prop · G603113 · 1982-12-31 00:00:00 — Verkel böräven ha lill uppgift all initiera, samordna och finansiera olikautvecklingsprojekt som kan drivas ute i länen med stöd av ulvecklingsfondema.Den sammanfattande benämningen pä sädana åtgärder är"företagsutveckling". följande utvecklar jag närmare industriverkels framlida huvuduppgifterinom området företagsutveckling. Jag har valt atl dela in uppgiften i tvädelfunktioner; servicefunktionen respektive initierings- och samordningsfunktionen. Iservicefunktionen bör ingå rådgivning, utbildning, informafion ocherfarenhetsutbyte för atl stödja de regionala utvecklingsfonderna på i slortmotsvarande säll som sker . Jagvill erinra om all del delade huvudmannaskapet för fonderna mellan staten ochrespektive landsting eller i förekommande fall kommuner, innebär att centralservice fill fonderna utövas av säväl industriverket som landstingsförbundet.Enligl en överenskommelse rnellan verket och landstingsförbundet av central service gälla. - behovel av förtroendemannautbildning - polifiska krav om resurstilldelning - policyfrågor med hänsyn till fondernas funkfion somnäringspolitiska instrument Industriverkelsservice kan avse såväl effektivisering av fondernas interna verksamhet, inomt.ex. redovisning, dataregislrering, löneadminislralion, som utveckling avfondernas samarbete med företagen. En viktig uppgift år vidare atl skapaförutsättningar för fonderna att i högre grad än f. n. lära av varandraserfarenheter. Sådant erfarenhetsutbyte i mer systematiserad form förekommerredan, främst pä VD-nivån. För framtiden bör arbetet utvecklas och systematiserasäven för andra personalkategorier vid fonderna. Behovet av vidareutbildning förfondpersonalen bör särskill uppmärksammas. Vidarebör en central informationsfunktion gentemot fonderna byggas ut ochsystematiseras pä elt bättre sätt än vad som f. n. är fallet. Fonderna har försin del en vikfig informalionsförmedlande roll gentemot förelagen. Det kangälla t. ex. information om former för finansiering, beskattningsregler,regler för handel pä olika utlandsmarknader eller olika standardiserings-,patent-, provnings-, säkerhets- och miljövårdskrav. Prop.1982/83:113 127 Fondernabör i denna funkfion dels "dela med sig" av den information somkommer fram i fondernas samarbete med centrala och regionala myndigheter ochorganisalioner samt via tidskrifter, författningar, utredningsrapporter ochandra skriftliga källor, dels aktivt söka information för atl lösa specifikaproblem. Sädan information kan förmedlas vidare tUl förelagen i en rad olikaformer, t.ex. i fondernas förelagsuppsökande rådgivning eller i kurs- ochutbildningssammanhang, i samband med informationsmöten som fonderna arrangerarför företagen och genom de informationsblad som fonderna distribuerar lillförelagen. Delär också viktigt alt informationen används för alt utveckla kompetensen hosfondernas personal. Dennainformalionsförmedlande roll hos utvecklingsfonderna behöver slöd av ensystematiserad central service med riksövergripande information, t. ex. ombransch-, marknads- och leknikdala, industripoliliska utredningsresultat ochbeslul, initiativ och aktiviteter av cenirala myndigheter ochintresseorganisationer med näringslivsanknylning. Situationen i dagslägel äralt varje utvecklingsfond i för hög grad själv mäste la fram den centralaindustripoliliska information som den vid sidan av länsspecifika uppgifter villförmedla till förelagen. En samordning av delta arbete lill central nivå böreftersträvas. Närdel gäller nya lagar och förordningar vill jag erinra om atlSHIO-Familjeföretagen genom en överenskommelse med industriverkel/utveck-Ungsfondernasvarar för en omfattande information på detta område. Kunskaps-och informationsöverföring till fonderna bör också ske i form av kontinuerligutbildning och utveckling av fondernas ledning och personal. Del primäraansvaret härför åvilar självfallet fondernas styrelser och verkställandeledning. Etl särskill ansvar på central nivä för utbildningen avstyrelseledamöter har landstingsförbundet. Emellertid bör också industriverkethärvidlag kunna ge värdefulla bidrag utifrån den särskilda kompetens sommyndigheten förutsattes besitta i övergripande industripoliliska frägor. Mångafrågeställningar och kompetenskrav är gemensamma för utvecklingsfonderna ochdel är därför rationellt all genomföra viss utbildning cenlralt för fleraeller alla fonder . Förutvecklingsfondernas verksamhel gäller i första hand deras stadgar som baseratspä innehållet i konsortialavtal mellan huvudmännen. Enligl stadgarna skallfonderna bl.a. handha kredit- och uppföljningsverksamhel i enlighet med vad somsägs i författningarna. Härutöver finns avtal mellan fonder om gemensammautbildningsfunklioner. Detär angeläget alt industriverket bistår fondema med information och tolkningarom innehållet i sådana beslämmelser. Fondernas styrelser och ledning harnaturligtvis ansvaret inför huvudmännen för den verksamhet som bedrivs, men kanbehöva hjälp vid tolkningar av cenirala beslämmelser för alt fullgöra sinauppgifter korrekt. Insatser från induslriverkel i della avseende bör kunnafrämja enhetlighet i tillämpningen av för fondernas gemensamma författningaroch avtal. 1982/83:113 128 Enviktig central uppgift är all i samverkan med utvecklingsfonderna planera ochgenomföra rikstäckande industripoliliska insatser, t.ex. av karaktärennyetablerings- eller deklronikkampanj. En annan sädan uppgift är atl samordnacenirala och regionala statliga insatser saml all svara för motsvarandesamordning mellan utvecklingsfonderna. Inomramen för denna funktion bör industriverket förfoga över projektmedel för deolika insatser som här kan aktualiseras. En viktig uppgift blir alt prioriteraanvändningen av sädana medel. uppgifter ingär f. n. atl fördela de statliga medlen lillfonderna för administration och finansiellt stöd. Jag har övervägt en annanarbetsfördelning i syfte all renodla verkets roll som serviceorgan, vilkenskulle innebära all utvecklingsfonderna släller sina årliga resursanspråkdirekt lill industridepartementet. Regering och riksdag skulle därmed ta beslutom medelstilldelning på grundval av framställningar från varje fond i ställetför som på grundval av sammanställt och prioriterat underlag fråninduslriverkel. I denna modell skulle således regeringen också besluta om fördelningenmellan olika utvecklingsfonder inom ramen för de medel som anvisarlill fondernas verksamhel tolaU. Fördenna senare modell talar framför allt alt ansvariga politiker mer direktinformeras om fondernas verksamhet och resursanspråk saml ges möjlighel alt"utan omväg" besluta om den resursfördelning mellan fondema som kanvara närings- och regionalpoliliskt motiverad. Dennuvarande arbetsformen har dock praktiska fördelar varför den ävenfortsättningsvis bör tillämpas. Ett tungt vägande skäl i sammanhanget är atlinduslriverkel som skall svara för statens service till och "närkontakt"med utvecklingsfonderna ocksä kan förutsättas ha goda kunskaper alt värderaresursbehov och fördela resurserna mellan fonderna. Detkan dock övervägas om inte landstingssektorn i egenskap av medfi-nansiär avfondernas verksamhet ocksä bör ges möjlighel alt lämna synpunkter påindustriverkets anslagsframställning om resurser fill utvecklingsfonderna.Således kan del vara lämpligl atl regeringen genom etl enkelt remissförfarandelåter landstingsförbundet yttra sig över dessa anslagsframställningar innanförslag läggs till . Pä detta sätt kan erhållas en mer fullständigvärdering av fondernas verksamhel och resursanspråk liksom synpunkter påfördelningsprinciper. Inomfunktionen företagsutveckling bör rymmas även ulredningskapacilet medinriktning mot smäförelagsproblematiken i enlighet med vad jag anfört i avsnitt4.4.2 om älgärdsinriklad utredningsverksamhet. Härvid torde etl samarbete meddet i nyinrättade småföretagscentrum kunna ske. Iarbetsuppgifterna med företagsutveckling har jag inbegripit även industriverketsnuvarande uppgifter med rådgivning litt näringslivet i frågor rörandeenergihushåUning. Ansvaret för hithörande frägor har behandlats Prop.1982/83:113 129 1980/81:90 (bil. I s. 357) om rikfiinjer förenergipolifiken (NU 1980/ 81:60, rskr. 1980/81:381), där förslagen ominrättandet av statens energiverk lades fram. I propositionen föresläs allinduslriverkel även i fortsättningen bör ha ansvaret för frägor rörandeenergihushållning inom industrin. Vid riksdagsbehandlingen anfördes ingenerinran mot delta. En överföring till av dessa frågor har därefterdiskuterats i organisationskommittén (I 1981:04) för statens energiverk m.fl.organ inom energiområdet, som dock inle funnit skäl alt föreslå någon ändring iförhällande lill propositionen. Del finns enligl min mening inte skäl att ånyo överväga enöverföring till av rådgivningen tUl näringslivet rörandeenergihushållning. upprätthållande av industriverkels ansvar för dettaområde kräver dock alt verket har häremot svarande resurser och kompelens. Jagulgår frän att denna fråga prövas i den organisalionskommUlé som enligl minaförslag i del följande bör tillkallas (se avsnitt 4.8). Avslutningsvisvill jag i anslutning lill vad jag sagt om industriverkels förelagsutvecklandeinsatser peka pä alt likartad service men med speciell tonvikt på de produkt-och produktionstekniska utvecklingsfrågorna lämnas lill småförelag från STU.Liksom industriverket arbetar STU med överföring av kunskaper som ell mindreförelag självt kan ha svårt atl förvärva. En särskild enhet för olika typer avsmåföretagsinriklad förelagsservice arbetar med dessa uppgifter inom STU.Vissa av STUs projekten-heter arbetar också med en inriktning som på eltavgörande säll har betydelse för de små företagens utveckling. gällerframför allt projektenheten för tillverknings- och produkfionsleknik. Somjaghar framhållit i tidigare avsnitt är det angelägel alt industriverkets ochSTUs insatser på området samordnas pä ell bällre sätt. kan ske i olikaformer, varvid de mest långtgående samordningsåtgärder skulle vara en organisatoriskintegration. Jag ålerkommer lill detta i avsnitt 4.5. 4.4.6 Interna stöd- och servicefunktioner Vid sidan av de under avsnUlen 4.4.1-4.4.5 nämndaindustripoliliska funktionerna måste inom industriverket även finnas vissainterna slöd- och servicefunktioner. Hit hör t.ex. övergripande planering och samordning. Dennafunktion som är av slabskaraklär får stor betydelse i industriverkels nya rollmot bakgrund av all sakfrågorna spänner över ell förhållandevis brett - och ivissa avseenden konflikfiaddal - arbetsfält. Planerings- och samordningsarbetetbör syfta lUl all i ett mer långsiktigt perspektiv planera och ulvärderamyndighetens olika verksamhetsområden. Prioriteringar och samordning mellanverksamhetsområden ingår också i denna funktion. Jag anser all det ärrationellt alt funktionen förfogar över viss ulredningskapacilet för attutarbeta underiag för olika strategiska insatsområden. En annan viktig funktion är informationsfrågorna. DelgäUer informa-9 1982/83. Prop.1982/83:113 130 tion utåt säväl om enskilda projekt och insatser som ommyndighetens verksamhel och bedömningar i stort. Som ansvarigt seklororgan förindustripoliliska frågor och regionalpoliliskt slöd lill förelag ochregionalpolitiskt slöd fill förelag måste myndigheten kunna tillgodose högtställda krav på allsidig och lättillgänglig information inom ansvarsområdet. Ifunktionen bör också ingå ansvar för information till den egna personalen iolika frågor. Vidare bör del finnas en funktion för internafionellafrågor. Jag har tidigare pekat på betydelsen av atl ökad uppmärksamhet ägnasden internationella UlveckUngen i olika industriella avseenden. Det gällerinle bara inom utredningsomrädet som jag har behandlat i avsnitt 4.4.2. Delgäller också inlernafionell kontaktverksamhet, biträde i förhandlingar o.d. Desistnämnda uppgifterna har karaktären av intern stöd- och servicefunktion ochbehandlas därför i detta avsnitt. I organisationen måste slutligen finnas administrativafunktioner inom bl.a. ekonomi-, personal-, inlendenlur- och del juridiskaområdet. 4.4.7 Verksamhetsform och ledningsfunktion I de närmaste föregående avsnitten har redovisats deframlida funktionerna för industriverket. En viktig fråga är i vilkenverksamhetsform som dessa funktioner skall bedrivas. F.n. ulförs uppgifternainom ramen för myndighetsformen. Del är emellertid inle självklart alt dennaverksamhetsform bör väljas även fortsättningsvis. Elt krav som jag framhållit fidigare är all sekiororganetskall kunna arbeia flexibelt, problemorienlerat och relativt självständigt inomramen för etl givet regelsystem. Det bör inle belastas med betungandeadministrafiva beslämmelser. Det kan då ligga nära lill hands atl överväga enannan form än myndighetsformen, t.ex. en stiftelse. För- och nackdelar med allbedriva slallig verksamhet på det industripoliliska området i myndighels-formrespektive i annan associationsform, som stiftelse eller aktiebolag harredovisats i flera statliga utredningar . Jag kan här nämnaSTU-kommitlén', företagareföreningsutredningen och SIFU-kommillén'. Degenerella slutsatser som därvid dragils är alt stiftelseformen ger vissafördelar vad gäller flexibla arbetsformer men atl de reella skillnaderna inleär stora vad gäller möjligheten atl uppnå flexibilitet. Vid val av verksamhetsform bör stor hänsyn las lillbehovel av övergripande styrning och insyn frän statsmakternas sida som enligtmin mening måste finnas i fråga om del industripoliliska sektororgan som jagföreslär. behov fillgodoses bäsl genom en verksamhel i myndighetsform.Jag anser vidare atl den önskvärda flexibiliteten lill stora delar bör kunnauppnås även inom ramen för en myndighet. 'Dsl 1975:5. 'Ds I 1978: 38. Prop.1982/83:113 131 Jag förordar därför atl verksamheten vid industriverketäven fortsättningsvis bedrivs i myndighetsform. Vid utformningen av del merpreciserade regelsystemet för myndigheten bör slor hänsyn tas till dess behovall arbeia smidigt och flexibelt. I avsnitt 4.8 föreslår jag alt enorganisationskommitté tillkallas för att på grundval av mina principförslagoch ställningstaganden med anledning därav överväga detaljutformningen av dennya myndigheten. En uppgift för denna kommitté bör vara atl föreslå endetaljorganisalion där kraven på flexibilitet beaktas. Stora krav måste ställas på styrelse och ledning i enmyndighet med den avsedda cenirala ställningen inom industripolitiken. Jag villsärskill peka på nödvändigheten av professionellt,kunnande i näringslivsfrågor.Stora krav kommer generellt alt ställas pä verkels personal, särskillchefsljänsie-månnen. Det är därför viktigt alt verkel ges goda förulsällningaralt rekrytera och behälla personal med hög kompelens. Jag vill framhålla altredan i dagslägel förekommer relativt många kontraklsanställningar vid verkelp.g.a. konkurrenssituationen med den privata sektorn. Möjlighelerna lillkontraklsanställning och lill en friare lönesältning vid induslriverkel börenligl min mening emellertid förbättras. Vad gäller styrelsen är del viktigt alt förutomrepresentanter för näringslivets- och de fackliga organisationerna del ocksåfinns ledamöter som är verksamma inom förelags- och banksektorn. Del är ocksåviktigt att personer på högsta ledningsnivå i andra organ inom närings- ochsysselsättningspolitiken finns representerade. Del är även angelägel atl styrelsen eller ledningen förindustriverket är representerat i styrelserna för organ med närliggandeuppgifter, t.ex. STU, AMS, och Invesleringsbanken. Rent principiellt anser jag vidare all nägon annan änverkschefen bör vara ordförande i styrelsen. Detta skapar bättre möjlighetertill en mer fömlsältningslös debatt om de frågor som förs upp till styrelsen.För all åstadkomma en ökad samordning mellan industriverket och STU bör de bådamyndigheternaha gemensam styretseordföratide. Vid sidan av industriverkets styrelse bör också finnaspermanenia samrädsorgan. hör t.ex. organ motsvarande industriverkelsexpertråd för långsikliga prognoser. Till verksamheten bör vid behov även knytas andra expert-och referensgrupper för de skilda aktiviteterna. Det kan vara såväl merpermanenta grupper som ad hoc-belonade grupper. Del bör med vissa undantagankomma pä myndigheten själv all besluta om sädana gmpper. För altstyrelseledamöterna skall få möjlighel all nära följa de löpande frågorna hosmyndigheten bör de vara representerade även i någon av dessa grupper. ex. vara lämpligt alt ordförandena i sädana grupper rekryteras frånstyrelsen. Prop.1982/83:113 132 Med hänsyn lill behovel av självständighet ochflexibilitet saml av en problemorienterad verksamhel anser jag atlprogrambudgetering som planerings- och styrsystem bör tillämpas förmyndigheten-. Härigenom kan resurser för industripoUtiska ålgärder effektivtsamordnas i övergripande program. Verksamheten bör också sä längt som möjliglfinansieras genom flerärsanslag. Jag vill i sammanhanget framhålla de positivaerfarenheterna vid STU av programbudgel och flerårsramar. Jag föreslår i enlighet med funktionsbeskrivningar iavsnittet 4.4.1 -4.4.5 följande huvudprogram för verksamheten: Induslri- ochregionalpolitiskt finansiellt slöd Målet för programmet Utredningsverksamhet är att lä framUnderlag för strategiska och långsikliga industripoliliska bedömningar ochställningstaganden med hänsyn till industriell och teknisk utveckling inomlandei och internafionellt. Verksamheten syftar i första hand till alt genomriktlinjer frän regering och riksdag bedriva en löpande utredningsverksamhet.Det övriga utredningsarbetet som behövs i samband med myndighetens opera-livaverksamhet avses inle bli inordnat i della program. Medlen för verksamheten äregna utredningsinsatser och projeklinsalser med hjälp av konsulter och andra ulredningsorgan. Programmet Strukturanpassade åtgärder syftar lill atl medutgångspunkt i industristmkturen stimulera till effektivarekapacitetsutnyttjande och lönsammare produktionsinriktning bland företag inomviss bransch eller sektor. Medlen för verksamheten är utredningsverksamhet,konsultinsatser, utbildning, slöd lill marknadsföringsåtgärder,seminarieverksamhet saml samråd och förhandlingar. Programmet Industri- och regionalpolitiskt finansielltstöd syftar lill dels all med utgångspunkt i förelagens behov av riskkapitalstimulera till elt bibehållande eller en utbyggnad av bärkraftiga förelag, detsall med utgångspunkt i regionala förhållanden stimulera lill ny företagsamhetoch utveckling av befintlig induslri. Medlen för verksamheten är finansielltstöd genom IG-lån' och regionalpolitiskt slöd, produklsökning, systemet medinvesteringsfonder i förelag, viss utredningsverksamhet samt samråd ochförhandlingar. Programmet Företagsutveckling år inriktat i första handmol serviceinsalser för småförelagen, särskilt sådana som sker i samverkan medeller kanaliseras över de regionala utvecklingsfonderna. Målet är all främjautvecklingen av småförelagssektorn och att stödja en inlroduklion av nyaprodukter och förelag på markanden saml all främja en god energihushåll- ' Inkl. de integrerade strukturgaranfierna enligt förslagi avsnitt 4.4.4. Prop.1982/83:113 133 ning.Här ingår också all som slallig huvudman fördela medel lill och ge service ätde regionala utvecklingsfonderna. Medlen består av informations- ochutbildningsverksamhet, rådgivning, seminarieverksamhet, projektledning ochsamordning samt visst finansiellt projektstöd. Pä energiområdet är medlenbegränsade fill rådgivning och viss utredningsverksamhet. Genomdenna uppdelning pä program skapas enligt min mening god överblick avverksamheten. Vidare ges förulsällningar för prioriteringar från statsmakternassida mellan de olika programmen. Delbör ankomma på organisafionskommittén all föreslä indelning i delprogram ocheventuella underprogram samt alt ytteriigare precisera huvudprogrammen. Enannan uppgift för organisationskommittén bör vara all föreslä en organisatoriskenhetsindelning för myndigheten. Jag har övervägt alt föra fram förslag i dellaavseende men kommil fill slutsatsen all uppgtften bör anslå lill etl senareskede då slällning tagils lill mina principförslag lill organisatoriskalösningar. Jag anser dock atl den interna organisationen bör knyta an tillprogramstrukturen sä långl som möjligl. Detta torde underiätta en fortlöpandemålanalys och hanteringen av målkonflikter. Avsteg från denna princip måstedock få göras om del bedöms ändamålsenligt. Belräffanderesurserna för verkel hänvisar jag lill avsnitt 4.6. Här vill jag dock nämnaall den nuvarande personalstyrkan som berörs av mina förslag kan beräknas uppgålill ca 210 personer. Jag har härvid lagil hänsyn lill de beslutadeförändringar på energiområdet som skall träda i kraft . 4.5Utvecklingslinjer för den centrala myndighetsorganisationen förindustriell och teknisk utveckling Ikapitel 3 har jag belyst sambanden mellan politik för teknisk förnyelse ochannan industripolitik och därvid diskuterat behoven av en förbättrad samverkanmellan de industripoUtiska funkfionerna i dessa avseenden. Imina förslag i del föregående lill organisatoriska lösningar på centralmyndighetsnivå har jag inle inkluderat funktionen teknisk forskning ochutveckling, dvs. Somframgår av den tidigare framställningen finns flera nära beröringspunktermellan industriverket, såväl i dess nuvarande som i dess föreslagna framlidaroll, och STU. Dessaberöringspunkter finns främst pä smäförelagsområdel, i första hand vad gällerolika former av service och rådgivning till denna förelagsgrupp. Konkret rördel sig främst om den verksamhet vid STU som redovisas under delprogrammetInduslriservice och Produkt- och uppfin-ningsulveckling. Organisatoriskt ärdessa verksamheter föriagda till i första hand Serviceenhelens sektion förindustriell ulvecklingsservice och projeklenhelen 5. 1982/83:113 134 En överföring av STUs småföretagsinriklade aktivitetertitt industriverkets föreslagna verksamhel med företagsutveckling torde enliglmin mening kunna innebära en mer effektiv central organisation för teknisk ochannan industriell service för småförelagen och fill de regionala utvecklingsfonder.Samtidigl ser jag vissa risker med en sådan överföring. Småföre-lagsfrågorna"skär tvärs igenom" stora delar av STUs verksamhel vad gällerinduslridll utveckUngsarbete. Del skulle därför kunna innebära svårigheter altskilja ul sådan verksamhel ulan all försvaga STUs kompelens ocheffektivitet. Med hänsynlill vad jag har anfört om behovel av en helhetssyn pä deindustripolifiska funktionerna i ell långsiktigt perspekfiv anser jag att manocksä skulle kunna överväga etl radikalt och långtgående organisalionsförslag.Detta förslag skulle innebära en totalintegration mellan industriverket med deuppgifter jag har föreslagit i tidigare avsnitt och STU. Härigenom skulleskapas ett huvudansvarigt seklororgan inom del industripoliliska området,förslagsvis benämnt Styrelsen för industriell och teknisk utveckling. Hos dellaorgan skulle samlas industriell och teknisk kompetens. skulle kunnaförbättra samordningen och därmed effektiviteten av de industripoliliskainsatserna. Dessutom skulle företagen behöva vända sig lill endasi en centralmyndighet. organ torde med de rationaliseringsvinster som integrationenkan väntas medföra omfatta grovt sett ca 450500 personer. Nedanstående figurvisar en tänkt programstruktur för en sädan organisation. Del finnsemellertid också nackdelar och risker med en sädan organisation. I modellensammanförs ansvaret för statliga insatser till teknisk forskning och utvecklingmed ansvaret för andra cenirala induslri- och regionalpolitiska insatser. Häriligger onekligen vissa målkonflikter. Jag har tidigare framhållit att minaförslag ulgår från den långsikliga industripolitiken. Alt främja teknisk forskningoch utveckling är eh klart långsiktig uppgift. I del tidigare föreslagnaansvarsområdet för induslriverkel ryms emellertid också frågor som måstehanleras i elt kortare tidsperspektiv. Beslut och åtgärder med inriktning motregion, bransch eller struktur kan ha sin upprinnelse i en akut krissituation.Valet av åtgärd mäste därför ibland ske med beaktande av kortsiktigaverkningar.