prop · G603138 · 1982-12-31 00:00:00 — omvissa materielunderhållsfrågor inom försvaret; Regeringenföreslår att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll. Iproposifionen föreslås en ny organisation för underhållet av s. k. marktelematerieloch för försvarsmaktens reservmaterielförsörjning. Resursema för underhåll av marktelematerielblir gemensamma för försvarsmakten och leds av verkstadsförvaltningarna imilitärområdena. För försvarsmaktens reservmaterielförsörjning organiseras ensärskild enhet inom . Enheten kommer att ingå i någon avverkels nuvarande huvudavdelningar. Förändringarnaav försvarels materielunderhåll väntas leda till årliga besparingar om minst100 mUj. 1 1982/83. Prop.1982/83:138 2 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden I. , , ,, , , , , , ,, , , , , R. , , Propositionom vissa materielunderhållsfrågor inom försvaret. Medstöd av regeringens bemyndigande tillkallade dåvarande chefenför försvarsdepartementet en särskild utredare' för alt granska försvarets materielunderhåll.Utredaren skulle föreslå uppgifter, organisation och dimensionering förförsvarsmaktens underhällsresurser samt ange områden där besparingar ansågsmöjliga. Utredaren, som tog namnet underhållsutredning, överlämnade iseptember 1981 delbetänkandet (Ds Fö 1981: 7) Försvarets materielunderhållunder 1980-ta-let. 1 betänkandet redovisas en grundsyn på hur försvarsmaktens materielunderhållbör organiseras och dimensioneras samt en bedömning av besparingsmöjligheternainom organisationen. Utredningenfick tilläggsdirektiv (Dir. 1982: 2). Enligt dessa skulleutredningen i en andra etapp bl. a. precisera dimensioneringen ochorganisationen av underhållsresurserna. Medutgångspunkt i delbetänkandel lämnade dåvarande departementschefen ipropositionen om säkerhels- och försvarspolitiken samt totalförsvarelsfortsatta utveckling (prop. 1981/82: 102 bil. 2) sin syn på vissa principer förunderhållet av försvarels materiel. Sålunda anfördes att krigsorganisationenskrav måste utgöra grunden för utformningen av underhållsfunktionerna.Underhållsåtgärderna borde delas upp i en främre och en bakre del. Försvaretsjälvt borde organisera underhållsresurserna där särskilda krav på kompetens,beredskap och sekretess ställs, medan övrigt underhäll borde kunna köpas ellerutföras med egna resurser. Vidare förordades att det s. k.huvudverkstadsbegreppet ersätts med begreppen tekniskt underhållsstöd ochcentralt materielunderhåll samt alt de nuvarande huvudverkstadsavtalen ersättsmed andra former av långsikliga avtal. Föredraganden förordade också alt elt centraliserat/regionaliseralap- 'Dåvarande överdirektören . Prop.1982/83:138 3 paralunderhållinförs stegvis samt att förvaltning och underhåll av olika flygplansversioneroch av helikoptrar samordnas. hade inte någol att erinra mot den förordadeinriktningen (FöU 1981/82: 18, rskr 374). Ensammanfattning av nuvarande organisation och indelning av materielunderhålletinom försvarsmakten bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga I. Utredningenöverlämnade slutbetänkandet (Ds Fö 1982: 3) Försvarets materielunderhållunder : Uppgifter, organisation och dimensionering. Ensammanfattning av slulbetänkandet bör fogas till protokollet i detta ärende sombilaga 2. En sammanfattning av remissyttrandena bör fogas tillprotokollet i delta ärende som bilaga 3. 2 Föredragandens överväganden 2.1 Allmänt InledningsvisvUl jag la upp vissa gmndläggande förutsättningar för försvarsmaktens materielunderhållunder . Detotala kostnaderna för materielunderhållet utgör f. n. ca 3 000 milj. kr. perår i prisläget febmari 1982. Huvuddelen härav, knappt 1 800 milj. kr., ulgör s.k. löpande underhåll. Kostnaden innefattar främst underhåll som utförs vidförsvarels verkstäder, vissa löner vid förband och vid försvarets materielverksamt tekniskt konsultstöd. Återstoden utgör underhällsinvesleringar som tiUstörsta delen innefattar centralt vidtaget materielunderhåll,underhållsmodifieringar samt anskaffning av reservdelar och utbytesenheter. Enligt nuvarande planeringberäknas de totala underhållskostnaderna successivt minska . prognos som underhållsutredning redovisar uppgår kostnadernaunder /92 till ca 2 660 milj. kr. Flera förhållanden samverkartill den väntade nedgången. Behovet av underhåll minskar dels till följd av attny materiel blir mindre underhållskrävande och mer tillföriitlig, dels genombesparingar från ett slort antal inplanerade rationaliseringsprojekt. Vidareminskar underhållsinvesteringarna genoni färre framtida storamodifieringsobjekt inom armén och marinen samt genom en minskad anskaffning av utbylesenhetervid flygvapnet. underhåUsulredning har visat på betydande besparingsmöjligheterutöver den planerade nedgången i underhällsvolymen. Jaganser det nödvändigt att i största möjliga utsträckning la till vara dessa ytteriigarebesparingsmöjligheter. Jag vill ocksä peka pä betydelsen av att ta till varabesparingsmöjligheterna enligt de principer som framgår av utredningen (K1976:01) om samverkansmöjligheterna hos vissa affärsverks och myndigheters verksladsrörelserm.m. Prop.1982/83:138 4 mentschefenframhöll i totalförsvarsproposiiionen (prop. 1981/82: 102 om säkerhets- ochförsvarspolitiken samt totalförsvarels fortsatta utveckling) mäste en så stordel som möjligt av försvarsutgifterna disponeras för åtgärder som ger effekt ikrigsorganisationen. Del är enligt 1982 ärs försvarsbeslut nödvändigt attvidta åtgärder som ger ytterligare besparingar /83-1991/92på 800-1 000 milj. kr. för att kunna uppnå del beslutade sparmålet på 8 000milj. Jag delar i aUt väsentUgtden uppfattning om principerna för underhäll av försvarets materiel somdåvarande departementschefen gav uttryck för i totalförsvarspropositionen. Jagbedömer vidare att underhållsutredning utgör ett bra underlag för beslulom de ytterligare åtgärder som mäste vidtas för att det skallvara möjligt att förverkliga sparmålet i försvarsbeslutet. Flertaletremissinstanser har också haft samma uppfattning som utredningen iprincipfrågorna. En gmndläggande fömtsättningsom bör gälla för materielunderhållet är atl de operativa kraven kantillgodoses. Som dåvarande departementschefen framhöll i totalförsvarsproposiiionenbör dock samtidigl verksamheten i fred kunna bedrivas så rafionellt och effekfivtsom möjligt. Detta medför att krigsorganisationens särskilda krav på materielenmåste vägas samman med fredsrationella synpunkter på kapacitet, lokaliseringoch minsta möjUga kostnad för alt underhålla försvarels materiel. En särskild fråga isammanhanget är förläggning av materielunderhåll lill ufiandet. Underhållutomlands förekommer f. n. endasi i begränsad omfattning. Elt exempel är underhåUetav flygplan typ Tp 84 (). För dessa flygplan görs större skrovlUlsyneroch visst underhåll av apparater, bl. a. motorer, utomlands. Utredningen anseratt detta i princip bör undvikas. Starka fredsralionella skäl kan dockmotivera elt fåtal undantag under fömtsättning att de operativa kraven på malerieUtillgänglighet och uthål-Ughel kan tillgodoses samt att undantagen inte medför beroendeskapandebindningar. UnderhåU i ullandel är således tänkbart endast i fredstid. Molbakgrund av operafiva och beredskapsmässiga aspekter delar jag utredningensrestriktiva uppfattning om underhåll i ufiandet. Jag kommer därför att låtapröva om det är möjligt att förlägga en större andel av underhållet av flygplanTp 84 till . Detta kan leda till ökad sysselsättning inom landet. larvidare upp frågan om bemanningen av den s. k. främre underhållsnivån. Till denfrämre underhållsnivån hänför utredningen liUsyn, service, smärre reparationerm. m. i nära anslutning till de förband eller enheter där materielen används.De mera omfattande under-hållsålgärderna vid förbandsbundna verkstäder m. m.kallar utredningen den bakre underhållsnivån. Jag kommer i fortsättningen atlanvända benämningarna de främre resp. bakre underhållsresurserna. Utredningen anseratt de främre underhållsresurserna uteslutande bör bemannas med militär eller civilmilitärpersonal samt värnpliktiga med teknisk utbildning. Prop.1982/83:138 5 Skäletär att dessa resurser bl. a. används i utbildningen av de värnplikfiga, har ennära anknytning till krigsförberedelsearbetet och ulgör en del av krigsorganisafionen. Landsorganisafioneni (LO) anser del däremot vara fel atl läsa kalegoritiUhörigheten förden personal som ingår i de främre underhållsresurserna. Denpersonal som ingår i de främre underhällsresurserna fillhör förband såväl ifred som i krig. Därmed underlättas regleringen av åtskilliga ansvarsfrågor.Jag anser dock att kategoritillhörigheten inte generellt bör låsas fill attomfatta enbart militär personal. I arbetet med organisafionen av de främreunderhållsresurserna bör inriktningen bl. a. vara att skapa en sådan avvägningi fråga om personaluppsättningen för freds- och krigsorganisationen att civilpersonal kan ingå i fredsorganisationen. Härutöver anser jag att metoderna föratt följa upp och styra de främre underhällsresursernas arbete bör utvecklas. Bl.a.bör ekonomiredovisningen medge rättvisande jämförelser mellan de främre och debakre underhållsresursernas insatser. Utredningenanser alt materielunderhållet vid arméns förband inte fungerar helttillfredsställande och föreslår vissa ändringar i organisationen för atlförbättra styming och uppföljning. Sålunda föreslås alt den lokalaunderhållsledningen förstärks, bl. a. genom alt materidenheten vid försvarsområdesregementenaomorganiseras. De främre underhällsresurserna förutsätts dä kunna minska någotmedan det bakre underhållet vid de förbandsanknutna militärområdesverkstädernaoch vid extema underhållsleverantörer behålls enligt hitlillsvarandeprinciper. Överbefälhavarenoch chefen för armén biträder förslaget. Jagdelar i huvudsak utredningens bedömningar om arméns materielunderhåll. Underhållsutredningenpekar på ett antal faktorer som bör beaktas inför utformningen av 1980- och 1990-talensunderhållsorganisafion inom marinen. a. anger utredningen ökade krav påsystemsammanhållning och fillgänglighel för materielen, kvanlitafivt reduceradeunderhållsbehov för stridsfartyg samt behov av ökad samordning av lednings- ochunderhåUsre-sursema. Som en följd av detta föreslås atl den lokalaunderhållsledningen inom marinen ges en likartad organisatorisk stmktur, varviden viss personalminskning bedöms möjlig. Enheter för ledning avfartygsunderhållet bör därför organiseras vid Ostkustens öriogsbas () iMuskö och Sydkustens örlogsbas () i med hänsyn fill hurunderhål- 1982/83:138 6 let av stridsfartyg fördelas. Reducerade ledningsorgan börorganiseras på och och integreras med de tekniskaförvaltningarna inom militärkommando (MKV) och Norrlands kustartilleriförsvar(NK). Underhållsledningar för kustartilleriet bör organiseras eftermotsvarande principer och vara sammansatta med hänsyn lill resp.kustartilleriförsvars behov. De främre underhållsresurserna föreslås omfatta enorganisation med underhållslag inom flottan, leknikerenheter inom kustartillerietsamt driftgrupper vid vissa skolor och anläggningar. Utredningen förordar attde bakre underhållsresurserna förs samman i sex förbandsbundna verkstäder somingår i resp. myndighet samt att bakre underhåll köps från bl. I förhållande fill dagsläget samlas de egna verkställandeunderhållsresurserna till en organisationsenhet redovisad som s. k. förbandsbundenverkstad, vid resp. lokala myndighet. Jag godtar den av utredningen föreslagna utformningen avmarinens underhållsorganisation. Samlidigt delar jag dock chefens för marinenuppfattning att det i vissa fall kan vara en fördel att inordna vissa servicegmp-peri de främre underhållsresurserna. Jag övergår därefter till atl behandla frägan om flottansfartygsunderhåll. I sitt delbetänkande föreslog utredningen att underhålletav stridsfartyg skulle centraliseras till Ostkustens örlogsbas. Sydkustens öriogsbasoch fömtsätts få resurser bara för att ge vid sydkustenbaserade fartygsförband erforderligt underhållsstöd samt för att utgöra stommetill en krigs verkstad. Flera remissinstanser var kritiska mot detta förslag. Dendåvarande regeringen var vid detta fillfälle heller inte beredd alt la slällningtill den närmare lokaliseringen av fartygsunderhållel. Regeringen gav därför lill-läggsdirekliv(Dir. 1982: 2) till utredningen att även belysa ett allernativ där fartygsunderhålleli slörre utsträckning förlades tiU . Utredningens slutliga förslag innebär att det löpande fartygsunderhållelsaml s. k. eltärs- och treårsöversyner utförs i huvudsak lokalt med hänsyn tillresp. Sexärsöversyner samt moderniseringar bör fördelastypvis mellan Ostkustens örlogsbas och . De mestkvalificerade moderniseringarna, framför allt på ubåtar, fömtsätts bli förlagdatill . Överbefälhavaren liksom chefen för marinen, LO, TCO och KariskronavarvetAB godtar dessa principer för fartygsunderhållet. Även jag anser att utredningens förslag till stridsfartygsunderhållkan läggas till grund för genomförande. Fördelningen av fartygstyper till resp.varv bör dock inte vara låst i detalj för lång fid. Med utgångspunkt i utredningens första etapp förordadedåvarande departementschefen i totalförsvarspropositionen (prop. 1981/82: 102bil. Prop.1982/83:138 7 attförvaltning och underhåll av skilda flygplans- och helikoptertyper skullesamordnas genom s. k. versionskontor. Vidare förordades att ett centraliserat/regionaliseralunderhåll av apparater, som t. ex. instmment och säkerhetsmateriel, skulleinföras stegvis. Utredningen har i sin andra etapp konkretiserat tidigareavgivna förslag. Jag behandlar först frågan om versionskontoren. Utredningenpreciserar uppgifterna för versionskonloren till att främst omfatta planering,budgetering, uppföljning och styrning av utnyltjandel av flygplan, planering avförsörjningen med motorer och utbytesenheter saml planering av modifieringaroch beläggning vid verkstäder. Versionskontoren kommer därmed att överta vissauppgifter från och från förenade fabriksverken. mening uppnäs därigenom besparingar. Vid flottiljer utan versionskonlorföreslås att lokalkontor inrättas för planering på kort sikt av den lokala flygtidsproduk-tionen,för tekniskt slöd saml för ledning av driften vid fiottiljens verkstad. Utredningenföreslår alt versionskontor inrättas vid fem flottiljer. Jagkan i huvudsak godta utredningens förslag om versionskontor. Utredningenanser atl betydande besparingar kan göras om underhållet av säkerhetsmaterielförläggs till en central extern verkstad och om underhållet av el- och leleapparatersamt instrument fördelas till två regionala verkstäder och en central externverkstad. Liksomdåvarande departementschefen ansluler jag mig lill utredarens förslag ochförordar ett stegvis införande. Enligtriksdagens beslut (prop. 1970: 110, SU 110, rskr 276 öch prop. 1973: 1 bil. 6, FöU16, rskr 195) bUdades en för försvarsmakten gemensam organisation för underhålloch drift av s. k. marktelemateriel. Organisationen består av tre leleservicebaser(), vilka ingår i luftförsvarsseklor-floltiljerna Skånska flygflottiljen (F10), flygflottilj (F 16) och flygflottilj (F 21). Övervägandedelen av teleservicebasernas produktionsresurser är lokaliserade till sjuplatser. Teleservicebasernas ledning är samlokaliserad medproduktionsresurserna pä tre platser. TSBsvarar för underhållet av marktelemateriel inom främst flygvapnet. TSB sköterockså underhållet av vissa för försvaret gemensamma teleanläggningar ochsambandsnät saml, i mindre omfattning, för underhåll av marktelemateriel förarmén, marinen och civilförsvaret. TSB-organisa-tionen har dock inte på detsätt statsmakterna avsåg utvecklats lill en resurs gemensam för allaförsvarsgrenar. Underhällsulredningenföreslär att TSB-organisalionen upphör och alt en ny underhållsstruktur för marktelematerielbildas. Prop.1982/83:138 8 ligtutredningen bestå av förstärkta främre resurser vid flygvapnet samt bakreresurser genom fyra markteleverkstäder som är inordnade i de fyrasektorflottiljerna F 4, , F 16 och F 21. Ledningsfunktionen bör enligtutredningen samlokaliseras med resp. sektorflotfilj. 1 fräga om produktionsresursernainnebär utredningens förslag att dessa samgmpperas med militärområdesverkstäderoch verkstäder på Qorton platser i landet. Huvuddelen av de bakreunderhållsresurserna behöver därvid omlokaliseras. Besparingar anses möjligainom främst administration, underhållsåtgärder och lokaler. Överbefälhavaren,försvarsgrenscheferna, biträder i princip förslaget medanCentralorganisationen /SR avstyrker det. anser attden av utredningen föreslagna organisationen inte i avsedd utsträckning kommeratt bli gemensam för försvarsmakten och föreslår därför att den nya markteieorganisationenför bakre underhåll inordnas i verkstadsförvaltningama i vart och ett av desex militärområdena samt i verkstadsenheten i Gofiands militärkommando. Härvidkan befintlig ledning på regional och lokal nivå utnyttjas och administrationensamordnas vilket skulle kunna öka besparingarna. harefter remissbehandlingen av utredningens slutbetänkande ytterligare preciseratsitt alternativ och föreslår bl. a. att verkstadsförvaltningama förstärks med markteletekniskkompetens. Produktionsresurserna fömtsätts bli lokaliserade till i stort deplatser som utredningen har föreslagit. Överbefälhavaren och försvarsgrenschefemahar getts tillfälle att yttra sig över materielverkets förslag.Överbefälhavaren kan godta förslagel, om produktionsresursema lokaliseras tiUde fjorton plalser som utredningen har föreslagil. Chefen för flygvapnet ochchefen för marinen avvisar däremot förslaget. Jagansluler mig till utredningens bedömning att det framtida markteleunderhålletkommer att förändras. Stora underhållskrävande objekt som t. ex. radarstationeroch stridsledningscentraler kommer efter hand atl ersättas med materiel somkräver mindre underhäll. Tiden mellan olika lillsynsåtgärder kommer atlförlängas och fjärtövervakning liksom datorstöd utnyttjas i högre grad. Dennautveckling medför att underhållet övergår lill att mera än f. n. omfatta helasystem, samfidigt som underhållsvoly-men totalt sett minskar. Etl ökatdriftuttag för materielen samt ökade beredskapskrav kan å andra sidan leda tillökade underhållsinsatser. Motdenna bakgmnd anser jag att en uppdelning av underhåUsresurserna för marktelematerieli en främre och en bakre del enligt utredningens förslag i princip är lämplig.Vidare finner jag att de bakre underhållsresurserna bör vara gemensamma förförsvarsmakten och också kunna utnyttjas av civilförsvaret saml - om detta är fillfördel för försvaret av kunder utanför försvarssektorn. Enligt min meninguppnås detta bäst om organisationen undersläUs militärområdenas verkstadsförvaltningar,varvid dessa, som försvarels materielverk har påpekat, behöver förstärkas medmarkte- 1982/83:138 9 Jag bedömer att en sådan gemensam organisation också lättare kananpassas till de framtida förändringarna i underhällsbehovet. Jagbedömer att det i stort sett är möjligt att uppnå de besparingar som utredningenfömtsätter för själva underhållsåtgärderna på radarstationer, teleanläggningar m.m. Däremot är jag tveksam lill möjlighelerna att uppnå så stora besparingar somutredningen har angett när det gäUer omstmkturering och omlokalisering av debakre underhällsresurserna. Den ökade spridningen kan nämligen enligt minuppfattning leda tUl behov av investeringar i byggnader, instmment och verktygm. Spridningen av personalen tiU fjorton platser kan vidare göra det svårtatt utnyttja kvalificerad speciaUslkompelens rationeUt, Detta har ocksåpåtalats av försvarets ra-lionaliseringsinslitut. Denna fråga bör därförstuderas särskill inför övergången till en ny organisation. Omlokaliseringenav försvarsmaktens gemensamma resurser för markteleunderhåll bör genomförassuccessivt och på det sätt som ger de största besparingarna. Valet avlokaliseringsorter bör övervägas ytteriigare i det fortsatta arbetet. Sålundaanser jag att det från regionalpolitiska utgångspunkter är lämpligt att behållaresurser i och samt atl tillföra Karisborg resurser för underhållav marktelemateriel. Kostnadernaför försvarets helikoptemnderhåU uppgår f. n. fill ca 100 milj. kr. De tre försvarsgrenarnas underhäUsorganisalioner för helikoptrar ärolika. Utredningen har särskilt granskat underhållet av helikoptrar ochföreslår att ledning, genomförande och uppföljning av underhållet samordnas ocheffektiviseras. Ett versionskontor för samtliga försvarets helikoptrar börinrättas för tekniska samordningsuppgtfter i likhet med vad som föreslagits förskilda flygplantyper. För de frälhre underhåUsresurserna föreslås en enhetligutformning inom hela försvarsmakten samt en restriktiv resurstUldelning. Detbakre underhållet bör utföras vid verkstäder tUlhörande Norrbottensflygflottilj (F 21) i och Ostkustens öriogsbas () i samtupphandlas hos leverantörer utanför försvarel. I sina överväganden harutredningen vidare funnit alt avsevärda besparingar kan göras, om andrahelikopterdivisionen omlokaliseras frän militärkommando/Älvsborgskustartilleriregemente (MKV/KA 4) i till flygflottilj (F 17)i . Statsmakternahar vid flera tUlfällen betonat att försvarsmaktens heli-koplerverksamhet börsamordnas. Samordningskraven har t. ex. understmkits försvarsbeslut(prop. 1981/82: 102 bU. 2, FöU 18, rskr 374) samt i regeringens beslut den 12augusti 1982 om försvarsmaktens helikopterverksamhet. Jag anser atlutredningeris förslag om ledningen av helikoptemnderhållet ligger i linjehärmed och därför bör ligga till grund för genomförande. Jag bedömer att detutöver versionskontoret erfordras ti /83. Prop.1982/83:138 10 vissaresurser för lokalt förvaltningsstöd m. m. vid arméns och marinens helikopterförband. Enligt min mening är detvärdefullt att försvarsmakten disponerar egna verkstäder för helikopterunderhåll.Därigenom underlättas en snabb övergång från freds- fill krigsorganisation.Egna verkstäder kan också på ett smidigt sätt tillför» ledningen tekniskaerfarenheter, vilket talar för alt versionskonlor och verkstad bör fiUhörasamma myndighet. Jag godtar därför utredningens förslag om helikopterverkstäderoch anser alt ver-sionskonloret t. v. bör förläggas tiU F 21 i Luleä. Nuvarandeverkstads-kompanier vid marinens bägge helikopterdivisioner kan därmed ulgå ur organisationen.Jag anser vidare att de främre underhållsresurserna bör utformas i stort somutredningen har föreslagit. Jag tar dock inte nu närmare ställning filldimensioneringen av de främre och bakre underhållsresurserna utan avser attsenare återkomma till regeringen i denna fråga. Jagär inte beredd att godta utredningens förslag om lokaUsering av marinens andrahelikopterdivision. Jag anser i likhet med överbefälhavaren och chefen förmarinen atl operafiva skäl alltjämt mofiverar en basering på . Försvaretsreservmaterielförsörjning utgör en betydande del av underhållet. Denekonomiska omfattningen uppgick fill ca 730 milj. kr. under /81.Reservmateriel för ca 3 400 milj. kr. hålls i lager. Försvarsmaktens reservmaterielanskaffas fill sin huvuddel av . En mindre delanskaffas vid mUitärområdenas materiel-förvaltningar. Försvarsgrenarnatillämpar skilda syslem för inköp, redovisning och lagerhållning av reservmateriel.I avvaktan på förslag från den då tillsatta underhållsutredningen togriksdagen i sitt beslut om försvarels materielverks organisation m. m. (prop.1980/81: 199, FöU 1981/82: 5, rskr 1981/82: 21) inle ställning till den närmareutformningen av underhällsorganisationen inom . Utredningen anser atlbetydande besparingar är möjliga inom detta område och föreslär att en gemensamorganisation inrättas för försvarsmaktens reservmaterielförsörjning. Denna börsvara för såväl ny- som återanskaffning av all reservmateriel, utom vissa utbylesenheter,samt för lagerhållning, redovisning och distribution av materielen. Jag bedömer i likhet medutredningen att stora besparingar kan göras inom reservmaterielfunktionen. Engemensam organisation för försvarsmakten bör därför inrättas i form av en reservmaterielenhetinom .