prop · G60311 · 1982-12-31 00:00:00 — Angivna förhållande medför att inte hellerregistreringsbeviset är be-grän.sat till . Fråga är då vilken betydelsedetta skall tillmätas i nu förevarande sammanhang. En ordning som innebar att registreringsbevisettidsbegränsades skulle i och för sig vara till fördel för förfarandet. Ombevisen utfärdades alt gälla för exempelvis i taget, skulle det sålundabli mycket litet utrymme för en uppdragsgivare att vara verksam med stöd avbeviset sedan han har avförts ur registret. En sådan begränsning avregistreringen skulle emellertid om den fillämpades generellt bli mycket arbetskrävandeoch besvärande för både myndigheterna och de skattskyldiga. Kvar står därföratt bedöma möjligheterna av att ge rätt att meddela registreringför om den i det särskilda fallet finner anledning fill det. Skäl fören tidsbegränsning skulle då vara att det synes osäkert alt registreringssökandenkommer att bedriva den anmälda verksamheten eller att det kan 1982/83:11 84 ifrågasättasatt verksamheten kommer att pågå . Betydelsen av att en sådanmöjlighet öppnas för bör bedömas med hänsyn till vad som i övrigtmåste förutsättas för tillämpningen av den föreslagna ordningen. En uppdragstagare, somtrots att han är registrerad, företer bevis om registrering ochdärigenom uppsåtligen förmår uppdragsgivaren att inte innehålla föreskrivetbelopp, bör sålunda kunna dömas till böter. Om det är fråga om betydande beloppeller om annan försvårande omständighet föreligger bör han dömas till fängelsei högst ett är. Det kan vidare förutsättas att har sinuppmärksamhet särskill riktad på sådana fall i vilka det har funnits anledning tilltveksamhet vid registreringen eller i vilka det annars framkommeromständigheter som lyder på att frågan om registrering bör omprövas. Dessa fallföljs alltså noga av och beslul om avregistrering kommer attmeddelas så snart det visar sig att förutsättning för registrering inte längreföreligger. Sedan avregistrering har skett kan uppdragstagaren inte uppsåtligenförete sitt bevis ulan att göra sig skyldig lill straffbar handling. Detframstår mot bakgrund av här angivna förhållanden som tveksamt om det finnstillräckliga skäl att ge rätt att i särskilda fall tidsbegränsaregistreringen till mervärdeskatt. De fall i vilka etl sådant beslut skullekomma att meddelas kan ändå följas upp av . Om länsstyrelsendärvid finner att en avregistrering bör ske kan den vidare begära attregistreringsbeviset återlämnas och erinra om påföljderna för ettutnyttjande av beviset efter avregistreringen. Vadsom har sagts nu ger vid handen att man bör nöja sig med UL:s nuvaranderegistreringsordning. Om det skulle visa sig alt bevisen missbrukas i oväntadomfattning bör dock självfallet frågan om en tidsbegränsning las upp tillförnyad prövning. Mol del nuvaranderegistreringsbeviset kan riktas vissa anmärkningar med tanke på dess lämplighetsom bevishandling. Det innehåller sålunda uppgifter om redovisningsperiod,redovisningsmetod, räkenskapsår m.m. som inte är av något intresse iförevarande sammanhang och som uppdragstagaren kan vara obenägen att låtauppdragsgivaren la del av. Det är inte heller lämpligl i formatet. Det bördärför förutsättas att utfärdar elt eller flera särskilda intygom registreringen i de fall då den registrerade begär det. Detta gör detsamtidigt möjligl för att beakta de önskemål som den registreradeev. kan ha i fråga om beskrivningen av den verksamhet för vilken han ärregistrerad och avser att utöva som uppdragstagare. Ett sådant intyg bör varakostnadsfritt och utfärdas enligt formulär som fastställs av . Debestämmelser på vilka uppdragsgivarens undersökningsskyldighet skall grundas ienlighet med det sagda böra utformas så att någon åtgärd i övrigt inte behövervidtas enligt lagen, om uppdragstagaren är registrerad till mervärdeskatt förden verksamhet som uppdraget avser. Prop.1982/83:11 85 framgåav bestämmelserna atl uppdragsgivaren regelmässigt kan begränsa sinundersökning angående uppdragstagarens registreringsförhällande till enkontroll av att uppdragstagaren innehar ett av utfärdat beviseller intyg om att han är registrerad för den verksamhel som uppdraget avser.Om uppdragstagaren företer etl sådant bevis eller intyg bör uppdragsgivarenkunna utgå från alt registreringen fortfarande gäller. En ytterligare kontrollbör bara kunna krävas av uppdragsgivaren om omständigheterna är sådana att detfinns starka skäl att niisstänka att uppdragstagaren ärregistrerad till mervärdeskatt. Sådana skäl till misstanke kan exempelvisföreligga om uppdragsgivaren vet att uppdragstagaren lagt ned sin rörelse ochtagit anställning. Denhär angivna ordningen synes lämpligen kunna erhållas genom att man i denparagraf (7 §), som skall reglera uppdragsgivarens betalningsskyldighet om haninte innehåller föreskrivet belopp när uppdragstagaren är oregistrerad, tar inbestämmelse om att någon ansvarighet inle inträder om uppdragsgivaren haftskälig anledning för sin underlåtenhet. En skälig anledning skall självfalletregelmässigt vara alt uppdragsgivaren genom ett av uppdragstagaren företettbevis eller intyg har övertygat sig om att denne är registrerad. Man synesemellertid inte böra stanna härvid. Förhållandet bör komma till uttryck också idirekt anslutning lill föreskriften i 5 § om atl uppdragsgivaren inte behövervidta någon ytterligare åtgärd enligl lagen, om uppdragstagaren är registrerad tillmervärdeskatt. Detta synes kunna ske genom att föreskriften förses med etttillägg om att en registrerad uppdragstagare är skyldig atl förete avlänsstyrelsen utfärdat bevis eller intyg om registreringen, när uppdragsgivarenbegär det. Bestämmelsernaom den här redovisade ordningen föreslås intagna i lagens 5 och 7 §§.Bestämmelserna om påföljder för uppdragstagare, som missbrukar sittregistreringsbevis eller särskilda intyg, har tagits in i lagens 19 §. Tillbestämmelserna i 7 § om uppdragsgivarens betalningsskyldighet återkommes i ettföljande avsnitt. Uppdragsgivarensredovisning och inbetalning av innehållna belopp (6 § samt 37 § 1 mom. TL) Detär naturligtvis i och för sig tänkbart att utforma en speciell rutin föruppdragsgivarens inbetalning av belopp som har innehållits. Det är emellertidönskvärt att man så långt som möjligt undviker särmtiner. Detta är inte minstangeläget med tanke på att ett innehållet belopp bör gottskrivasuppdragstagaren som inbetalad preliminär skatt. Därmed följer att beloppetockså såvitt möjligt bör redovisas och betalas enligt de rutiner som gäller förarbetsgivare i fråga om skatteavdrag för preliminär skatt. Den bästa lösningensynes därför vara att uppdragsgivaren gör sin inbetalning på samma sätt somarbetsgivaren enligt UBL. Ensådan ordning innebär att uppdragsgivaren skall betala in beloppet tilllänsstyrelsen med användande av den inbetalningshandling som han 1982/83:11 86 enligtUBL skulle ha begagnat sig av om han som arbetsgivare i stäUet betalat inbeloppet efter skatteavdrag. Den innebär vidare att inbetalningen skall skesenast den 18 i den uppbördsmånad som följer närmast efter den kalendermånad dåersättningen betalades ut. Påinbetalningshandlingen finns också plats för en s. k. uppbördsdeklaration.Bestämmelserna i om denna deklaration bör i tillämpliga delar gällauppdragsgivaren. Denne bör sålunda på samma sätt som en arbetsgivare ange sittpersonnummer, organisationsnummer eller särskilda redovisningsnummer samtuppgift om den tid för vilken redovisning lämnas. Uppdragsgivaren bör ocksåange den ersättning på vilken han har innehållit beloppet samt namnet ochpersonnumret eller organisationsnumret för den uppdragstagare som har fåttersättningen, allt i den utsträckning som följer av förarbetsgivarna. Skyldighet att ange namn och personnummer för arbetstagareföreligger om arbetsgivaren har högst fyra arbetstagare eller länsstyrelsenbeslutar att dessa uppgifter skaU lämnas. Fråganom vilka uppgifter som uppdragsgivaren skall lämna vid redovisningen avinnehållna belopp är emellertid beroende av från vilket underlag krediteringenskall ske på uppdragstagaren. Härom kan följande anföras. Enligtdet uppbördssystem som tillämpas fr. o. m. skall avdragen preliminärskatt krediteras arbetstagarna med ledning av de kontrolluppgifter som lämnasenligt TL. En arbetsgivare som har gjort avdrag för preUminär A-skatt är ienlighet härmed alltid skyldig att lämna kontrolluppgift med angivande avskattebeloppet. Bestämmelse härom finns i 37 § 1 mom. 8 TL. Närdet gäller belopp som har innehållits enligt den föreslagna lagen synes man ioch för sig kunna överväga att införa sådana bestämmelser att krediteringen kanske på gmndval av uppbördsdeklarationen. En sådan ordning förutsätter bl.a. attde företagare som är både arbetsgivare och uppdragsgivare, håller isärredovisningen av innehållna belopp från preli-minärskatteredovisningen och påinbetalningskortet särskilt markerar att beloppet har innehållits enligt denföreslagna lagens bestämmelser. Ensådan ordning skulle säkerligen kunna tillämpas på ett tillfredsställande sättav en uppdragsgivare, som inte har några anställda eller bara ett fätalarbetstagare. För arbetsgivare med många arbetstagare skulle ordningen däremotutan tvivel medföra stora olägenheter. Den skulle också medföra problem förmyndigheterna i deras krediteringsarbete och kontroll av inbetalningarna,eftersom den skulle innebära ett avsteg från de mtiner som har utformats föratt åtgärderna så långt möjligt skall kunna vidtas med hjälp av ADB. Mansynes därför också i fråga om förfarandet för krediteringen av innehållnabelopp enligt den föreslagna lagen böra följa UBL:s system. Detta innebär attden som har innehållit ett belopp bör vara skyldig att lämna kontrolluppgifthärom på samma sätt som när avdrag har gjorts för preliminär A-skatt. Prop.1982/83:11 87 Enarbetsgivare som inte betalar innehållen skatt i rätt tid påförs restavgift.Om han underlåter att lämna uppbördsdeklaration påförs honom förseningsavgiftmed . eller, om han har anmanats att lämna deklaration men inte gjortdetta inom angiven tid, med . Förseningsavgift får helt efterges avlänsstyrelsen om särskilda skäl föreligger. Arbetsgivaren kan också anmanas vidvite att lämna deklaration. Även dessa föreskrifter bör gälla i fråga omuppdragsgivaren. Dei detta avsnitt föreslagna bestämmelserna har tagits in i lagens 6§. I dennahar också erinrats om skyldigheten att lämna kontrolluppgift i enlighet rrieddet tillägg som föreslås till 37 § 1 mom. TL. Uppdragsgivarensbetalningsskyldighet m. m. (7-12 §§ samt 20§ KL) Bestämmelsernaom fastställelse m. m. av uppdragsgivarens betalningsskyldighet, om hanunderlåter att innehålla ett belopp eller inle betalar in ett belopp, som hanhar dragit av på ersättningen, bör utformas i överensstämmelse med vad somenligt UBL gäller i fräga om en arbetsgivare i motsvarande situation. Ordningenbör i enlighet härmed vara följande. Frågaom uppdragsgivarens ansvarighet skall prövas av den lokala skattemyndigheten.Behörig bör den lokala skattemyndighet vara som skall utfärda uppdragsgivarensskattsedel på slutlig skatt det år under vilket ersättningen utgavs. Sedan denlokala skattemyndigheten har meddelat beslut om uppdragsgivarensbetalningsskyldighet får beloppet drivas in i samma ordning som gäller förindrivning av skatt enligt UBL. Därvid skall också införsel få äga rum. Bestämmelsernaom uppdragsgivarens ansvarighet för belopp som han har innehållit men interedovisat till föreslås intagna i lagens 7§. Vidare föreslås attbeloppet skall gottskrivas uppdragstagaren som inbetalad preliminär skatt påsamma sätt som sker för en arbetstagare även om arbetsgivaren inte betalar den källskattsom han har dragit av på arbetstagarens lön. Att ett innehållet belopp alltidskall krediteras som inbetalad preliminär skatt medför att uppdragstagaren ilikhet med en arbetstagare kan begära s. k. jämkning hos den lokala skattemyndigheten,om han anser att han har betalat in för mycket preliminär skatt och därför villfå en del av denna utbetalad redan under inkomståret eller i början av detföljande året. Bestämmelsen om gottskrivning har tagits in i lagens 9§ förstastycket. Enarbetsgivare som utan skälig anledning underlåter att göra skatteavdrag ärenligt 75 § UBL ansvarig för den skatt som han har underlåtit att dra av. Enbestämmelse av sådan innebörd bör också ges i fräga om en uppdragsgivare somunderlåter att innehålla föreskrivet belopp av uppdragstagarens ersättning.Härvid bör dock erinras om att betalningsskyldigheten skall kunna eftergeshelt om underlåtenheten kan antas ha samband med uppdragsgivarens ålder,sjukdom m. m. För denna bestämmelse, som föreslås intagen i lagens 8 §, harredovisats i avsnittet om uppdragsgi- 1982/83:11 88 varkretsen.I enlighet med vad som gäller angående en arbetsgivare bör också i övrigt vissaförutsättningar vara uppfyllda för att uppdragsgivarens betalningsskyldighetskall tas i anspråk. Härom får anföras följande. Föratt uppdragsgivarens betalningsskyldighet skall tas i anspråk bör sålunda iprincip förutsättas att beloppet kan gottskrivas uppdragstagaren när betalningsskyldighetåläggs antingen som preliminär skatt före debiteringen av slutlig skatt fördet beskattningsår under vilket beloppet skulle ha innehållits eller tillbetalning av sådan kvarstående eller tillkommande skatt enligt UBL, kvarståendeeller tillkommande arbetsgivaravgift eller mervärdeskatt, som belöper på detbeskattningsår, utgiftsår resp. kalenderår under vilket beloppet skulle hainnehållits. Om man bortser från de beslut som kan komma att meddelas föredebiteringen av slutlig skatt, kommer sådana bestämmelser om gottskrivning - ilikhet med tillämpningen enligt UBL - att medföra att beslut ombetalningsskyldighet bara meddelas om uppdragstagaren häftar i skuld för dessaskatter eller arbetsgivaravgifter eller med fog kan antas bli påförd skatteller avgift. Skulle del sedan ett beslut har meddelats trots allt visa sig attdel inte finns någon skatt eller avgift att gottskriva uppdragstagaren för, börbeloppet återbetalas till uppdragsgivaren. Bestämmelserna om uppdragsgivarensbetalningsskyldighet och om gottskrivning föreslås utformade i enlighet härmedoch har tagits in i lagens 7 och 9§§. Bestämmelserna om gottskrivning bör ocksågälla ränta eller restavgift som belöper på skatten eller arbetsgivaravgiften.Detta anges i lagens I0§. Bestämmelsernaom indrivning hos uppdragsgivaren för uttagande av belopp som han ärbetalningsskyldig för har tagits in i 11 §. 1 anslutning till dessabestämmelser bör också ges vissa föreskrifter om anteckningsskyldighet m. m.Härom kan följande anföras. Enligt78 § 1 mom. UBL skall en bokföringsskyldig arbetsgivare ha sin bokföring såordnad att arbetstagarnas namn, lönebelopp och skatteavdrag framgår av den.Annan arbetsgivare, som är skyldig alt göra skatteavdrag, skall föraanteckningar om dessa uppgifter. Vidare får revision verkställas hosarbetsgivaren för kontroll av att bestämmelserna om skatteavdrag har följts.Beslut om revision får meddelas av riksskat.teverket, eller denlokala skattemyndigheten. I övrigt gäller TL:s beslämmelser i 56 och 58§§ omtaxeringsrevision. Dessa bestämmelser bör också vara tilllämpliga på enuppdragsgivare. härom föreslås i 12 §. Deföreslagna bestämmelserna om uppdragsgivarens ansvarighet bör medföra enändring i 20 § KL. Enligt en föreskrift i denna paragraf får en arbetsgivareinte göra avdrag för ett belopp som han är ansvarig för på grund av att han harunderlåtit att göra skatteavdrag. Föreskriften bör utvidgas att också gällauppdragsgivaren om han underlåter att innehålla ett belopp enligt denföreslagna lagen. En ändring av 20 § KL föreslås i enlighet härmed. Prop.1982/83:11 89 Uppdragsgivarens regressrätt m. m. (13 och 14§§) Den föreslagna lagen bör också i ett par andra avseendenha bestämmelser i fråga om uppdragsgivaren som överensstämmer med om arbetsgivare. I en särskild paragraf, 13 §, bör sålunda anges attuppdragsgivaren har regressrätt mot uppdragstagaren för det belopp som han harålagts betalningsskyldighet för på grund av sin underlåtenhet att innehållabeloppet. Sedan han har betalat beloppet bör han på samma sätt som enarbetsgivare få utmätningsmannens hjälp för att få det uttaget hosuppdragstagaren. Beloppet bör därvid få drivas in i samma ordning som gällerför indrivning av skatt. I överensstämmelse med vad som gäller angåendearbetsgivares regressrätt enligt UBL bör dock inte införsel få meddelas. Det bör också tas in bestämmelser om uppdragsgivarens rättall återfå inbetalt belopp jämte ränta om beslutet om hans betalningsskyldighetundanröjs. Det bör likaså anges alt beloppet vid återbetalning i första handskall tas i anspråk för betalning av skatt enligt UBL, arbetstagares skatt,mervärdeskatt eller arbetsgivaravgift som uppdragsgivaren eventuellt står iskuld för. De angivna bestämmelserna föreslås i lagens 14§. Enligt UBL kan en arbetsgivare, som underlåter att göraskatteavdrag, åläggas betalningsskyldighet även om arbetstagaren inte kanidentifieras av den lokala skattemyndigheten. Delta bör vara möjligt också närdet gäller en uppdragsgivares betalningsskyldighet på grund av underlåtenhetatt innehålla av en uppdragstagares ersättning. Så som bestämmelserna omuppdragsgivarens betalningsskyldighet är utformade enligt den föreslagna lagenbehövs dock inte någon uttrycklig föreskrift om denna möjlighet. Preskription (15 och 16 §§) Man bör också när det gäller den föreslagna lagenspreskriptionsbestämmelser undersöka i vilken mån man bör följa . Härvid skall i första hand behandlas preskriptionsbestämmelsernaangående ansvarighet på grund av att ett innehållet skattebelopp inte harbetalats in. Enligt 71 § 2 mom. UBL får betalningsskyldighet på grundav underlåtenhet att inbetala innehållen källskatt inte åläggas arbetsgivarensenare än efter utgången av det uppbördsår då den kvarstående skattskulle ha betalats, som svarar mot källskatt för det inkomstår då källskatteninnehölls. Har arbetsgivaren gjort skatteavdrag för kvarstående skatt menunderlåtit att betala in det avdragna beloppet får betalningsskyldighet fördetta inte åläggas honom senare än efter utgången av det uppbördsårunder vilket skatten skulle ha betalats enligt den verkställda debiteringen. Ifråga om möjligheterna att driva in dessa skattebelopp gäller att åtgärd förindrivning inte får vidtas senare än efter utgången av det uppbördsår dåbeslutet om fastställelse meddelades. Dessa preskriptionsbestämmelser brytsdock av en specialföreskrift angående kammarrätts 1982/83:11 90 Ett beslut varigenom en sådan domstol har ålagt enarbetsgivare ansvarighet får utan hinder av de angivna bestämmelserna verkstäUasinom av från utgången av det uppbördsår då beslutet meddelades. Somsynes inträder preskription från utgången av ett uppbördsår. Ettuppbördsår löper enligt 2§ 2 mom. UBL fr.o.m. mars månad t.o.m. februarimånad . Uppbördsåret är en frän uppbördsteknisk synpunktkonstruerad period som man vid källskatlesyste-mets införande valde också somutgångspunkt för beräkningen av preskriptionstiden för fastställande ochindrivning av skatt. Det synes inte finnas några fördelar med att användauppbördsåret för beräkningen av preskripfionstiden i fråga om enuppdragsgivares ansvarighet. Man får en enklare och mer lättförståelig ordningom man i stället låter preskriptionsfi-den börja löpa från utgången av ettkalenderår. En sådan lösning slår också i överensstämmelse med övervägandena idet förslag som utredningen (Fi 1973:01) om säkerhetsåtgärder m.m. iskatteprocessen har lagt fram i betänkandet (SOU 1978:87) Lag om preskriptionav skattefordringar m. m. och som behandlas inom budgetdepartementet. Frågaär då från vilket kalenderår preskriptionstiden bör beräknas. När det gäller enarbetsgivares ansvarighet för innehållen preliminär skatt räknas preskriptionstidensom förut har sagts från utgången av det uppbördsår under vilketarbetstagaren skall betala den kvarstående skatt som hänför sig till detinkomstår då skatteavdraget gjordes. Om man i denna bestämmelse bytte utuppbördsår mot kalenderår skulle följa att preskriptionstiden i ställeträknades från utgången av det kalenderår då denna kvarstående skatt skaUbetalas. Detta kan också uttryckas så att preskription inträder efterutgången av det kalenderår då skatteavdraget gjordes. Debelopp som innehålls enligt den föreslagna lagen skall gottskrivas uppdragstagarensom betald preliminär skatt. När uppdragstagaren utför uppdraget som enbisyssla kommer vidare innehållandet av beloppet att också i praktiken bli heltjämförbart med ett skatteavdrag enligt UBL. Detta talar för att bestämmelsen ompreskription av uppdragsgivarens ansvarighet för ett innehållet belopp utförmasi överensstämmelse med vad som gäller för en arbetsgivare beträffande ettverkställt skatteavdrag. En sådan bestämmelse kan enligt vad som har sagtsförut enklast uttryckas så att den lokala skattemyndigheten inte får åläggauppdragsgivaren betalningsskyldighet senare än efter utgången av detkalenderår då beloppet innehölls. I överensstämmelse med UBL:s föreskrifter börvidare indrivning inte få ske senare än efter utgången av det kalenderårdå den lokala skattemyndigheten meddelade sitt beslut om betalningsskyldighet.Har frågan om betalningsskyldighet prövats av förvaltningsdomstol bör femårsperiodenräknas med utgångspunkt i det kalenderår då domstolen meddelade sitt beslut, iden mån det innebär att betalningsskyldighet 1982/83:11 91 åläggs uppdragsgivaren för ett större belopp än som skullebetalas enligt det överklagade beslutet. En sådan ordning gäller enligt UBL. Vad härefter angår en arbetsgivares ansvarighet enligt UBLpå grund av underlåtenhet att göra skatteavdrag, får varken ansvarighetfastställas eller indrivning ske sedan arbetstagarens betalningsskyldighet förskatten har upphört. Kammarrätts och regeringsrättens beslut får dock också närdet gäller ansvarighet för inte innehållen skatt alltid verkställas inom en tidav från utgången av det uppbördsär då beslutet meddelades.Arbetstagarens (den skattskyldiges) betalningsskyldighet upphör efterutgången av det uppbördsår då skatten skulle ha betalats enligt den verkställdadebiteringen. Har preliminär A-skatt fastställts fill betalning genom särskiltbeslut räknas dock femårsperioden från utgången av det uppbördsår då fastställelsenskedde. När det är fråga om preliminär B-skatt beräknasfemårsperioden för arbetstagaren sålunda från utgången av det uppbördsår somlöper ut under taxeringsåret medan den beträffande kvarstående skatt beräknasfrån utgången av det uppbördsår som löper ut efter taxeringsåret.Av förarbetena till bestämmelserna (SOU 1965:23, prop. 1967:130, BevU 1967:53. rskr1967: 336) framgår vidare att betalningsskyldighet inte skall åläggas enarbetsgivare på grund av att han underlåtit att göra skatteavdrag förpreliminär skatt senare än från utgången av det uppbördsår under vilketarbetstagaren skall betala kvarstående skatt för det inkomstår då arbetsgivarenunderlät att göra skatteavdraget. Härvid bortses från undantagsbestämmelsenangående kammarrätt och regeringsrätten. Om man översätter en sådan preskriptionsregel på det sättsom har gjorts förut beträffande bestämmelserna om preskription när ett belopphar innehållits men inte betalats in, får man en regel som innebär atl denlokala skattemyndigheten inte kan ålägga uppdragsgivaren betalningsskyldighetsenare än efter utgången av det kalenderår dä beloppet skulle hainnehållits. Man får med andra ord samma preskriptionsregel för det fall altuppdragsgivaren har innehållit ett belopp men inte betalat in detta och detfall att han har underlåtit atf innehålla ett belopp. Bestämmelserna föreslås utformade i enlighet med vad somhar sagts . De här tagits in i lagens 15 §. Bestämmelserna om preskription av uppdragsgivarensansvarighet bör slutligen kompletteras med samma föreskrifter om förlängning avpreskriptionstiden, som gäller enligt 71 § 3 mom. UBL när god man har förordnatsenligt ackordslagen (1970; 847). Bestämmelserna föreslås i lagens 16 §.