prop · G603103 · 1982-12-31 00:00:00 — Enligtförsta stycket i 10 kap. 5 § RF kan beslutanderätt, som enligt RF tillkommer , regeringen eller något annat i RF angivet organ, i begränsad omfattning överlåtas till mellanfolkliga organisationer för fredligt samarbete eller till mellanfolkliga domstolar. I fråga om överlåtelse till en mellanfolklig organisation gäller del villkoret att skall vara ellerskall bii anslutet till organisationen. Beslutanderätt i vissa frågor får inte alls överlåtas. Det gäller frågor om stiftande, ändring eller upphävande av grundlag. Vidare gäller förbud mol att överlåta frågor om begränsning av någon av de fri-och rättigheter som avses i 2 kap. RF. Angående formen för beslut om överlåtelse gäller reglerna om stiftande av grundlag (se 8 kap. 15 § RF). Kan ett beslut i sådan ordning inte avvaktas, beslutar genom ett beslul som kräver kvalificerad majoritet: minst 5/6 av de röstande och minsl 3/4 av ledamöter. Skr.1982/83:103 Andra stycket rör sådanarättskipnings- och förvaltningsuppgifter som inte Del II enligl RF tillkommer ,regeringen eller något annat i RF angivet Sådana uppgifter kan överlåtas till andra stater,till mellanfolkliga organisationer samt till utländska och internationellainrättningar och samfälligheter. Beträffande beslut om sådankompetensöverlåtelse krävs kvalificerad majoritet, här 3/4 av de röstande.Beslut kan också fattas i den ordning som gäller för stiftande av grundlag. Bestämmelserna i 10 kap. 5 § RF kan inte anses tillämpligai det fallet atl genom att ingå en internationell överenskommelse ipraktiken, om än inte formellt, överlåter ål ett utländskt organ att fattabeslut som blir bindande här i landet helt enkelt därför att inte -eller endast med svårighet - kan avstå från att införliva beslutet med landetsinterna rättsordning. Det betyder att det krav på särskild beslutsordning somuppställs i paragrafens första stycke inte gäller i en situation som irealiteten knappast skiljer sig från de fall som omfattas av detta krav. Delfinns därför anledningattövervägaom tillämpningsområdet för 10 kap. 5 § RF börvidgas så att de nu angivna situationerna eller vissa av dem jämställs med desituationer där rätt att besluta föreskrifter som är direkt bindande här ilandet överförs till etl internationellt organ. Vidare kan konstateras att 10 kap. 5 § RF alltsedan sintillkomst har gett upphov till vissa tolkningssvårigheter. Första stycket i 10kap. 5 § RF stämmer i stort sett överens med tredje stycket i 81 § 1809 årsregeringsform, vilket infördes (prop. 1964:140 s. 101-135, KU 1964:19s. 60-62 och prop. 1973:90 s. 362-364). Av uttalanden i samband med tillkomstenav den tidigare grundlagsbestämmelsen framgår att tvekan redan dä kunde ansesråda om vilka konstitutionella befogenheter som kunde överlåtas (se prop.1964:140 s. 117-122). De uttalanden som gjordes vid tillkomsten av 10 kap. 5 §RF (prop. 1973:90 s. 362-364) kan inte sägas ha undanröjt de oklarheter somfunnits tidigare. I samband med att det andra stycket i 10 kap. 5 § RF kom lilluttalades tvekan också om förhållandel mellan paragrafens båda stycken (seprop. 3 s. 229-230). Bestämmelserna i 10 kap. 5 § RF har tillämpats vidSveriges tillträde till konvention dm patentsamarbete och 1973 årseuropeiska patentkonvention samt vid tillträde till den europeiska övervakningskonventionen.I båda ärendena fördes en omfattande diskussion om tolkningen av 10 kap. 5 § RF(prop. 1977/78:1 del A s. 148-152, 49596 och 528-531, LU 1977/78:10 s! 63-64och 66-67 samt prop. 1978/79:3 s. 40, 86-91 och 96-99, JuU 1978/79:12 s. 11 och14-16). Det finns anledning att räkna med att problem med tillämpningen avparagrafen kommer atl uppstå också . Del är lämpligare att dessaproblem behandlas vid en samlad översyn av bestämmelserna än att man i varjeenskilt ärende tvingas föra omfattande diskussioner om hur dessa skall förstås. Med hänvisning till det anförda förordar jag attbestämmelserna i 10 kap. 5 § RF ses över. En översyn av 10 kap. 5 §' RF bör utgå från attgrundtankarna bakom bestämmelserna inte skall rubbas. Del bör alltså ocksåfortsättningsvis gälla särskiU stränaa krav vid överlåtelse av de centralakonstitutionella befogen-236 heterna och något mindre stränga krav vid överlåtelse avrättskipnings- och Skr. 1982/83:103 förvaltningsuppgifter i övrigt. Överlåtelseav konstitutionella befogenheter i Dir. 1982:52 annat än begränsad omfattningeller till andra organ än dem som nämns i paragrafens första stycke bör inlekomma i fråga. Inle heller bör någon ändring göras i fråga om till vilka Sverigekan överlåta mindre centrala rättskipnings- och förvaltningsuppgifter. Kravetpå beslut i den ordning som gäller för ändring av grundlag eller medkvalificerad majoritet bör vara kvar. Inte heller bör själva beslutsformerna iövrigt ändras. Vad översynen bör gälla är för det första omtillämpningsområdet för 10 kap. 5 § RF kan utvidgas så att paragrafen blirtillämplig också i de fall ingår en internationell överenskommelse somi praktiken innebär att beslutanderätt överlåts till ett utländskt organ elleråtminstone i vissa av dessa fall. År en sådan utvidgning möjlig, ligger detnärmast till hands att den sker på sådant sätt att bestämmelserna i förstastycket om överlåtelse av normgivningskompetens blir tillämpliga. En särskildfråga är därvid hur man skall avgränsa tillämpningsområdet för ett tillägg till10 kap.'5 § RF. En fråga som kommer upp i sammanhanget gäller i vilkenform en beslutad ändring i den internationella överenskommelsen skallinförlivas med vår inhemska rättsordning. Skall statsmakterna vid varjetillfälle formellt ta ställning lill ändringen och fatta ett eget beslut? Ellerskall statsmakterna redan när den grundläggande överenskommelsen införlivas medsvensk rätt föreskriva atl senare ändringar automatiskt skall ha giltighet häri landet (jfr t.ex. kungörelsen 1974:748 om internationell järnvägstransport)?Det är möjligt att statsmakterna i fråga om varje överenskommelse bör kunnavälja den metod som är lämpligast. Det bör i så fall undersökas vilkariktlinjer som bör vara vägledande vid valet. En fråga som kan tas upp i detta sammanhang är ominternationella överenskommelser som införlivas i svensk rätt genominkorporationsmeto-den alltid skall kungöras på samma sätt som svenskaförfattningar eller om det i undantagsfall är lämpligare med en annan ordning. Den andra huvudfrågan som bör utredas är om man kanutforma bestämmelserna i 10 kap. 5 § RF så att rnan motverkar uppkomsten avsådana tolkningssvårigheter som paragrafen har gett upphov till. En fråga som därvid bör utredas är vad som ligger iuttrycket "beslutanderätt som enligt denna regeringsform tillkommerriksdagen, regeringen eller annat i regeringsformen angivet organ". Attuttrycket avser så centrala statsfunktioner som beslut omlagstiftning, beskattning och budgetreglering samt regeringens befogenhet attstyra riket är klart (se prop. 1973:90 s. 363). Vidare hör hit högstadomstolens och regeringsrättens befogenheter att meddela resning och återställaförsutten tid. Det finns emellertid fall där det inte står lika klart att manhar att göra med en sådan konstitutionell befogenhet som avses i 10 kap. 5 §första stycket RF. En undersökning av innebörden av 10 kap. 5 § RF förutsätteratt man går igenom regeringsformens bestämmelser och klargör i vilka fall dereglerar sådana konstitutionella befogenheter som inte kan överiåtas på annatsätt än med iakttagande av föreskrifterna i paragrafens första stycke. Ensärskild fråga som bör diskuteras är vad som bör gälla, om en överlåtelse av en rättskipnings- eller förvaltningsuppgift på ett icke-svenskt organ får till konsekvens att högsta domstolen eller regeringsrätten inte kan bevilja resning eller återställande av försutten tid i de ärenden som omfattas av överlåtelsen. Eftersom uppgiften all bevilja resning eller återställande av 237 Skr.1982/83:103 försutten tid är en uppgift somtillkommer högsta domstolen och regerings- Del II rätten enligt RF, torde en sådanöverlåtelse - även om den i och för sig faller under 10 kap. 5 § andra stycket RF - falla också under 10kap. 5 § första stycket. I varje fall torde detta bli fallet, om inte högstadomstolen eller regeringsrätten trots överlåtelsen behåller sina befogenheterenligt RF. Det kan ifrågasättas om det vid RF:s tillkomst var meningen allförsta stycket skulle få ett så vidsträckt tillämpningsområde. När paragrafens tillämpningsområde undersöks, bör deproblem las upp som diskuterades i samband med tillträde tillövervakningskonventionen och lagstiftningen i anslutning därtill. Därvid bör undersökasunder vilka förutsättningar man kan anse att ett visst, ställningslagande frånsvensk sida endast innebär en avgränsning av de- svenska offentliga organensverksamhet och alltså inte någon överlåtelse av uppgifter till utlandet. Närdet gäller överlåtelser av rättskipnings- och förvaltningsuppgifter bör detutredas om 10 kap. 5 § alltid är tillämplig eller om det finns ett utrymme föratt överlåta mindre betydelsefulla uppgifter på något annat sätt än i denordning som anges i grundlagsbestämmelsen. Saknas en sådan möjlighet, bör detundersökas om ett sådant utrymme kan vara motiverat. Det bör också övervägas omrrian kan justera lagtexten i 10 kap. 5§ RF så att den direkt tar sikte ocksåpå det fall som var aktuellt i ärendet om tillträde till övervakningskonventionen,nämligen att riksdagsbeslutet i sig inte innebär någon kompelensöverlåtelseutan endast ger någon myndighet möjlighet att i det enskilda fallet få enuppgift överförd dll utlandet. Utgångspunkten bör därvid vara att paragrafenskall tillämpas i sådana fall. Skulle det visa sig att andra frågor med anknytning till10 kap. 5 § RF bör behandlas i detta sammanhang, bör också dessa frågor kunnatas upp i utredningsarbetet.En sådan fråga är vilka finansiella åtaganden somen internationell överenskommelse kan medföra och som kan innebära överlåtelseav finansmakt till ett utländskt organ. Det utredningsuppdrag som jag nu har förordat innebärväsentligen en rättslig undersökning av nuvarande ordning och olika möjligheteratt komma till rätta med eventuella brister i gällande regler. Jag förordardärför att utredningen uppdras åt en särskild utredare. Om det underutredningsarbetet visar sig att det kan bli aktuellt att ändra grundlagensföreskrifter, bör utredningen ges en parlamentarisk förankring. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hernställer jagatt regeringen bemyndigar chefen för att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra enöversyn av 10 kap. 5 § RF, att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt utredaren. Vidare hemställer jag att regeringen beslutar attkostnaderna skall belasta andra huvudtitelns kommittéanslag. 1982/83:103 , Regeringen ansluler sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans Tilläggsdirektiv till utredningen av vissa frågor om beredskapslagringpå energiområdet (H 1982:01) Chefen för , statsrådet , anför. I beslul vid regeringssammanträde den 15 april 1982bemyndigades jag att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utredavissa frågor om beredskapslagring på energiområdet (Dir. 1982:20). Jag anmäldedärvid att jag avsåg att återkomma till regeringen angående utredningsuppdragetnär ställningstagande förelåg till regeringens förslag rörandeprinciper för beredskapslagring av ångkol och naturgas (prop. 1981/82:102'bil. Med överlämnande av försvarsutskottets betänkande1981/82:18 (rskr 1981/82:374) har talman anmält att harbifallit vad utskottet hemställt. Av utskottets betänkande framgår attutskottet anser att en beredskapslagring på dessa områden bör kommatill stånd enligt de principer som anges i propositionen. Mot denna bakgrund bör den särskilde utredaren nu få iuppdrag att utforma och senast lämna förslag till lagstiftningrörande beredskapslagring av ångkol och naturgas och därvid beakta vad somanförts i prop. 1981/82:102 bil. 3 (s. 69-72). I remissyttranden oljelagringskommittésslutbetänkande (Ds H 1981:2) Kol, uran och gas för kristid lämnar vissaremissmyndigheter, bl.a. kammarrätten i , förslag till hurlagstiftningen rörande beredskapslagring av ångkol och naturgas bör utformas.Därvid ifrågasätts om det inte vore ändamålsenligt att samla lagstiftningenrörande beredskapslagring av olja, kol och naturgas till en lag. Utredaren bör överväga och lämna förslag till de åtgärdersom utredaren finner lämpliga mot bakgrund av vad remissinstanserna anfört idenna fråga. Jag hemställer att regeringen utvidgar det uppdrag somtidigare har lämnats till utredaren i enlighet med vad jag nu har anfört. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans framställning. Skr.1982/83:103 Översyn av det löpande oljelagringsprogrammet, m.m. Chefen för , statsrådet , anför. I propositionen om riktlinjer för energipolitiken (prop.1980/81:90 bil. 3) anfördes bl.a. alt - med anledning av det kommandeförsvarsbeslutet och osäkerheter om den framtida energikonsumtionen ochenergitillförseln samt om de kommersiella lagrens storlek - en översyn av detlöpande oljelagringsprogrammet borde vidtas före utgången av . lämnade vad som anförts utan erinran (FöU1980/81:21, rskr 1980/81:281). I propositionen om säkerhets- och försvarspolitiken samt totalförsvaretsfortsatta utveckling (prop. 1981/82:102) lämnades vissa förslag inom programmetEnergi. Bl.a. föreslogs att lagringsprogrammet skulle förlängas med ochatt det skulle vara avslutat senast vid utgången av . lämnade vad som anförts utan erinran (FöU1981/82:18, rskr 1981/82:374). 1981/82:102 anfördes vidare att vissa särskildafrågor skulle tas upp senare, nämligen frågan om förslag till lagstiftningrörande beredskapslagring av ångkol och riaturgas, frågan om bestämrnande avs.k. oljeavgift, frågan om bestämmelserna för beräkning av den s.k. basmängden,frågan om åtgärder för att skapa flexibilitet i gasuppvärmda byggnader samtfrågan om storleken på beredskapslagren av kärnbränsle. Jag vill mot denna bakgrund nu anföra följande. I beslut vid regeringssammanträde den 15 april 1982bemyndigades jag att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utredabl.a. frågan om bestämmande av s.k. oljeavgift (Dir. 1982:20). denna dag har regeringen på mitt förslag beslutatatt samme utredare även skall ha i uppdrag att utforma och lämna förslag tilllagstiftning rörande beredskapslagring av ångkol och naturgas (Dir. 1982:53). För översynen av det löpande oljelagringsprogrammet ochövriga här redovisade, återstående frågor föreslår jag att en särskild utredaretillkallas. Denne bör även behandla vissa andra frågor inomoljelagringsområdet, till vilka jag ålerkommer. Till ledning för utredarensarbete vill jag anföra följande. Enligt lagen (1957:343) om oljelagring m.m (omtryckt1977:939, senast ändrad 1980:181) är säljare och förbrukare av störrekvantiteter olja skyldiga alt hålla lager av olja. Syftet med tvångslagringenär att trygga tillgången inom riket på olja för energiförsörjning vid avspärrningoch krig. Utgångspunkten för beräkningen av den mängd olja som enlagringsskyldig skall hålla i lager är den mängd han har sålt eller förbrukatunder viss, i bestämmelserna fastlagd lid, den s.k. basmängden. Bestämmelserna om beräkning av tvångslagrens storlek kanmedföra att Skr. 1982/83:103 nytillkommande lagringsskyldiga med ökadförsäljning resp. förbrukning Dir. 1982:54 missgynnas i förhållande tilltidigare lagringsskyldiga, då dessa t.o.m. erhöll finansiellt stöd,t.ex. genom den då existerande beredskapslagrings-avgiften eller genom statligaränte- och amorteringsfria lån för lagerutbyggnaden. oljelagringskommitté (Dir. 1979:150) har i sittslutbetänkande (Ds H 1981:2) Kol, uran och gas för kristid, övervägt hur manskall kunna lindra bestämmelserna för nytillkommande lagringsskyldiga ochlagringsskyldiga med ökad försäljning resp. förbrukning. För återförsäljareföreslår ' kommittén att ett generellt tillstånd till inlagring av olja hosarinan lagringsskyldig medges, om den totala försäljningen uppgår till högst 40000 m-' olja . För lagringsskyldiga förbrukare föreslår kommittén ingenändring av gällande regler. Sättet för beräkning av tvångslagrens storlek kan som ovannämnts medföra att nytillkommande lagringsskyldiga med ökad försäljnirig resp.förbrukning missgynnas i förhållande till tidigare lagringsskyldiga. Bestämmelsernamedför emeUertid också att företag med minskande försäljning eller förbrukningåläggs en lagringsskyldighet som överstiger vad den aktuella verksamhetenmotiverar. Denna s.k. eftersläpningseffekt har blivit allt mer märkbar på grundav ändringarna i energianvändningens struktur. Eftersläpningen ilagringsskyldigheten kan också bli ekonomiskt betungande, t.ex. vid övergångfrån olja till andra energislag. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar harmöjlighet att ge dispens från lagringsskyldighet men kan i här beskrivna fallinte alltid ge detta. Ett generellt dispensmedgivande i sådana faU innebär enej önskvärd urholkning av försörjningsberedskapen. Utredaren bör lämna förslag till de regler som bör gällaför oljehandelsföretag med en försäljningsvolym upp till 40 000 m' per år.Utredaren bör vidare undersöka möjligheterna att lindra verkningarna avlagringsskyldigheten för företag med ökad eller minskad försäljning ellerförbrukning av olja, däribland företag som går över från användning av oljatill användning av andra energislag. Denna senare fråga bör utredas skyndsamt. ÖEF har i sitt remissyttrande till regeringen över 1981års oljelagringskommittés slutbetänkande framhållit att gaseldadeuppvärmningsanläggningar innebär en betänklig svaghet ioljeförsörjningsberedskapen, då de inte omfattas av lagen (1981:599) omutförande av eldningsanläggningar för fast bränsle. ÖEF föreslår att fråganutreds och åtgärder vidtas som kan skapa sådan flexibilitet även i gasvärmdabyggnader som krävs för andra uppvärmningsanordningar. 1981/82:102 bil. 3 biträdde regeringen och ansåg att frågan borde prövas i samband med översynen av löpandeoljelagringspro-gram. Utredaren bör mot denna bakgrund redovisa möjliga åtgärderför att inför kriser ha en tillfredsställande beredskap för gasuppvärmdabyggnader. 16 1982/83. 1982/83:103 Lagring av kärnbränsle 1981/82:102 bil. 3 uttalades vidare att dennuvarande lageruppbyggnaden av kärnbränsle bedömdes vara tillräcklig.Regeringen framhöll dock att det fanns anledning att i samband med översynen avoljelagringsprogrammet åter pröva beredskapslagrens storlek. Utredaren bör utföra denna prövning. Oljelagrens förvaring och förläggning Enligt 8 a § oljelagringslagen är den som för år 1977ålagts skyldighet enligt 8 § andra eller tredje stycket beträffande förvaringeller förläggning av lager även därefter skyldig alt hålla dessa lager om inteannat särskilt föreskrivs. Denna lagring avser väsentligen krigsreserven. Bestämmelsen innebär att lagringsskyldig, som tillkommitefter , inte åläggs sådan lagring. Vidare har ett antal företag somålagts sådan lagring senare upphört att vara lagringsskyldiga, vilket medförtbrist i lagerhållningen. Strukturella förändringar inom oljebranschen kommeratt resultera i alt ytterligare lagringsmängder bortfaller. En omfördelningmellan berörda lagringsskyldiga av denna lagring bör därför övervägas.Utredaren bör pröva denna fråga och lägga fram förslag till lämplig lösning föratt möjliggöra att krigsreserven bibehålls i föreskriven omfattning. Regeringen får enligt 7 § andra momentet oljelagringslagenförordna om andra grunder för beräkning av basmängd för ångturbin- ochgasturbinanläggningar (oljekondensverk) än som gäller generellt. Senast genombeslut har regeringen i form av kompletterande föreskrifterrörande beredskapslagring av olja fastställt särskilda beräkningsgrunder fördessa anläggningar. Med hänsyn till å ena sidan den numera kraftigt minskadeoljeförbrukningen för produktion av elkraft med åtföljande minskadlagringsskyldighet för oljekondensverken och å andra sidan det ökade behov avoljebaserad elkraft som kan föreligga i ett krisläge bör en annan metod förberäkning av kondensverkens lagringsskyldighet utarbetas. Utredaren bör läggafram förslag härtill. Betydande osäkerhet råder på den internadonellaoljemarknaden. Pågående strukturförändringar inom näringslivet medför ovisshetbeträffande framtida användning, lagerhållning m.m. av olja inom landet. Dettakan komma att ställa krav på justeringar av nu löpande oljelagringsprogram. Översynen av oljelagringsprogrammet skall vara vidtagenföre utgången av . Det är angeläget att regeringen har en så aktuelluppfattning om läget på oljemarknaden som möjligt när detaljerade direktiv föröversyn av löpande oljelagringsprogram skall lämnas. resultatet av utredningen om utvecklingen på de internationellaenergimarknaderna (Dir. 1981:8). Jag avser mot denna bakgrund att återkommasenare till regeringen med förslag till kompletterande direktiv till utredaren. Samråd m.m. Skr. -I - . Regeringen beslöt vid regeringssammanträde den 15 april1982 som tidigare nämnts att tillkalla en särskild utredare meduppgift att utreda vissa frågor om beredskapslagring på energiområdet (Dir.1982:20). Den nu föreslagne utredaren bör samråda med denrie, främst då detgäller rättsliga och författningsmässiga frågor. Jag vill här särskilt fästauppmärksamheten på nödvändigheten av samråd vid utformningen av reglerna förbasmängds-beräkning. Utredaren bör i övrigt, öm utredningsarbetet ger anledningtill det, samräda med berörda myndigheter och organisationer samt bereda dessatillfälle att framföra synpunkter. För utredarens arbete gäller de direktiv som utfärdatstill samtliga kommittéer och särskilda utredare angående finansieringen avreformer (Dir. 1980:20). Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar chefen för att tillkaUa en särskild utredare med uppdrag att prövadet löpande oljelagringsprogrammet, m. m. att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt utredaren. Vidare hemställer jag att regeringen föreskriver att kostnaden skall belasta elfte huvudtitelnskommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Utredning om beredskaps- och fredskrislagring Chefen för , statsrådet , anför. Vid anmälan till proposition om säkerhets- ochförsvarspolitiken samt totalförsvarets fortsatta utveckling (prop. 1981/82:102,bilaga 3, s. 27) anförde jag att jag avsåg att återkomma till regeringen medförslag om en utredning om beredskaps- och fredskrislagring. Jag anhåller nu omatt få ta upp denna fråga. Mål och medel för det ekonomiska försvaret Det ekonomiska försvaret syftar till att skapaförsörjningsberedskap inför kriser och krig. Försörjningsberedskapen bygger väsentligen på det fredstida 243 Skr.1982/83:103 samhällets resurser och förmågatill anpassning och omställning vid olika Del II krissituationer. Näringslivetsresurser är basen vid planeringen av försörj- Kompletterande beredskapsåtgärder krävsemellertid för att en tillfredsställande försörjningsberedskap skall kunnaupprätthållas. Dessa åtgärder omfattar bl. a. säkerställande av inhemskproduktion, förberedelser för omställningar, ransonering, krisimport,utveckling av substitut samt beredskaps- och fredskrislagring. Lagring årsåledes ett av flera sätt att trygga försörjningsberedskapen. Den svenska självförsörjningsgraden har minskat under desenaste decennierna. Industrin har i växande grad blivit beroende av en snabboch ostörd tillförsel av importerade råvaror, halvfabrikat, komponenter ochreservdelar. De kommersiella lagren av dessa varor hos näringslivet har minskati en strävan att reducera kostnaden för bundet kapital. Strukturförändringarnainom näringslivet har också lett till allt färre och större produktionsenhetersamt en alltmer specialinriklad produktion. En sådan UtveckUng ställer ökadekrav på beredskapsåtgärder från samhällets sida bl. a. i form avberedskapslagring. En strävan i planeringen inom det ekonomiska försvaret äratt firina alternativ till en kostnadskrävande beredskapslagring. Vissa viktigainsatsvaror måste dock beredskapslagras för att överbrygga en övergång tillinhemsk försörjning.