prop · G60311 · 1982-12-31 00:00:00 — 2 § Denna lag gäller inte i fråga om uppdrag som 1. avser uppdragsgivarens bostad, om denna harupplåtits till uppdragsgivaren genom hyresavtal eUer tjänsteavtal; 2. ges till staten eller kommun. 3 § I denna lag förstås med uppdragsgivare den somhar lämnal ett uppdrag enligt 1 § och med uppdragstagare den som åtagit sig ettsådant uppdrag. 4 § I denna lag använda uttryck, som förekommer ikommunalskattelagen (1928:370), lagen (1968:430) om mervärdeskatt elleruppbördslagen (1953:272), har samma innebörd som i dessa lagar. 5 § Uppdragsgivaren skall vid varje utbetalning, somgörs till uppdragstagaren på gmnd av uppdraget, innehålla . Någotbelopp skall dock inte innehållas 1. om det med fog kan antas att vad uppdragsgivarenskall betala till uppdragstagaren på gmnd av uppdraget inte kommer att uppgå tillI ; 2. om uppdragsgivaren enligt uppbördslagen (1953:272)är skyldig att göra skatteavdrag för preliminär A-skatt vid utbetalningen; 3. om uppdragstagaren är registrerad enligt lagen(1968:430) om mervärdeskatt för den verksamhet som uppdraget avser. Omuppdragsgivaren begär det, skall uppdragstagare som avses i punkt 3 förete avlänsstyrelsen utfärdat bevis eller intyg om registreringen. 6 §I fråga om uppdragsgivarens inbetalning och redovisning av ett inne hållet belopp skall bestämmelserna i 24 § 2 mom. samt 52-55 och 83 §§ uppbördslagen (1953; 272) om arbetsgivares inbetalning och redovisning av preliminär A-skatt gälla i tillämpliga delar. Uppdragsgivarenär enligt 37 § 1 mom. taxeringslagen (1956:623) skyldig att lämnakontrolluppgift om den utbetalade ersättningen. Prop.1982/83:11 75 På belopp, som inte har betalats i rätt tid skall restavgiftoch tilläggsavgift utgå enligt 58 § 1 mom. uppbördslagen. Därvid ärbestämmelserna i 58 § 2 mom. samma lag tillämpliga. 7 § Om uppdragsgivaren utan skälig anledning underlåteratt innehålla föreskrivet belopp är han betalningsskyldig för beloppet. Fråga ombetalningsskyldighet enligt första stycket eller på grund av att uppdragsgivareninte har betalat in ett innehållet belopp i rätt tid skall prövas av den lokalaskattemyndighet som skall utfärda uppdragsgivarens skattsedel på slutlig skattdet år då ersättningen utgavs. 8 § Betalningsskyldighet på gmnd av att föreskrivet beloppinte har innehållits får helt efterges, om underlåtenheten kan antas ha sådant sam band med uppdragsgivarens ålder, sjukdom, bristande erfarenhet eller därmed jämförligt förhållande att den kan anses ursäktlig. Bestämmelserna om eftergift skall beaktas även om yrkandehärom inte har framställts, om det föranleds av vad som har förekommit. 9 § Ett belopp som uppdragsgivaren har innehållit enligt 5§ skall gott skrivas uppdragstagaren som preliminär skatt för det beskattningsår då det innehölls, även om det inte betalas in av uppdragsgivaren. Ett belopp som uppdragsgivaren inte har innehållit menbetalat in i enlighet med beslut av den lokala skattemyndigheten ellerförvaltningsdomstol, skall om inte annat följer av tredje stycket gottskrivasuppdragstagaren som preliminär skatt för det beskattningsår då beloppet skulleha innehållits. Kan en inbetalning inte beaktas vid debiteringen avslutlig skatt för det beskattningsår som avses i första stycket, skall detinbetalade beloppet gottskrivas uppdragstagaren till betalning av sådankvarstående eller tillkommande skatt enligt uppbördslagen (1953:272),kvarstående eller tillkommande arbetsgivaravgift eller mervärdeskatt, sombelöper på det beskattningsår, utgiftsår respektive kalenderår under vilketbeloppet skulle ha innehållits. Om beloppet inte kan gottskrivas på detta sätt,skall det återbetalas till uppdragsgivaren. 10 § Ett belopp som uppdragsgivaren har betalat in fårockså gottskrivas uppdragstagaren till betalning av ränta eller avgift som belöper på sådan skatt eller arbetsgivaravgift som avses i 9 § tredje stycket. Indrivningen av obetalda belopp, m.m. 11 § Omuppdragsgivaren har innehållit ett belopp enligt 5 § men inte betalat in dettai rätt tid eller underlåtit att innehålla föreskrivet belopp, fär detta, sedanbeslut om betalningsskyldighet har meddelats, drivas in hos honom i sammaordning som gäller för indrivning av skatt enligt uppbördslagen (1953:272).Därvid får införsel enligt införsellagen (1968:621) äga rum. 12 §Bestämmelserna i 78 § 1 mom, uppbördslagen (1953:272) om en arbetsgivaresskyldigheter och om revision skall gälla i fråga om uppdragsgivaren. 1982/83:11 76 13 § Om uppdragsgivaren har betalat ett belopp föruppdragstagaren i enlighet med ett beslut om betalningsskyldighet på grund av hans underlå tenhet att innehålla beloppet, får han söka detta åter av uppdragstagaren. Uppdragsgivaren skall därvid till kronofogdemyndigheten överlämna det indrivningskvitlo som han har fått vid betalningen eller på annat säll styrka att han har betalat beloppet. Uppdragstagaren är vid indrivningen skyldig att betala restavgift enligt 58 § I mom. första stycket uppbördslagen (1953:272)." får driva in beloppet hosuppdragstagaren i samma ordning som gäller för indrivning av skatt enligluppbördslagen. 14 § Om uppdragsgivaren efter besvär funnits icke varaansvarig för elt belopp, skall återbetala det belopp och den avgift, som uppdragsgivaren har betalat. På det återbetalade beloppet skall restitu- tionsränta beräknas enligt 69 § 2 mom. uppbördslagen (1953:272). Om uppdragsgivaren står i skuld för skatt enligt uppbördslagen, arbetstagares skatt, mervärdeskatt eller arbetsgivaravgift, har han dock rätt atl återfå bara vad som överstiger de obetalda beloppen och de räntor eller avgifter som belöper på dessa. 15 § Om uppdragsgivaren har underlåtit alt betala in ettbelopp som han har innehållit, eller underlåtit att innehålla elt belopp, får den lokala skattemyndigheten inte ålägga honom betalningsskyldighet för beloppet senare än efter utgången av det kalenderår, då beloppet innehölls eller skulle ha innehållits. Åtgärder för indrivning av elt belopp för vilketbetalningsskyldighet har ålagts uppdragsgivare, får inte vidtas senare än femår efter utgången av det kalenderår, då beslutet om betalningsskyldighetmeddelades av den lokala skattemyndigheten. Har frågan om uppdragsgivarensbetalningsskyldighet prövats av förvaltningsdomstol skall betalningsskyldighetanses ha ålagts genom domstolens beslut i den mån detta medför större betalningsskyldighetän del överklagade beslutet. 16 § Har god man förordnats enligt ackordslagen (1970:847)före utgång en av den tid som avses i 15 § andra stycket, får utan hinder av vad som sägs där åtgärder för indrivning vidtas från utgången av det kalenderår, då förordnandet meddelades eller, om ackord kommer till stånd, från utgången av det kalenderår, då ackordet skulle ha fullgjorts. 17 § Har någon i egenskap av företrädare föruppdragsgivare som är juridisk person, uppsåtligen eller av grov oaktsamhetunderlåtit att betala in ett innehållet belopp i rätt tid och Ordning, är hantillsammans med uppdragsgivaren betalningsskyldig för beloppet och den restavgiftsom belöper på detta. Betalningsskyldigheten får jämkas eller efterges om detföreligger särskilda skäl. Talan om att ålägga betalningsskyldighet enligt förstastycket skall föras vid allmän domstol. Talan får inte väckas och åtgärd förindrivning får inte vidtas sedan uppdragsgivarens ansvarighet för beloppet harbortfallit enligt 15 § andra stycket. En dom på betalningsskyldighet får dock iden mån den 1982/83:11 77 medförstörre betalningsskyldighet än den överklagade domen verkställas inom två årfrån utgången av det kalenderår då domen vann laga kraft. Hos den som harblivit ålagd betalningsskyldighet får indrivning ske i samma ordning som gällerför indrivning av skatt enligt uppbördslagen (1953:272). Därvid får införselenligt införsellagen (1968:621) äga rum. Den som har fullgjort sinbetalningsskyldighet enligt första stycket fär söka beloppet åter av denjuridiska personen. Därvid skall bestämmelserna i 13 § tillämpas. Påföljder,besvär m.m. 18 §En uppdragsgivare som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet under låter att i föreskriven tid till betala in ett belopp som han har innehållit döms till böter. Om gärningen rör betydande belopp eller annan försvårande omständighet föreligger skall han dömas till fängelse i högst . Iringa fall döms inte till ansvar enligt första stycket. 19 § Företer en uppdragstagare, som ärregistrerad enligl lagen (1968:430) om mervärdeskatt för den verksamhet somuppdraget avser, bevis om sådan registrering och förmår han därigenom uppsåtligenuppdragsgivaren att inte innehålla föreskrivet belopp, döms han till böter. Omgärningen rör betydande belopp eller annan försvårande omständighet föreliggerskall han dömas till fängelse i högst . 20 § Den lokala skattemyndighetens beslul fåröverklagas genom besvär hos länsrätten. 21 § Hos förordnat allmänt ombud somavses i 72 a § uppbördslagen (1953:272) skall föra det allmännas talan i målenligt denna lag och får anföra besvär till uppdragsgivarens förmån. Ombudetfår yrka att betalningsskyldighet åläggs uppdragsgivaren. 22 § Besvär över beslut enligt denna lag inverkar intepå skyldigheten att betala det belopp som besvären avser. Ändraseller upphävs ett beslut, på vilket utmätning eller annan verkställighet följthos uppdragsgivaren, skall verkställigheten såvitt möjligt återgå. Ettbeslut varigenom uppdragsgivarens betalningsskyldighet har bestämts till ettlägre belopp än det allmänna ombudet har yrkat eller medgivit får inteföranleda återbetalning innan det har vunnit laga kraft, om del allmännaombudet har anmält hinder därför. Om sådant hinder har anmälts får docklänsstyrelsen på ansökan medge återbetalning. Därvid skall bestämmelserna i 49§ 2 mom. sista stycket uppbördslagen (1953:272) om ställande av säkerhettillämpas. Dennalag träder i kraft 1982/83:11 78 Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Härigenom föreskrivs att 20 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 20 §' Vid beräkningen--- byggande m. m.; belopp, för vilket arbetsgivare är belopp, för vilket arbetsgivare är ansvarigenligt 75 § uppbördslagen betalningsskyldig enligt 75 § upp- (1953:272); bördslagen (1953:272) eller enligt 7'§ första stycket lagen (0000:00) om skyldighet föruppdragsgivare att i vissa faU göra avdrag för skatt m.m. avgift enligt---- kapitalförlust m.m. (Se vidareanvisningarna.) Denna lag träder i kraft Lag om ändring i taxeringslagen (1956:623) Härigenom föreskrivs att 37 § 1 mom. taxeringslagen(1956:623)' skall ha nedan angivna lydelse. 37 § Nuvarande lydelse 1 mom. Till ledning vidinkomsttaxering och registrering av preliminär A-skatt, som har innehållitsgenom skatteavdrag, skall utan anmaning avlämnas uppgifter(kontrolluppgifter) för det föregående kalenderåret enligt följandeuppställning. Uppgiftsskyldig Vem uppgiften skaU Vad uppgiften skaU Den som har gjort Denpå vilkens er- Utgiven ersättning, avdrag för preliminär sättning skatteavdrag A-skatt ochinte enligt har gjorts, annan bestämmelse i detta moment är skyldig att lämnakontrolluppgift om den ersättning på vilken skatteavdraget har gjorts. ' Senasie lydelse 1979:1146. ' Lagen omtryckt 1971: 399. Senaste lydelse av lagensrubrik 1974:773. 1982/83:11 79 Föreslagen lydelse 1 mom. Till ledning vid inkomsttaxeringoch registrering av preliminär A-skatt, som har innehållits genom skatteavdrag,skall utan anmaning avlämnas uppgifter (kontrolluppgifter) för detföregående kalenderåret enligt följande uppställning. Uppgiftsskyldig Vem uppgiften skaU Vad uppgiften skall Den som har gjort Denpå vilkens er- Utgiven ersättning, avdrag för preliminär sättning avdrag har A-skatt elleravdrag gjorts. enligt lagen (0000:00) om skyldighet för uppdragsgivare alt ivissa fall göra avdrag för skatt m.m. och inte enligt annan bestämmelse idetta moment är skyldig att lämna kontrolluppgift om den ersättning på vilkenavdraget har gjorts. Denna lag träder i kraft 4.2 Lagen om skyldighet för uppdragsgivare att i vissafall göra avdrag för skatt m. m. Uppdragen (1 -4 §§) Enligt de förut uppdragna riktlinjerna skalluppdragsgivaren alltid förvissa sig om huruvida uppdragstagaren är registreradtill mervärdeskatt eller inte. Hans undersökningsskyldighet skall dock varabegränsad lill vissa särskilt angivna uppdrag för vilka skattskyldighet tillmervärdeskatt regelmässigt föreligger, om uppdragstagaren utför dem i sinyrkesmässiga verksamhet. De uppdrag det här är fråga om anges i 10 § ML somskattepliktiga tjänster. Som har sagts föriit bör dockundersökningsskyldigheten begränsas till sådana uppdragsområden där den gråarbetskraften har visat sig vara särskilt besvärande för de seriösaföretagarna. I den särskilda lag, som behövs för att ange bestämmelserna omuppdragsgivarens skyldighet och ansvarighet, bör sålunda uppdragen inom dessaområden anges på ett klart och överskådligt sätt. Detta synes man bäst nå genomatt redan i 1 § beskriva de uppdrag på vilka lagen är tillämplig. Man bördärvid vidare ansluta till de uttryck och den gruppindelning somanvänds i MLför att beskriva de skattepliktiga tjänsterna. Man vinner därmed också denfördelen att man får en beskrivning som de mervärdeskatteskyldiga är förtrognamed. 1982/83:11 80 Uppdragenbör med ledning av ML:s beskrivning delas upp i fyra punkter. 1 punkterna 13bör lämpligen de uppdrag föras samman som i praktiken avser arbeten av olikaslag på faslighet. Hithör när det gäller mark tjänster som innefattar undersökning, planering,jordbearbetning, jordförbättring, schaktning, sprängning, borrning, dränering, utfyllningeller ytbeläggning. I fråga om växande skog - varmed odling eller annanväxtlighet jämställs - omfattas tjänster som innefattar röjning, sådd,plantering, uppskattning, märkning, gödsling, beskärning, gallring, skörd,avverkning eller växtskydd. Beträffande tjänster som avser byggnad innefattasuppförande, anläggning, rivning, reparation, ändring eller underhåll. Dennabestämmelse om byggnad gäller också annan anläggning som utgör fasUghet enligt7 § ML. Detta innebär att bestämmelsen också är tillämplig på ledning,stängsel och annan anläggning som har anbragts i eller ovanjord förstadigvarande bruk. Tillpunkt 4 bör de uppdrag föras som är av sådan karaklär att de huvudsakligenförekommer mellan rörelseidkare. hör bl.a. tjänster som avser annat än fastighetoch innefattar tillverkning på beställning, montering, rengöring, reparation,ändring eller underhåll. Någrasvårigheter bör inte uppstå för en uppdragsgivare att avgöra när ett uppdrag ärsådant att det omfattas av lagens bestämmelser. Uppdragen i punkterna 1-3 ärbeskrivna särskill vad gäller mark, särskilt vad gäller växande skog, odlingeller annan växtlighet och särskilt vad gäller byggnad eller annan anläggning.Någon tveksamhet bör därför inte heller kunna uppstå för den som inte har mött dessauttryck tidigare i egenskap av mervärdeskatteskyldig. Uppdrageni punkt 4 förekommer som redan har sagts huvudsakligen mellan rörelseidkare.Undantag finns dock. Vissa av uppdragen kan också gälla arbeten åt andrauppdragsgivare. Det finns dock knappast någon anledning att låta lagen omfattadessa uppdrag i andra fall än då uppdragsgivaren driver rörelse och arbetetenligt uppdraget utgör ett led i rörelsen. Det arbete som utförs enligtuppdraget skall med andra ord ingå i uppdragsgivarens verksamhet och vara endel av denna. Om en industriidkares maskiner behöver repareras eller rengörasär detta sålunda ett uppdrag som faller under lagen. Rengöring av kontors-eller verkstadslokaler faller däremot utanför. Eftersom uppdragen i punkt 4 pådelta sätt bara kommer att gälla rörelseidkare bör detta underlättatillämpningen väsentligt. Lagenstillämpning bör begränsas också i ett par andra avseenden. Med hänsyn till attsyftet med uppdragsgivarens undersökningsskyldighet och ansvarighet är att nåuppdragstagare, som åtar sig arbete på uppdragsgivarens fastighet eller hos ennäringsidkare i dennes verksamhet bör en förutsättning för lagens tillämplighetvidare vara att uppdraget utförs på uppdragsgivarens arbetsplats. Vad förstangår själva begreppet arbetsplats skall detta uppfattas bokstavligt. Somarbetsplats skall alltså anses mark-eller skogsområde, varvsområde, byggnad,verkstad, fabrik, lägenhet. Prop.1982/83:11 81 kontor, butik osv. När ett arbete utförs i flera led genomentreprenad blir uppdragsgivarens arbetsplats - t.ex. en byggherres markområde- också huvudentreprenörens arbetsplats i förhållande till hans entreprenör.Härav framgår vidare alt uppdragsgivaren inte behöver vara ägare tillarbetsplatsen. Det är tillräckligt att uppdraget grundas på att han har enförfoganderätt till arbetsplatsen som ger honom möjlighet att låta annanutföra arbete på den. Bestämmelsen om alt uppdraget skall utföras på uppdragsgivarensarbetsplats föreslås få sin plats i I §. Del finns vidare inte någon anledning att låta lagen gällai fråga om uppdrag som ges till staten eller en kommun. Bestämmelse om dettaundantag föreslås i 2§. I 3 och 4§§ bör slutligen förklaras vad som skallförstås med uppdragsgivare och uppdragstagare och anges alt uttryck somförekommer i kommunalskatlelagen (1928: 370), KL, eller i ML eller UBL skall hasamma innebörd i den föreslagna lagen som i dessa lagar. 1 anslutning till vad som har sagts nu bör ocksåframhållas att lagen självfallet inte skall vara tillämplig på"uppdrag" som utförs av en arbetstagare för vilken"uppdragsgivaren" är huvudarbetsgivare. 1 sådant fall gäller UBL:sbestämmelser och huvudarbetsgivaren kan göras betalningsskyldig för inteinnehållen källskatt och arbetsgivaravgifter som belöper på arbetstagarensersättning (lön). Till vissa frågor som gäller en uppdragsgivares ansvarighetenligt den föreslagna lagen i konkurrens med UBL:s och återkommesi del följande. Upppdragsgivarens skyldighet att innehålla del aversättningen (5§) Det har förul framhållits att det inle sällan kan vara svårlalt avgöra om uppdragstagaren i det särskilda fallet är verksam som egenföretagare eller som en deltidssysselsatt arbetstagare hos uppdragsgivaren. Omuppdragstagaren inte kan styrka att han är registrerad till mervärdeskatt,skall uppdragsgivaren självfallet inte behöva ta ställning till denna fråga vidtillämpningen av lagen. Hans skyldighet skall bara vara atl innehålla en del aversättningen och betala in denna lill . Därmed följeratt ett ochsamma belopp bör innehållas antingen uppdraget är en bisyssla eller utförs iuppdragstagarens yrkesmässiga verksamhet. Den omständigheten att det för uppdragstagaren kan varafråga om antingen tjänsteinkomst eller inkomst av rörelse bör också beaktas närdet gäller att bestämma hur mycket uppdragsgivaren skall innehålla av ersättningen. När uppdraget i verkligheten är en bisyssla föruppdragstagaren och denne alltså är arbetstagare hos uppdragsgivaren kan delinnehålla beloppet närmast jämställas med ett skatteavdrag somhuvudarbetsgivaren skall göra på extrainkomster som arbetstagaren uppbärförutom huvudinkomst. Ett sådant skatteavdrag skall enligt 7§ UBL göras enligtgrunder som bestämmer. Skatteavdragets storlek bestäms enligtdessa med hänsyn till arbetstagarens årslön och beräknas enligt procentsatser 6 1982/83. 1982/83:11 82 Elt avdrag skall göras om årslönen är lägst 45 001 ochhögst . Är årslönen exempelvis lägst 60001 och högst , skallavdraget göras av extrainkomsten. Någonsådan jämförelse kan inte göras om uppdragstagaren är näringsidkare. Som sådanär han skyldig att betala inte bara inkomstskatt utan också avgifter ochmervärdeskatt. Med tanke på att ersättningen ofta bara avser att täcka arbetad tidskulle det därför generellt sett vara befogat att tillämpa en högre procentsatsför honom än för den uppdragstagare som utför uppdraget som en bisyssla. Ensådan skillnad kan dock inte göras. Som har sagts fömt har uppdragsgivaren oftastora svårigheter att avgöra om uppdragstagaren utför arbetet som en bisysslaeller i egenskap av rörelseidkare. Uppdragsgivaren måste därför få tillämpa enenda fast procentsats. Detkan erinras om att den procentsats, som lokal skattemyndighet skaU tillämpa näransvarighet fastställs för arbetsgivare som har underiåfit att göraskatteavdrag på lön till okända arbetstagare, är . Mot bakgrund av de här fömtangivna förhållandena synes den procentsats, som en uppdragsgivare skalltillämpa, lämpligen böra bestämmas till . Delinjer efter vilka en uppdragsgivares skyldigheter byggs upp enligt del härframlagda förslaget medför som synes att en del av ersättningen kan komma attinnehållas både för en arbetstagare och för en rörelseidkare. Den uppdragstagaresom utför uppdraget som en bisyssla vid sidan av sitt huvudarbete kan därmedsägas komma i en särställning i förhållande fill många andra arbetstagare somkan skaffa sig ett extraarbete utan att få vidkännas något avdrag förpreliminär skatt. Detta är emellerfid en direkt konsekvens av att man för attförsvåra utnyttjandet av grå arbetskraft måste inrikta sig på vissauppdragsområden inom vilka båda uppdragsformerna förekommer utan möjlighet attskilja mellan dem. På samma sätt får ocksä den finna sig i ett avdrag med 50%som utför uppdrag, som i och för sig är mervärdeskattepliktiga men på grund avden begränsade omsättningen inte medför registreringsskyldighet. Mansynes böra begränsa uppdragsgivarens skyldighet att innehålla ull utbetalningarsom uppgår till ett visst minsta belopp. Detta bör lämpligen bestämmas fill1000 kr. Med detta gränsbelopp uppnår man bl.a. att mindre och kanske intesällan hastigt påkomna arbeten kan uppdras utan att lagen behöver fillämpas. Enbestämmelse av denna innebörd måste dock utformas så att den inte kan kringgåsgenom att ersättningen delas upp på flera utbetalningar som understiger dettabelopp. Detta synes kunna förhindras genom föreskrift om att något belopp inteskall innehållas om det med fog kan antas att vad uppdragsgivaren skall betalatill uppdragstagaren för uppdraget inte kommer att uppgå till . Deföreslagna bestämmelserna bör tas in i lagens 5 §. I denna paragraf bör också,i enlighet med vad som har sagts i föregående avsnitt, anges att något belopp inteskaU innehållas enligt lagen, om skatteavdrag skall göras enligt UBL. 1982/83:11 83 Uppdragsgivarens kontroll av uppdragstagarensregistrering, m.m. (5.7 och 19 §§) Uppdragsgivarens undersökning angående uppdragstagarensregistrering till mervärdeskatt bör i och för sig utgöra en kontroll avregistreringsförhållandet då ersättning för uppdraget skallbetalas ut. Kontrollförfarandet måste å andra sidan utformas så attuppdragsgivaren på ett enkelt sätt kan få en sådan bekräftelse påuppdragstagarens registrering att han inte skall behöva riskera någonansvarighet i efterhand. Kravet på att förfarandet skall vara lättillämpligtuppfylls bäst genom att uppdragsgivarens undersökning angående uppdragstagarensregistreringsförhållande får begränsas till en kontroll av att uppdragstagareninnehar ett av utfärdat bevis om registrering till mervärdeskatt.Om uppdragstagaren kan förete-ett sådant bevis och det av detta framgår all hanhar registrerats för den verksamhet som uppdraget avser, bör uppdragsgivarenregelmässigt kunna betala ut ersättningen ulan att i övrigt behöva vidta någonåtgärd eller löpa risk att senare bli ålagd nägon ansvarighet. Tillgång tillett sådant bevis har som nämnts tidigare var och en som är registrerad tillmervärdeskatt. skall nämligen enligt 19 § ML utfärda ett särskiltbevis för varje registrerad. På detta anges bl. a. den verksamhet som den skattskyldigehar anmält för registrering. I fråga om bevisets lämplighet i övrigt attanvändas i här angivna avseende kan anföras följande. Registreringen till mervärdeskatt sker inte för någon visstid. Den som har registrerats står kvar i registret till dess länsstyrelsenfinner alt förutsättning för registrering inte längre föreligger. Impulsentill avregistrering är vanligen en anmälan från den registrerade om att han harupphört med sin registrerade verksamhet. Beslut om avregistrering kan också skepå initiativ av sedan denna har konstaterat att verksamhetenupphört eller att den har fått sä liten omfattning att registreringsskyldighetinte föreligger.