prop · G603143 · 1982-12-31 00:00:00 — Efteren genomförd ändring i försvarsmaktens fredsorganisalion har Gollandsmilitärkommando inte längre en nivåmässig särstäUning i organisationen. Chefenför militärkommandot är myndighetschef inom försvarsmakten. Hansbestraffningsrätt i disciplinmål omfattas därför av 13 §,varför han strukits ur uppräkningen i 12 §. Bestraffningsrätten för chefen för sjövärnskåren har tagils bort med anledningav atl kåren, som var en del av marinen, upphörde . 3 1982/83. Prop.1982/83:143 22 Uppräkningeni denna paragraf av vilka befattningshavare som har bestraffningsrätt idisciplinmål har anpassats fill den indelning av försvars-maklen i fred somgäller fr. o. m. . Den ändrade lydelsen förmed sig all cheferna för vissa skolor inom försvarsgrenarna filläggsbestraffningsrätt i disciplinmål. Dessa skolor är som regel lokaliseradetillsammans med en annan myndighet, vars chef ocksä har befälsräll övereleverna vid skolan. Jag avser atl i annat sammanhang föreslå regeringen allmed stöd av I5§ första stycket meddela bestämmelser som klargör vilken chef somskall utöva bestraffningsrätten i sådana fall. Enannan ändring i sak i paragrafen rör personalkårcheferna, som genom regeringsbestämmelsersom träder i kraft den , får sä ändrade uppgifter atl del intelängre är motiverat atl de har bestraffningsrätt i disciplinmål. F.n. har befäl som fillhörden militära personalen ijänstegrader som löjtnant, kapten, major osv. Dencivilmilitära personalen har tjänsleklasser med samma benämningar som Ijänslegraderna.Enligt Ijänslereglementet för försvarsmakten (kap. 3 mom 6) är den som innehar Ijänsleklassvederlike tiU den som innehar motsvarande ijänslegrad. 1och med alt begreppet civilmilitär personal utmönstras upphör behovel avindelningen i tjänsleklasser. Paragraferna har ändrats i enlighet med delta. 16, 17, 24, och 66 §§ Paragrafernahar ändrats formellt med anledning av alt kategorin civilmilitär personal intelängre ingår i försvarsmakten. Se vidare specialmotiveringen fill 13 §. I 17 och 66 §§ har lägstanivån för utövande av bestraffningsrätt under beredskapsliUslånd och krig resp.tillrältavisningsrält höjts lill kaptens Ijänslegrad. Ändringen får ses mot bakgmndav alt fänrik är den lägsta yrkesofficersgraden i den nya befälsordningen. 4.3Lag om ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning Eftersärskilt samråd med chefen för civildepartemenlel har ett par formellaändringar gjorts i lagen (1976:600) om offentlig anställning (omtryckt1982:100). Iparagrafen har slmkils vad som där sägs om all lagen inle gäller arbetstagaresom har anvisats "skyddat arbete". Sådant arbete förekommer nämligennumera bara inom ramen för stiftelsen verksamhet (jfr lagen1979:47 om regionala stiftelser för skyddat arbete. 1982/83:143 23 ändrad : 1137) och de som berörs av denverksamheten är anställda hos de regionala stiftelserna. För dessa arbetstagarebehövs därför - utöver vad som följer av 1 kap. 1 § - inte längre anges något särskillundantag. I första stycket andra meningen har ordet "civilmilitär"utgått. Del är alt märka att särskilda krav på svenskt medborgarskap även kanställas på försvarsmaktens civila personal, men då med slöd av tredje meningeni stycket (jfr t.ex. förordningen, 1975:608, om krav på svenskt medborgarskapför tillträde till vissa statliga tjänster). 4.4 Lag om ändring i värnpliktslagen (1941:967) I konsekvens med vad som har anförts i den allmännamotiveringen (avsnitt 1.2) förordas alt värnpliktiga i fortsättningenuteslutande hänförs fill kategorin militär personal. Paragrafen har anpassatstill detta. Ändringarna i denna paragraf är också föranledda av altsamtliga värnpliktiga i fortsättningen kommer atl tillhöra den militärapersonalen. CMU föreslär ändrade principer för rekrytering ochutbildning av de värnpliktiga läkarna och vissa andra gmpper som f. n. hör tillden dvilmiUtära värnpliktiga personalen. Somjag har anfört i den allmänna motiveringen är jag ännuinte beredd atl ta ställning till förslaget. Bestämmelserna i 27§ 1 mom. A värnpliklslagen(1941:967) om gmndutbildningen av dessa gmpper bör därför kvarstå oförändrade isak t. v. Ändringen i momentets femte stycke är därför endast av formell natur. 4.5 Lag om ändring i lagen (1974:613) om handläggningen avvissa regeringsärenden I lagen har begreppet civilmilitär personal tagils bort. Jag hemställer all regeringen dels föreslår att antaga förslagen fill 1. lag om ändring i , 2. lag om ändringi militära rältegångslagen (1948:472), 3. lag om ändringi lagen (1976:600) om offentlig anställning. 1982/83:143 24 4. lag om ändring i värnpliktslagen(1941:967), 5. lag om ändring i lagen(1974:613) om handläggningen av vissa regeringsärenden, delsföreslär att godkänna grunderna för den ändrade indelning avförsvarsmaktens personal somjag har förordat, delsbereder tillfälle atl ta del av vad jag i det föregående har anförtom behovet av allmänmUitär utbildning samt om rekrytering och utbildning avvärnpliktiga läkare, fast anställd ingenjörspersonal m.fl. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar atl genomproposition förelägga vad föredraganden har anfört för de ålgärderoch de ändamål som föredraganden har hemställt om. Utredningsdirektiven m. m. (kap. 1) Försvarsmaktens personal indelas f. n. i militär, civilmilitäroch civil personal. Dessa kategorier finns i såväl krigs- somfredsorganisationen och såväl under krig och beredskapstillstånd som i fred. Direktiven anger alt utredaren skall pröva tre skildaalternativ för kalegorislruktur för försvarsmaktens personal. Två av dessainnebär en struktur med endast två kategorier - militär och civil personal. Dencivilmilitära kategorin måste härvid avvecklas. Ett alternativ innebär att den civUmilitärakategorin skulle komma att behållas men med ev. reducerat antal personalgrupperinom kategorin. Ett viktigt åläggande för utredaren är att klarlägga defolkrättsliga synpunkterna i fråga om tillhörighet till personalkategori. Utredaren har också att studera frågor om rekrytering ochutbildning för dels försvarets civilmilitära högskoleingenjörer, delsvärnpliktig s. k. medicinalpersonal' (utom veterinärer). För högskoleingenjörerna skall särskilt studerasmöjligheterna till rekrytering genom vidareutbildning av officerare i teknisktjänst. För värnpliktig "medicinal"-personal skallutredas möjlighelerna att införa motsvarande utbildningssystem som redan gällerför värnplikfiga veterinärer, dvs. inom ramen för repetitionsövningsskyldighetenvidareutbildning av värnplikfiga som har grundutbildals i annan ordning. Utredaren har slutligen också att i förekommande fallöverväga behovet av ändringar av nuvarande personalkårer och kårlillhörighetför berörda F>ersonalgrupper. Ianslutning till direktiven orienterar utredningen i kapitlet om utredningsarbetetsuppläggning och inriktning. Beskrivningarav utgångsläget m, m. (kap. 2-6) Utredningen lämnar i kapitel 2 en översikt överförsvarsmaktens personal i såväl krigs- som fredsorganisationen med tyngdpunktpå gällande indelning i kategorierna militär, civilmilitär och civil. CMUkonstaterar att personalindelningen i krigsorganisationen huvudsakligengrundas på behovel av befälsföring m. m. i denna organisation. De trepersonalkategorierna kan därför karakteriseras som "befälsrätlskategorier",en beteckning som CMU ' Begreppet medicinalpersonal har sedermera ersatts med begreppet"hälso- och sjukvårdspersonal" (prop. 1978/ 79:220, SoU 1979/80:16, rskr1979/80:130). 1982/83:143 26 använder i sin fortsatta redovisning och i sinaöverväganden och förslag. Personalkategoriernas sammansättning (rekrytering) och gmndernaför att ta personalen i anspråk i krigsorganisationen redovisas Uksom krigsbe-fatlningarnasprincipiella fördelning på kompetensnivåer och - för civilmilitär och civilpersonal - även verksamhetsområden. I kapitel 3 lämnas uppgifter om indelningeni personalkategorier i vissa andra länder. Som underlag främst för utredningens överväganden omrekrytering och utbildning av de f. n. civilmilitära högskoleingenjörernaredovisar CMU i kapitel 4 huvuddragen av den nya befälsordningen och meradetaljerat hur yrkesofficerare i teknisk tjänst inom samtliga försvarsgrenarrekryteras Och utbildas. I kapitel 5 beskrivs gällande tjänsteställningssystem ochbestämmelser om befälsrätt m. m. samt de förslag till förändringar avbefälsrättsbestämmelserna som förts fram av resp.överbefälhavaren. Vidare redovisas innebörden av begreppet krigsman samlutredningens egna allmänna synpunkter i fråga om befälsräll och befälsskyldighet.Bestämmelsema härom bör enligl CMU vara entydiga, naturliga och logiska samtför den enskilde i krigsorganiserat förband vara desamma i fredstid, under beredskapstillslåndoch i krig. Målsättningen för totalförsvaret (kap. 6) understrykersärskilt betydelsen av stor uthållighet. CMU finner att förbanden skall kunnadels lösa primärt avsedda uppgifter i försvaret, dels - då den organisationsbeslämmandematerielen förbmkats - kunna åtminstone genomföra försvarsstrid, dels slutligenkunna övergå till fria kriget. Utredningen framhåller vidare det modema krigetskaraktär av ytkrig som för vårt land innebär att alla militära förband måsteingå som delar i ytförsvaret. Utredningen drar av det redovisade följande slutsatserrörande minimikrav på den militära krigsorganisationens personal i den mån deninte genom stadganden i folkrätten åtnjuter särskilt skydd. All personal måste kunna skydda sigsjälv och ge kamrater första hjälp. All personal måste med vapen kunnaförsvara sig själv och delta i försvar av egen grupperings- och arbetsplats. D Allt befäl måste kunna leda sådant försvar. Folkrätten (kap. 7) CMU har efter samråd med folkrättskommittén (FRK) dragitföljande slutsatser av de folkrätlsliga reglerna, främst den tredje (Krigsfångekonventionen) och lilläggsprotokoUel till Genéve-konven-tionernarörande skydd för offren i internationella väpnade konflikter (Protokoll I). Definitionerna i Protokoll I ger bl. a. vid handen att detinle är möjligt att använda kategoribegreppet civil för någon del av personaleninom den militära krigsorganisafionen. Denna preciseras av CMU som den organisationsom finns upptagen i "Personallabeller behov (P-iabeller behov)". Allpersonal som ingår i denna (de väpnade styrkorna) måste benämnas militär. De ärvidare alla, med undantag för sjukvårds- och själavårdspersonal, enligt 1982/83:143 27 folkrättens regler kombattanter, dvs. personer som harrätt att med vapen delta i strid. CMU konstaterar atl folkrätten ger kombattanterna rätt attbära vapen och bruka våld mot motståndaren. Kombattant har dock inte skyldighetalt vara beväpnad och vapenulbildad eller att bruka våld mot motståndaren. Menvare sig kombattant är beväpnad eller obeväpnad skall han/hon ha kunskap omvissa folkrättsliga regler. Vidare konstateras att folkrätten ger sjukvårds- ochsjälavårdspersonalen rätt att bära och utnyttja vapen lill självförsvar samttill försvar av sjuka och sårade som är i deras vård, delta trots att såvälsjukvårds- och själavårdspersonalen som de som är i deras vård har särskiltskydd mot våldshandlingar. CMU finner det vara naturligt att kombattanterna - dvs. depersoner som folkrättsligt är tillåtna mål för motståndarens våldshandlingar -bör vara beväpnade och utbildade för åtminstone självförsvar. Eftersom folkrättenger sjukvårds- och själavårdspersonal rätt atl bära och bruka vapen bör enligt CMUäven denna personal ges eller i vissa fall erbjudas förutsättningar härför. Civila personer som åtföljer de väpnade styrkorna intar enmeUanslällning mellan personalen i dessa och civilbefolkningen, soni defolkrättsligt ulgör del av. CMU redovisar närmare innebörden av begreppet"åtföljande" samt föreslår att personal som behriyndigas åtfölja vårastridskrafter inte får bära eller bruka vapen. Principöverväganden rörande personalkategorier (kap. 8) CMU slår inledningsvis fast att under krig måste allpersonal som ingår i vår militära krigsorganisation (de väpnade styrkorna)benämnas militär. Som "arbetsnamn" för de nuvarande kategoriernaanvänder CMU övergångsvis M 1, M 2 och M 3 i stället för - i nu nämnd ordning -militär, civilmilitär och civil personal. Något tvång att också i fredsorganisationén ändrakategoribegreppen föreligger inte. CMU anser dock alt man av praktiska skäl börha samma kategoribegrepp i såväl krigs- som fredsorganisationén. Att i sambandhärmed allmänt inordna försvarets civila tjänstemän under beteckningen militärpersonal eller "arbetsnamnet" M 3 i fredsorganisationen är däremot inleaktuellt. CMU konstaterar att indelningen av en stats miUtärapersonal i kategorier med utgångspunkt i skilda gruppers olika befälskompetensoch allmänmilitära förmåga är en internt nationell fråga. Utredningen begränsar sina överväganden rörande kategorislrukturentill att avse förhållandena under ett krigs inledningsskede, dvs. den fas undervilken vår krigsorganisation skall kunna verka med största möjliga krafl. CMUkonstaterar härvid atl den miUtära krigsorganisationen även måste tai anspråk civila tjänstemän inom och utom försvarsmakten samt friviUig kvinnligpersonal. Detta är grupper på vilkas medlemmar generellt inte kan ställas sammakrav på militär förmåga som hos dagens militära eller 1982/83:143 28 Kategorislrukturen bör, framhåller CMU, vara utformad attsvara dels mot gällande folkrätt, dels mol målsättningen för det militära försvareloch den organisation som skapats för detta. CMU utvecklar dessa krav närmareenligt följande. All personal som ingår i vår militära krigsorganisationmåste benämnas militär. All personal bör ha förmåga till självskydd. Allkombattant-personal bör ha förmåga till självförsvar med eldhandvapen ochförmåga att della i försvar av egen verksamhet/arbetsplats/uppehållsplals ellermotsvarande. All särskilt konvenlionsskyddad sjukvårds- och själavårdspersonalbör som regel ha förmåga till självförsvar med eldhandvapen och förmåga attförsvara personal som är under dess vård eller, i särskilda fall', erbjudas möjlighelalt uppnå denna. All befälspersonal måste kunna verka som befäl enligtfolkrättens regler. All befälspersonal bland kombattanterna bör ha förmåga attleda underlydande vid försvar av egen verksamhet/arbetsplats/uppehållsplatseller motsvarande. Kategorislrukturen bör vidare < D präglas av största möjliga enkelhet och tydlighet P varaså uiformad alt den av alla berörda uppfattas som naturlig och logisk för den enskilde i krigsorganiseratförband vara densamma i fredstid, under beredskapstillstånd och då riket är ikrig. Utredningens överväganden leder fram till en principmodellför kategori-strukturen med två personalkategorier-M 1 ochM 3-ikrigsorganisationen. Båda personalkategorierna betecknas som militär personaloch båda är "befälsrättskategorier". "Befälsrätlskalegorin" M 1 bör i princip ha denfullständiga befälsrätt som den nuvarande militära kategorin har. "Befälsrätlskalegorin" M 3 bör ha begränsadbefälsrätt som innebär atl befälsperson inom kategorin kan ta befäl över annanpersonal inom egel fack (yrkesfack, yrkesgren eller specialljänslgren) med tilldenna knuten eller begränsad allmänmUitär verksamhel, främst bevakning ochförsvar av egen arbetsplats. Befäl inom båda kategorierna föreslås få tjänstegrader. CMUräknar i principmodellen med följande preliminära fördelning i slorl avkrigsorganisationens personal på de två "befälsrätlskategorierna". D f. n. militär personal med undantag för sådanvärnpliktig sjukvårdsper-s n f. n. civilmilitär personal som i den nyabefälsordningen blir militär personal Ll de civilmilitärahögskoleingenjörerna. ' De särskilda fall som avses är dels frivillig A-och B-personali sjukvårdstjänst dels civil personal som ställer till försvarsmaktensförfogande. Prop.1982/83:143 29 n. militär värnpliktig sjukvårdspersonal som gått genom målinriktad grundutbildningför befattningar i renodlad hälso- och sjukvårdstjänst D f. n. civilmilitär personal i hälso- och sjukvårdstjänst o f. n. civilmilitär meteorologpersonal a f. n. civilmilitär personalvårdspersonal Dhuvuddelen av den f. n. civilmilitära värnpUktiga personalen i teknisk tjänst f. n. civilmilitär frivillig A-personal samt D huvuddelen av f. n. civil personal. Efterredovisning av indelningen i kategorier och rekryteringen av dessa i principmodellenöverväger CMU de nya kategoriernas benämning. Utredningen förordar ochanvänder fortsättningsvis benämningarna förkategorin M 1 militär allmäntjänstpersonal (MA) och för kategorin M 3 militär facktjånstpersonal(MF). Principmodellen- militär personal med kategorierna militär allmäntjänstpersonal (MA) ochmilitär facktjänstpersonal (MF) - bör vara giltig för såväl krigs- somfredsorganisationen och vad gäller krigsorganisationen i såväl krig som fred.Undantag från detta bör göras endast för en bestämd gmpp, försvarsmaktenscivila tjänstemän. Dessa bör vid tjänstgöring inom fredsor-ganisafionen intebetecknas som mUitär personal. De bör därvid inte heller bU underkastade de förkrigsmän gällande reglema och påföljderna i straffrättsligt hänseende utan ifredsorganisationen inta samma ställning som övriga civila tjänstemän i statligtjänst. CMU anser att det däremot ter sig rimligt och lämpligt att de, då deinom fredsorganisationen som elever deltar i utbildning avseende krigsorganisationen,bör vara militär personal. Ävenalla övriga civilmiUtära och civila gmpper som ingår i fredsorganisationénbör, då de är under utbildning för krigsorganisationen, vara militär personal.Detta bör gälla under tid då de som elever deltar i utbildningsverksamhetanordnad,av militär myndighet för krigsorganisafionens behov. CMUföreslår också vissa ändringar av befälsrättsföreskrifterna i tjänstereglementetför försvarsmakten samt - för att åstadkomma ökad tydlighet -atl begreppet krigsmanframdeles i straff- och disciplinrättsUga sammanhang ersätts av begreppetmilitär personal. Principöverväganden rörande organisation och utbildning(kap. 9) Deminimikrav (enligt kap. 8) som bör ställas på all personal inom den militärakrigsorganisationen gäller förmåga till självskydd och självförsvar, förmågaatt della i försvar och i förekommande fall befälsförmåga. Vid en jämförelsemellan den fakliska förmågan hos personal som f: n. ingår i krigsorganisationoch de angivna kraven finner CMU ätt flertalet av den frivilliga A- och B-personalensamt åtskilliga av den civila personalen 4 1982183. 1982/83:143 30 intefyller dessa krav på mUitärt kunnande. Attall personal i krigsorganisationen har erforderlig kompetens synes kunna säkerstäUasantingen genom organisatoriska förändringar eller genom att aktueU personal geserforderlig utbildning i fredstid. Även en kombinafion av sådana åtgärder ärtänkbar. CMUanger följande organisatoriska åtgärder som tänkbara D nedskäming av denmilitära krigsorganisationen med det anlal personer som saknarsjälvförsvarsförmåga e. d. utbyte av dem som saknarsjälvförsvarsförmåga m. m. mot värnpliktiga som ingår i personalreserven eller "avsöndring" av demsom saknar självförsvarsförmåga m. m. från den militära krigsorganisationenvarvid de med bibehållna fackuppgifter betecknas som åtföljande de väpnadestyrkoma. Utredningenfinner att de två förstnämnda åtgärderna inte kan förordas. Om den sistnämndaåtgärden, "avsöndring", skall kunna vidtas bör vissa fömtsättningarvara för handen. a. bör - från folkrättslig synpunkt -aktuell personalsuppgifter vid eller inom ett militärt förband vara av tillfällig och inte avstadigvarande art. CMU finner emellertid att med få undantag alla uppgifterinom krigsorganisationen måste anses ha stadigvarande karaktär. "Avsöndring" torde därför komma att strida mot folkrättens mening ochbör inte tillgripas. CMUanser dock att de f. n. civila fältartisterna skulle kunna avsöndras ochbetecknas som civila som åtföljer stridskraftema samt föreslår att det uppdrasåt överbefälhavaren att pröva det lämphga häri. Detskulle vidare vara av värde att ÖB övervägde dét lämpliga i att ur den P-tabellsattamilitära krigsorganisationen ta bort vissa centrala ämbetsverk eller delardärav och vissa verkstadsenheter. Sädana enheter och deras personal bordehärvid få civil ställning ulan sammankoppling med ålföljande-begreppet. Attall aktuell personal kan ges (åläggas) erforderlig utbildning i fredstid fömtsätter,enligt utredningen, att den också har skyldighet att ingå i krigsorganisationen.CMU granskar därför under rubriken vägar de rättsliga förutsättningamaför att inom försvarsmaktens krigsorganisation i såväl krig som fred dels ta ianspräk aktuella personalgmpper, dels kunna ålägga dem utbildning och övning.Här aktuell personal är D försvarsmaktens civila tjänstemän samt a f.n. dvil personal som tillförs försvarsmakten från civila myndigheter och organ. Eftersomkrigsfrivillig civil personal i vissa fall kan sakna vapenutbildning ochsjälvförsvarsförmåga granskas även denna gmpp. Utredningenkonstaterar att det redan nu i flertalet fall föreligger tillräcklig gmnd föratt dels ta aktuell personal i anspråk i krigsorganisationen, dels åläggapersonalen att bära och bruka vapen, dels slutligen också ålägga personalen denutbildning och övning som behövs för att den skall kunna lösa sinakrigsuppgifter. Vad gäller personal som ställs till förfogande av civilamyndigheter och organ synes dock gmnden - utom vad beträffar 1982/83:143 31 ianspråktagandeav sjukvårdspersonal - vara osäker. åtgärderför att bl. a. säkersläUa atl all berörd personal kan ges erforderlig utbildningoch övning för sina krigsuppgifter. aOrientering om ovillkorlig skyldighet alt ingå i den militära krigsorganisationenskall ges nu anställda och de som anställs som civila tjänstemän vidförsvarsmakten resp. som civU flygtrafikledningspersonal vid luftfartsverket. aOrientering om den enskilde kombattantens skyldighet att gå genom utbildning ibruk av eldhandvapen, försvar av arbetsplats osv. bör ges all nu avtalsbundenA- och B-personal samt aUa icke vapenutbildade som är i tjänst som civilatjänstemän inom försvarsmakten eller som flygtrafikledningspersonal inomluftfartsverket. aMotsvarande orientering bör vid antagningstillfället ges all personal som framdelesavtalsbinds resp. anställs för uppgifter enUgt föregående punkt. QBestämmelser bör tillkomma om skyldighet för luftfartsverkets flygtrafikledningspersonalatt i erforderlig omfattning gå genom dels viss vapenulbildning, dels repetifionsutbUdning.Motsvarande bestämmelser bör även tillkomma för krigsfrivillig personal. QBestämmelser bör tillkomma om utbildningspUkt i fredstid för den civUa hälso-och sjukvårdspersonal som ställs till förfogande för den militärakrigsorganisationen. Föreskriftema bör möjUggöra självskyddsutbildning, vidbehov befälsutbildning och repefifionsutbildning. Utbildning med eldhandvapentill självförsvarsförmåga fömtsätts vara friviUig för denna konventionsskyddadepersonal Uksom för motsvarande A- och B-personal i sjukvårdstjänst. CMUanger närmare den aUmänmilitära utbildning som kan vara aktuell alt ge skilda gmpperav personal vilka inte till alla delar uppfyller de krav som utredningen funnitbör ställas på personalen inom den militära krigsorganisafionen. Efterjämförelse med den nu försöksvis bedrivna driftvärnsutbild-ningen för kvinnorföreslår CMU att erforderlig grundutbildning som minimum skall omfatta Dför icke vapenutbildad menig, kombattant eller , under enförsöksperiod dock 80 fimmar eller för menig, konvenlionsskyddadpersonal eUer för befälspersonal, kombattant40 timmar eller fömtsatt alt den enskilde redan har förmåga tillsjälvskydd och självförsvar samt D för konventionsskyddat befäl högst . Skyldighetatt fuUgöra repetitionsutbildning om för menig och högst 16dagar för befäl per fyraårsperiod föreslås tillkomma för dels personal som stäUstill försvarsmaktens förfogande, dels krigsfrivillig personal. Försvarsmaktenscivila tjänstemän föreslås få motsvarande repetition genom att tjänstgöra iegna krigsbefattningar eller i form av kortare övningar. 1982/83:143 32 Detaljöverväganden i kategorifrågorna (kap. 10-14, p. En mera detaljerad redovisning för vissa personalgruppersnuvarande förhållanden lämnas enUgl följande