäkringar och samhällels rättshjälp bör övervägas i ellsammanhang av kommillén. Enligttingsrältens erfarenheter tillhör mål om fel i fastighet de mållyper i vilkaparterna sällan.visar någon slörre förlikningsvilja och vilka i de flesta falldärför avgörs först efter en huvudförhandling i iredomarsamman-sällning. Målenär oftast tidskrävande, bevisningen omfattande och biträdenas kostnader inleobetydliga. Fastigheten är vanligtvis lagfaren å hustrun eller å båda makarsamt beviljas hustrun rättshjälp med oftast lågt maximibelopp. 1 denna målgruppfinns starka skäl alt begränsa samhällels kostnader för rättshjälpen. Prop.1982/83:61 128 Tanken atl begränsa rällshjälpskoslnaderna i dessa målgenom alt utesluta angelägenheter av delta slag från rättshjälpen skulleinnebära stora besparingar för slaten. I de flesta fall torde del finnas rällsskyddsförsäkring.Denna läcker vanligtvis vad som läcks av rättshjälpsförmånerna.