prop · G603100 · 1982-12-31 00:00:00 — betonas i att importstödet skall förbli en flexibel typ av bistånd. Enligt SIDA skallimportstödets innehåll anges i samarbetsavtalen och skall omfatta en eller flera av följandekomponenter: - finansieringav varuimport och därtiU knutna tjänster, - konsulttjänster, somej är knutna till varuleveranser, - hjälpmed Uvsmedelsförsörjningen, företrädesvis insatsvaror för att öka landets egen jordbruksproduktion, - budget-och bytesbalansstöd. Denna form skall dock utnyttjas restriktivt och endast ommottagarlandet har extrema bytesbalansproblem. - kreditsubventionervid u-krediter. I enlighet med deiiya riktlinjerna regleras i avtalen frän och med /83importstödels sammansättning i en ärlig upphandlingsplan. I denna skall angesför vilka ändamål importstödet skall användas, vem som upphandlar, eventuellakonsultstudier som skall föregå upphandlingen etc. Vid SIDAs beredning avimportstöd skall mottagarlandets kapacitet noga beaktas vad gäller upphandling,lagring, service och underhåll. Genom dessa regleranser SIDA atl risken minskal för alt , ulan grundlig prövning, skallengageras i större projekt eller all importstödet används för importav en sä komplicerad utrusining alt den ej kan handhas av mottagarlandet. Iländer där risken för felanvändning är stor fär importstödel enbartutnyttjas för rävaror, reservdelar, byggnadsmaterial, och enklare utrustning. Prop.1982/83:100 Bilaga 5 37 den av olika typer av folkliga organisationer i syfte attmobilisera breda befolkningsgrupper i utvecklingsanslrängningarna. Enligt min mening kansvenskafolkrörelser och enskilda organisafioner här spela en viktig roll. En ökad satsning pålandsbygdsutveckling kräver, som SIDA understryker, en mera aktiv svensk medverkan iprojekten. Mot bakgrund av den brist på svensk expertis som SIDA redovisat bör SIDAmålmedvetet satsa på atl bredda och fördjupa det svenska kunnandet - säväl inom SIDA som hos svenskamyndigheter, institufioner och företag. De insatser som genomförs med medelfrän anslagsposten Särskilda program bör i första hand ha detta syfte. I dialogen medprogramländerna kan inte heller underlåta att beröra de politiska ochinstitutionella förutsättningarna för livsmedelsproduktion ochlandsbygdsutveckling, som t ex prispolitiken på jordbruksprodukter, valet avteknologi, fördelningen av stödåtgärder mellan stora och små bmkningsenhetereller effektiviteten hos de organ som distribuerar insatsvaror ochköper upp spannmål från bönderna. kan naturligtvis inle göraanspräk pä att få diktera dessa avgöranden, som ofta är inrikespolitisktkänsliga i de länder som vi samarbetar med. Men vi bör redan på ett tidigtstadium klargöra, att samarbetet kan komma atl hämmas eller rent av avbrytas,om statsmakterna i mottagarlandet inte för en politik som skaparfömtsättningar för alt de planerade verksamheterna skall lyckas. Det svenska biståndet lämnas antingen somprojekt- eller sektorsstöd, skändamålsbestämt bistånd, eller i form av importstöd. I det senare fallet är medlen inte avsedda för nägot specifiktprojekt eller program utan disponerasrelativt fritt av mottagarlandet för import av varor och tjänster, som är väsentliga för landetsutvecklingsansträngningar. Importstödel lar ianspråk av det landprogrammerade biståndet. Av de 19 programländerna under1981/82 fick alla utom fyra (, , och ) importstöd. För sju av de 19länderna uppgår importstödel till mer änhälften av landramen: , , , , ,och Sri Länka. Av landramen för och går mer än enfjärdedel till importstöd. Pä grund av dessa båda länders svårigheter attutnyttja mera projektstöd kommer andelenimportstöd troligen att förbli hög intill dess att de akuta svårigheternaövervunnits. TiU en början gavs importstöd framför allt till tväkategorier av länder: - länderdär brist på utländsk valuta ansågs vara ett allvarligt utveck-Ungshinder (, , SriLänka), - nyaprogramländer, främst de forna portugisiska kolonierna, där försörjningslägetvid självständigheten var svårt och där bristen på administraliv kapacitetgjorde del svårt att identifiera långsiktiga utvecklingsprojekt. 1982/83:100 Bilaga 5 36 Landprogrammering är dock en mycketkrävande teknik. Den kräver goda kunskaperom mottagarländerna, t ex en realistisk bedömning av landets organisatoriskaoch administrativa kapacitet att ta emot bistånd. Landprogrammerat bistånd kräver också en aktiv ochkompetent svensk medverkan i samarbetets samtliga faser. Jag anser att enstörre del av SIDAs kapacitet bör ägnas åt landprogrammen och samarbetetmed programländerna. Statsmakterna bör visa stor återhållsamhet i atl ålägga SIDAarbetsuppgifter utanför landprogrammen. Jag kommer därför i det följande ocksä att föreslå vissaförändringar och nedskärningar av det icke landprogrammerade biståndet. Av jordens enmiljard fattigaste människor - dem som definierar somabsolut fatfiga - lever pä landsbygden och är sysselsatta i jordbruk eller därtill knutnanäringar. Mot den bakgrunden anser jag detsjälvklart att en växande andel av såväl detbilaterala som det multilaterala biståndet bör inriktas pä landsbygdsutveckling. Fömtom jordbruksinsatser rymmerbegreppet landsbygdsutveckling ocksäen rad andra områden av stor betydelse för landsbygdsbefolkningenslevnadsvillkor: jordbmksrädgivning, krediter, miljö-och markvård, hälsovård, utbildning, vägar ochtransporter, energiproduktion, småindustri osv. I sinanslagsframställning redovisar SIDA en rad problem, som är förknippade med satsningenpä landsbygdsutveckling, bla dessa: - Mottagarländernahar i regel otillräcklig teknisk och administraliv förmåga atl effektivt utnyttja såvällandets egna resurser som tillskott genom bistånd. Framför allt saknas vägar,transportsystem, energi och annan infrastruktur. En utbyggnad på dessa områdenär en förutsättning för långsiktig landsbygdsutveckling, betonar SIDA. - Kvinnornasroll i utvecklingsprocessen måste uppmärksammas mera. Många insatser inomjordbruket har försummat att ta hänsyn till kvinnornas roU somjordbruksproducenter, främst i stora delar av , där det i första hand är kvinnorna som brukarjorden. ~ Tillgången pä svensk expertis ärotillräcklig. Det är av stor vikl, betonar SIDA, att den svenska resursbasen pådetta område förbättras. Jag anser att delövergripande målet för del svenska slödel till landsbygdsutveckling bör varaatt skapa sysselsättning och höja produktiviteten, främst hos småbrukarna. Ingenvaraktig förbättring av de fattigare gruppernas levnadsvillkor är dock möjlig utan deras egenmedverkan i projektensplanering, utformning och genomförande. SIDAs erfarenheter t ex i , visar också att möjligheterna altvinna småbrukarnas medverkan i program för miljö- och markvård är särskiltstora om dessa program höjer produktiviteten hos de små ochmedelstora brukningsenhe-lerna.Sverige bör därför på olika sätt stödja tillkomsten och uppbyggna- Prop.1982/83:100 Bilaga 5 35 genom biståndssatsningar på vägar och broar. Oljeberoendethar kunnat nedbringas genom en ökad inhemsk energiproduktion. På många av dessa områden har svensktkunnande effekfivt utnyttjats till ömsesidig nytta. 1980-taletsekonomiska problem i ställer en rad nya krav, både pä mottagar- ochgivarländerna. Många av programländer har tvingats fill - eller kommer alltvingas till - drastiska och smärtsamma nedskärningari sina utvecklingsplaner. För ochandra givarländer innebär krisen i mottagarländerna att frågan omprioriteringar i biståndet måste ställas med ökad skärpa. Givarna måste varaberedda att med mera lyhördhet och flexibilitet skräddarsy biståndet eftervaije lands behov. Erfarenheterna visar också atl måste vara berettalt föra en mera aktiv dialog med mottagarländerna om insatsernas inriktning och utformning. Tonvikten ibiståndet bör läggas vid att höja effektiviteten inomde direkt produktiva sektorerna i programländerna. En ökad andel av biståndet bör gå filljordbruk och landsbygdsutveckling. Inomindustrin bör insatserna i första hand syfta till att höja effektiviteten i befintliga industrier och anläggningar. Detta kaninte ske enbart genom leveranser av reservdelar och insalsvaror ulankräver ocksä åtgärder för underhåll,personalutbildning, konsultinsatser, förbättrad företagsledning etc. Jag anser att ett utökat svensktpersonalbistånd - både för atl genomföra biståndsprojekt och för attbistå mottagarlandels förvaltning - bör kunna spela en viktig roll i dettasammanhang. Detlandprogrammerade biståndet är, enligt min mening, den typ av utvecklingssamarbetesom bäsl och effektivast kan uppfylla 80-talets krav på flexibilitet ochfördjupat engagemang. I det budgetförslag, somjag i det följande kommer attframlägga, ges också en ökad tonvikt åt det direkta utvecklingssamarbetet medprogramländerna. har sedanlänge valt landprogrammering som arbetsmetod för samarbetet medprogramländerna. Utgångspunkten för landprogrammeringen är den medelsram somriksdagen godkänt för mottagarlandet. Genom landprogrammeringen tillförsäkras mottagarlandetmöjlighet att styra utnyltjandel av biståndet som detta, i samarbetemellan parterna, kan anpassas efter mottagarlandets utvecklingspolitik ochadministrafiva kapacitet och efter resurser och intresse att aktivtmedverka i biståndetsgenomförande. Erfarenhetema avlandprogrammeringen är, på del hela laget, goda. Landprogrammeringen bygger pä enhelhetssyn på utvecklingen i mottagarländerna och är en central del i en solidariskbiståndspolifik. Den ger ocksä möjlighet till långsiklighet och stabilitet ibiståndet och är en fömtsättningför att på ett effektivt sätt utnyttja SIDAs kapacitet och den svenskaresursbasen. Prop.1982/83:100 Bilaga 5 34 ulvecklingsfondema har visserligen nya resurseröverenskommits, men på en lägre nivå än önskvärt. Man har endast kunnat enas omatt låta verksamhetenfortgå pä oförändrad nivå . BISTÅNDETS OMFATTNING, INRIKTNING OCH GENOMFÖRANDE Det är uppenbart all1960-lalets högt ställda förväntningar om snabba framsteg i kampen motvärldsfattigdomen inte uppfyllts, trots ell växande biståndsflöde från de rika länderna. Tjugo årserfarenheter av utvecklingssamarbete med visar med all önskvärd tydlighetatl allt biståndssamarbete måste varalångsiktigt. Det finns inga genvägar fill utveckling. Bistånd är inte -och kan inte vara - mera än elt komplement tiUu-ländernas egna utvecklingsansträngningar. Vid bedömningen avbiståndet och dess resullal måste man också komma ihåg att bistånd i störreskala är en ny företeelse. Många av våra mottagarländer har varit självständiga i mindre än tio äroch de har inlett sina utvecklingsansträngningar mitt i den djupaste ekonomiska kris som världsekonomin upplevt . För många länder är den ekonomiska krisen nu så djup atlden ekonomiska överlevnaden slär på spel. De har hamnat i en ond cirkel, därbrist päutländsk valuta tvingar fram en nedskärning av importen, sänker industrinskapacitetsutnyttjande och därmed minskar tillgången pä konsumtionsvaror. Detbetyder i sin tur att det blir mindre intressant för bönderna att försöka ökainkomsten av sin jordbruksproduktion, eftersom det finns alltför få varoratt köpa. Kormpfion, smuggling och laglöshet tilltar. Växande svartamarknader för livsmedel och andra nödvändighetsvaror uppstår med priser,som är alldeles för höga för de fattigaste befolkningsgmp-perna. Denna negativautveckling präglar flera av de svenska programländerna, vilket hänger samman med att värt biståndinriktats på de fattigare och mest utsatta staterna. Dessa ländershandlingsmarginaler är små, och misslag iplanering och förvaltning fär allvarliga konsekvenser för försörjningen. De bakslag som inträffar bör ses mot dennabakgrund och bör inte läggas tiU gmnd för alt allmänt döma ut deutvecklingsstrategier som hitfills tiUämpats. Trots alla problemhar bistånd i mer än två decennier bidragit till att skapavaraktiga förbättringar i miljoner fattiga människors levnadsvillkor, texgenom förbättrad sjukvård, undervisning och fillgång till renl vatten. Mångaflaskhalsar i infrastruktur har kunnat avhjälpas Prop.1982/83:100 Bilaga 5 33 beträffande handel, utveckling, finansiella och monetärafrågor, råvaror inklusive livsmedel samt energi. linje under de långdragnaförberedelsernahar varit att den globala ronden bör inledas, men också att i väntandärpå få igång konkreta förhandlingar i ordinarie internationeUa foraom brådskande och angelägna ämnen som livsmedels-och energiförsörjning,resursöverföringar till och handel. Förhandlingsrondensöde är fortfarande oklart. Resultatlösa konsultationer har pågått oavbrutet och kommer attfortsätta . gällerde existerande institufionernas (IMFs, ,GATTs mfl) roll i förhandlingarna och vilka nya förhandlingsorgan somskall skapas, tex för energifrågor. Det ministermötesom ägde rum inom har beskrivits bäde som en begränsadframgång och som ett misslyckande. Skillnadeni bedömningen beror i stor utsträckning på de förväntningar som de dellagande länderna hade. I ministermötelsslutdokument åtar sig deltagarna atl söka stärka frihandeln, men fleradelegationer, bla EG, gjordelolkningsultalanden som innebär att åtagandet kan uppfattas som mindrekategoriskt. Vad gäller handeln mellan i-länder och fattades inget beslut om en kommandeförhandlingsmnda, vilket länge diskuterades, men slutdokumentet anvisardock en procedur som kan leda till alt sädana förhandlingar upptas. FNs sjättekonferens om handel och utveckling (VI) i tordebli en viktig prövning av den politiska viljan till verkliga framsteg iförhandlingarna hos såväl i-länder som . Om den globala ronden inteinleds blir den enda större nord/syd-förhandUng-en under 1983.Läget inför beskrivs närmare i inledningen till littera E. Utrikeshandel ochexportfrämjande. Den ekonomiskakrisen har också satt lydliga spär i de multilaterala utvecklingsorganens finansiellasituation. Bidragen till FN-organisationernasbiståndsarbete har inle ökat i takt medvare sig behoven eller inflationens och valutakursernas utveckling. FNscentrala organ för tekniskt bistånd, UNDP, har tvingats anpassa sin programplanering till en betydligt lägrebidragsnivå än planerat. Resurskrisengör det också allt svårare för UNDP att spela den samordnande roll i FN-systemet som UNDP ålades i början av1970-lalet. ochdess särskilda organ för bistånd till de fattigaste länderna, , liksom deregionala utvecklingsbankerna och -fonderna, har under desenaste året haft allvarliga resursproblem. har intagit en mera återhållsaminställning vad gäller bidrag till multilaterala utvecklingsbanker. Eftersom inte fullgjort sinaåtaganden har det, först efter stora insatserav övriga givarländer, blivit möjligt för att fortsätta sin verksamhet omän pä reducerad nivä. För de afrikanska och asiatiska 3 1982183. Prop.1982/83:100 Bilaga 5 32 En rad givarländer som , , Finlandoch har dock utlovat betydande ökningar av sitt bistånd under denärmaste åren. måste, tiUsammans med andra länder, fortsättainsistera på att alla länder i väst och i öst gör förnyade ansträngningaratt nå det uppstäUda0,7%-mälet. Biståndets andel av de totala flödena från DAC-ländernatiU har sjunkit markant. Istället har andelen privata flöden (privatadirektinvesteringar, portföljinvesteringar och exportkrediter) ökat. I börjanav 1970-taletsvarade biståndet och det privata flödet för vardera av de totala flödena.Idag är de privata flödenas andel och biståndets . Det är i detta lägeav yttersta vikt att biståndet förbehålls de fatfigasle , som istor utsträckning saknar möjlighet att dra tiU sig privata flöden. Kriseni det internationella utvecklingssamarbetet Förhandlingarna mellan rika och fattiga länder nord/syd-dialogen Mol den bakgrundsom jag redovisat är del angeläget att dialogen mellan rika och fattiga länderintensifieras. Del ömsesidiga beroendet mellanländergmpperna gör att världsekonomins och underutvecklingens problemendast kan lösas genom samarbete. Den nord/syd-dialogsom skulle kunna lägga gmnden för ett sådant samarbete har under del senaste åretdessvärre varit en besvikelse. De förhoppningarsom i någon män väcktes genom det sk Cancun-mölel har inle infriats. Dialogen har i stället präglats av låstapositioner och vid enstakatillfällen öppen konfrontation mellan i-länder och . Detinternationella förhandlingsklimatet vad gäller nord/syd-frå-gor har inte på länge varit så däUgt som förnärvarande. Nägra av orsakerna till denna situation är uppenbara: dendjupa och långvariga internationella konjunkturnedgången, svårigheter inom denstoraoch splittrade u-landsgruppen atl nå enade förhandlingspositioner samt en ökande tendenshos de större västliga i-länderna att koncentrera sig pä de mest näraliggandeproblemen och söka lösningar i mer begränsade kretsar. Sakfrågorna i nord/syd-dialogen stod därför under 1982ofta tillbaka för ofmktbara diskussioner av taktisk natur om procedurproblemeller institutionella frägor. Delta gällde i hög grad de alltjämt pågående försökenatl enasom formerna för och innehållet i den tänkta sk globala förhandlingsronden inom FNsram. Bakom de formella och taktiska dispositionerna ligger naturligtvisäsiktsskiUnader i sakfrågor, ideologiska klyftor samt de störte i-ländernasobenägenhet att i dagens ekonomiska situation gå u-ländema till mötes. Den globala förhandlingsrondens syfte är att uppnåenighet om åtgärder 1982/83:100 Bilaga 5 31 Tabell 1: Biståndet1979-1981 från DAC-länderna, OPEC, och uttryckt somprocent av bruttonationalinkomsten (BNI) Totalt: OPEC-länderna och underdet har alltså det internationella biståndet under 1981väsenUigt minskal. Denna nedgång på kan dock fill en del förklaras dels avatt flera bidragsgivare beslutat att uppskjuta sina utbetalningar fill vissamultilaterala organisationer, dels av att värdet på de flesta givarländersvalutor sjönk gentemot den amerikanska dollarn, vilket negativt påverkade den idollar uttryckta DAC-statisfiken. Trots stora ekonomiskaoch statsfinansiella problem har DAC-länderna totalt ökatsina biståndsutbetalningar i reala termer med i genomsnitt 4,. Denna ökning kan dock päintet sätt dölja det faktum atl de högt ställda förväntningarna från 1960-taletoch inte kunnat infrias. Endast fyra av DACs 17medlemsländer, nämligen , , och , har nåttöver del av FN uppställda målet all avsätta 0,av respekfive lands BNI tillbistånd. (siffra på 0,i tabell I inkluderar överföringar fill defranska översjöiska provinserna. har dock tillkännagett sin avsiktatt uppnå 0,7%-målet utan atl räkna med överföringarna tiU dessaprovinser.) DAC-länderna som helhet har bara nått halvvägs till målet, dvs0,av dessa länders sammanlagda BNI. Den reala ökning om 4,5%per år , somjag redovisade, döljer dock väsentligaskillnader meUan enskilda DAC-länder. USAs bistånd sjönk med i realatermer och en fortsatt real nedgång förutses. Prop.1982/83:100 Bilaga 5 85 Värdet av fondensfinansiella åtaganden i de 16 beslutade projekten uppgår till 97,5mUjkr. Fondens gmndkapital är därmed i det närmaste intecknat och manberäknar att behöva la den statsgaranterade upplåningsrätlen ianspräk. Jag föreslår därför att regeringen nu hemställer om att riksdagenbemyndigar fuUmäktige i att pä SWEDFUNDs begäran ikläda staten garanti förlån som fonden, inom givna ramar, kan komma atl ta upp. För FN-stipendiateroch för utredningar m m beräknar jag respektive 2500000kr under /84. Totalt föreslår jagatt ett belopp om anvisas för övriga u-landspolitiska insatser mmunder /84.Av detta belopp utgör anslaget C 9. och ointecknadereservationsmedel 30000000kr. Jag hemställer att regeringen föreslår att 1. godkänna de av mig i det föregåendeangivna riktlinjerna för övrigau-landspolitiska insatser m m 2. godkännaden föreslagna medelsanvisningen för de enskilda anslagsposterna 3. tillÖvriga u-landspolitiska insatser mm för /84 anvisa ett reservationsanslag av 4. bemyndigafuUmäktige i riksgäldskonloret atl ikläda staten garanti för lån somSWEDFUND kan komma atl la upp inom en ram motsvarande högsl det vid varje fillfälleinbetalda beloppet iSWEDFUNDs gmndfond. Prop.1982/83:100 Bilaga 5 86 INFORMATION OMSVERIGE I UTLANDET 1981/82 Utgift Reservalion 2 757 427 1982/83 Anslag 1983/84 Förslag Beräknad ändring 1983/84 Handiäggande personal Övrig personal 52,5' 37,5 ' Varav 2 tjänster avser utsända vid svenska kulturhuseti . är en statligt finansieradstiftelse med uppgift att främja kultur-och erfarenhetsutbyte med andra länder och genom informationsverksamhet i ufiandet sprida kännedom omsvenskt samhälls- och kulturliv, samt svara för verksamheten vid Svenskakulturhuset i (Centre CulturelSuédois). Insfitutet får inom sitt verksamhetsområde mot ersättning utföra uppdrag och fillhandahällaprodukter och tjänster. Institutet leds av en styrelse beståendeav institutets direktör och tio ledamöter,som utses av regeringen. Bland ledamöterna ingår företrädare för utrikes- ochutbildningsdepartementen samt för kulturlivet, folkrörelserna, de fackliga organisationerna ochnäringslivet. För kontakt med samhällsinslilutipneroch andra organ, som har beröring med institutets verksamhet, finns rådgivandereferensgmpper som liUsätts av styrelsen. Den 1 juli 1982infördes stallig reglering av anställningsvillkoren för institutets personal. Svenska insfitutetbegär för /84 eU anslag pä . under anslaget III D 1. över anslaget III C 9. och . Det begärda anslaget under III D 1.skulle innebära en ökning med 3 287 000 kr.jämfört med innevarande budgetår. Ökningen avser dels prisomräkning med , dels förstärkningav stipendieverksamheten med . avseendeprisomräknal bidrag fill , vUket /83redovisades under IX:e huvudtiteln. Prop.1982/83:100 Bilaga 5 87 Prisomräkningen hargenomgående beräknats med utgångspunkt i en 10-procentig kostnadsökning. För rese- ochexpensbidrag liU svenskleklorer utomlands samt vissa kostnader hänförliga fillbl.a. svenska i har dock kostnadsökningen beräknats till 20procent samt för lokalhyra i till . Huvudförslaget hartillämpats för samtliga koslnadsslagmed undantag av lokalhyror. Förstärkningen av sfipendieverksamheten avser tillövervägande del ett ålerstäUande av antalet gäststipendier tUl den nivå somfaslstäUdes genom riksdagsbeslut (rskr 1971:185). Dämtöver ingår kostnaden för en utökning av antaletsvenska deltagare i den nordiska folkhögskolekursen i , vilken år1950 liUkom pä initiativ av ABF-organisationerna i och därSverige numera har färte deltagare än övriga nordiska länder. har senare begärt enuppräkning av anslaget med . föratt kompensera effekten av den svenska kronans nedskrivning. Institutethemställer således att anslaget III D I. för /84 uppräknas tUl . Jag beräknar ienlighet med huvudförslaget en sammanlagd ökning av anslaget för verksamhel med . för /84. För vissaanslagsposter har därvid en uppräkning med en bidragsschablon tiUämpats. I ökningeningår en viss uppräkning för valuta-kursutvecklingen. Vad gäller de anslagsom Svenska insfitutet disponerar under IX:e huvudtiteln hänvisar jag tiU vad chefenför kommer att anföra senare denna dag. Med anledning av attbidraget till Tessin-insfitutet fr.o.m. /84 överförs från IX:ehuvudtiteln tiU förevarandeanslag har motsvarande reduktion gjorts vad gäller anslaget IX H 4. Jag hemställer att regeringen föreslår att tiU för /84 anvisa ett reservationsanslag av . Prop.1982/83:100 Bilaga 5 Riksradios programverksamhet för utlandet 1981/82 Utgift 1982/83 Anslag 1983/84 Förslag 26 767 000 28 427 000 31792 000 1982/83 Anslag Beräknad ändring 1983/84 -1-4 100 000 of ' 1981/prisnivå. Ufiandsprogrammet(UTP) är den enhet inom som svarar för programverksamheten förutlandet. UTP skaU enligt avtalet mellan staten och producera och påannat sätt anskaffa och sända ljudradioprogram avsedda för mottagning i utlandet.UTP:s program skall främst ge i utlandet bosatta svenskar möjlighel all få information om och upprätthåUa kontaktmed hemlandet samt hos utländsk publiksprida kunskap om . Radions sändningar tiU ufiandet sker på sju olika språk och riktar sig lUl allavärldsdelar. begär för /84 ell anslag, exklusive priskompensation, av31 . för programverksamheten för utlandet. Därav avser 8 200 000 kr.ersättning lUl , inklusive andel av kapitalkostnader för den nya mellanvågssändaren i , benämnd MV (tidigare MV).