prop · G60351 · 1982-12-31 00:00:00 — Somcentral förvaltningsmyndighet för konsumentfrågor har eningående näringsrällslig sakkunskap och besitter en samlad erfarenhet av konsumenlskyddsfrågornai landet. Frånhänds verket huvudansvaret inom någon del av verkelshittillsvarande ansvarsområde är risken alt verkel inte som kan hålladel samlade grepp över dessa frågor som behövs. Del är genom attkonsumentverkets erfarenhet av åtgärder inom ett område förs över till ellannat med likartade problem som effektiviteten i konsumentskyddet kanupprätthållas. När del gäller kännedomen om bank- och försäkringsväsendetbesitter givelvis inte sådana specialistkunskaper som bank- ochförsäkringsinspektionerna. Genom sin befattning med konsumentskyddet på bank-och försäkringsområdena har verket dock en relativt god kännedom om dessaområden. För atl hanlera sådana frågor på bank- och försäkringsområdena somfrågor om otillbörlig marknadsföring och informationsskyldighet enligtmarknadsföringslagen eller konsumentförsäkringslagen torde oftast inte krävasmyckel ingående kunskaper i renodlade bank- och försäkringsspörsmål. I den månkonsumentverket skulle handha konsumentskyddsärenden pä bank- ochförsäkringsområdena och specialistkunskaper behövde tillföras etl sådantärende, får man förutsätta att della också skulle ske genom elt samråd mellanverket och resp. inspektions-myndighet. Enligl min mening bör konsumentverkel/KO i fortsättningenha väsentligen samma ansvar som för konsumentskyddet på bank- ochförsäkringsområdena. Jag gör alltså en annan bedömning än som görs i prop.1981/82: 180 och i näringsutskonels betänkande, NU 1981/82:45 (majoriteten). Vadbeträffar frågan om komplikationer kan länkas uppstå till följd av en"dubbel" tillsyn i marknadsföringsfrägor på bank- och försäkringsområdenakan som nämnts de båda inspektionerna som ett led i sin tillsynsverksamhetockså la upp sådana frågor. Under de år som "dubbel" tillsyn harförekommit har emellertid i praktiken knappast några kompetensproblem uppståttoch den rådande ordningen har fungerat på en tillfredsställande sätt.Det finns enligl min mening inle heller skäl atl befara atl denna ordningskulle visa sig medföra nämnvärda olägenheter i fortsättningen. Jag kan i ochför sig instämma i den kritik som riktats mol all en och samma konsumenlskyddsfrågaskulle kunna behandlas både i på talan av KO och hosregeringen efter besvär mot bank- eller försäkringsinspeklionens beslul.Möjligheten atl någol sådant inträffar torde dock vara teoretisk. Jagförutsätter atl de inblandade myndigheterna etablerar etl sådant samarbete alten dylik situation inte uppstår. På en punkt föreslår jag ingen ändring i vad som beslutatsmed anledning av förslag i prop. 1981/82: 180. 1982/83:51 14 område.I samband med den lagens tillkomst konstaterades all bank- och försäkringsinspektionernaredan var behöriga all granska och meddela föreskrifter om innehållet i avtalsformulär.Del ansågs därför naturiigt att inspektionerna också i fortsäUningenanförtroddes denna uppgift (prop. 1971:15 s. 69). De verksamheter som då stodunder tillsyn av inspektionerna undantogs därför från lagenstillämpningsområde. När delta område utvidgades ansågs det atlundantaget borde bestå (prop. 1976/ 77: 110 s. 36). Vid tillkomsten av lagen omfinansbolag ansågs det däremot an de bolag, som inle tidigare var särskillreglerade i lag men som föll under lagen om finansbolag, t. v. alltjämtskulle omfattas av avtalsvillkors-lagen, delta trots all bolagen hamnade underbankinspektionens tillsyn och inspektionen fick möjlighel atl ingripa molfinansbolagens avtalsvillkor med slöd av lillsynsbeslämmelserna i lagen om finansbolag.I propositionen med förslag till lag om finansbolag uttalades alt slutligställning rörande gränsdragningen mellan bankinspektionens ochkonsumentverkels lillsynsområden borde las först sedan banklagsulredningensförslag i del hänseendet förelåg (prop. 1978/79: 170 s. 37). Somframgått av del föregående har banklagsulredningen föreslagit att finansbolagenundantas från avialsvillkorslagens område. 1981/ 82:180 bygger på dellaförslag och beslul blev i enlighet därmed. Jag finner också all lämplighelsskältalar för all bank- och försäkringsinspektionerna ensamma svarar för avlalsvillkorsgranskningeninom resp. tillsynsområde och föreslår därför här ingen ändring vad beträffar avtalsvillkorslagenstillämpningsområde. Medhänvisning lill det anförda förordarjag all den konsumenlrällsliga lagstiftningen- utom såvill avser avtalsvillskorslagen - ändras så atl den hitlillsvarande lillsynsordningenbibehålls. Detta innebär upphävande av 19 kap. 12 § försäkringsrörelselagen ochsamtliga lagändringar som logs upp i prop. 1981/82: 180 utom ändringarna iavtalsvillkorslagen och aktiebolagslagen. Ansvaretför kompletterande basinformation på försäkringsområdet har nära samband medmarknadsföringsfrågorna. 1981/82: 180 uttalas all försäkringsinspeklionenbör överta hitlillsvarande ansvar för denna uppgift. Ikonsekvens med vad jag förordat i del föregående såvitt gäller ansvaret förmarknadsföringsfrågorna anser jag atl också i fortsänningenskall ha huvudansvaret för den basinformation som behövs som komplement tillförsäkringsbolagens information. bör likaså oförändrat hahuvudansvaret för verksamheten i del s. k. kontaktforum för försäkringsfrågor.I likhet med vad som angavs i prop. 1981/82: 180 anser jag vidare all ell samarbelsorganbör bildas för inslilulen inom bankinspektionens lillsynsområde. Initiativet lillbildandel och ansvaret för verksamheten bör enligt min mening ankomma på . Ellgenomförande av de ändringar som jag föreslagit i del föregående får Prop.1982/83:51 15 lill följd all regeringen senare får la ställning till fräganom vissa justeringar i de regleringsbrev som fastställts för resp. inspektionför innevarande budgetår. Medelsbehovet för påverkas inte,eftersom någon neddragning av verkets resurser inle har skett för innevarandebudgetår med anledning av förslagen i prop. 1981/82: 180 (s. 346). Detidigare gjorda ändringarna i den konsumenlrällsliga lagstiftningen kommer attträda i kraft den , om inle de av mig nu föreslagna ändringarnagenomförs . Skulle lagrådels yllrande behöva inhämtas över de nuföreslagna ändringarna, torde dessa inle hinna genomföras före årsskiftet1982/83. Etl inhämtande av lagrådets yttrande får därför anses fördröjalagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men skulle uppkomma. Jag ansermed hänsyn härtill all yllrande inle bör inhämtas. Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jagalt regeringen föreslår atl antaga inom ekonomideparlemenlelupprättade förslag lill 1. lag om ändringav försäkringsrörelsdagén (1982:713). 2. lag omupphävande av lagen (1982:714) om ändring i marknadsföringslagen (1975: 1418), 3. lagomupphävande av lagen (1982:730) om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstolm. 4. lag om upphävandeav lagen (1982:716) om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse, 5. lag omupphävande av lagen (1982:717) om ändring i lagen (1955:416) om sparbanker, 6. lag omupphävande av lagen (1982:718) om ändring i lagen (1956: 216) omjordbrukskasserörelsen, 7. lag omupphävande av lagen (1982:719) om ändring i lagen (1980:2) om finansbolag, 8. lag omupphävande av lagen (1982:720) om ändring i lagen (1963:76) om kreditakliebolag, 9. lag omupphävande av lagen (1982:721) om ändring i akliefondslagen (1974:931), 10. lag omupphävande av lagen (1982:722) om ändring i fondkommissionslagen (1979:748), 11. lag om upphävande av lagen(1982:723) om ändring i lagen (1970:65) om allmänna hypoteksbank ochom landshypoleksföreningar, 12. lagomupphävande av lagen (1982:724) om ändring i lagen (1968:576) om KonungariketSveriges stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar. 1982/83:51 16 13. lag om upphävande av lagen(1982:725) om ändring i lagen (1950: 272) om rätt för utländsk försäkringsanstaitalt driva försäkringsrörelse här i riket, 14. lag om upphävande av lagen(1982:726) om ändring i lagen (1972: 262) om understödsföreningar. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar alt genomproposition föreslå atl antaga de förslag som föredraganden har lagtfram.