prop · G60322 · 1982-12-31 00:00:00 — Beträffandekravet på lokal anknytning med bl. a. god lokalkännedom, kan detta knappast tastill intäkt för att kommunerna skulle åläggas ansvaret för en omfattande allmänräddningstjänst. Kravet på sådan lokalkännedom torde ej vara mindre förpolisen, vilket ej ansetts utgöra hinder för polisens förstatligande. 1982/83:22 46 de fördelar med enhetlig ledning, övergripandeorganisation och möjligheter till teknisk uppmstning så stora att de uppvägdetill och med de avsevärda principiella betänkligheter ur medborgarsynpunkt somkan hysas mot en helt förstatligad poliskår. kommun anser att räddningstjänstkommitténsprincipbetänkande uttrycker i stort hur räddningstjänsten fungerar ochhur den kommer att fungera . Uppsalakommun framhåller atl beträffande huvudmannaskapet föreslår kommitténoförändrat sådant. Kommunen har samma uppfattning särskilt med tanke på att ensamordning av flera komrnuners resurser föreslås. På detta sätt kanförhoppningsvis ökad effektivitet uppnås utan att huvudmannaskapet därförbehöver ändras. Strängnäskommun ser med tillfredsställelse räddningstjänstkommitténs principiellaförslag tiU ett oförändrat kommunalt huvudmannaskap för den aUmännaräddningstjänsten. För den allmänna räddningstjänsten måste det anses mycketbetydelsefullt atl den kommunala självstyrelsen direkt kan påverka erforderligaorganisations- och resursfrågor. kommun framhåller att räddningstjänstkommitténi principbetänkandet ingående har diskuterat huvudmannaskapet för den allmännaräddningstjänsten. Man har därvid redovisat nuvarande skyldigheter för denallmänna räddningstjänsten. Vidare redovisas möjligheterna tUl att uppnå enökad effektivitet i räddningstjänsten. Innan synpunkter lämnas beträffande denuvarande och kommande skyldigheterna för räddningstjänsten samt möjligheternatill atl öka effektiviteten vill kommun kraftigt understrykanödvändigheten av primärkommunalt huvudmannaskap för den allmännaräddningstjänstens lokala organisation. I betänkandet konstateras, attkommunernas brandförsvar är en samhällsservice med lokal förankring som ger enhög lokalkännedom och ett positivt engagemang. Det måste kraftigt understrykas,atl detta är utomordentligt viktiga komponenter, när det gäller att åstadkommaen effektiv räddningstjänst. Erfarenheterna från förstatligandet avpolisväsendet ger elt klart besked om att brandförsvaret bör förbli en kommunalangelägenhet. biträder utredningens mening attkommunerna fortfarande skall vara huvudmän för räddningstjänsten. anser att ett utökat samarbete kan skemellan oUka kommuners räddningstjänstorgan inom ramen för nuvarande kommunalaorganisation. Vidare bör ett utökat samarbete med civilförsvaret eftersträvas.Detta är speciellt viktigt nu när ökade ekonomiska resurser för räddningstjänstenej kan påräknas. Genom ökat samarbete mellan den kommunala räddningstjänstenoch civilförsvaret kan man uppnå ett effektivare utnyttjande av samhällelstotala resurser inom denna sektor. kommun framhåller att kommittén föreslår principieUtett kommunalt huvudmannaskap för den aUniänna räddningstjänsten. I kapitel5.1.3 anges vissa 'svaga sidor' i den nuvarande verksamheten och samman- Skr.1982/83:22 47 hänger "svagheterna" till viss del med denuvarande dimensioneringsreglerna bland annat nämns som 'mindre effektivt'; 1 utbildning i lednings-/sambandstjänst 3 udda materielutnyttjas lite (ganska naturligt) 4 kunskapsnivån för brandbefäl varierar för mycket liksom övnings-/utbildningsstandarden 5 planläggning/förebyggandebrandförsvar kan i vissa kommuner ej genomföras enligt intentionerna. 1-5 bedömer kommunen som typiskt "samarbetsprojekt" överde kommunala gränserna och förutsätter med ett kommunalt huvudmannaskap enstyrning i dessa frågor. Kommunen uttalar sig under ovan angiven förutsättningför ett kommunalt huvudmannaskap. Sävsjökommun ansluter sig till förslaget om oförändrat kommunalt huvudmannaskap.Kommunen kan också i princip ansluta sig till tanken om utökat samarbete mellankommunerna. vill kommunen emellertid understryka de praktiskasvårigheter som torde följa med ett realiserande av utredningsförslaget. Uppvidingekommun förordar i likhet med kommittén att huvudmannaskapet ävenfortsättningsvis skall åvUa kommunerna. Kalmarkommun framhåller att den allmänna räddningstjänsten präglas av en starktdecentraliserad organisation. Kommunerna har i regel anpassat beredskapen -personalens storlek, anspänningstider, lokalisering, utrustning och annat -till frekvensen och omfattningen av de olyckor som brukar inträffa lokalt. Föratt det skall bli möjligt att förbättra den allmänna räddningstjänsten och höjaeffektiviteten torde det lämpligaste vara att geografiskt närbelägna kommuner ibetydligt större utsträckning än f. n. själva organiserar en gemensamanvändning av resurserna. genom långt driven samverkan underfortsatt kommunalt huvudmannaskap bör räddningstjänstregioner organiseras ilinje med kommitténs principförslag. Regionerna bör geografiskt motsvaranuvarande civilförsvarsområden eller polisdistrikt och den lämpligastesamverkansformen torde vara kommunalförbund. Räddningstjänstregionema börorganiseras av begärda kommuner efter centrala allmänna riktlinjer församverkan. För fortsatt kommunalt huvudmannaskap talar även det förhållandetatt det visat sig att kommunernas invånare i allmänhet slår vakt om sinräddningstjänst. Enligt kommittén upplevs det också hos många företrädare förde kommunala politiska organen att inom sitt eget område direkt påverkaräddningstjänstens resurser och organisation. Oskarshamnskommun anser att mycket" starka skäl talar för att kommitténs enhälligaslutsats att kommunerna även skall svara för att den allmännaräddningstjänsten är väl underbyggd. - Principiellt är det positivt med enförbättrad samordning mellan civilförsvaret och den 1982/83:22 48 För samhället finns påtagliga fördelar om kommunerna får iuppgift alt vara lokala civilförsvarsmyndigheter. får härmedbättre resurser i fredstid och blir bättre skickad för sin uppgift i krig. Ett kommunanknutetcivilförsvar förutsätter att kommunerna även i fortsättningen blir huvudmänför den allmänna räddningstjänsten. Kommunens ansvar för civilförsvaretförutsätter dock att staten ställer erforderliga medel till kommunernasförfogande. Gotlandskommun som även handhar landstingsuppgifterna tillstyrker att nuvarandehuvudmannaskap bibehålls. Karlskronakommun tillstyrker ett bibehållet kommunalt huvudmannaskap för den allmännaräddningstjänsten. Ronnebykommun delar kommitténs uppfattning att huvudman för den allmännaräddningstjänsten skall vara kommunen. Ett kommunalt huvudmannaskap innebärförhoppningsvis mindre byråkrati och stelbenthet än ett statligt. Statlig styrningbör dock ändå finnas bland annat beträffande dimensionering av brandstyrkor föratt skapa en likvärdig räddningstjänst i landet. De tankegångar som finns attäven civilförsvaret skall ligga på kommunen bör innebära att samordningsvinsterkan göras men resurser mäste då också omfördelas till kommunerna för denplanläggning som erfordras. Karlshamnskommun konstaterar att de utredningar och förslag till åtgärder ochförändringar som kommittén redovisat i sitt betänkande är mycket bra och avbehovet påkallat. Ett primärkommunalt huvudmannaskap med väsentligt utökadsamverkan inom räddningstjänstregionen förordas. Krbtianstadskommun tillstyrker räddningstjänstkommitténs förslag om ett fortsatt primärkommunalthuvudmannaskap för den allmänna räddningstjänsten, men anser att utredningenskartläggning och kommitténs synpunkter ofta leder tanken till ett regionalthuvudmannaskap. Kommunen anser att stora vinster kan göras om den allmännaräddningstjänsten och ambulansverksamheten samordnas. Dessa vinster liggerbåde på effektivitet och ekonomi. Simrbhamnskommun tillstyrker i allt väsentligt de synpunkter och förslag somräddningstjänstkommittén anfört. Malmökommun har ej någon erinran mot utredningens förslag som bl. a. fömtsätterförändrat kommunalt huvudmannaskap för den allmänna räddningstjänsten. Svedalakommun anser att huvudmannaskapet för den allmänna räddningstjänsten börförbli hos kommunerna. Svalövskommun tillstyrker kommitténs förslag. Varbergskommun kan i allt väsentligt ansluta sig till kommitténs förslag. Kungsbackakommun vill understryka kommitténs förslag, att primär- 1982/83:22 49 kommunerna även i fortsättningen skall vara huvudmän förden allmänna räddningstjänsten. kan i allt väsentligt tillstyrkaförslagen. finner kommitténs förslag om ettbibehållande av primärkommunalt ansvar för räddningstjänsten riktigt. framhåller att logiskt sett synesmyckel tala för att resurserna i den allmänna räddningstjänsten skulle bli bästutnyttjade i elt system med staten som enda huvudman. Kommunen är emellertidinte beredd att förorda etl statligt huvudmannaskap. Utöver de nackdelarhärmed, som kommittén själv pekat på, skulle det kunna innebära alt en stor delav det lokala engagemang och den lokala förankring som den allmännaräddningstjänsten har skulle bortfalla. Det är kommunensbestämda uppfattning att en lokal räddningsljänstorganisation är en viktigsammanhållande faktor i samhället och en bärare av några av de gemensammaintressen, som de nuvarande kommunernas verksamhet vilar på. Ale kommun framhåller att utredningsuppdraget bl. a. harinneburit en förutsättningslös prövning av huvudmannaskapet för samhälletsallmänna räddningstjänst. Denna handhas av kommunerna och enligträddningstjänstkommitténs principiella ställningstagande och förslag skulledetta gälla även . Erfarenhet från räddningstjänstinsatser inom Alekommun styrker detta ställningstagande. Lokalkännedom, personkontakter, planläggningm. m. underlättas också om räddningstjänsten styrs via primärkommuner och ejgenom att huvudmannaskapet läggs på regional eller central nivå. instämmer i kommitténs förslag angåendefortsatt kommunalt huvudmannaskap för samhällets räddningstjänst. förklarar sig positiv till en fortsatträddningstjänst under ett kommunalt huvudmannaskap under förutsättning attstatliga medel ställs till förfogande för täckande av eventuellt ökadekostnader vid ett utvidgat räddningsansvar. anser att huvudmannaskapet även iframtiden bör vara kommunalt. Flera faktorer talar för detta, bl. a. att varjekommun har större möjligheter att påverka räddningstjänstens resurser ochorganisation. kommun instämmer i kommitténs uppfattning om attde fördelar, som skulle uppnås med de andra huvudmannaskapen kan vinnas genomutökad samverkan. ställer sig som helhet positiv till kommitténsprincipbetänkande. Då emellertid kostnadsfrågan inte utretts och då ekonomin ärdet största problemet för kommunerna i dagens läge vUl kommunen dock kraftigtpoängtera att förslaget ej får innebära en merkostnad för kommunen utan attfull kostnadstäckning ges för de meruppgifter kommunen åsamkas. 4 1982/83. Skr.1982/83:22 50 Vcbterås kommun anser att huvudmannaskapet för allmänräddningstjänst bör innehas av kommunerna. Om ökat ansvar och omfattning avverksamheten läggs på kommunerna bör staten genom materieltillskott ochmomsbefrielse för utrustning minska den ekonomiska belastningen vid materielanskaffningför räddningstjänsten. Där industrier och företag kräver speciell utrustningför räddningstjänst bör brandförsvaret tillföras detta på företagets bekostnad,eventuellt delad kostnad. kommun anser alt merparten av innehållet iprincipbetänkandet förefaller väl genomtänkt och vettigt. Tanken att kommunenfortfarande skall vara huvudman för den allmänna räddningstjänstenöverensstämmer helt med kommunens uppfattning. Det lokala inflytandet överräddningstjänstens organisation i den egna kommunen är viktigt att man bevarar.Kommunen tror också att man med ganska enkla åtgärder kan höja effektivitetenoch även sänka kostnaderna totalt för samhället. har samma uppfattning som kommittén ifråga om huvudmannaskapet för den allmänna räddningstjänsten dvs. Ange kommun framhåller att kommitténs ställningstagande omett oförändrat kommunalt huvudmannaskap måste vara riktigt. stödjer helt det förslag som kommitténframlägger om ett fortsatt kommunalt huvudmannaskap för räddningstjänsten. Detbör vara väsentligt att kommunerna har möjligheter att inom sitt område direktkunna påverka räddningstjänstens resurser och organisation. Kommunernas innevånarebör även i fortsättningen genom sina politiska organ få bestämma vilka resursersom räddningstjänsten skall ha i den egna kommunen och hur den skall användas. Etllokall engagerande arbete för räddningstjänstfrågor blir på detta sätt fallet,som räddningstjänsten fortsättningsvis blir en decentraliserad organisationtill fromma för den egna bygden. Åre kommun stödjer helt det förslag som kommitténframlägger om ett decentraliserat kommunalt huvudmannaskap förräddningstjänsten. Det bör vara ytterst väsentUgt att kommunerna harmöjligheter att inom sitt område direkt kunna påverka räddningstjänstensresurser och organisation. Kommunernas innevånare bör även i fortsättningengenom sina politiska organ få bestämma vilka resurser som räddningstjänstenskall ha i den egna kommunen och hur de skall användas. Ett lokalt engagerandearbete i räddningstjänstfrågor blir på detta sätt fallet, somräddningstjänsten även fortsättningsvis blir en decentraliserad organisationtill fromma för den egna bygden. kommun ansluter sig till kommitténs förslag om kommunalthuvudmannaskap för den allmänna räddningstjänsten. Kommunen tror inte atträddningstjänsten skulle bli bättre med ett landstingskommunalt eller ettstatligt engagemang inom den direkta räddningstjänsten. Däremot finns storamöjligheter att öka effektiviteten med statlig hjälp vad avser utbildning och materielutveckUng.Även dagens syn på decentralisering av statlig Skr.1982/83:22 51 styrningleder tUl att kommunen bör vara huvudman för räddningstjänsten. Skellefteåkommun anser att fortsatt kommunalt huvudmannaskap för den allmännaräddningstjänsten med de utökningar som kommittén föreslår knappast kommer attskapa fömtsättningar för en någorlunda enhetlig räddningstjänst över landet somhelhet. Kommittén har visserligen skisserat samverkansområden mellan kommunernamen föreslaget samverkansområde i kan knappast tiUföra kommunenresurser av det slag som skisseras eftersom avstånden omöjliggör samverkan pådet sätt som kommiftén skisserar. kommun förordar i första handstatligt huvudmannaskap trots de nackdelar som detta kommer alt medföra. Iandra hand bör länet utgöra samverkansregion. Vännäskommun ansluter sig till kommitténs förslag om kommunalt huvudmannaskap för denallmänna räddningstjänsten. Kommunen tror inte att räddningstjänsten skulle blibättre med ett landstingskommunalt eller ett statligt engagemang inom dendirekta räddningstjänsten. Däremot finns stora möjligheter att ökaeffektiviteten med statlig hjälp vad avser utbildning och materielutveckling.Även dagens syn på decentralisering av statlig styrning leder till att kommunenbör vara huvudman för räddningstjänsten. Piteåkommun tillstyrker förslaget om oförändrat kommunalt huvudmannaskap för denallmänna räddningstjänsten. Förslagets inriktning på en ökad samordning ochenhetlighet i räddningstjänsten bör skapa förutsättningar för en ökadeffektivitet. Kalixkommun anser i likhet med räddningstjänstkommittén att huvudmannaskapet förden aUmänna räddningstjänsten bör ligga på kommunerna. instämmer i kommitténs bedömning att etl ändrad huvudmannaskapskulle innebära en försämring jämfört med nuvarande organisation. egna undersökningar visar är allmänhetens engagemang en faktor avstor betydelse som i sin tur gör att kommunerna och deras poUtiska företrädareslår vakt om räddningstjänsten. Det är inte minst väsentligt att varje kommunfår möjlighet att inom sitt område direkt påverka räddningstjänstens resurseroch organisation. Genom en organiserad samverkan mellan kommunerna kansamhällsekonomiska och effektivitetsmässiga fördelar vinnas. En sådansamverkan som bevarar det lokala engagemanget och motverkar en ökad byråkratiseringbör vara den bästa garantin för en räddningstjänst som tillgodoser både samhälletsoch de enskUda medborgarnas behov. Frågan om huvudmannaskapet för den allmännaräddningstjänsten hänger samman med vem som skall vara huvudman förcivilförsvaret. a. i yttrande över försvarskommitténsbetänkande "Vår säkerhetspolitik" (SOU 1979:42) ställt sig positivtill en utveckling som leder till en förbättrad samordning mellan civilförsvaret och den kommunala verksamheten. 1982/83:22 52 Påtagliga fördelar för samhället borde kunna uppnås omkommunerna får i uppgift att vara lokala civilförsvarsmyndigheter. Ett kommunanknutetcivilförsvar förutsätter att kommunerna också är huvudmän för den allmännaräddningstjänsten. Utifrån de synpunkter som här framförts anser kommunförbundetalt kommunerna även i fortsättningen skall svara för den allmännaräddningstjänsten på lokal nivå. och tillstyrker kommitténs förslag om ett oförändrat kommunallhuvudmannaskap för den allmänna räddningstjänsten. tillstyrker kommitténs förslagatt huvudmannaskapet för den allmänna räddningstjänsten skall ligga kvar hoskommunerna. Speciellt vill riksförbundet betona det värde det ligger i atttillvarata det lokala intresset för räddningstjänsten. anser i likhet medutredningen att den allmänna räddningstjänsten även i fortsättningen skall ståunder kommunalt huvudmannaskap. En mer samlad användning av räddningstjänstensresurser inom större geografiska områden kan med fördel åstadkommas genom enväsentligt utökad samverkan mellan räddningstjänstorganen inom ramen förnuvarande kommunala huvudmannaskap. En på så sätt decenlraUserad struktur gerunderlag för korta insatstider och skapar goda förutsättningar för lokaltkunnande och engagemang. Centralorganisationen /SR delar mot bakgrund av vadsom anförts angående dels kravet på en ökad effektivitet i den allmännaräddningstjänsten, dels medel för att uppnå en gemensam användning avresurserna i större områden kommitténs ställningstagande för ett oförändrat primärkommunalthuvudmannaskap med en utökad frivilUg samverkan mellan kommunerna. i är för kommitténs förslag omfortsatt kommunalt huvudmannaskap. framhåller att ingen uttalad önskan finns inomförbundet om ändrat huvudmannaskap för den del av räddningstjänsten somankommer på kommunerna. Medlemmarna hyser den uppfattningen att annan huvudmanendast i ringa mån skulle kunna åstadkomma annat än marginellaeffektivitetsökningar. Eftersträvad ökning av effektiviteten borde kunna skeinom ramen för fortsatt kommunalt huvudmannaskap. harpresenterat intressanta förslag i avsikt att förstärka och samordna kommunernasräddningstjänst. Likväl saknas i principbetänkandet - förmodligen på grund avtidsbrist - än mera underbyggd och övertygande argumentering om fördelarna medfortsatt kommunalt huvudmannaskap. - Huvudmannaskapsfrågan hänger enligtförbundets uppfattning samman med några andra stora frågor som bör klarläggasinnan räddningstjänsten kan anses fullständigt utredd. Dessa är .beredskapsstyrkornas dimension och insatstid i det samhällsekonomiskasammanhanget (betydelsen för livräddning, skadeutveckling, försäkrings- Skr.1982/83:22 53 samt dimensioneringen och avvägningen av förebyggande åtgärder(resursfördelningen mellan förebyggande och operativa insatser, larm- och släckanordningarnasbetydelse, undervisning och propaganda etc). - En utredning avräddningstjänsten bör innehålla en politisk - teknisk - ekonomisk utvärderingoch avvägning av de resurser som skall finnas tillgängliga i förhållanden tillriskerna och säkerhetsnivån. Ovanstående frågor har vid ett flertal tillfällendiskuterats inom brandförsvaret och lokalt har försök gjorts att beräkna desamhällsekonomiska vinsterna med insatsorganisationer i olika nivåer. har - även om det skett från andra utgångspunkter - bidragit medsynpunkter i form av anvisningar och råd. förutsätter ett bibehållande av kommunalt huvudmannaskap församhällets räddningstjänst. Svenska brandförsvarsföreningentillstyrker förslaget om ett oförändrat kommunalt huvudmannaskap för denallmänna räddningstjänsten. Förslagets inriktning mot en ökad samordning ochenhetlighet i räddningstjänsten bör kunna skapa förutsättningar för en ökadeffektivitet med bibehållet huvudmannaskap. Föreningen vill understryka attförutsättningarna för att nå en ökad effektivitet i de förslagna formerna är enbetydligt utökad samverkan mellan kommuner inbördes liksom meUan kommuner och företageller myndigheter, som har resurser och ansvar för räddningsinsatser. framhåller att i det principbetänkande räddningstjänstkommittén nulagt fram behandlas en rad frågor som underlag för ett ställningstagande vadgäller huvudmannaskapet. Denna genomgång samt en diskussion av olika sätt atthöja effektiviteten och av konsekvenserna om staten eller landstingskommunernaskulle vara huvudmän utmynnar i ett förslag att kommunerna även ifortsättningen skall svara för den allmänna räddningstjänsten på lokal nivå.Riksförbundet vill för sin del tillstyrka detta. Folksamansluter sig till de principiella synpunkterna i riksförbundets yttrande. anseratt nuvarande organisation enligt bolagets bedömning som är grundad påerfarenheter från flera större olyckor, fungerar i stort sett bra. LarmtjänstAB har tagit del av sina intressentgemensamma organisationers, och , yttrandenöver betänkandet och får instämma i dessa yttranden i de delar som berörnulägesbeskrivningen, huvudmannaskapet, ökad samverkan mellan kommunerna i denallmänna räddningstjänsten, organisationen på olika nivåer i den allmännaräddningstjänsten, övriga åtgärder för ökad effektivitet samt utbildnings- ochinformationsfrågor. 1982/83:22 54 Räddningstjänstkommitténföreslår en ökad samverkan mellan kommunerna genom ett system med allmänna rikflinjerför samarbetet. Samverkan kan enligt kommittén innebära att flera kommuner änhittills bygger upp en gemensam räddningstjänstorganisation eller atlkommunernas räddningstjänstorgan samarbetar om ett urval av resurser ellerarbetsuppgifter. Kommittén anser att samarbetet skall få utvecklas genomfrivilliga åtgärder från kommunernas sida. Ett system för en väsentligt utökadsamverkan fordrar enUgt kommittén en indelning av landet i lämpliga geografiskasamverkansområden, som kommittén kallar räddningstjänstregioner. Remissinstansernaär nästan alla positiva till räddningstjänstkommitténs förslag om ökadsamverkan mellan kommunerna inom lämpliga regioner. Flertalet instanser påpekaratt den ökade samverkan bör åstadkommas på frivillig väg. Några remissinstanseranser emellertid att en uppbyggnad av räddningstjänstregionerna baserad på frivUligaåtgärder skulle ta orimUgt och att en styrning från statsmakternassida därför är nödvändig. Rikspolisstyrelsenanser att det föreslagna systemet med räddningstjänstregioner för samverkanmellan olika kommuner bör kunna utgöra ett viktigt led i effektiviseringen avräddningstjänsten. För att uppnå en god samverkan mellan räddningstjänsten ochandra berörda organ, bl. a. polisen, är det av största vikt att regionindelningenblir lämpligt avpassad. Räddningstjänstregionerna bör så långt möjUgtöverensstämma med gränserna för polisdistrikt och civilförsvarsområden.Samarbetsformerna mellan räddningstjänstorganen i en region och samverkandeorgan, t. ex. polisen, bör regleras och kodifieras i någon form.Rikspolisstyrelsen ser positivt på ett utökat samarbete mellan polis ochräddningstjänstorgan särskilt vad avser planering samt utbildning och övning.Detta kommer att bidra till ett effektivare genomförande av räddningsinsatserna. Överbefälhavarenbiträder kommitténs förslag om sammanslagningen av mindre kommuner tiUräddningstjänstregioner. Detta bör underlätta samarbetet mellan militära ochcivila myndigheter. Civilförsvarsstyrelsenvill särskilt understryka angelägenheten av att samverkansfrågorna kommuneremellan löses så att den kommungränsövergripande civilförsvarsverksamheten kanorganiseras inom de räddningstjänstregioner som räddningstjänstkommitténföreslår skall bildas.