prop · G603159 · 1982-12-31 00:00:00 — Globalbegränsningsreglernahindrar inte att andra bestämmelser tillämpas som medför att de enskildaskadeståndskraven sätts ned. I praxis har tveksamhet rått om tilllämpningen avreglerna i skadeståndslagen (1972:207) om jämkning. För att undanröja varjeoklarhet i detta avseende har i andra stycket föreskrivits att bestämmelserna i234-243 §§ inte hindrar tillämpningen av eljest gällande jämkningsregler. Ianledning av en fartygskoUision kan det t.ex. inträffa att redaren av det enafartyget ådrar sig ansvar gentemot ägare till gods som befordras med hansfartyg. Detta ansvar kan komma att begränsas enligt 120 §. Vidare kan han ådrasig ansvar gentemot passagerare ombiord på det egna fartyget. Passagerarkravenkan då komma att begränsas enligt 6 kap. sjölagen. Skadeståndsansvar gentemotdet kolliderande fartyget kan komma att sättas ned på grund av medvållande. Omägaren av en oförsäkrad småbåt är ansvarig för skada på ett annat fartyg ochskadan på det andra fartyget är täckt av försäkring, kan skadeståndet komma attsättas ned enligt 6 kap. 2 § skadeståndslagen. Förs talan mot enombordanställd, kan dennes ansvar sättas ned enligt 4 kap. I §skadeståndslagen. Först sedan de olika skadestånden har bestämts och detbefinns att det samlade ansvaret med anledning av handel- 1982/83:159 129 sen överstiger det eller de aktuella begränsningsbeloppen, blir globalbegränsning aktuell. Tredje stycket innehåller en definition av begreppetkonventionsstat. En stat anses inte som konventionsstat förrän den har blivitbunden av konventionen. Det krävs således inte bara att konventionen heltallmänt har trätt i kraft utan också att den har trätt i kraft i förhållandetill den ifrågavarande staten. Om sjöpanträtt och skeppshypotek Paragrafen innehåller bestämmelser om inteckning i ettregistrerat skepp eller skeppsbygge. F.n. gäller att inteckning kan beviljasinte bara i svenskt eller utländskt mynt utan även i Poincaréfrancs. Av, skälsom har anförts i det föregående (avsnitt 3.1) kan Poincaréfrancs inte längreanvändas som värdeenhet utan bör ersättas av Internationella valutafondenssärskilda dragningsrätter (SDR). I denna paragraf har därför värdeenhetenfrancs bytts ut mot SDR. Från sjöfartsregistret, som är den myndighet somhandlägger ärenden rörande inteckningar av det slag som avses i förevarandeparagraf, har inhämtats att några inteckningar i Poincaréfrancs inte harbeviljats. Någon övergångsbestämmelse till ändringen av paragrafen behövsdärför inte. Trettonde kapitlet Ansvarsbestämmelser 328 § I paragrafen har endast gjorts en ändring av en hänvisningi första stycket 5 samt vissa språkliga justeringar. Om laga domstol och rättegång i sjörättsmål Denna paragraf innehåller forumregler. I första stycket har endast vissa språkliga ändringargjorts. Andra stycket av paragrafen i den nuvarande lydelsen innehållerbestämmelser om prorogation. Dessa innebär att vissa avtal, som begränsarkärandens val av forum i fråga om en framtida tvist om ansvarighet på grund avavtal om befordran av passagerare eller resgods, i stor utsträckning ärogiltiga. Avtal får dock träffas om att talan efter kärandens val får väckasendast vid någon av följande domstolar: 1.domstolen för den ort där svaranden är varaktigt bosatt eller har sinhuvudsakliga rörelse, 9 1982/83. Prop.1982/83:159 130 2. domstolen för den avtalsenUga avgångs- ellerbestämmelseorten, eller 3. domstol i den stat där käranden har sitt hemvisteller annars är varaktigt bosatt, förutsatt att svaranden har driftsställe för sin rörelse iden staten och är underkastad dess domsrätt. I det nya andra stycket, som grandar sig på art. 17.1 iAténkonventionen, behandlas inte prorogationsavtal uttryckligen. Stycketinnehåller i stället en uppräkning av de domstolar vid vilka talan får väckas.Dessa är de domstolar som anges under punkterna 1-3 i lagrummets nuvarandelydelse. Talan får också väckas vid en domstol i den stat där befordringsavtaletträffades, föratsatt att svaranden har driftsställe för sin rörelse i denstaten och är underkastad dess domsrätt. Av andra stycket följer att avtal om att en framtida tvistav det slag som här avses skall avgöras av skiljemän inte är tillåtna. Dettaöverensstämmer med gällande rätt. I ett nytt tredje stycke, som motsvarar art. 17.2 ikonventionen, har tagits in en uttrycklig bestämmelse om att parterna, efterdet att en tvist som avses i andra stycket har uppstått, fritt får avtala atttalan skall väckas vid en annan domstol eller att tvisten skall hänskjutas tillskiljemän. Detta överensstämmer med vad som f.n, indirekt följer av andra stycketförsta meningen. Att denna bestämmelse har tagits in i paragrafen i ettnytt tredje stycke föranleder att det nuvarande tredje stycket blir ett nyttfiärde stycke och det nuvarande fjärde stycket blir elt femte stycke . I Qärde stycket har lagts till en hänvisning till det nyatredje stycket. I övrigt har i fjärde och femte styckena gjorts endastspråkliga ändringar. Om begränsningsfond och begränsningsmål I 15 kap. har samlats bestämmelser om begränsningsfond ochbegränsningsmål. Såsom framgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 5.1.4)innehåller konvention inte några närmare regler om hur en begränsningsfondskall upprättas och fördelas. Med undantag för 351 § första stycket och 352 §första stycket har bestämmelserna i 15 kap. därför inte någon motsvarighet ikonventionen. Reglerna i kapitlet har till viss del utformats enligtmotsvarande bestämmelser i oljeansvarighetslagen. Av paragrafen framgår att bestämmelserna i detta kapitelär tillämpliga inte endast på en sådan begränsningsfond som avses i sjölagens10 kap., globalfond, utan även på en begriinsningsfond som upprättas enligt oljeansvarighetslagen,oljeskadefond. Bestämmelser om när globalfond och oljeskadefond får upprättasfinns i 240 § sjölagen resp. 6 § oljeansvarighetslagen. F.n. finns bestämmelser om begriinsningsfond endast ioljeansvarighets- 1982/83:159 131 lagen(6-9 §§). Enligt dessa bestämmelser sker fördelning av fonden sedan rättengenom kungörelse har uppmanat sakägarna att anmäla sinafordringar. Förfarandet sätts igång av rätten så snart en fond har upprättats.Detta kan ske först när talan om ersättning har väckts enligt 18 §oljeansvarighetslagen. Somhar framhållits tidigare (avsnitt 5.1.4) införs en särskild ordning för bl.a.fördelning av begränsningsfond, s.k. begränsningsmål. Innan fördelning kanske, måste bl.a. avgöras om ansvar föreligger mot de borgenärer som harframställt krav och om redaren eller den som annars har gjorts ansvarig harrätt till ansvarsbegränsning. Vidare måste tas ställning till de enskildakraven. Även frågan om ansvarsbeloppets storlek måste avgöras slutiigt innanfonden fördelas. I samband med att fonden upprättas fattar rätten visserligenett beslut om ansvarsbeloppets storlek. Detta gäller emellertid bara tillsannorlunda förordnas. Borgenärerna måste senare ha möjlighet att görainvändningar i denna fråga. Såsomhar påpekats i den allmänna motiveringen har det ansetts angeläget att göra enuppdelning mellan de två moment som det är fråga om, nämligen upprättandet aven begränsningsfond och begränsningsmålet. Som där har framhållits behöver detförhållandet att en fond har upprättats inte alltid leda till att ettbegränsningsmål uppkommer. Föratsättningen för att ett begränsningsmål skalluppkomma är att särskild talan, exempelvis om fördelning av fonden, väcks genomstämning (359 §). För detta mål gäller enligt 359 § andra stycket reglerna irättegångsbalken om dispositiva tvistemål i tillämpliga delar. Beträffandeförfarandet när en begränsningsfond upprättas gäller enhgt 352 § tredjestycket lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden i tillämpligadelar, om inte annat sägs i förevarande kapitel. Fondärendetkan inte avslutas förrän fondmedlen har fördelats genom avgörande i ettbegränsningsmål eller fonden har upplösts enligt 358 §. Det är sålunda attmärka att det beslut i fondärendet genom vilket rätten fastställer fondensstorlek eller godtar erbjuden säkerhet är av interimistisk karaktär. Det kandärför komma att ändras. Iparagrafen anges de belopp som globalfonden resp. oljeskadefonden skallmotsvara. Första stycket grundar sig på art. 11.1 i begränsningskonventionen.Andra stycket ansluter sig till 6 § första stycket oljeansvarighetslagen (jfrart. V.3 i oljeansvarighetskonventionen). Enligtförsta stycket skall en globalfond motsvara summan av begränsningsbeloppen förde fordringar beträffande vilka ansvarsbegränsning görs gällande och som haruppkommit på grund av en och samma händelse. Den skall dessutom motsvara räntapå dessa belopp för händelsen till dagen för fondens upprättande. Prop.1982/83:159 132 Omdet efter en fartygskollision mellan två lastfartyg, som inte har någrapassagerare ombord, föreligger fordringar som avser både personskador ochsakskador och om den ansvarige redaren åberopar ansvarsbegränsning beträffandesamtiiga dessa fordringar, skall globalfonden således motsvara summan av deansvarsbelopp som gäller enligt 238 § 2 och 3 jämte ränta för tiden till dessfonderna upprättas. Vill redaren att fonden endast skall avsesakskadefordringar, kan han nöja sig med att upprätta en fond som motsvararansvarsbeloppet i 238 § 3 jämte ränta. Personskadefordringama kan nämligen varaså pass små att begränsning av ansvaret inte är aktuell. Borgenärernaseventuella behov av säkerhet för kraven kan då tillgodoses pä annat sätt.Såvitt gäller personskador som drabbar ett fartygs egna passagerare skallglobalfonden motsvara det ansvarsbelopp som föreskrivs i 238 § 1 jämte ränta. Föreskriftenom att globalfond(m även skall omfatta ränta på begränsningsbeloppet för tidenfrån den ansvarsgrundande händelsen till fondens upprättande saknar direktmotsvarighet i gällande sjölag. Konventioneninnehåller inte n.lgon bestämmelse om den räntefot som skall användas vidränteberäkningen. Detta får därför avgöras enligt nationell lag (art. 14). Dethar ansetts lämpligt att 6 § räntelagen (1975:635) tillämpas. Räntan skallalltså beräknas enligt den räntefot som motsvarar det av fastställdadiskontot som gäller vid varje tid med tillägg av . Bestämmelsen om att fondenockså skall omfatta ränta innebär inte att räntanödvändigtvis skall löpa på den enskilde borgenärens fordran under denna tideller att räntan i det enskilda fallet . skall uppgå till den procentsats somföljer av bestämmelsen. Dessa frågor bestäms enligt de regler som gäller förvarje särskild fordran. Avandra stycket framgår att oljeskadefonden skall uppgå till ansvarsbeloppetenligt 5 § oljeansvarighetslagen, dvs. det ansvarsbelopp som gäller förfartygets ägare. oljeansvarighetskonvention innehåller inte någonbestämmelse om ränta för tiden till fondens upprättande. Någon bestämmelse omränta finns därför inte i andra stycket. Såsom framgår av 353 § andra stycketkan emellertid rätten av den som upprättar fonden begära att ett tilläggsbeloppbetalas in eller att säkerhet ställs för ett sådant belopp. Såvitt gäller enoljeskadefond kan detta tilläggsbelopp avse ränta också för tiden från denansvarsgrundande händelsen till dagen för fondens upprättande. Tilläggsbeloppetutgör emellertid inte del av fonden utan är avsett att täcka ränta ochrättegångskostnader som inte omfattas av begränsningsbeloppet (jfr 236 § 6sjölagen och 5 § första stycket tredje meningen oljeansvarighetslagen). Idenna paragraf regleras hur en begränsningsfond skall upprättas. Vidare angesvilka upplysningar som skall lämnas till rätten av den som vill Prop.1982/83:159 133 Första stycket grandar sig på art. 11.2 i begränsningskonventionen.Den artikeln har i sin tur utformats med art. V.3 i 1969 årsoljeansvarighetskonvention som förebild. En motsvarande bestämmelse finns f.n.i 6 § andra stycket oljeansvarighetslagen. Enligt240 § första stycket får en globalfond upprättas hos den domstol där talan harväckts angående en fordran som är av sådant slag att den är föremål föransvarsbegränsning. Fonden kan också upprättas hos sjörättsdomstolen för denort där kvarstad eller andra rättsliga åtgärder har begärts.Oljeansvarighetskonventionen föratsätter att talan om ersättning redan är väcktnär fonden upprättas. Därför föreskrivs i 6 § andra stycketoljeansvarighetslagen att en oljeskadefond skal! upprättas hos den domstol därtalan har väckts enligt 18 § nämnda lag. Densom vill upprätta en fond skall antingen betala in fondbeloppet kontant ellerställa en säkerhet som godtas av rätten. Detta framgår av första stycket. Ipraktiken torde begränsningsfond i regel upprättas genom att säkerhet ställs.Det är viktigt att höga krav ställs på säkerheten. Garanti av en nordiskaffärsbank bör normalt godtas liksom garanti av något av de större nordiskaförsäkringsföretagen. Garantier av större utländska affärsbanker ellerförsäkringsbolag bör också kunna godtas. Vid behov får kontroller företas genomförfrågningar hos bank- och försäkringsinspektionerna. Enfråga som har uppkommit i praktiken i samband med att en oljeskadefondupprättas är huravida en säkerhet som består enbart av en förbindelse fränfartygsägaren eller dennes försäkringsgivare att betala skadestånd upp tillansvarighetsbeloppet skall godtas. En sådan förbindelse utgör nämligen endasten utfästelse av fartygsägaren resp. försäkringsgivaren att betala vad denneenligt lag redan är skyldig att betala. Som skäl för att sådana förbindelserbör godtas har anförts att en säkerhet i form av en bankgaranti medföravsevärda kostnader och att det i många fall från de skadelidandes synpunktskulle vara helt onödigt att kräva någon annan säkerhet än en förbindelse avden betalningsskyldige själv. Enligt uppgift godtas sådana förbindelser i vissaländer, t.ex. i . Som har nämnts bör höga krav ställas på densäkerhet som skall ställas när en begränsningsfond upprättas. Detta börgivetvis gälla även vid bedömningen av om en förbindelse av det slag som nuhar nämnts skall godtas. En sådan förbindelse bör därför godtas som säkerhetendast om det är uppenbart att någon ytterligare säkerhet inte behövs för attde skadelidandes rätt' skall tillvaratas. Avförsta stycket framgår vidare att det föratsätts att den som vill upprätta enbegränsningsfond gör en ansökan därom hos rätten. Av ansökningen skall framgåatt det är fräga om upprättande av en begränsningsfond enligt 351 §. Det ärnämligen angeläget att det från början görs klart humvida säkerheten är avseddatl utgöra en begränsningsfond eller om det endast är fråga om en säkerhet fören enskild borgenär som har begärt 1982/83:159 134 säkerhetsåtgärd.I det förta fallet gäller säkerheten till förmån för alla borgenärer (jfr 240 §andra stycket). I det senare fallet avses endast den enskilde borgenärens krav. Iandra stycket föreskrivs att det i ansökningen skall lämnas en redogörelse föromständigheterna i saken. Domstolen måste få uppgift om vilken händelse somersättningskraven hänför sig till. Vidare måste uppgifter lämnas om detskadevållande fartyget, t.ex. dess nationalitet och dräktighét, dess ägare ochförsäkringsgivare. Uppgiften om fartygets dräktighet är nödvändig för attansvarsbeloppet och därmed fondens storlek skall kunna beräknas. Det börpåpekas att fartygets dräktighet skall bestämmas på olika sätt beroende pä omen globalfond (jfr 238 § 6 sjölagen) eller en oljeskadefond (jfr 1 §oljeansvarighetslagen) skall upprättas. Vid globalbegränsning beräknasansvarsbeloppet på grandval av brattodräktigheten, medan nettotonnaget utgörutgångspunkten för beräkningen av ansvarsbeloppet enligt oljeskadelagen. Föratt domstolen skall kunna underrätta kända borgenärer har i andra stycket ävenföreskrivits att uppgift skall lämnas om de kända borgenärernas namn ochadress. Dethar inte ansetts erforderligt att i sjölagen uttömmande reglera förfarandet iärenden om upprättande av begränsningsfond. Det har i stället ansetts lämpligtatt låta lagen (1946:807) om handläggningen av domstolsärenden gälla itillämpliga delar, om inte annat sägs i 15 kap. sjölagen. En föreskrift omdetta har tagits in i tredje stycket. Hänvisningentill lagen om handläggningen av domstolsärenden innebär bl.a., attdomförhetsreglerna i den lagen blir tillämpliga i fondärendet (6 §). Vidareinnebär hänvisningen att rättens avgörande sker genom beslut (9 §). Paragrafeninnehåller bestämmelser om de beslut som skall meddelas när en ansökan omupprättande av begränsningsfond har kommit in till domstolen. I paragrafenanges också en fond skall anses upprättad. Delvismotsvarande bestämmelser finns f.n. i 6 § tredje och fjärde styckenaoljeansvarighetslagen. Enligt241 § sjölagen och 9 § oljeansvarighetslagen inträder vissa rättsverkningartill skydd för den skadeståndsansvariges egendom när en begränsningsfondupprättas. Det är därför av väsentlig betydelse för den som har ansökt om attfå upprätta en begränsningsfond att rätten meddelar beslutom fondbeloppets storlek och tar ställning till om den säkerhet som harerbjudits kan godtas. Att rätten skall meddela beslut utan dröjsmål framgår av5 § lagen om handläggning av domstolsärenden. Föratt de nämnda rättsverkningarna skall inträda krävs i princip att rätt tillansvarsbegränsning föreligger. Prövningen av frågan om en fond får upprättaskan emellertid på detta stadium inte innefatta någon prövning av huravida dekrav som har gjorts gällande eller som kan förväntas bli Prop.1982/83:159 135 framställdaavser fordringar av def slag som är föremål för ansvarsbegränsning enligtsjölagen eller oljeansvarighetslagen. Sökandens uppgifter i dessa hänseendenfår i regel tas för goda. Redan uppgiften om vilken händelse som har föranlettansökningen kan ofta räcka för att det skall stå klart att begränsningsbarafordringar kan föreligga. Därav följer också att skyddet för den ansvarigesegendom inträder i och med att fonden upprättas. Skyddet blir dock definitivtförst när frågan om rätten till ansvarsbegränsning har prövats. Det är inteheller avsikten att domstolen på detta stadium skall bilda sig en uppfattningom huravida fordringarna sammantagna uppgår till ansvarsbeloppet. Detsammagäller frågan huravida den som påstås vara skadeståndsansvarig har gjort sigskyldig till ansvarsgrandande handling eller om denna handling är av sådantslag att rätten till ansvarsbegränsning har gått förlorad. Densom vill upprätta en begränsningsfond har alltså en praktiskt taget ovillkorligrätt att göra detta. Några stränga krav på innehållet i de uppgifter somenligt 352 § andra stycket skall lämnas bör inte heller ställas upp.Uppgifterna kan kompletteras . Det är alltså tillräckligt attfondupprättarens och fartygets identitet framgår och att fartygets dräktighetsamt tid och plats för den ifrågavarande händelsen anges. Undantagsvis kan detdock förekomma att det är uppenbart att en ansökan om att få upprätta enbegränsningsfond inte skall bifallas, t.ex. då något fartyg över huvud tagetinte är inblandat eller inte ens de mest grandläggande omständighetema framgårav ansökningen och det visar sig omöjligt att få denna kompletterad. Slutligenmåste givetvis de föratsättningar som anges i 240 § första stycket sjölagenresp. 6 § andra stycket oljeansvarighetslagen (6 § första stycket enligtförslaget) föreligga när beslut om upprättande av fond meddelas. Rätttill ansvarsbegränsning föreligger inte för ränta och rättegångskostnader.Detta framgår av 236 § 6 sjölagen och 5 § första stycket tredje meningenoljeansvarighetslagen. I den mån en borgenär får utdelning ur enbegränsningsfond, har han normalt också rätt till ränta på detta belopp. Oftahar han dessutom rätt till ersättning för rättegångskostnader, t.ex.ombudsarvode i samband med anmälan av en fordran mot fonden och den fortsattabevakningen av denna. Såsomframgår av 351 § omfattar en begränsningsfond inte ränta på ansvarsbelopp annatän så till vida att en globalfond skall motsvara ränta för denansvarsgrundande händelsen till dess fonden upprättas. Upprättas fonden genomkontant inbetalning av fondbeloppet kan detta visserligen göras räntebärande,och borgenären får då ytterligare säkerhet för sin räntefordran. Det är dockinte säkert att borgenären ens då erhåller full säkerhet för räntefordringen,eftersom den bankränta som utgår på fondbeloppet kan understiga borgenärensskadeståndsränta. Såsom har nämnts torde fö. en begränsningsfond ipraktiken vanligen upprättas genom att en bankgaranti eller annan liknandesäkerhet ställs. 1982/83:159 136 sådantfall får borgenärerna inte någon säkerhet för ränta som avser tiden efterfondens upprättande. Det är att märka att en begränsningsfond över huvud tagetinte utgör säkerhet för rättegångskostnader. I avsaknad av särskilda regler i15 kap. sjölagen skulle allmänna regler om säkerhetsåtgärder ha bhvittillämpliga, om en borgenär vill ha säkerhet för ränta som inte täcks av 351 §och för rättegångskostnader. Iandra stycket föreskrivs därför att rätten, om inte särskilda skäl föreliggerdäremot, skall fastställa ett tilläggsbelopp. Detta tilläggsbelopp är avsettatt täcka ersättning till förv.iltare i fonden, rättegångskostnader och andrakostnader i anledning av fondens upprättande och fördelning samt ansvaret förränta. Den som vill upprätta en begränsningsfond skall således även betala intilläggsbeloppet eller ställa godtagbar säkerhet för detta. Eftersom dekostnader som här avses kan komma att uppgå till förhällan-devis stora belopp,innebär förfarandet en trygghet inte bara för borgenärerna utan också för densom upprättar fonden såtillvida att annan egendom som tillhör honom inte kantas i anspråk för att säkerställa dessa krav. I fråga om räntekostnadernauppnås även för alla berörda parter den fördelen att samtliga frågor omränteanspråk kan avgöras i samband med fördelningen av fonden. Beträffandeglobalfond gäller dock att tilläggsbeloppet för ränta endast kan avse räntaför tiden efter fondens upprättande. Ränta för tiden ingårnämligen i själva fondbeloppet (351 § första stycket 2). Tilläggsbeloppetbestäms efter en skönsmässig bedömning av domstolen. När tilläggsbeloppetsstorlek skall bestämmas är det givetvis av betydelse när en fördelning av fondenkan beräknas ske. Det kan ofta vara svårt för domstolen att bedöma denna frågai detta tidiga skede. Det torde också medföra åtskilliga svårigheter att dåbedöma i vad mån säkerhet behövs för rättegångskostnader. Vidare kan det varasvårt att föratse i vilken utsträckning tvister kan uppkomma ibegränsningsmålet. Såsom framgår av fjärde stycket är emellertid beslutet omtilläggsbeloppets storlek inte slutligt. Beslut om ytterligare säkerhet kandärför meddelas senare, om det visar sig erforderligt. Bestämmelsenom tilläggsbelopp saknar motsvarighet i säväl 1969 årsoljeansvarighetskonvention som 1.976 års konvention. 1957 ärs begränsningskonventioninnehåller inte heller någon sådan bestämmelse. När den svenska lagstiftningenpå grandval av konvention utarbetades, ansågs emellertid attkonventionen hade överlämnat åt den nationella lagen i vederbörandekonventionsstat att lösa denna fråga. En bestämmelse av detta slag togs därförin i nuvarande 237 § sjölagen (jfr prop. 1964:35 s. 83). Iförarbetena till oljeansvarigtjetslagen uttalade föredragande statsrådet atthan ansåg det vara ytterst tveksamt om det enligt oljeansvarighetskonventionenvar tillåtet att som villkor för ansvarsbegränsning föreskriva attfartygsägaren skulle ställa säkerhet även för ränta och rättegångskostnader 1982/83:159 137 1973:140 s. 44). Härtill kom att underiåtenhet av fartygsägaren ellerhans försäkringsgivare att iaktta en sådan föreskrift kunde leda till attansvarigheten blev obegränsad. Föredragande statsrådet ansåg därför att någotsådant villkor för ansvarsbegränsning inte borde ställas upp. Någon bestämmelseav detta slag togs därför inte in i oljeansvarighetslagen. Beträffandesåväl oljeansvarighetskonvention som begränsningskonventiongäller att regleringen i processrättsligt hänseende är ofullständig och attkonventionsstaterna därför i nationell lag får införa kompletterandeprocessuella bestämmelser. Hinder kan t.ex. inte möta att ställa upp krav iolika hänseenden för att en ansökan skall tas upp till behandling, t.ex. att enexpeditionsavgift betalas.