prop · G603159 · 1982-12-31 00:00:00 — Sådan talan kanalltså, när den förs såsom ren fast-ställelsetalan fristående från talan omfordringen, föras utanför begränsningsmålet. Lagrådet har velat framhålladetta eftersom det av specialmotiveringen till tredje stycket kan förefallasom om också talan om fordringen, när frågan om ansvarsbegränsning kommer upp,skulle kunna föras som särskild talan fristående från begränsningsmålet. Detkan anmärkas, att man i och hänvisat också frågor om rätt tillansvarsbegränsning för annan än den som upprättat fonden tillbegränsningsmålet. Väljs en sådan lösning också här, kan det kräva en ändringav regeln i 240 § fjärde stycket så att en sådan person också får rätt attinitiera ett begränsningsmål (jfr vad lagrådet i det föregående anfört omuttrycket "väcka talan"). I motiven till 240 §diskuteras den situationen att en redare, som upprättat en begränsningsfondmed användande av egna medel, blir försatt i konkurs. Enligt motiven bör isådant fall inbetalningen till fonden i återvinningshänseende jämställas medbetalning av en skuld. Naturligare är att betrakta inbetalningen till fondensåsom jämställd med ställande av säkerhet (jfr 37 § andra stycketkonkurslagen). Medlen kommer ju inte i och med inbetalningen till fondenborgenärerna till hända som likvid för deras fordringar och överskott, som tilläventyrs uppstår i fonden, måste räknas till konkursboets egendom. Under alla förhållandenmöter komplikationen att den bprgenärskrets till vars förmån betalningen ansesha skett eller säkerheten ställts saknar företrädare mpt vilkenåtervinningstalan kan riktas. Hur denna kpmplikatipn skall lösas, har intenärmare behandlats i det remitterade förslaget. Pågrund av vad spm anförts här Pch med hänvisning till vad lagrådet vid 1982/83:159 288 239§ har anfört angående uttrycket "fordringar för vilka ansvarsgränsengäller" föreslår lagrådet följande lydelse av 240§: "Omdet, med anledning av en fordran av ett slag som är föremål föransvarsbegränsning, här i riket har väckts talan eller framstähts begäran omkvarstad eller annan åtgärd hos domstol eller exekutiv myndighet ellerpåkallats skiljeförfarande eller dispasch, kan redaren eller annan som enligt234 § har rätt till ansvarsbegränsning upprätta en begränsningsfond. Fondenskall upprättas hos den domstol där talan har väckts eller hos sjörättsdomstplenför den prt där åtgärden begärts eller förfarandet påkallats. Om en begränsningsfpndhar upprättats vid sådan dpmstol, får dock en ytteriigare fond i anledning avsamma händelse upprättas endast vid den domstolen. Enbegränsningsfond anses upprättad med verkan för alla personer som kan åberopasamma ansvarsgräns. Den är avsedd för betalning endast av fordringar av detslag som ansvarsgränsen avser. Sedanen begränsningsfond har upprättats i , får här i riket talan rörande en fprdranav det slag som är föremål för ansvarsbegränsning väckas endast i begränsningsmål.Detsamma gäller talan angående frågan huruvida den som upprättatbegränsningsfonden har rätt till ansvarsbegränsning och angående frågan omfördelning av fonden. Behörigatt väcka talan i begränsningsmål är den som har upprättat fonden, dennes försäkringsgivareoch den som gör gällande en fordran av det slag som är föremål föransvarsbegränsning. Närmarebestämmelserom begränsningsfond och begränsningsmål finns i 15 kap." Dennaparagraf, som reglerar begränsningsfondens verkan såsom hinder för exekution,är beroende delvis på ämnets natur och delvis på regleringens utformning ett tunglästlagrum och innehåller i förhållandet mellan första och andra styckena en viss dubblyr.Med hänsyn främst till att paragrafen är utformad på i huvudsak samma sätt sommotsvarande lagmm i den danska lagtexten och de finska och norska lagförslagenhar lagrådet ansett sig inte böra föreslå, att paragrafen omarbetas. Deti första och andra styckena förekommande uttrycket "någon på vars vägnarfonden är upprättad" kan lämpligen utbytas mot uttrycket "någon somfonden har verkan för enligt 240 § andra stycket". Itredje stycket andra meningen upptas bl.a. en regel om att verkställdsäkerhetsåtgärd eller utmätning skall hävas och ställd säkerhet friges, när begränsningsfondupprättats på vissa närmare angivna platser. Som villkor för regelnstillämplighet uppställer förslaget i nära anslutning till gällande rätt (senuvarande 238 §), att fonden upprättats innan säkerhetsåtgärden ellerutmätningen vidtogs eller säkerheten ställdes. Artikel 13 punkt 2 i 1976 årsbegränsningskonvention, som ligger till grund för den föreslagna 1982/83:159 289 regeln,synes av ordalydelsen att döma inte uppställa något sådant villkor. Paragrafenupptar på olika ställen föreskrifter om att verkställd utmätning skall ellerkan hävas när begränsningsfond upprättats. Bestämmelser av nu åsyftat slagförekommer sålunda i andra stycket andra meningen samt tredje stycket förstaoch andra meningarna. Dessa bestämmelser går tillbaka på artikel 13 punkt 2 i1976 års konvention. Där talas om frigivande av all egendom, som har bhvit "arrestedor attached" i den engelska texten och "saisi" i den franskatexten. Det är tveksamt om det engelska uttrycket omfattar utmätning. Det franskauttrycket torde däremot inbegripa bl. a. utmätning. Texterna äger enligtartikel 23 lika vitsord. I den översättning av konventionen som bilagtsremissen har den nu ifrågavarande texten i artikel 13 punkt 2 återgetts såsomegendom som blivit föremål för kvarstad eller annan säkerhetsåtgärd. Den danskalagtexten har inte tagit med utmätning. I det norska förslaget avser hithörandebestämmelser egendom som varit föremål för "arrest eller annen tvangsforretning".Det finska kommittéförslaget överensstämmer i sak med det remitterade förslaget. Medhänsyn till det anförda kan ifrågasättas, om bestämmelserna i andra stycketandra meningen samt tredje stycket första och andra meningarna överhuvud skallavse verkställd utmätning. Om bestämmelserna anses böra omfatta även verkställdutmätning, får de antas för hävande av sådan utmätning fömtsatta, att det ärfråga om utmätning som ännu inte avslutats genom lagakraftvunnet beslut omutbetalning av influtna medel till utmätningsborgenären. Hävning av pågåendeutmätning, som fortskridit så långt att den utmätta egendomen sålts, bör medanalog tillämpning av 4 kap. 33 § utsökningsbalken avse rätten till influtnamedel. 242§ inleds med en bestämmelse om att ansvarsbegränsning får åberopas även om någonfond inte upprättats. Humvida föreskrifterna i paragrafen i övrigt gälleroavsett om det finns någon fond framgår inte tydligt av lagtexten. Av motivenoch av systemet i övrigt måste dras slutsatsen, att styckena två och tre skalltillämpas enbart om det inte uppstått något fondärende eller begränsningsmål,medan Qärde stycket gäller såväl i som utanför sådant mål eller ärende.Lagrådet föreslår, med förtydligande i de angivna hänseendena och med ett parredaktionella jämkningar, att 242 § andra-Qärde styckena får följande lydelse: "Hartalan väckts om fordran som är föremål för ansvarsbegränsning, skall rätten omfond inte har upprättats, vid tillämpning av bestämmelsema i detta kapitelendast beakta den fordran som målet gäller. Vill svaranden att även annanfordran, för vilken samma ansvarsbelopp gäller, skall beaktas vidansvarsbegränsningen, skall förbehåll om detta tas in i domen. Endom som inte innehåller förbehåll enligt andra stycket får verkställas utanhinder av 241 §. Innehåller domen sådant förbehåll, kan den ändå 19 Riksdagen1982/83. 1982/83:159 290 verkställas,såvida inte en begränsningsfond upprättas och krpnofogde-myndighelen medtillämpning av 241 § finner att ansökningen om verkställighet bör avslås. Parternakan, oavsett om fond har upprättats, hänskjuta frågan om ansvarsbeloppetsstorlek och fördelning till utredning och avgörande genom dispasch.Bestämmelser om talan mot dispasch finns i 14 kap." har tagits upp samtliga bestämmelser som rör förfarandet när enbegränsningsfond upprättas och när ett begränsningsmål uppkommer. Lagrådet har,enligt vad som anförts vid 240 §, funnit att det system som är avsett inteframgår så klart som vore önskvärt av lagtexten och motiven. I vissa avseendensynes handläggningsfrågoma ha lämnats helt eller delvis oreglerade. Det ärsjälvfallet angeläget att den nordiska rättslikhet som förhandlats fram tastillvara. Vissa ändringar och förtydliganden bör ändå enligt lagrådetsuppfattning genomföras. Ändringsförslagen redovisas i det följande vid deparagrafer som berörs. Allmänt vill lagrådet om 15 kap. tillägga följande. Sålänge ett begränsningsmål inte inletts fömtsatts det tydligen i förslaget, attalla frågor om de anmälda fordringarnas berättigande och storlek och omansvarsbegränsning för gäldenären eller gäldenärerna skall lösas genomöverenskommelser utom rätta. Först när tvist uppkommer i någon sådan frågaeller när någon väcker talan med yrkande om att rätten skall fördela fondenuppstår ett begränsningsmål. Vissa av bestämmelserna i 15 kap. haruppenbarligen avsetts gälla även om något begränsningsmål inte blir aktuelh,medan andra avser enbart fallet att ett sådant mål handläggs. Till vilkenkategori de särskilda paragraferna hör har inte markerats på ett tydligt sätt.Att bestämmelsema från och med 359 § fömtsätter ett begränsningsmål kan vällanågon tvekan bara beträffande 362 § och 363 § sista stycket. Av dispositionen iövrigt drar man emellertid lätt den felaktiga slutsatsen att 357 §, sominnehåller den betydelsefulla regeln om preklusion av fordringar, gälleroavsett om förddningsfrågoma löses utom rätta eller det uppkommer ettbegränsningsmål. De svenska motiven tycks inte ge någon upplysning på denpunkten, medan det framgår i vart fall av motiven till det norska lagförslaget (OTprop. nr 32 s. 54 vid §358) att preklusionsbestämmelsen har betydelse enbart ibegränsningsmål. Risken för misstolkning förstärks av att 358 § enligtmotivuttalandena är en regel som främst avser det fallet att någotbegränsningsmål inte bildas. Medhänsyn till vad spm anförts måste enligt lagrådets mening bestämmelsen i 357 §flyttas och inordnas i reglerna om begränsningsmål. En lämplig lösning synesvara att foga in den i 363 § så som lagrådet anger vid den paragrafen. Föratt inte alltför mycket mbba den med och gemensammaparagrafnumreringen föreslår lagrådet dels att 358 §, spm alltså inte 1982/83:159 291 hörtill begränsningsmålsreglerna, betecknas som 357 §, dels att som 358 § införsen ny paragraf där det sägs, att de därefter följande bestämmelserna - som dåkan behålla sina beteckningar 359-364 §§ - enbart gäller för det fall att ettbegränsningsmål uppkommit. Lagrådetåterkommer med förslag till författningstext vid 357, 358 och 363 §§. Ianslutning till förslaget till lag om ändring i oljeansvarighetslagen föreslårlagrådet att alla bestämmelser som rör ansvar för oljeskador skall stå kvar ioljeansvarighetslagen. Lagrådet hänvisar här till vad som anförs i detsammanhanget. Om lagrådets förslag biträds, behövs vissa ändringar iremissförslaget rörande sjölagen, nämligen beträffande 350, 351 och 353 §§. Denhär nedan föreslagna lagtexten innehåller de ändringar som av nu angivna skälsynes påkallade i fråga om 350 och 351 §§. Beträffande351 § vill lagrådet dessutom ta upp frågan i vilken mån det kan anses tillåtetatt upprätta flera begränsningsfonder enligt sjölagen på gmnd av en och sammahändelse. Bestämmelseni 351 § går tillbaka på ett förslag varom de nordiska sjörättskommittéerna enatsig. Den är avsedd att göra det möjligt att upprätta en begränsningsfondomfattande ett eller flera sådana fordringsslag som anges i 238 § 1-3, dvs.fordringar i anledning av skada på fartygets egna passagerare, andrapersonskador respektive sakskador. Fondbeloppet skall enligt förslaget iprincip bestämmas såsom summan av de olika ansvarsbelopp som epligt 238 §gäller för det eller de slag av fordringar som fonden är avsedd att täcka.Härtill kommer ränta intill dagen för fondens upprättande. Erforderlig uppgiftom vilka slag av fprdringar SPm fonden är avsedd att täcka synes böra upptas iansökan om fondens upprättande. Framgårdet sålunda av ansökningen att med fonden avses fordringar med anledning av passagerarskadorblir det ansvarsbelopp som anges i 238 § 1 bestämmande för fondbeloppetsstorlek. Skall fonden omfatta endast fordringar i anledning av andrapersonskador skall fondbeloppet beräknas till surhman av ansvarsbeloppen enligt238 § 2 och 3 med hänsyn till det särskilda samband som råder mellanansvarsbeloppen i dessa båda punkter. Om fonden enligt ansökningen är avseddatt täcka såväl fordringar avseende personskada på fartygets egna passageraresom andra fordringar för pesonskada inberäknas ansvarsbeloppen enligt 238 § 1-3 i fondbeloppet. Även alternativet 3 och alternativet I jämte 3 kannaturligtvis förekomma vid upprättande av en begränsningsfond. Det är dock attmärka att förslaget utgår från att fråga är om en och samma fond också närolika slag av fordringar och således skilda borgenärskretsar avses kunna fåtäckning i olika delar av fondbeloppet. Det synes emellertid inte kunnauteslutas att en ansvarig redare ansöker om upprättande av en fond avse- Prop.1982/83:159 292 ende ett angivet slag av fprdringar och senare, när dennafond är upprättad, i ny ansökan begär att få upprätta en fond även beträffandeett annat fordringsslag. Förslaget synes inte resa något formellt hinder motatt det i sådana fall, genom skilda fondärenden, kan komma att föreligga två be-gränsningsfpnderi anledning av samma händelse. Med tanke på sådana fall bör förslaget tillförasen bestämmelse, lämphgen såspm ett tillägg till fommregeln i 240 § förstastycket, som hindrar att två begränsningsfonder i anledning av samma händelsekan komma att upprättas vid skilda domstolar. En tänkbar situation spm inte berörs i specialmotiveringenkan vara den där det till följd av en fartygskpllisipn uppkpmmer såväl skadorpå egna passagerare som sakskador av betydande on-ifattning och där den ansvarigeredaren vill upprätta en begränsningsfond beträffande passagerarskadorna. Hangör gällande ansvarsbegränsning även i fråga om sakskadorna ehuru omständighetemakan vara sådana att han inte finner anledning att upprätta begränsningsfond ifråga om dessa skador. Den föreslagna bestämmelsen synes i den angivnasituationen enligt sin ordalydelse tvinga till att en fond beträffande passagerarskadefordringarnaskall inbegripa även ansvarsbeloppet för de uppkpmna sakskadefordringarna,eftersom ansvarsbegränsning görs gällande också beträffande dem. En sådantillämpning efter ordalydelsen av den föreslagna bestämmelsen synes inte stå igod överensstämmelse med stadgandet i 242 § första stycket, enligt vilket reglemaom ansvarsbegränsning skall kunna åberopas även om en begränsningsfond inteupprättas. Den norska sjölagskommittén har i motsvarande sammanhang uttalat(bet. NOU 1980:55 s. 51), att den omständigheten att en begriinsningsfondupprättas beträffande visst fordringsslag inte kan beta en ansvarsskyldigrätten att åberopa begränsningsreglerna i fråga om ett annat slag avbegränsningsbara fordringar. I enlighet med det tidigare anförda tordebestämmelsen därför i ett sådant fall som det angivna enligt lagrådets meningböra tillämpas så att det är den avgränsning av fondens ändamål som anges iansökningen om fondens upprättande som skall vara bestämmande för beräkningenav fondbeloppets storiek, oavsett pm den spm upprättar fpnden gör gällandeansvarsbegränsning pckså beträffande ett fordririgsslag spm inte omfattas avansökningen. Med stöd av det anförda föreslår lagrådet att förevarandetvå paragrafer ges följande lydelse. "Bestämmelserna i detta kapitel gäller begränsningsfpndspm upprättas enligt 240 §." "Den som vill upprätta en begränsningsfond skall iansökningen ange för vilka i 238 § angivna slag av fordringar fonden skallgälla. Sådan fond får inte avse fordringar som uppkommit på grund av skildahändelser. Prop.1982/83:159 293 1. i238 § angivna ansvarsbelopp för det eller de slag av fordringar som fonden skall avse, och 2. räntapå belopp som avses i 1, beräknad enligt 6 § räntelagen (1975:635), för tiden för händelsen till dagen för fpndens upp rättande." Dennaparagraf behandlar förfarandet vid upprättande av begränsningsfond.Förfarandet inleds med ansökan till rätten att få upprätta begränsningsfond.Av 240 § första stycket framgår hos vilken domstol ansökan skall göras. Medhänsyn till ärendets beskaffenhet synes det lämpligt att kräva att ansökningengörs skriftligen. häfom bör intas i första stycket i förevarandeparagraf. Avfattningenav första stycket tyder närmast på att inbetalningen av fondbeloppet ellerställande av säkerhet för detta skulle vara en fömtsättning för attansökningen skall prövas. Detta torde emellertid inte vara meningen Ofr 353 §tredje stycket). Den avsedda innebörden synes i stället vara, att omansökningen bifalls beloppet skall inbetalas eller säkerhet ställas, låt varaatt hinder inte möter att fullgöra detta redan i samband med att ansökningengörs. Såsomunderstmkits i motiven, är det viktigt att höga krav ställs på säkerheten. Iprincip torde få krävas, att betalningen av fondbeloppet garanteras av störrebank eller försäkringsföretag. Andra former av säkerhet än betalningsgarantikan vara vanskligare att lita till med hänsyn bl.a. till värderingssvårigheteroch avsaknaden av närmare regler om hur sådan säkerhet skall realiseras och hurverkställigheten i övrigt skall gå till. När säkerhet ställs i form avbetalningsgaranti bör med hänsyn till innehållet i 363 § sista stycketobserveras, att garantin inte får vara villkorad av att rätt tillansvarsbegränsning föreligger. I anslutning till dessa synpunkter föreslårlagrådet, att uttrycket "godtagbar säkerhet" ersätts av uttrycket"tillfredsställande säkerhet". Beträffandetredje stycket föreslår lagrådet att uttrycket "För upprättande ochförvaltning av begränsningsfond byts ut mot uttrycket "I ärende ombegränsningsfond". synpunkter i fråga om 352 § första stycket beaktas, kan detta fåförslagsvis följande lydelse: "Densom vill upprätta en begränsningsfond skall hos rätten göra skriftlig ansökanom tillstånd härtill. Bifalls ansökningen skall sökanden till rätten inbetalafondbeloppet eller ställa tillfredsställande säkerhet för detta." Rättenskall enligt första stycket fastställa fondens storiek pch avgöra 1982/83:159 294 omerbjuden säkerhet kan gpdtas. Om inte särskilda skäl talar emot det, skallrätten enligt andra stycket även bestämma att till rätten skall betalas ineller säkerhet ställas för ett tilläggsbelppp avsett att täcka ersättning tillförvaltare i fpnden, rättegångskpstnader pch andra kpstnader med anledning avfondens upprättande och fördelning samt - med visst undantag -ansvaret förränta. I tredje stycket regleras frågan, när begränsningsfond skall ansesupprättad. Framgår av beslutet, att "erforderlig inbetalning" hargjorts eller att godtagbar säkerhet har ställts, betraktas fonden som upprättadden dag då beslutet meddelades. I annat fall anses fonden upprättad den dag då"inbetalning" har skett eller säkerhet har ställts. Med"erforderlig inbetalning" resp. "inbetalning" avsesbetalning av fondbeloppet och beslutat tilläggsbelopp. Förslagetuppställer alltså som villkor för att begränsningsfond skall anses upprättadatt inte bara fondbeloppet, inberäknat ränta till dagen för fondensupprättande, utan också beslutat tilläggsbelopp inbetalats dier tryggats genomställande av säkerhet. Även om goda sakliga skäl kan åberopas för en sådanordning, kan man ställa frågan, om den låter sig förena med bakomliggande konventioner.I artikel 11 begränsningskonvention anges sålunda, attbegränsningsfond upprättas genom att fondbeloppet jämte ränta till dagen förfondens upprättande betalas eller att säkerhet för beloppet jämte ränta ställs.Artikd 14 i konventionen innehåller visserligen en föreskrift om attbestämmelserna om upprättande och fördelning av en begränsningsfond och alla processuellabestämmelser, som har samband därmed, skall vara underkastade lagen i den statdär fonden upprättats men föreskriften anger , att detta endast gällerom inte annat följer av vad som föreskrivs i vissa konventionsbestämmelser,däribland artikel 11. Vad angår oljeskadefond ansågs det vid oljeansvarighetslagenstillkomst vara ytterst tveksamt om det enligt oljeansvarighetskonventionen vartillåtet att som villkor för ansvarsbegränsning kräva, att säkerhet ställdesäven för ränta och rättegångskostnader, och någon bestämmelse härom upptogsinte heller i oljeansvarighetslagen. Ä andra sidan får också de synpunkter somanförts i remissen till stöd för ståndpunkten att ifrågavarande konventionerinte lägger hinder i vägen för den nu föreslagna ordningen anses ha fog försig. Det går därför knappast att lämna något säkert svar på den uppställdafrågan. I de övriga nordiska länderna har hinder inte ansetts föreligga för denlösning som förordas i remissen. EnligtQärde stycket gäller beslut om fondens eller tilläggsbeloppets storlek tilldess annat förordnas. Om fondbeloppet eller tilläggsbeloppet höjs men felandebelopp inte inom utsatt tid inbetalas eller tryggas genom ställd säkerhet,skall enligt motiven någon fond inte längre anses upprättad men fondens egendomlikväl reserveras för de fordringar som görs gällande mot "fonden"och slutligen fördelas mellan borgenärerna i förhållande till storleken avderas fordringar. Lagrådet anser att en sådan ordning inte 1982/83:159 295 kangenomföras utan några bestämmelser i ämnet. Medel som ett rederi inbetalat tillrätten för fondändamål, kan, när en fond inte längre anses upprättad, inte utanuttrycklig bestämmelse även fortsättningsvis vara skyddade mot exekution förandra fordringar än sådana som avsågs med den planerade fonden; regeln i 240 §andra stycket andra meningen fömtsätter nämligen att det förehggeren i lagaordning upprättad fond. Andra svårigheter sammanhänger med att flertalet regleri 15 kap. inte är tillämpliga, när en fond inte längre anses upprättad. a. bestämmelsen i 363 § om befogenhet för rätten att genom dom fördelaen fond. En annan fråga är, om den behövliga regleringen i ämnet bör bygga på gmndtankenatt fonden upphör att existera, om felande belopp eller säkerhet intepresteras. Regleringen bör syfta till en ordning som både ger fondupprät-tarenincitament att betala in eller ställa säkerhet för felande belopp och samtidigtbereder fondborgenärerna, dvs. de skadelidande, ett rimligt skydd mot negativaeffekter av att felande belopp eller säkerhet inte presteras. Borgenärerna kanju genom fondens tillkomst ha förlorat tidigare utverkade säkerhetsåtgärdereller utmätningar. En lösning, som kan vara värd att närmare överväga eftersamråd med övriga nordiska länder, är att trots felande belopp eller säkerhetlåta fonden bestå, ehum i fortsättningen utan sådan rättsverkan som avses i241 § och 357 § (363 § tredje stycket enligt lagrådets förslag). Med dennalösning skulle den s. k. kanaliseringsregeln i 240 § tredje stycketfortfarande vara tillämplig. Lagrådetgör vidare följande påpekande i några detaljfrågpr. I lagtexten i andra stycketbör anges, att skyldigheten att inbetala tilläggsbelppp eller ställa säkerhetför detta åvilar den som ansökt om upprättande av begränsningsfond. förslag beträffande 355 § bör orden "förvaltare i fonden"i andra stycket utbytas mot ordet "god man". Beaktas vad lagrådetanfört vid behandlingen av 350 och 351 §§ och av förslaget till lag om ändringi oljeansvarighetslagen bör andra stycket i förevarande paragraf utformasenbart med tanke på begränsningsfond enligt sjölagen. Av skäl som lagrådet angettvid 352 § bör uttrycket "godtagbar säkerhet" i tredje stycket utbytasmot uttrycket "tillfredsställande säkerhet". Tredje stycket i övrigtbör omformuleras, så att det närmare ansluter sig till motiven. Regeln i Qärdestycket om att beslut angående ansvarsbelopp och tilläggsbelopp endast gällerinterimistiskt bör modifieras med hänsyn till att beloppen måste fastställas ivart fall vid fördelningsfrågans avgörande.