prop · G6038 · 1982-12-31 00:00:00 — Paragrafen, som är ny, innebär atl domstolen kan förordnaom blodundersökning eller annan undersökning rörande ärftliga egenskaper ävensedan ett faderskap har fastställts enligt 1 kap. 3 § genomerkännande eller lagakraftvunnen dom. En förutsättning för förordnande om en sädanundersökning som avses i 1 § är atl det först efter erkännandet eller domenhar framkommit omständigheter som ger anledning lill anlagande all modern harhaft samlag med någon annan man än den som har ansettssom barnets far. Det krävs alltså att den som åberopar de nya omständigheterna inlehar känt lill dem tidigare. I prakfiken torde det i första hand bli fräga omden som har fastställts vara far. Åven barnet kan emellertid ha intresse av eltförordnande om blodundersökning som avses i 1 §. Under remissbehandlingen har framhållitatt det kan finnas fall där socialnämnden innan faderskapet fastställdes harhaft kännedom om en annan man men där nämnden inle har funnit anledning attnärmare pröva dennes faderskap. menar att det i dessa fallborde vara möjligt att förordna om undersökning, om nämnden senare gör en annanvärdering av omständigheterna. av olika skäl ändrar sin bedömningav de föreliggande omständigheterna bör emellertid inle i och för sig utgöragrund för ett sådant förordnande. En annan sak är att detta kan bli aktueUl, omden som begär undersökningen inte har känt fill dessa omständigheter. Förordnandet kan avse den som har fastställts vara far,modern, barnet Prop.1982/83:8 13 och den andre mannen. under remissbehandlingen framhållit att det nägon enstaka gäng kan vara avbetydelse att även utföra ny blodundersökning på de män utöver fadern somtidigare har blivit blodundersökla. Med hänsyn bl. a. lill den rättsosäkerhetför tidigare uteslutna män som en möjlighet att undersöka dem på nytt skullemedföra, bör en sådan möjlighel dock inle införas. Har talan om ogilfigförklaring av ell faderskapserkännande enligt 1kap. 4 § redan väckts, kan förordnande om blodundersökning e. d.meddelas endasi i det målet. En undersökning kan emellertid begäras även innanen sädan talan har väckts. Denna begäran prövas dä i ell fristående ärende enligtlagen om handläggning av domstolsärenden. Med hänsyn till utfallel avundersökningen fär sedan avgöras om talan skall föras om ogiltigförklaring avfaderskapserkännandet. Frågan omvem som kan vara part i ell mäl om ogilfigförklaring av elt faderskapserkännandehar inle reglerats i . Den frågan, och därmed också frågan om vemsom kan framställa begäran enligt förevarande stycke, får alltså avgöras medledning av allmänna principer. har inte någon självständig rätt alt ansökaom förordnande om blodundersökning eller annan undersökning enligt andrastycket. Emellerfid ligger del i socialnämndens allmänna skyldigheter alt setill atl etl barn får rätt far (jfr 2 kap. 6 § ). Skulle delefter det atl faderskapet blivit fastställt komma fill nämndens kännedom att enman som inte har varit föremål för blodundersökning eller annanundersökning har haft samlag med modern under konceptionsliden, kan nämndenverka för atl parterna frivilligt genomgår en sädan undersökning. Går inledelta, får nämnden söka förmå någon av parterna - eller en god man för barnet,om sådan har förordnats - atf ansöka om denna undersökning. Nämndens aktivitetfår dock vara beroende av hur starkt intresset av att erhålla en undersökningkan vara i det särskilda fallet. Om barnel är vuxet har nämnden ingen rätt altverka i ärendet. Sedan faderskapet har fastställts genom dom som har vunnit laga kraft,kan blodundérsökning e. d. begäras endast i ett särskilt domstolsärende av nägonav parterna i det tidigare målet. Visar resultatet av undersökningen alt måletsannolikt skulle ha fått en annan utgång om detta resultat hade förelegat innanrriälet avgjordes, kan resning beviljas enligt 58 kap. 1 § första stycket 3rättegångsbalken. Den lid inom vilken ansökan om resning skall göras i deltafall enligt 58 kap. 4 § torde böra räknas frän del allsökanden fick kännedom om innehållet i utlåtandet över undersökningen. Fjärde stycket Bestämmelsen motsvarar vad som f. n. gällerenligl 1 § andra stycket. Om frågan om undersökning handläggs som ett ärendeoch det 1982/83:8 14 är tvisligl huruvida modern harhaft samlag med nägon ytterligare man, kan detta behöva utredas närmare vid enmuntlig förhandUng enhgl 4 § lagen om handläggning av domstolsärenden. Beslut om förordnande enligt 1 a § i ett ärende som avsesi lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden får överklagas särskihgenom besvär. Sedan utlåtande över undersökningen har avgetts eller frågan omundersökning har förfallit, får ärendet avskrivas. Ärendenom förordnande enligt 1 a§ tas upp av rätten i den ort där barnet har sinhemvist eller, om det har avlidit, av den rätt som har au la upp tvist om arvefter barnet. Finns det inte någon annan behörig domstol, tas ärendet upp avStockholms tingsrätt. Paragrafen, som är ny, innehåller vissa processuellaregler för del fall alt frägan om undersökning handläggs som ell ärende. Till skillnad från vad som gällerbeträffande etl beslut om blodundersökning i ett mäl får domstolens beslut omundersökning i ett domstolsärende alltid överklagas särskill. Överklagandet skergenom besvär. Från processuellsynpunkt kan det ifrågasättas om inte etl ärende om blodundersökning bordeanses avslutat i och med att domstolen antingen har förordnat om undersökningeller har avslagit ansökningen. Frågan om utdömande av ett förelagt vite skullemed detta synsätt få handläggas i särskild ordning. Det synes emellertid varanaturligare atl anse ärendet vara avslutat först när ett utlåtande överundersökningen föreUgger eller frägan om undersökning eljest har förfallit.Bestämmelsen i första meningen utgår därför från detta synsätt. Åven närett utlåtande har kommil in bör det vara möjUgl för domstolen att i sammaärende la upp frågan om elt nytt förordnande om blodundersökning. Delta kanbli aktuellt när sökanden begär atl en utvidgad rättsgenetisk undersökning skaUgöras. Del skulle i dessa fall vara en onödig omgång om frågan mäste prövas i etlnytt ärende. Domstolensslutliga beslul innebär att ärendet avskrivs. I samband med etl sådantavskrivningsbeslut fär domstolen även besluta om rättegångskostnaderna, däriinbegripet kostnaderna för själva undersökningen. Enligl 3 § andra stycket blodundersökningslagengäUer beträffande parts kostnader vad som föreskrivs om rättegångskostnader.Med "part" bör i detta sammanhang Ukställas den som har ansökt omundersökningen och hans eller hennes motparter i ärendet. De rätlegängskostnadsbestämmelser som blir tillämpliga ärde som finns i 18 kap. . Ärendet fär anses röra elt sådant rättsförhäUandesom parterna inte kan disponera över (se NJA 1975 s. 16), vilket bl. medföratt reglerna om kvittning i 18 kap. 2 § kan tillämpas (jfr NJA1976 s. 556 och 1977 s. 495). Underremissbehandlingen har en remissinstans vänt sig mot möjligheten alt kvittarättegångskostnaderna i fall då en begäran om blodundersökning avslås. Enligtdenna remissinstans bör huvudregeln vara alt den som blir tvingad alt genomgåblodundersökning utan fog bör ha ersätlning för sina kostnader. Med anledningav detta kan framhållas att det förhällandet alt 18 kap. 2 § rättegångsbalkenkan tillämpas inte utesluter tillämpningen av övriga regler i 18 kap. Huvudregelnär alltså den som anges i 18 kap. 1 §, dvs. atl den som förlorar målet skallbetala motpartens kostnader. Domstolarna torde därför vanligen komma attförplikta sökanden att betala motpartens kostnader, om ansökningen avslås.Liksom när det gäller mäl om förklaring atl en viss man inte är far fårdomstolen avgöra kostnadsfrågan med hänsyn till omständigheterna i det enskildafallet. Någraremissinslanser har berört frågan om rättens sammansättning vid handläggningenav ärendet. Om frägan om blodundersökning är tvistig, skall domstolen enligt 6§ lagen om handläggning av domstolsärenden bestå av m.inst tre och högst fyra jurisldomare.År ärendet inte tvisligl eller är del endast fräga om förberedande åtgärder,såsom utfärdande av föreläggande eller kallelser, är domstolen domför med endomare. Detta gör att en tingsnotarie med minst ett och ett halvt ärs ijänslgöringi och för sig är behörig i dessa fall enligl 19 § första stycket 15 lingsrättsinstruktionen(1979:572). Enligt 19 § andra stycket i denna instruktion får emellertid en fingsnolarieinte förordnas att handlägga elt ärende som är av vidlyftig eller svårbeskaffenhet eller vars avgörande av annan orsak kräver särskild erfarenhet. Etlärende om blodundersökning får anses kräva sädan särskild erfarenhet, även omärendet inte innehåller några motstridiga intressen i sig. Underremissbehandlingen har från något häll ifrågasatts om inte domstolen i ettdomstolsärende om blodundersökning borde bestå av ordförande och nämnd, pä sammasätt som vid avgöranden i faderskapsmål. Det är emellertid inte faderskapsfrägansom avgörs i ärendet utan endast frägan om det finns grund för att förordna omblodundersökning. I faderskapsmälen avgörs denna fråga i de flesta fall underförberedelsen av en domare ensam. Anledning saknas atl för ärenden om sädanundersökning föreskriva alt nämnd skall della i avgörandet. Forumbestämmelserna i förevarande stycke har utformats efter mönsterav 3 kap. 3 § . Rättenkan vid vite förelägga den som avses med förordnande enligl 1 eller 7 a § altmed intyg av behörig sakkunnig visa alt sådant blodprov som behövs förblodundersökning har tagils på honom eller henne eller atl han eller hon Prop.1982/83:8 16 har undergått annan undersökning rörande ärftligaegenskaper. I fråga om barn som inte har fyllt skall föreläggandet gesbarnels vårdnadshavare. I paragrafen har en hänvisning tagits in till 1 a §.Dessutom har paragrafen ändrats rent redaktionellt. Iakttas inte en föreläggande vid vite enligt 2 §, kanrätten i stället för an förelägga nytt vite förordna om biträde avpolismyndighet för att undersökningen skall komma till stånd. Ifråga om barn som inte har fy Ut får förordnandeom biträde av polismyndighet meddelas endast om det finns särskilda skäl.Sådant biträde får inle lämnas om det finns risk, som ej är ringa, för anbarnet skall la skada av detta. Har kostnad för biträde av polismyndighet utgått avallmänna medel, skaU den som har varit föremål för biträdet betala tillbakakostnaden till statsverket. Ifråga om barn som inte har fyllt skall betalning.iskyldigheteni stället fullgöras av barnets vårdnadshavare. Genom paragrafen, som är ny, har domstolen getts möjlighetatl förordna om biträde av polis, när nägon inte låter ta blodprov eller inleunderkastar sig någon annan undersökning. I betänkandet (SOU 1979:6) Polisen (s.156-159) framhålls att polishjälp i fall som här avses bör lämnas endasi näruppgiften inte kan lösas pä annat sätt (jfr prop. 1980/81:13 s. 40-41).Bestämmelsen i förevarande stycke bygger pä samma synsätt genom att domstolen inlefår förordna om polisbiträde redan i samband med förordnandet om blodundersökning.Det kan visserligen tänkas fall dä del finns anledning alt anta att den som ärskyldig att lämna blodprov inte bryr sig om ett vitesföreläggande. Den berördebör emellertid alltid ha fått tillfälle atl frivilUgl efterkomma föreläggandet.Först när del visar sig att föreläggandel inte har iakttagits får polisbiirädeövervägas. Del biträde av polismyndighet som främst kommer i fråga äratt den förelagde hämtas fill provtagningen eller undersökningen. I undantagsfallkan det även bli fråga om att framtvinga själva provtagningen m. m. Denblodprovstagning det är fråga om kan i sådant fall jämställas med denblodprovstagning som enligl 28 kap. 12 § får ske vidkroppsbesiktning. I enlighet med vad som föreskrivs i 24 kap. 2 § tredjestycket bör polismyndigheten för atl provtagningen skall komma lillstånd kunna använda del våld som med hänsyn lill omständigheterna kan ansesförsvarligt. Som har framhållits i den allmännamotiveringen är det naluriiga, när en blodprovslagning eller annan undersökninggäller barn , att i första hand de sociala myndigheterna i enlighetmed sitt Prop.1982/83:8 17 allmänna ansvar för barn söker åstadkomma alt barnelfrivilligt inställs till provlagningen eller undersökningen. Först när dessaförsök inte leder någon vart bör domstolen la ställning tiU om polishjälp ärnödvändig. Delta överensstämmer med polisutredningens synsätt atl polishjälpbör användas endast när uppgiften inte kan lösas pä annat sätt. Allmänt kan sägas att domstolen fär göra en avvägningmellan intresset atl blodundersökningen genomförs och önskemålet alt barnetinte far illa av att hämtas genom polis till en undersökning eller ay attblodprov tas under tvång. Domstolen bör samråda med de sociala myndigheternainnan förordnande meddelas om biträde av poUs när det gäller barn under artonår. Vidare bör läkarutlåtande inhämtas i de fall detta kan vara nödvändigt föralt bedöma om barnet far illa av sådant biträde. Innan domstolen förordnar om biträde av polis tordekontakt fä las med den läkare eller institution eller sakkunnige som skallföreta den aktuella undersökningen för att man skaU bestämma en lämplig tid.Protokollet med förordnandet om poUsbiträde kan sedan översändas till polisenmed uppgift om tid och inställelseplats. Åven om domstolen inte har funnit nägot hinder mot attförordna om polisbiiräde beträffande ett barn , får polismyndigheteninte lämna sådant biträde om det finns risk, som ej är ringa, för att barnetskall ta skada av atl hämtas till undersökningen eller av alt tyingas altundergå denna. I första hand torde det röra sig om etl fillfälligl hinder, t. ex.att barnet är sjukt. Att det inte finns något varakfigt hinder mol hämtningeneller undersökningen bör ha prövats av domstolen innan förordnande meddelas ompolisbiträdet. I kravet på att polisbiiräde inle får lämnas, om barnelkan ta skada av detta, ligger att biträdet skall lämnas på etl så skonsamt sättsom möjligt (jfr prop. 1967:138 s. 61 f). I regel bör polismyndigheten varskode berörda när förrättningen skall ske. Förrättningen bör vidare genomföras såatt den inte väcker uppseende. Att någon representant för de socialamyndigheterna såvitt möjUgt är närvarande torde följa av deras aUmännaskyldighet när del gäUer omsorgen om barn (jfr 21 kap. 8 § ).Polismyndigheten bör därför underrätta även dessa myndigheter om den aktuellaförrättningen. får bedöma om nägon i övrigt bör vara med omförrättningen för alt den skall bli så skonsam som möjligt. Det kan exempelvisbli fråga om att begära biträde av läkare. Del är inte heller något som hindraratt polisen i första hand låter exempelvis representanter för de socialamyndigheterna ta direktkontakt med barnet och dess vårdnadshavare medan polisenavvaktar tills vidare. Bestämmelsen överensstämmer med allmännaprinciper om återbetalning till statsverket av kostnader som någon orsakar detallmänna genom att inte fullgöra en skyldighet. 2 1982/83. 1982/83:8 18 Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslaget till lag om ändring ilagen (1958:642) om blodundersökning m. m. vid utredning av faderskap. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 1982/83:8 19 Närvarande: f. d. justifierådel , regeringsrådetDelin, justitierådet . Enligt lagrådet tillhandakommel utdrag av protokoll vidregeringssammanträde har regeringen på hemställan avstatsrådet och chefen för beslutat inhämtalagrådets yttrande över förslag fill lag om ändring i lagen (1958:642) omblodundersökning m. m. vid utredning av faderskap. Förslagel har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn . Förslaget föranleder följande yttrande: Förordnande med stöd av paragrafen skall enligl lagtextenkunna meddelas, om det efter faderskapserkännandet eller domen framkommitomständigheter som ger anledning till antagande alt modern haft samlag med nägonannan man . Enligt vad som sägs i special-motiveringentill paragrafen skulle detta innebära, alt den som åberopar de nya omständigheiernainte får ha känt fill dem tidigare - tydligen före erkännandet eller domen.Uttalandet kan ge anledning till tvekan bl. a. i vissa fall där man frånbarnets sida vill angripa etl faderskap som fastställts genom dom. Av motivensynes framgå atl socialnämnden inte skall kunna utverka elt förordnande, närnämnden innan faderskapet fastställdes känt fill den andre mannen. Rimligen bördelta gälla även om ledamöter och tjänstemän nu är andra . Vad angåransökan av barnet, kunde det naturliga synas vara atl lUlräkna barnel kännedomhos dess vårdnadshavare, någol som i allmänhet skulle omöjliggöra talan i falldä modern har vårdnaden. Man får dock utgå från atl när barnet uppnått sädanålder, atl det självt får föra talan i faderskapsmål, det också kan fä fillstånd ett förordnande enligt paragrafen oavsett vad det tidigare kan ha fåttvetskap om. Vidare torde förordnande kunna utverkas av särskiltförordnad förmyndare för barnet, under förutsättning att denne inte säsomförmyndare haft sådan kännedom som avses i paragrafen. Detsamma bör gälla godman för barnet. Modern lär däremot inte pä barnets vägnar kunna begära eltförordnande, om inte alldeles speciella omständigheter föreligger. - Vad angårtalan om ogilfigförklaring av faderskapserkännande, framstår 1982/83:8 20 det som tveksamt om faderns arvingar kan föra talan härom(jfr , , 3 uppl. 1979 s. 38). I den mån detta kan ske, bör emellerfidarvingarna tillräknas vetskap hos fadern, ifall de begär förordnande enligtparagrafen. Om barnel för talan om ogilfigförklaring torde liknande synpunkterkunna anläggas som då det gäller faderskap fastställt genom dom. anför för sin del: Att tvångsvis genomförablodundersökning av barn torde inte så ofta bU aktuellt; jag utgår då från alti bestämmelsen med "barn" inte avses underårig moder eller underårigutpekad fader. Av liknande skäl som utredningen om barnens rätt har utvecklat isill remissyttrande anser jag emellerfid hämtning av barn genom polis så långt möjliglböra undvikas i blodundersökningsärenden. En förutsättning för att undersökningskall genomföras med polisbiträde bör i alla händelser vara att det står klartatt någon skada inte kan befaras för barnel. Här är det i regel mindreangeläget med en snar verkställighet än då det gäller beslut om vårdnad ellerumgängesrätt (jfr 21 kap. 5 och 8 §§ ), och det finns ännu mindreskäl atl godta några risker för barnets del. Åven om det remitterade förslagetbygger på samma uppfattning, framträder denna knappast lillräckligt tydligtvare sig i paragrafens ordalag eller i motiven. EnUgt min mening bör man utbytauttrycket "särskilda skäl" i paragrafens andra stycke mot"synnerliga skäl" för att bättre markera, att hämtning får beslutasendast i sällsynta undantagsfall. - På samma grunder förordar jag att istyckets andra mening orden "som ej är ringa" utgår. Den föreslagnaformuleringen kan leda fill att risker bagatelliseras på ett sätt som någon gängkan bli olyckligt för barnet. Det torde ändå vara uppenbart alt man isammanhanget inle skall beakta helt opraktiska skademöjUgheter. Prop.1982/83:8 21 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,Åsling, Söder, , , , , , , , Elmstedl,Tilländer, Ahrland, Propositionom blodundersökning i faderskapsmål Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag till lag om ändring i lagen (1958:642)om blodundersökning m. m. vid utredning av faderskap. Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. har anfört i anslutning till denna paragraf kan jag instämma i. Somen ledamot av lagrådet har framhållit bör poUsbiträde som gäller barn kunnabeslutas endast i sällsynta undantagsfall. Detta framgår dock enligt min meningtillräckligt tydligt av det krav på "särskilda skäl" för ett sådantbeslut som har ställts upp i andra stycket första meningen i det remitteradeförslaget. Det är alltså enligt min mening inte nödvändigt att byta ut detta uttryckmol orden "synnerliga skäl". Jag är inte heUer beredd att - som sammeledamot av lagrådet har förordat - låta orden "som ej är ringa" i andrastycket andra meningen utgå (jfr 21 kap. 5 § andra stycket ). Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att anta förslaget. 'Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanlräde . Prop.1982/83:8 22 Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch beslutar atl genom proposilion föreslå att anta del förslag somföredraganden har lagt fram. 1982/83:8 23 1982/83:8 24 I promemorian föreslås att domstol skall kunna förordna om blodundersökning, om det sedan ett faderskap har fastställts genom en dom eller ett erkännande framkommer sädana omständigheter som ger anledning tillantagande att någon annan man har haftsamlag med modern under tid dä bamet kanvara avlat. I promemorian föreslås vidare att domstol skall kunna förordna att den som trots ett tidigare föreläggande intehar inställt sig till en blodundersökning skall kunna hämtas till undersökningen genom polisens försorg. Förslagen avses träda i kraft . Lag om ändring i lagen (l95et642) om blodundérsökning m.m. Härigenom föreskrivsatt 1 och 2 §§ lagen (1958:642) om blodundérsökning m.m.vid utredning av faderskap skall ha nedan angivna lydelse. 1 mAl omfaderskap enligt 3 kap. kan rätten, där det yrkas av part eller el.lest finneserforderligt, förordna att blodundersökning eller annan undersökning rörandeärftliga egenskaper, som kan skeutan nämnvärt men, skall äga rum med avseende på modem och bamet samt, hAvI tt nnf|at> målom förklaring att viss man ej är fader, manneni äktenskapet och, i mål om fastställandeav faderskap, man mot vilken talan föres.Förekommer anledning till antagande attannan haft samlag med modem under tid dåbamet kan vara avlat, får förordnande om undersökningavse jämväl honom. I mål om faderskap enligt 3 kap. föräldrabalkenkan rätten på .yrkande av nägonpart eller annars när det är behövligt förordna om blodundersökning eller någon annan vmdersökning rörandeärftliga egenskaper som kan ske utannämnvärt men. Förordnandet ()ji\ undersökning kan avse modem och bamet samt, _i mål om förklaringatt viss man ej är fader, mannen 1 äktenskapet och, i mål om fastställande av faderskap, den man ellerde män som talan förs mot. Förekommeranledning till antagande att någon annanman har haft samlag med modem under tid dåbamet kan vara avlat, kan förordnandetavse även denne. 1 Iiagen omtryckt 1976:620. Sedan ett faderskaphar fastställts genom dom som har vunnit lagakraft eller genom erkännande av faderska- pet kan rätten på ansökan av fadern,modem eller bamet förordna om sådan undersökningsom av-ses i första stycket, om det efter domeneller erkännandet har framkommit omständigheter som ger anledning till antagande att någon annan mem. som inte har varit föremål för sådan undersökning, har haft samlag med modem under tid då barnet kan vara avlat. Förordnandet kan avse fadern, modem, bamet och denandre inannen. Innan förordnandemeddelas, skall den som förordnandet skulle avse beredas tillfälle att yttra sig. Bätten äger vid viteförelägga den som avses med förordnandeenligt 1 § och med intyg av behörig sakkunnig visa, att för-blodundersökningerforderligt blodprov tagits å honom elleratt han undergått annan undersökning rörandeärftliga egenskaper varOD fråga är. Såvitt angårbam som ej f.yllt , skall föreläggandetgivas den som har vårdnaden om barnet. Rätten ktm vid vite förelägga den som avses med förordnande enligt 1 § eller, om förordnandet avser ett bam som intehar fyllt , barnets vårdnadshavare att med intyg av behörig sakkunnig visa att sådant blodprov som behövs för blodundersökning har tagits honom eller henne eller att haneller hon har undergått någon annan undersökning rörande ärftligaegenskaper. Om den som avses med förordnandetinte inställer sig till undersökningen efter ett föreläggande vid vite, kan rätten i stället för att förelägga nytt vite förordna att han eller hon skall hämtas till undersökningen. Har kostnad för hämtningen utgått av allmänna medel, skall den som har hämtats eller, när det är ett bam som inte har fyllt , barnets vårdnadshavare betala tillbaka dennakostnad.