prop · G60311 · 1982-12-31 00:00:00 — Närdet gäller tillfälliga anställningar blir förhållandet däremot ett annat. Någraskatteavdrag görs inte och kontrollen av att ersättningarna tas upp tillbeskattning blir i det närmaste helt beroende av om arbetsgivaren lämnarföreskrivna kontrolluppgifter enligt taxeringslagen (1956:623), TL eller inte.Om arbetstagaren inte redovisar sin ersättning i självdeklarationen och detinte heller finns någon kontrolluppgift kan detta fusk i bästa fall upptäckasvid en revision hos arbetsgivaren. Detsäger sig självt att det kan vara frestande för en arbetstagare, som inte färvidkännas skatteavdrag, att söka ordna det så att han relativt riskfritt kanunderlåta atl ta upp ersättningen i sin självdeklaration. För atl detta skallbli fallet måste han bara se till att arbetsgivaren avstår frän att skicka innågon kontrolluppgift och inte heller namnger honom i någon arbetsgivaruppgift. Detär ett sådant förfarande som bl. a. ger förutsättningen för grå arbetskraft.Arbetsgivarens medverkan har arbetstagaren därvid ofta fått genom att betingasig en ersättning som är mindre än vad arbetsgivaren skulle få betala omarbetet i stället utfördes av en seriös uppdragstagare. Vadsom har sagts nu har avseende på en uppdragsgivare och en uppdragstagaremellan vilka ett arbetsgivare-arbetstagareförhållande föreligger enligtbestämmelserna i men där arbetstagaren har nägon annan som huvudarbetsgivare.Till dessa fall kan man också räkna sådana i vilka uppdragsgivaren ärhuvudarbetsgivare men av olika skäl bedömer uppdraget som en tillfälliganställning på vilken om skatteavdrag inte är tillämpliga. 1982/83:11 21 Problemenmed den grå arbetskraften är emellertid inte begränsade till de ersättningarsom betalas för arbete i ett arbetsgivare-arbetstagareförhållande. Deföreligger i minst lika hög grad i fråga om ersättningar som betalas till någonsom har åtagit sig uppdraget som rörelseidkare. I sådana fall är det dock intefråga om ett undanhållande med hjälp av uppdragsgivarens underlåtenhet attgöra skatteavdrag eller att lämna kontroll- och arbetsgivaruppgift. Någonskyldighet härtill föreligger inte för uppdragsgivaren eftersomuppdragstagaren inte utför arbetet i egenskap av arbetstagare. Medan det i deförut nämnda fallen är fråga om undanhållande av en tjänsteinkomst gör siguppdragstagaren i förevarande fall skyldig till vad man brukar kalla krympningav sin rörelseinkomst. I dessa fall rör det sig vidare om både fysiska ochjuridiska personer som uppdragstagare. När uppdragstagaren är en fysisk personförhåller det sig inte sällan så att han utövar sin yrkesmässiga verksamhet vidsidan av.en fast anställning. Ipromemorian framhålls att undanhållandet av uppdragsersättningar är särskiltframträdande i uppdragsförhållanden som innebär att uppdragstagaren åtar sigatt utföra ett arbete på uppdragsgivarens fastighet eller arbetsplats. Sådanauppdrag ges till uppdragstagare inom bl. a. byggnads-, schaktnings-, måleri-,rörlednings-, el- och glasmästeribranscherna och det är då framför allt frågaom arbeten på uppdragsgivarens byggnader eller mark. Inte minst avser dessauppdrag arbeten på egnahem och fritidshus. När det gäller uppdrag inomindustrin är det ofta fråga om reparation, montering och underhåll av maskiner m.m. Enligtpromemorian bör därför övervägandena om vilka åtgärder som bör vidtas för attså långt möjligt hindra utnyttjandet av grå arbetskraft framför allt inriktaspå dessa uppdragsförhållanden. För detta anses också tala att det särskilt ärinom de förut nämnda branscherna som den grå arbetskraften innebär besvärandekonkurrens för de seriösa företagarna. Detförslag som med hänsyn till de här redovisade förhållandena har lagts fram ipromemorian bygger på att en uppdragsgivare, som uppdrar åt någon att utföraett arbete av ifrågavarande slag på sin fastighet, lägenhet eller arbetsplats,skall förmås att kontrollera om uppdragstagaren är registrerad tUlmervärdeskatt eller inte. Skattskyldighet till mervärdeskatt föreliggerregelmässigt i fråga om sådana uppdrag om de utförs yrkesmässigt. Kanuppdragstagaren med ett registreringsbevis eller på annat sätt visa att han ärregistrerad har uppdragsgivaren därmed fullgjort vad på honom ankommer i dettasammanhang. Skattemyndigheternas kontroll av uppdragstagaren förutsätts isådana fall få ske med utgångspunkt i mervärdeskatteregistreringen. Omuppdragstagaren inte kan visa att han är registrerad blir uppdragsgivarendäremot skyldig att vidta vissa andra åtgärder. Han skall nämligen då innehålla50% av ersättningen och betala in det innehållna beloppet till iden tid och ordning som gäller i fråga om en arbetsgivares redovisning ochinbetalning av källskatt. Gör han inte detta är han betalningsskyldig förbeloppet, som efter beslut av Prop.1982/83:11 22 den lokala skattemyndigheten får drivas in på samma sättsom restförd skatt. En avdragsskyldighet kommer med andra ord enligtpromemorian att föreligga för en uppdragsgivare dels då uppdragstagaren utföruppdraget som arbetstagare utan att uppdragsgivaren är att anse somhuvudarbetsgivare, dels då uppdragstagaren visserligen driver rörelse men ändåinte är registrerad till mervärdeskatt. I det senare fallet är det då utanbetydelse om uppdragstagaren inte heller skall vara registrerad på grund av atthan inte har så stor omsättning i sin uppdragsverksamhet att redovisningsskyldighetföreligger enligt lagen om mervärdeskatt. Problemen med den grå arbetskraften har utan tvekan blivitså stora att särskilda åtgärder nu måste vidtas. Som har nämnts förut gällerdessa problem inte bara den arbetskraft som åtar sig arbete såsom arbetstagare.De föreligger i lika hög grad i fråga om redovisningen av ersättningar somutgår till uppdragstagare som utför arbetet i sin yrkesmässiga verksamhet. Sommånga remissinstanser har framhållit är problemen vidare inte begränsade tillde områden som lagförslaget särskilt tar sikte på. De föreligger sannolikt imindre eller större utsträckning inom alla områden där arbeten uppdras åt annanän uppdragsgivarens egen fast anställda personal. När man skall ta ställning till föreliggande problem kandet konstateras att grundfrågan gäller hur man kan skapa en ordning som gertaxeringsmyndigheterna information om uppdragstagarnas intäkter. Det krävsalltså ett system där uppdragsgivarna förmås att lämna uppgift om utgivnaersättningar. I huvudsak två linjer synes härvidlag vara möjliga. Enligt denena kopplas uppgiftsskyldigheten ihop med en skyldighet att göra skatteavdragoch ett ekonomiskt ansvar för detta. Detta är den lösning som ligger till grundför vårt nuvarande källskattesystem. Enligt den andra linjen görs uppgiftslämnandeti stället till ett villkor för uppdragsgivarens rätt att fä avdrag för denutgivna ersättningen vid den egna beskattningen. Det är denna princip som tillämpasvid periodiskt understöd och som års taxering skall tillämpas också ifråga om villaräntor och ränteutgifter i inkomstslaget kapital. I promemorian har primärt den första linjen följts. Ifråga om uppdragstagare som inte är registrerade till mervärdeskatt bliruppdragsgivaren skyldig att verkställa avdrag.på ersättningen och lämna uppgiftom detta i princip efter samma modell som i källskattesystemet. Promemorianpekar emellertid när det gäller uppdragsgivare som är småhusägare också påmöjligheten att kombinera de två linjerna. För att ge småhusägaren ett ökatincitament att följa bestämmelserna skulle denne kunna ges en viss avdragsrättvid inkomsttaxeringen för de aktuella ersättningarna. Förutsättningen skulledå vara att han uppger uppdragstagarens namn m. m. och ersättningens storlek.Enligt det andra alternativet i promemorian ges småhusägaren inte någon sådanavdragsrätt, men åläggs ändå skyldighet att lämna dessa uppgifter isjälvdeklarationen. 1982/83:11 23 Denhelt övervägande delen av remissinstanserna har anslutit sig till uppfattningenatt det är efter dessa linjer som man bör söka sig fram för att så långtmöjligt få bukt med det grå arbetskraftsproblemet. Remissinstanserna har ocksåallmänt accepterat och förordat att promemorians förslag om avdragsskyldighetoch uppbördsansvar följs såvitt gäller sådana uppdragsgivare som rörelseidkare,kommun och landsting. Förslaget att även ägare av småhus och lägenheter skallvara skyldiga att i förekommande fall göra avdrag på en uppdragsersättningaccepteras också av en stor del av remissinstanserna som dock mängaavvisar eller ställer sig tveksamma till en sådan lösning och i ställetförordar att man närmare utreder hur en avdragsrätt för reparationskostnaderskulle kunna utformas för småhusägarna. Vidden bedömning som skall göras nu måste också beaktas hur den som lämnar ettuppdrag kan avgöra vilken ställning uppdragstagaren kommer att inta - somarbetstagare eller som egen företagare. Detta ställningstagande är iblandlångt ifrån lätt. Omuppdragstagaren är en fysisk person måste uppdragsgivaren i dagens läge iförsta hand göra klart för sig om uppdragstagaren åtar sig uppdraget i egenskapav rörelseidkare. Om så är fallet är uppdragsgivaren inte skyldig attverkställa något skatteavdrag och han skall inte heller betala någon arbetsgivaravgiftpå uppdragstagarens ersättning. Föratt så långt möjligt vara på den säkra sidan bör uppdragsgivaren först ochfrämst be uppdragstagaren visa upp sin skattsedel. Har denne B-skattesedel kanuppdragsgivaren utgå från att han kan underlåta att göra skatteavdrag utan attlöpa risk för att senare bli betalningsskyldig för uppdragstagarens skatt. Ettuppvisande av en B-skattesedel medför däremot inga garantier för attuppdragsgivaren inte vid en senare företagen kontroll kan bli bedömd somarbetsgivare och skyldig att betala arbetsgivaravgift på den utgivnaersättningen. B-skattesedel kan nämligen under vissa förutsättningar utfärdasockså för den som inte driver rörelse. Det är vidare inte ovanligt att någon,som har drivit rörelse, upphör med denna och tar anställning utan att anmälaförhållandet till den lokala skattemyndigheten. Han kan på så sätt ha kvar sinB-skattesedel trots att han inte åtar siguppdrag vid sidan av sin anställning i sådan omfattning att han kan anses drivarörelse och därmed ha rätt till B-skattesedel. Härtill kommer att fråganhuruvida ett arbetsgivare-arbetstagareförhållande föreligger eller inte bedömsenligt något olika grunder när det gäller å ena sidan skyldigheten att göraskatteavdrag och å andra sidan skyldigheten att betala arbetsgivaravgift. som åtar sig uppdraget en A-skattesedel ställs uppdragsgivaren inför fråganom han blir huvudarbetsgivare för uppdragstagaren eller om denne vid utförandeav uppdraget bara får anses ha detta som bisyssla vid sidan av en anställninghos en annan arbetsgivare som är skyldig att göra skatteavdrag. Huruvidauppdragsgivaren skall anses vara huvudarbetsgi- 1982/83:11 24 vareeller inte blir beroende av om uppdraget medför att uppdragstagaren därigenomhar sin huvudsakliga arbetsanställning hos uppdragsgivaren eller sin huvudsakligainkomst av tjänst från denne. Är så fallet skall han göra skatteavdrag.Arbetsgivaravgift är han skyldig att betala oberoende av om det är fråga om enhuvudsaklig arbetsanställning eller bisyssla. Detsäger sig självt att det inte sällan kan vara svårt för en uppdragsgivare attmed bestämdhet avgöra i vilket förhållande han kommer till uppdragstagaren.Försiktigheten bjuder därför varje uppdragsgivare, som skall ha ett arbeteutfört av någon, som har A-skattesedel, att inte underiåta skatteavdrag utanatt ha fått bekräftelse från den lokala skattemyndigheten att något avdrag intebehöver göras. Myndigheten är enligt 44 § UBL skyldig att på begäran lämnabesked i denna fråga. Detbör framhållas att en uppdragsgivare som vill undgå ansvarighet för uppdragstagarensskatt inte heller bör ingå ett uppdragsavtal med ett för honom okänthandelsbolag utan vissa undersökningar. Han bör sålunda övertyga sig om atthandelsbolaget är registrerat i handelsregistret, vilka bolagsmännen är och attden som utför arbetet för handelsbolagets räkning har B-skatt. Det sistnämndagäller i varje fall om arbetet utförs av någon som inte bara har ställning somarbetstagare hos handelsbolaget. Vid tvekan om att handelsbolaget är ettseriöst verkande företag bör också kontrolleras att det är registrerat tillmervärdeskatt. En registreringskontroll bör uppdragsgivaren också göra näruppdragstagaren är ett aktiebolag. Är bolaget inte registrerat löper han riskatt bli ansedd som arbetsgivare för den eller dem som utför arbetet. En uppdragsgivare kanockså ställas inför frågan om de som utför arbetet åt honom föruppdragstagarens räkning och får sin lön av denne, vid en kontroll avmyndigheterna kan bedömas ha arbetat under sådana villkor och förhållanden påhans arbetsplats eller fastighet att de skall jämställas med hans egnaarbetstagare och han själv alltså anses som arbetsgivare. Han står med andraord inför risken att uppdraget bedöms som en form av arbetsförmedling. För attvara på den säkra sidan bör uppdragsgivaren självfallet också i detta fallinhämta besked av den lokala skattemyndigheten. Enligtlagförslaget i promemorian skall uppdragsgivaren kontrollera om uppdragstagarenär registrerad till mervärdeskatt. Om så inte är fallet skall uppdragsgivareninnehålla av ersättningen och betala in det innehållna beloppet tilllänsstyrelsen. Dennaanknytning till mervärdeskatteregistreringen medför att uppdragsgivaren intebehöver ta ställning till om uppdragstagaren utför uppdraget som en bisysslavid sidan av en ordinarie anställning eller som rörelseidkare. Systemet avsesvidare få den konsekvensen, att en uppdragsgivare som gör avdrag enligt denföreslagna lagen, regelmässigt inte skall behöva riskera att blibetalningsskyldig enligt UBL om han vid en senare kontroll trots allt skulleanses ha varit huvudarbetsgivare till upp- Prop.1982/83:11 25 dragstagaren.Betalningsskyldighet för en eventuell skillnad mellan det gjorda avdraget ochett avdrag enligt UBL, skall han nämligen bara kunna åläggas om det måste havarit uppenbart för honom att han var huvudarbetsgivare. Detbör framhållas att en anknytning på föreslaget sätt till mervärdeskatteregistreringensynes få betydelse också i det fall uppdragsgivaren underlåter att göra avdragpå grund av att uppdragstagaren visat sig vara registrerad till mervärdeskatt.Också i detta fall torde betalningsskyldighet enligt UBL kunna åläggasuppdragsgivaren bara om det måste ha varit uppenbart för honom att han varhuvudarbetsgivare till uppdragstagaren. Registreringen till mervärdeskatt fårmed andra ord den verkan, att en uppdragsgivare som övertygat sig om attuppdragstagaren är registrerad, i regel inte behöver befara att blibetalningsskyldig enligt UBL. Denhelt övervägande delen av remissinstanserna har också anslutit sig tillförslaget att uppdragsgivarens skyldighet att göra avdrag på ersättningenskall anknytas fill mervärdeskatteregistreringen. Många remissinstanser serdet dock som en brist att beviset om registrering inte är tidsbegränsat. Dettaanses medföra risk för missbruk av bevisen. I stället förordas att bevisentidsbegränsas till för de branscher som berörs av lagstiftningen. Enremissinstans anser att detta lämpligen kan ordnas genom att de uppdragstagare,som vill kunna visa upp ett registreringsbevis, skall få ett bevis för ett årefter ansökan hos mervärdeskatteenhet. Åtskilligaremissinstanser anser att anknytningen fill mervärdeskatteregistreringen börkunna förenklas och åstadkommas utan en användning av registreringsbevis ellersärskilda intyg om registrering. Det bör enligt deras mening vara tillräckligtatt uppdragstagaren styrker sin registrering genom att ange sittregistreringsnummer på fakturan. Flera remissinstanser framhåller vidare bör kunna få en bättre samordning med de ordinarie uppbördsbestämmelsernagenom att inordna det föreslagna systemet i UBL. Härigenom skulle det ocksåkunna ges en mer allmängiltig form. Mångaremissinstanser anser å andra sidan att en anknytning till mervärdeskatteregistreringeninte ger tillräcklig effekt och förordar att uppdragsgivarnas kontroU ochavdragsskyldighet i stället binds till ett särskilt bevis, som skulleframställas med hjälp av ADB och utfärdas av den lokala skattemyndigheten.Några remissinstanser föreslår att den utökade kontroll- ochavdragsskyldigheten utformas inom ramen för UBL:s nuvarande A- och B-skattesystem. 4.2.1Anknytningen till mervärdeskatte- och preliminärskatteregistrering-en Somjag har sagt förut bygger vårt skattesystem till stor del på arbetsgivarnasmedverkan. Deras skyldighet att göra skatteavdrag på arbetstagar- 1982/83:11 26 naslöner och att lämna skattemyndigheterna uppgifter om utgivna ersättningar ochförmåner är en grundförutsättning för att inkomstredovisningen skall kunnakontrolleras och för att skatterna skall bli betalda i så nära anslutning sommöjligt till inkomsternas förvärvande. Skyldighetenatt lämna uppgifter s. k. kontrolluppgifter - om utgivna löner ochersättningar fullgörs dock inom många områden inte på ett tillfredsställandesätt. Orsakerna härtill synes vara fiera och en redovisning har lämnats fördessa i promemorian. Den främsta orsaken är uppenbarligen att parterna i mångauppdragsförhållanden har fördelar att vinna med att någon kontrolluppgift intelämnas. Den som uppbär ersättningen får möjlighet att undanhålla denna frånbeskattning och kan därigenom erbjuda uppdragsgivaren ett reducerat pris försina tjänster. Genom att någon kontrolluppgift inte lämnas öppnas ocksåmöjlighet för uppdragsgivaren att undgå arbetsgivaravgift. Ipromemorian framhålls också att påföljderna för underlåtandet att lämnaföreskrivna uppgifter inte är särskilt kännbara och att en underlåtenhetsällan påtalas. Utnyttjandetav grå arbetskraft torde också sammanhänga med uppbördslagstiftningensutformning. Skyldigheten att göra skatteavdrag och den ekonomiska ansvarighetsom följer om detta åliggande inte fullgörs är knutna fill ersättningar somhänför sig till en arbetstagares huvudsakliga arbetsanställning eller annarsutgör hans huvudsakliga inkomst av tjänst. För den som lämnar ett uppdrag kandet vara svårt att avgöra om den som skall utföra arbetet gördetta i en yrkesmässigt driven verksamhet eller som en bisyssla vid sidan av enhuvudanställning. Det kan också innebära problem att med bestämdhet avgöra omdet är fråga om en huvudsaklig arbetsanställning eller en bisyssla. Somframhålls i promemorian kan dessa oklarheter bidra till ätt en uppdragsgivareoch uppdragstagare försöker se och behandla sitt avtalsförhållande på det sättsom ger dem de största möjligheterna att undgå skatter och avgifter. Enligtpromemorieförslaget undanröjs dessa gränsdragningsproblem för uppdragsgivareneller minskas de betydligt genom att hans ansvarighet för uppdragstagarensskatt m. m. knyts till en kontroll av om uppdragstagaren är registrerad tillmervärdeskatt eller inte. Om uppdragstagaren inte är registrerad skalluppdragsgivaren innehålla av ersättningen oberoende av om uppdragstagarensersättning i det särskilda fallet vid inkomsttaxeringen skall anses utgörainkomst av rörelse eller tjänst. Fullgör uppdragsgivaren sin avdragsskyldighetkan han också regelmässigt räkna med att inte bli betalningsskyldig för deteventuellt högre avdrag som skulle gjorts enligt UBL. Jagkan också för egen del ansluta mig till grundtanken i promemorieförslaget, attutnyttjandet av grå arbetskraft bör försvåras genom att uppdragsgivarna får enutvidgad kontrollskyldighet inom de uppdragsområden som redovisas ipromemorian. Jag delar lika så uppfattningen att denna 1982/83:11 27 skyldighetskall anknytas till en registrering, som blir avgörande för om uppdragsgivarenskall vidta viss ytterligare åtgärd eller inte. Somjag har antytt förut medför en ordning, som innebär att en registrering bliravgörande för en avdragsskyldighet att gränsen mellan rörelseinkomst ochtjänsteinkomst blir utan betydelse vid tillämpningen. Också skillnaden mellanbisyssla och huvudsaklig anställning mister i allt väsentligt sin betydelse.Enligt UBL har dessa gränsdragningar däremot avgörande betydelse i fråga om enarbetsgivares/uppdragsgivares ansvarighet. Om det föreslagna systemet i ställetinordnas i UBL måste denna gränsdragning utjämnas i viss mån, nämligen i frågaom de uppdragsersättningar som det nya systemet skall avse, Förslagetatt uppdragsgivarnas kontroll- och avdragsskyldighet skall knytas tillmervärdeskatteregistreringen har som jag nämnt förut mottagits positivt av denhelt övervägande delen av remissinstanserna. När det gäller det sätt på vilketuppdragsgivaren skall kontrollera uppdragstagarens registrering går meningarnadäremot i sär. Många remissinstanser ansluter sig till förslaget att kontrollenbör ske genom att uppdragstagaren visar upp sitt registreringsbevis, men anseratt detta bör utfärdas att gälla i taget. Enligt en remissinstansbör ett sådant tidsbegränsat bevis bara utfärdas efter ansökan hoslänsstyrelsens mervärdeskatteenhet. Åtskilliga remissinstanser anser å andrasidan att kontrollen bör kunna ske på ett enklare sätt och föreslår attuppdragsgivarna skall få utgå från att uppdragstagaren är registrerad om dennehar angett sitt registreringsnummer på fakturan. Jagser det också för egen del som önskvärt att uppdragsgivarnas kontrollskyldighetkan fullgöras på ett så enkelt sätt som möjligt. Om man stannar för att anknytadet föreslagna systemet till mervärdeskatteregistreringen bör man även enligtmin mening kunna nöja sig med en kontroll som bygger på en skyldighet föruppdragstagaren att ange sitt registreringsnummer till mervärdeskatt påfakturan. Fråga är emellertid i vilken utsträckning denna kontroll iförekommande fall bör utmynna i en skyldighet att innehålla en del aversättningen eller en skyldighet att lämna uppgift till skattemyndigheterna iviss ordning. Härom får jag anföra följande. del av remissinstanserna ställer sig tveksamma till eller avstyrkerpromemorians förslag att också ägare av småhus och bostadslägenheter skallvara skyldiga att göra avdrag på ersättningen. Vad som härvid framhålls ärframför allt att det finns risk för att efterlevnaden blir dålig och svår attkontrollera. Jaghar stor förståelse för remissinstansernas tveksamhet på denna punkt och anseratt det också finns anledning befara att en skyldighet för småhus- ochlägenhetsägare att innehålla och redovisa skatt skulle medföra avsevärdapraktiska problem. Jag tänker härvid bl.a på det nya systemet för krediteringav preliminär skatt och vad som med hänsyn tUl detta krävs av arbetsgivarna ifråga om korrekt uppgiftslämnande enligt TL. 1982/83:11 28 stårå andra sidan klart att utnyttjandet av grå arbetskraft har blivit ett probleminte minst när det gäller arbeten av olika slag på småhus och lägenheter. Omman inte accepterar promemorians förslag om en avdragsskyldighet måste mandärför enligt min mening söka finna en annan lösning som kommer åt problemetinom detta område. Somjag redan har nämnt har många remissinstanser här önskat en närmare utredningav ett system där småhusägarnas uppgiftslämnande knyts till någon form avavdragsrätt vid inkomsttaxeringen, men utan promemorians skyldighet att göraskatteavdrag. Ett sådant system med avdragsrätt för faktiska kostnader i frågaom småhus som f.n. schablontaxeras innebär emellertid enligt min mening enändring med så omfattande konsekvenser att förslag härom måste övervägas i ettstörre perspektiv. Som jag angett i annat sammanhang tidigare finns det ocksåflera andra svåra avvägningsfrågor med anknytning till bostadsbeskattningen sombehöver utredas. Starka skäl talar för att dessa olika frågor bör övervägas i ettsammanhang eftersom ändringar på en punkt får återverkningar på flera andrahåll. Jag avser därför att och efter samråd med chefen för bostadsdepartementetåterkomma till dessa utredningsfrågor. Undertiden måste emellertid en mindre ingripande lösning finnas. Jag vill redan härförutskicka att jag ser möjlighet till en sådan lösning genom att kombinera denuppgiftsskyldighet som uppdragsgivaren enligt det ena alternativet ipromemorian skall ha med en viss solidarisk betalningsskyldighet. Till dennafråga återkommer jag strax.