prop · G60393 · 1982-12-31 00:00:00 — 6. lag om ändring i lagen (1963: 193) om samarbete medDanmark, , och angående verkställighet av straff m. m. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Prop.1982/83:93 41 Närvarande: justitierådet , regeringsrådet ,justitierådet . Enligl protokoll vid regeringssammanträde den 28 oktober1982 har regeringen på hemställan av statsrådet och chefen för justitiedepartementetbeslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i bötesverkställighetslagen(1979:189), 3. lag om upphävande av lagen(1964:168) om förvandling av böter, 4. lag om ändring i lagen (1963:197)om allmänt kriminalregister, 5. lag om ändring i lagen (1965:94) ompoUsregister m. m. och 6. lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete medDanmark, , och angående verkställighet av straff m. m. Förslagenhar inför lagrådet föredragils av hovrättsassessorn föranleder följande yttrande av lagrådet: Förslaget till lag om ändring i 35 kap. 7 § I lagrummet görs i såväl dess nuvarande som dess föreslagnautformning en hänvisning till de särskilda reglerna om bortfall avförvandlingsstraff. Hänvisningen har i förslaget kommit alt knytas bara tilldet fall som behandlas i det föreslagna andra stycket. Liksom i gällande rättbör emellertid hänvisningen ta sikte på alla fall då förvandling sker. Medhänsyn härtill och till att den föreslagna lagtexten torde böra undergå vissaredaktionellajämkningar föreslår lagrådet att i stäUet för de båda förstastyckena i remissförslaget införs enbart ett nytt första stycke med följandelydelse: "Ådömdaböter bortfaller när har förflutit från det domen vann laga kraft. Deltagäller inte om vid utgången av den angivna tiden den dömde har delgivits enansökan om böternas förvandUng och denna ansökan inte har prövats slutligt.Föranleder ej ansökningen all böterna förvandlas, bortfaller de när rättensslutliga beslut i målet vinner laga kraft. Om bortfaUande av ålagtförvandlingsstraff föreskrivs särskilt." Förslaget till lag om ändring i bötesverkställighetslagen(1979:189) Enligt 18 § i förslaget skall betalning av böter somförvandlats påverka förvandlingsstraffet bara om betalningen - ensam ellertillsammans med 1982/83:93 42 tidigaredelbetalning - täcker hela bötesbeloppet. De ändringar som föreslås i 14§innebär, att delbetalning ändå skall kunna tas emot ända fram fill dessstraffet verkställts fill fuUo eller bortfallit. Om den dömde betalar av på bötesskuldenefter det alt den förvandlats, kan det alltså leda till atl han dubbelbestraffas.Sker betalningen sedan straffet börjat verkställas, är en sådan effektofrånkomlig. Även om det förutsatts i förslaget, att den som erbjuderdelbetalning skall informeras om att den inte inverkar på straffet, är denföreslagna ordningen inte tillfredsställande. Lagrådet föreslår att 14 § istället får följande lydelse: "Harbeslut om förvandlingsslraff för obetalda böter meddelats, fär dessa böter ejindrivas. Infill dess förvandlingsstraffet har till fullo verkstäUts eUerbortfallit får dock betalning för böterna las emot, om den avser hela detbötesbelopp som är obetalt." Medutgångspunkt i etl beslut av (rskr 1977/78: 164) föreslås i remissen,all den i princip obligatoriska bötesförvandlingen avskaffas och ersätts medregler om utdömande av förvandlingsstraff endast under vissa mycket restriktivtangivna förutsättningar. Även om riksdagsbeslutet närmast tog sikte på att enmöjlighet att förvandla eller förändra ett bötesstraff skulle behällas bara förpersoner som av illojalitet undandrar sig betalning, har - med hänsyn bl.a.till vad som framkommit vid remissbehandlingen av viteskommitténs betänkande (SOU1980:7) - det förslag som läggs fram en något vidare syftning. Detta berör ocksä"den grupp av bötesgäldenärer som ständigt återfaller i bötesbrottslighetmen som saknar vilja eller förmåga att betala utan att man därför kan peka påatt underlåtenheten att betala har samband med någon gäldenärsbrottslighet".Förslaget sägs här syfta på sådana situationer där det från allmän synpunkt kanframstå som stötande att den bötfällde undgår sankfion. Ocksåenligt lagrådets mening är det otillräckligt att ingripa enbart i fall av tredska.Ett så begränsat system skulle innebära, att en stor grupp personer kunde utanrisk för någpn påföljd begå alla slags brott med endast böter i siraffskalan.En sådan ordning kan inle tillrådas. En grundtanke i förslagel är å andra sidanatt de ekonomiskt sämst ställda inte skall drabbas av strängare brottspåföljderenbart pä grund av sin bristande betalningsförmåga. I avvägningen meUan dessamotstående synpunkter har man i förslagel stannat för den lösningen att detskall vara uppenbart, att den bötfällde av tredska har underlåtit att betalaböterna "eUer att förvandling annars av hänsyn liU allmän laglydnad ärsärskilt påkaUad". Lagrådetgodtar i princip denna lösning men vill förorda en något ändrad formulering. Istället för orden "av hänsyn lill allmän laglydnad" bör enligl lagrådetsmening väljas det något vidare uttrycket "från allmän synpunkt".Detta senare uttryck, som återfinns bl. a. i ett flertal åtalsbegrän-sandebestämmelser i , inrymmer tydligare alla sädana fall av Prop.1982/83:93 43 upprepadbrotlslighet som enligt motiven bör innefattas. (Om uttryckels innebörd när detgäller ålal se bl. a. SOU 1938:44 s. 257 och prop. 1962: 10 del C s. 153). Detkan vidare vara en fördel atl välja ett uttryckssätt som närmare ansluler sig tiUvad som redan förekommer i bestämmelser om åtalsprövning Qfr SOU 1976:47 s.76). Lagrådet syftar här på uttrycket att åtal "av särskilda skäl finnespåkallat ur allmän synpunkt". Även om man delar uppfattningen attförvandlingsstraffet bör lillämpas med stor restrikfivitet, förefaller del obehövUgtatt låta förstärkningsordet "uppenbart" styra del rekvisit som nudiskuteras. Uttrycket "av särskilda skäl finnes påkallat ur allmänsynpunkt" brukar nämligen uppfattas som ytterligt restrikfivt i sig självt(se t.ex. JuU 1976/77: 11 s. 25 f och 10 f samt , 5 u, s. Enytteriigare förutsättning för tillämpning av 15 § första stycket är att "inteannat är föreskrivet". Med de citerade uttrycket avses atl göra undantagför böter som enligt särskild föreskrift inte får förvandlas. I paragrafensandra stycke stadgas, alt om den bötfällde när förvandling skall ske är skyldigatt betala även andra böter än som avses i första stycket också dessa böterskall förvandlas. Till skillnad från första stycket innehåller andra stycketenligt sin lydelse inte någol undantag för böter som på grund av särskildföreskrift inte får förvandlas. Såsom framgår av motiven är meningen, allsådant undanlag likväl skall gälla. Denlagstiftningsteknik som sålunda använts kan lätt ge anledning till felaktigtmotsatsslut. Till förebyggande härav föreslär lagrådet att orden "om inteannat är föreskrivet" utgår ur första stycket och att en generell hänvisningtill särskilda bestämmelser om hinder mot förvandling av böter och viten görs ietl andra stycke i 22§. Medhänvisning lUl vad förut anförts föreslås att 15 § första stycket får följandelydelse: "Ädömdaböter, som inte har kunnat indrivas och som inte har avkortats, skall pä talanav åklagare förvandlas fill fängelse, om det är uppenbart att den bötfällde av tredskahar underlåtit att betala böterna eller om förvandling annars av särskilda skälfinnes påkaUad från allmän synpunkt." Iavsnittet om behörigheten att väcka talan om förvandling (2.6) har departementschefenefter en redovisning av vissa remissuttalanden för egen del uttalat, att kronofogdemyndigheternaioch för sig har kvalifikationer för all göra den prövning som avses i 15 §.Eftersom det ytterst gäller en straffrätlslig påföljdsfråga finnerdepartementschefen del ändå, i varje fall , ligga närmare tiUhands alt låta den slutliga bedömningen om talan bör väckas ankomma pååklagaren. Förfarandet -som inte återspeglas i lagförslagen utan fårförutsättas som bli reglerat genom administrativa bestämmelser - bör enligtremissen bli att det i första hand skaU ankomma på kronofogdemyndigheten atl bedömaom omständigheterna i ett enskilt ärende talar för förvandling. 1982/83:93 44 anledninglill förvandUng förekomma skall kronofogdemyndigheten överlämna ärendet tUl åklagarmyndighetenför slutligt ställningstagande. Lagrådet vill framhålla, atl det med eltsådant system ändå blir kronofogdemyndigheternas bedömning som i del storahela kommer att styra fillämpningen av de nya bestämmelserna ocksä i frågan omvad som är påkallat från allmän synpunkt. Åklagarna får ingen befattning med,och såvitt kan bedömas normalt heller ingen kännedom om, alla fall därkronofogdemyndigheterna stannar för att förvandling inte bör bli aktuell. Samtidiglär, som ju också departementschefen tycks mena, åklagarna bättre ägnade attgöra hithörande inte helt okomplicerade kriminalpolitiska överväganden, bl.a. genomsin tillgång lill register och annat underlag som här blir av betydelse. Närdet gäller en i vissa avseenden likartad prövning - den i 12 § bötesverkstäUighetslagen- har åklagaren getts rätt alt besvära sig över beslul av kronofogdemyndigheten(se prop. 1978/79:40 s. 41). En sådan ordning är inte tänkbar i detta fall.Åklagarmyndigheterna skulle då utan alt det är motiverat av andra skäl tvingasla del av etl orimligt antal ouppklarade indrivningsärenden. Det torde dessutomvara avsett att kronofogdemyndighetens ställningslagande skall varaoförbindande för åklagaren också i det fall det leder lill att ärendet avskrivs.Lagrådet finner det angeläget att åtgärder vidtas så att åklagarna på lämpligtsätt kan hålla sig underrättade om de bedömningsgrunder kronofogdemyndigheternatill-lämpar. Åklagarna kan därmed ta egna initiativ om det anses påkallat för atlfå fram domstolsavgöranden i mera principiella frågor. I 15§ tredje stycket anges den latitud inom vilken förvandlingsstraffet skallutmätas. Latituden sträcker sig från fängelse till fängelse tremånader. I remissprotokollet framhålls, att förvandlingsstraffets längd börbestämmas under hänsynstagande till samtliga omständigheter i varje enskiltfall. Som exempel på omständigheter av betydelse för förvandlingsstraffetsbestämmande nämns i remissen dels bötesgäldenärens personliga och sociala förhåUandendels gjorda avbetalningar på böterna. En omständighet som enligt lagrådetsmening också är ägnad atl inverka på förvandlingsstraffets längd är antaletobetalda dagsböter eller vid penningböter storleken av obetalt belopp. Dennaomständighet är i gällande rätt ensam avgörande för förvandlingsstraffetslängd. I ett system med s. k. fri förvandlingsskala som föreslås infört iremissen kan angivna omständighet naturligtvis inle tillmätas lika storbetydelse för förvandlingsstraffets bestämmande som och dessinverkan på förvandlingsstraffet kan inle heller som ske i form av omräkningav böter fill fängelse efter bestämda formler. Paragrafensandra mening innehåller en lilläggsregel om behörig domstol för mål om förvandlingav böter, när bötesstraffet eller vid flera straff 1982/83:93 45 något av dem beslämts genom strafföreläggande eller genomföreläggande av ordningsbot. I så fall kan enligt lilläggsregeln förvandUngsmålettas upp - förutom avtingsrätt som är behörig enligt första meningen i paragrafen - av tingsrätthos vilketi ålal för brotlet skulle ha kunnat väckas. Lagrådet har i sak intenågon erinran mot den föreslagna filläggsregeln men vUl påpeka, atl del faUetalt flera straff föreligger bör beaktas också i slutet av meningen, förslagsvisgenom att orden "för brottet" tas bort. I sammanhanget kan anmärkas,att motiven (avsnitt 2.5.) inle heU överensstämmer med regeln. Paragrafen upptar i tredje stycket en regel av innebörd atlbeslul varigenom ansökan om förvandling lämnals utan bifall inte utgör hinderför alt sådan ansökan prövas på nytt beträffande samma böter. Tolkad efter sinlydelse öppnar regeln en vidsträckt möjlighet alt utan resning uppta avgjordfråga om förvandling tiU förnyad prövning. I motiven har emellertid förutsatts,att förnyad ansökan inte skall göras annat än om nya omständigheter ellerbevis fillkommit som kan utgöra anledning till en annan bedömning än dendomstolen tidigare gjort. Den sålunda åsyftade begränsningen av regelnstillämplighet bör framgå av lagtexten förslagsvis pä så sätt att efter ordet"böter" tillfogas satsen "om nya förhållanden ger anledning lilldel." har enligt detta stadgande attfatta beslut om bortfall av förvandlingsstraff när den bötfällde betalatsamtliga böter som avses med förvandlingsbeslutet. Enligt gällande bestämmelserländer styrelsens beslut av detta slag till omedelbar efterrättelse (22 § bötesförvandlingslagen).Ehuru förslaget inte upptar nägon motsvarande bestämmelse torde någon ändring isak inte vara avsedd. En uttrycklig föreskrift om att styrelsens beslut ombortfall av förvandlingsstraff länder till omedelbar efterrättelse fär ävenenligt lagrådets mening anses obehövlig. Såsom lagrådet närmare berört vid behandlingen av 15 §,bör i ett andra stycke av 22 § göras en generell hänvisning till särskildabestämmelser om hinder mot förvandling. Hänvisningen kan förslagsvis fåföljande lydelse: "Om hinder i andra fall mot förvandling av bötereller viten gäller vad särskilt är föreskrivet.'' I punkt 2 av ikraftträdandebestämmelserna föresläs de nyareglerna i 14-23 §§ få tillämpning även i fråga om böter som har ålagts föreikraftträdandedagen, dock med vissa angivna begränsningar. Prop.1982/83:93 46 beslut om förvandling meddelats enligt lag om bötesförvandlingskall dock denna lags bestämmelser fortfarande tiUämpas i fråga om beslutet.En regel härom är intagen i förslagel lill den särskilda lagen om upphävande av1964 års lag. Övergången lill ny lag synes kunna föranle.da fillämpningssvårigheteri en specieU situation. Det gäller fall, då förvandlingsstraff har ådömtsenligt lag genom lagakraflvunnet beslut och det efter ikrafllrädandedagenuppkommer fråga om förvandling även av andra böter som har ålagts innanförvandlingsstraffet avtjänats. I ett sådant fall skaU enligtövergångsbestämmelserna den nya 19 § bötesverkstäUighetslagen tillämpas. Vid slraffmätningeni del nya bötesförvandlingsmålet skall det tidigare ådömda förvandlingsstraffeibeaktas på det sätt som anges i 19 § första slyckei. Här synes kunna uppkommavissa oklarheter främst i fråga om avräkning vid avbetalning i sådana faU dådomstolen stannar för atl, med tillämpning av första ledet i andra meningen avdetta lagrum, förordna att det tidigare förvandlingsstraffet skall avse även deaktuella böterna. Enligt lagrådets mening bör en särskild föreskrift för sådanasituationer kunna undvaras, eftersom sannolikheten för att något sådant fallinträffar synes vara ringa. Lagrådet vill vidare anmärka följande. Det förut berördastadgandet om fortsatt tillämpning i vissa fall av bestämmelserna i 1964 ärs bötesförvand-lingslagutgör från lagteknisk synpunkt ett undantag från den huvudregel för övergångentill ny lag som anges i övergångsbestämmelserna under punkt 2. Med hänsynhärtill föreslår lagrådet att som en punkt 3 i ikraftträ-dandebeslämmelsernatas in en hänvisning fill bestämmelserna i den särskilda lagen om upphävandeav lag, förslagsvis med följande lydelse: "3.Beträffande beslut i mål om bötesförvandling som före utgången av harmeddelats enligt lagen (1964: 168) om förvandUng av böter finns bestämmelser ilagen (1983:000) om upphävande av lagen (1964:168) om förvandling avböter." Förslaget till lag om ändring i lagen (1963:197) om allmäntkriminalregister I första stycket punkt'2 intogs genom lagändring den 17december 1981 (SFS 1981:1255) föreskrift om att registret skall innehåUauppgifter angående dem som överlämnats till värd enligt lagen (1981:1243) omvård av missbrukare i vissa fall, om för brottet är stadgat fängelse.Lagrummets lydelse bör i förslagel kompletteras i enlighet därmed. Likaså börnoten till 2 § justeras. Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. 1982/83:93 47 Närvarande:statsministern , ordförande, statsråden , , , ,, , , , , , , R. ,, , Thunborg Propositionom ändring i m.m. (förvandling av böter) 1 Anmälan av lagrådsyttrande Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag till 1. lagom ändring i , 2. lag om ändring i bötesverkställighetslagen(1979:189), 3. lag om upphävande av lagen (1964: 168) omförvandling av böter, 4. lag om ändring i lagen (1963: 197) om allmäntkriminalregister, 5. lag om ändring i lagen (1965:94) om polisregister m.m., 6. lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete medDanmark, , och angående verkställighet av straff m. m. Föredragandenanmäler lagrådels yttrande och anför. 2 Förslagettill lag om ändring i Jaggodtar lagrådels förslag till ändring av 35 kap. 7 §. 3 Förslagettill lag om ändring i bötesverkställighetslagen 14§ Jag godtar lagrådets förslag. Beslutom lagrädsremiss fattat vid regeringssammanträde . Prop.1982/83:93 48 Lagrådet har i princip accepterat den i remissen valdalösningen när det gäller avgränsningen av de grupper som skall kunna åläggasförvandlingsstraff samt beskrivningen av dessa grupper. Emellertid harlagrådet föreslagit vissa justeringar i lagtexten. Jag godtar med någon redakfionelljämkning lagrådels förslag i den delen. Med anledning av vad lagrådet har anfört om fördelningmellan kronofogdemyndigheterna och åklagarmyndigheterna av den prövning somskall föregå en ansökan om bötesförvandling vill jag i likhet med lagrådet framhållaatl åklagarna naturligtvis inte kan la del av alla de ärenden i vilkakronofogdemyndigheten inte har funnit anledning alt aktualisera frågan omförvandling. En sådan ordning skulle avsevärt minska de fördelar som från ralionaliletssynpunklligger i den nya ordningen. Somjag har framhållit i remissprotökollet harkronofogdemyndigheterna enligt min mening i och för sig de kvalifikationer sombehövs för alt pröva om det finns förutsättningar för bötesförvandling. Avsikten är ju atl förvandling skall kunna komma i frägaendast i myckel speciella situationer. Åklagarmyndigheternas och domstolarnas stäilnings-lagandeni förvandlingsfrågor kan dock naturligtvis förväntas bli vägledande förkronofogdemyndigheternas praxis. Jag förutsätter ocksä atl åklagar- ochkronofogdemyndigheterna - särskilt i inledningsskedet innan några sådanaställningstaganden föreligger - kommer att samråda med varandra i principiellafrågor. När del gäUer straffmätningen har lagrådet pekat på attantalet obetalda dagsböter eller storleken av obetalt bötesbelopp är enomständighet som utöver vad som uttryckligen har anmärkts i remissprotökolletär ägnad att inverka på straffets längd. Jag delar lagrådets uppfattning men vill understryka attmeningen inte är att vatje skillnad i det obetalda bötesbeloppets storlek skallinverka på straffets längd. Det ligger som jag ser det närmast till hands attstrafftiderna pä detta område i praktiken anpassas till dem som brukar lillämpasi vanliga brottmål när kortvariga fängelsestraff bestäms. Det innebär att etlförvandlingsstraff, när det inle anses böra bestämmas till en månad eller mer,lämpligen bör bestämmas eller tjugoen dagar. Bedömsstrafftiden böra ligga mellan en och tvä månader, bör den i enlighet med vanligpraxis kunna bestämmas till en månad (jfr prop. 1980/81:44 s. 16). Jag godtar lagrådets förslag när det gäller 16 och 17 §§och har ingen erinran mot vad lagrådet har uttalat i anslutning till 18 §. Mednågon redaktionell jämkning godtar jag också lagrådets förslag vid 22 §. 1982/83:93 49 Somhuvudprincip för ikrafllrädandebeslämmelserna när det gäller de nyaförvandlingsreglerna har valls atl den nya lagstiftningen skall tillämpas påäldre böter medan beträffande förvandlingsbeslul som har meddelats föreikraftträdandet skall gälla de äldre reglerna. Principen kan som lagrådet harpekat på leda lill svårigheter vid tillämpning i ett speciellt fall av denföreslagna 19 § bötesverkstäUighetslagen. Jag delar på de av lagrådet anfördaskälen uppfattningen atl en särskild föreskrift för sådana situationer börkunna undvaras. Tilläggas kan att den nya regleringens fakultativa karaktärgör del möjligl för rätten atl i etl fall av det slag som lagrådet åsyftaranpassa det nya beslutet lill den föreliggande situationen. Jaggodtar - med någon redaktionell jämkning - lagrådels förslag lill en ny punkt 3i övergångsbestämmelserna tUl bötesverkställighetslagen. 4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1963:197) om allmänt kriminalregister Enredakfionell jämkning bör i enlighet med lagrådets påpekande göras i 2§. Regeringenhar beslutat föreslå alt anta bl. a. elt förslagtill lag om ändring av lagen om allmänt kriminalregister (prop. 1982/83:85). 4 §, som är aktuell även i förevarande lagstiftningsärende. Om prop.1982/83:85 bifalls av , måste den i det sammanhanget antagna lagen omändring i lagen om allmänt kriminalregister ändras vid elt senare bifall tillden proposilion somjag nu anmäler. Del torde få förutsättas atl denna frägauppmärksammas vid utskottsbehandlingen. Utöverdet sagda bör vissa redaktionella jämkningar göras i de i remissen upptagnalagförslagen. Medhänvisning fill vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att anta de av lagrådet granskade lagförslagen med vidtagnaändringar. 4 1982/83. 1982/83:93 50 Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå alt anta de förslag som föredraganden har lagtfram. Lagförslag i departementspromemorian (Ds Ju 1981:24)Förvandling av böter m. m. Förslag till ny lagstiftning. Lag om ändring i Härigenomföreskrivs att 25 kap. 7§, 26 kap. 2§ och 35 kap. 7§ skall hanedan angivna lydelse. 25 kap. 7 §'Om uppbörd och indrivning av böter finnes bestämmelser i bötesverkställighetslagen(1979:189). Bötersom icke betalas skola, om icke annat är föreskrivet, förvandlas lill fängelsei lägst tio och enligt bestämmelser därom i lagen (1964:168)om förvandling av böter. Bötersom inte betalas får, om inle annat är föreskrivet, förvandlas lill fängelse ilägst och högst månader enligt bestämmelserna i bötesverkställighetslagen. Fängelse må användas såsom gemensamt straff för flera brolt,om fängelse kan följa å något av brotten. Fängelsepå må sättas över det svåraste av de högsta straff som kunna följa åbrotten men må ej överskrida detta med eller överstiga de högstastraffen sammanlagda med varandra, därvid bötesstraff anses svara mot delfängelse som skutte följa vid böternas förvandling. Fängelse/år användas såsom gemensamt straff för flerabrott, om fängelse kan följa på något av brotten. Fängelsepå får sättas över det svåraste av de högsta straff som kan följa påbrotten men får inle överskrida detta med eller överstiga dehögsta straffen sammanlagda med varandra. Bötesstraff skcdt därvid anses svaramot fängelse j[7or/o« dagar. Ej må det svåraste av de lägsta straffen underskridas. Ådömdaböter bortfalla när fem är förflutit från det domen vann laga kraft, om ejdessförinnan ansökan om böternas förvandUng delgivits den dömde. Ombortfallande av böter sedan sådan ansökan detgi- Ådömdaböter bortfaller när fem är har förflufit från det domen vann laga kraft. Vad somsägs i första stycket gäller inle om den dömde vid utgången av den där angivnatiden Senaste lydelse 1979: 190. 1982/83:93 52 Nuvarande lydelse Förestagen lydelse vits samt av ålagt förvandlingsstraff har delgivitsansökan om böternas är särskilt stadgat. I sådant faU bortfaller böterna, om förvandUngsstraff åläggs, då detta har verkställts el ler bortfallit, och eljest då rättens beslul har vunnit laga kraft. Om bortfallande av ålagt förvandlings- straffar särskilt stadgat. Dör den dömde, bortfalla Dör den dömde, bortfaller Har under den ådömda böter. Har under den dömdes livstid domen vunnit laga dömdes livstid domen vunnit laga kraft och till gäldande av böterna kraft och till gäldande av böterna lös egendom tagits i mät eller satts i lös egendom tagits i mät eller salts i allmänt förvar, skola dock böterna allmänt förvar, skall dock böterna ulgå av den egendomen. utgå av den egendomen. Vad som sagts om böter gäller även utdömt vite. Denna lag träder i kraft den . De nyabestämmelserna tillämpas också i fråga om böter som har ådömts föreikraftträdandet.