prop · G603141 · 1982-12-31 00:00:00 — FöreningenSveriges statsåklagare anser alt de skäl som anförs för att överförasmugglingsbrottet vad avser narkotika till narkotikastrafflagen är starka.Ändring bör enligt föreningen genomföras. Det typiska smugglingsbrottet tordeavse vara, som i och för sig är tillälen, men för vilken skaU erläggas någonform av avgift eller beträffande djur karantänbehandlas. Narkotika, som avses idetta sammanhang, är ej tiUåten i riket och har normalt inget legaltmarknadsvärde. Gärningsbeskrivningen beträffande vamsmuggling blir ocksä någotoverklig "utan alt ge det tillkänna hos vederbörlig myndighet". Tilldetta kan läggas att man kommer ifrån vissa konkurrensproblem och slutligen kananföras kriminalpoliliska skäl. däremot delar den uppfattning somkommer liU uttryck i promemorian alt smugglingsbrott bör kvarstå som ensjälvständig brottsform i fräga om den illegala narkotikahanteringen. Enligtstyrelsens mening talar starka skäl för att bibehålla principen all behandlaalla överträdelser av införselförbud som brott mot varusmugglingslagen, medhänsyn till bl.a. den rättspraxis som utvecklats på delta område. Styrelsenanser att etl tungt vägande skäl för alt bibehålla nuvarande ordning även ärden väl fungerande ansvarsfördelningen och samverkan mellan tuUverketoch polisen när det gäller bekämpningen av narkolikasmugg-Ung. och tingsrätter samtkriminalvårdsstyrelsen och Föreningen är positiva till altstraffbestämmelserna rörande den legala hanteringen av narkotika förs över tillnarkotikaförordningen. RFHLdäremot anser alt den legala hanteringen även i fortsättningen bör omfattas av narkotikastraffiagen.Förbundet framhåller: Enligt Narkotikaförordningen klassas i en radsubstanser som omfattas av konvenfion om psykolropa substanser somnarkotika. I prakfiken har dock de medel som huvudsakligen används legalt ochsom hanteras av läkare-apotek kommit alt belraktas som ett slags mildarenarkotika. RFHL vUl erinra om att de flesta missbruksformer vi har i landei(undantag alkohol och cannabis) har sina rötter i en föregivet terapeutiskhantering av medlen. Enligt rapporter lill () är läkemedelsindustrins legala langning pä stark frammarsch på deninternationella marknaden. Förbundet erinrar också om atl enligt låginkomstul-redningenoch en pilotstudie över psykofarmakaförbrukningen i 4 Riksdagen1982/83. Prop.1982/83:141 50 läntorde missbmk av lugnande och sömngivande medel vara värt nästalkoholmissbruket mest omfattande missbruksproblem. En viktig ideologisk markeringmäste göras när del gäller frägan om läkemedelsindustrins hantering avnarkotika. Den mäste ocksä omfattas av narkotikastrafflagen. RÅ ställer sig bakom densystematiska bestämning som promemorian rymmer och som, i likhet med vad somgäller för dansk och norsk rätt, ser den olagliga överlåtelsen som del centralaoch mest straffvärda narkotikabrottet. Ett sådant synsätt bör kunna tjäna lillvägledning både för strafflagstiftningen pä området och för att belysa deenstaka brottens slraffvärde. tingsrättframhåller: Enligl promemorian är straffbudens skyddsobjekt en ordnad ochkontrollerad hantering av narkotika för vissa begränsade och specificeradeändamål och överlåtelse placeras därför som det cenirala narkotikabrottet. Ävenom resonemanget rent teoretiskt är håUbart är det mer realistiskt att säga attlagstiftningen är lUl för att skydda individen och hindra spridning avnarkotika och därmed av missbruket. Enligt tingsrättens mening leder också dellasynsätt till atl den illegala överlåtelsen bör bU det centralanarkotikabrottet. Tingsrättenfinner angeläget alt mer kvalificerade befattningar med narkotika, såsomföreslagits, straffbeläggs självständigt. Detta innebär bl.a. ätt situationersom endast kan bedömas som osjälvständiga brolt blir straffbara somfullbordade brott i gärningsmannaskap. Tekniken att under olika punkter räknaupp sådana straffbara befattningar framstår för tingsrätten som den endamöjliga. Denutvidgning av det straffbara området som följer av alt ansvar för osjälvständigabrott kopplas till de nya gärningsformerna finner tingsrätten liksom gmppenönskvärd. : I defall promemorian föreslår utvidgning av det straffbelagda området förefallerdet tingsrätten i hög grad vara motiverat ur flera synpunkter. Vidare viU fingsrättensärskilt tUlstyrka de delar av förslaget som innebär att fall där det f.n. kanförekomma ansvar för förberedelse eller medverkan byts ut tiU självständigagärningsformer. Göteborgstingsrätt däremot anser att lämpligheten av den långt gående spectficeringen avde olika brotlsformerna möjligen kan diskuteras eftersom den knappast kan blihelt uttömmande utan endast exemplifierar de fall som kommer under domstolarnasbedömning. Ipromemorian föreslås till förhindrande av en sammanblandning med den legalahanteringens tillverkningsbegrepp att termen framställning används. Härmedskall också avses odling av narkofikaväxter avsedda för missbmk. I övrigt skaUodling bedömas som innehav av narkofika. Endast elt par remissinstanser tar uppdenna fräga. Rikspolisstyrelsen:Atl begränsa gärningsformen framstäUning genom 1982/83:141 51 tillägg av spedalrekvisitel "avsedd för missbmk"skapar enbart bevisproblem och ger dessutom möjligheter till legal odling avcannabis växten, opievallmon och kokabusken och förmodligen elt ökal intressehos narkotikalangare öch -missbrukare för odling, eftersom de anser detvara kriminellt ätt odla cannabisväxter. Att som enda skäl för en sädan begränsandelagstiftningskonstmktion åberopa odling av narkotikaproducerande växter i viltvärdssyfteär inte hållbart. Det torde finnas substitutväxter för villvårdsändamål.Huvudinriktningen i detta avseende skall givelvis vara alt hindra alltproducerande av narkotika i landei vare sig det sker i laboratorier eller iskog och mark. Redan frågan hur man skall kunna förhindra illegala tillgrepp avcannabisväxter från lagskyddade odlingar visar klart på att framställning avnarkotika skall i princip vara straffbelagd - undanlag härifrån skall endastgöras för den som meddelats fillstånd i vederbörlig ordning. Främjande handel med narkotika m.m. I promemorian föreslås att som en ny straffbär gärningskall gälla att uppsåtligen och olovligen bjuda ut narkotika till försäljning,förmedla kontakter mellan säljare och köpare eller företa annan sådan åtgärdsom är ägnad atl främja handel med narkotika. Det stora flertalet remissinstanser är positiva lillförslaget. Flera gör dock påpekanden i detalj. RA anför:Högsta domstolen har , i en dom meddelad , DB 8-1982,med åberopande av den nu föreliggande promemorian behandlat hur lagsfiftarenhittills i realiteten lämnat åtskilliga typer av förfaranden utanför detstraffbara området vilka kan ingå som led i narkotikahandel. I sammanhangetnämns de särskilda svårigheter som föreligger när det gäller alt beivrastraffbar befattning med narkolikapengar. Om man avslöjat en penningtransaktionsom kan hänföras tiU narkofika blir det ofta vanskligt att klarlägga för vemsräkning och i övrigt under vilka omständigheter pengarna överlämnats. HDuttalar härom att bevissvårigheler i sådant hänseende inle får föranledadomstolarna atl avstå från att kräva fuU bevisning som gmndval för en fällandedom. Ocksä i narkotikamål och även beträffande den tUltalade som under allaförhållanden kan fömtsättas vara engagerad i illegal handel med narkotika - mästedet för en fällande dom krävas att det bUvit ställt utom rimligl tvivel alt dentilltalade gjort sig skyldig till brott i enlighet med åtalet. I domenbehandlas dels fallet all två personer, bäde den som lämnar pengar och den sommottar dem, är representanter för en köpare av narkotika och att pengarnautgjort likvid för levererad narkotika, dels fallet att personerna i fråga hörtill en utländsk organisation för narkofikaförsäljning och all pengarnasöverlämnande endast innebär att pengarna vidarebefordras inom organisafionen.HD anmärker alt så som narkotikastrafflagen nu är utformad är en köparesförvärv av narkotika inte straffbart som ett självständigt brott, nägot som Prop.1982/83:141 52 sammanhängermed atl köparen bara kan straffas om det kan påvisas alt förvärvet lett lUlinnehav av narkotika. Köparens överlämnande av pengar som betalning förlevererad narkofika är alltså inte i sig en brottslig gärning och etl sådant överiämnandekan åtminstone i princip inte heller anses utgöra medhjälp lill detnarkotikabrott som en redan skedd överiätelse utgör. Vad som sagts om köparensöverlämnande av betalning för levererad narkotika gäller även överlämnandefrän en representant för köparen. Inle heller i det senare fallet har överiämnandetrespekfive mottagandet av pengarna utgjort brott. Som överåklagaren i Stockholmanmärker torde, enligl det föreliggande förslagel lill ändring inarkotikastrafflagen, gärningarna beträffande båda personerna kunna bedömassom medhjälp fill förvärv av narkotika i överiätelsesyfte respektive somåtgärd som är ägnad att främja handeln med narkotika. Som det framhålls ipromemorian kan belägg finnas för en omfattande mellanmansverksamhet somsammantagen kan vara av vida allvarligare karaktär än de olika brott somfrämjas. Kan verksamheten endast i begränsad utsträckning bindas lillnågorlunda individualiserade brolt framstår ådömande av medverkansansvar somoegentligt. Mot bakgrund härav har, vid sidan av medverkansreglerna, iförslaget som särskilda gärningstyper inrymts vissa mer kvalificeradehandlingar som syftar till att i olika hänseenden främja framstäUning avnarkotika eller handel och annan hantering med narkotika. Redan avfattningen avbrottsbeskrivningen i I § andra stycket 1 ger anledning tUl tvekan om de här berördaförfarandena faller in under stadgandet. Vad som sägs i specialmoliveringenger närmast vid handen atl de skulle falla utanför. RÅ ansluler sig därför tillden uppfattning som. överåklagaren i framfört, nämligen atl varjebefattning med pengar eller annat vederlag för narkotika uttryckligen bör kriminaUserasi en särskilt beskriven gärningsform under 1 § andra stycketnarkotikastrafflagen. Av stadgandet härom bör framgå atl straffansvaretinträder oavsett om vederiagel utgör betalning för levererad narkotika ellerför kommande leveranser. tingsrätt:Enligt förslaget begränsas de straffbara områdena under 1 § 2 st. 1 -4 p., därvidbegränsningen är nägot olika utformad under de olika punkierna. De strafflelagdafrämjandehandlingarna under 1 § 2 st. 1 p. har begränsats till att gämingenskall vara ägnad att främja handel med narkotika. Härigenom har i promemorian angivUsalt endast mer omfattande överlåtelser eller sädana som ingår i en mer vanemässigeUer yrkesmässig verksamhet träffas av bestämmelsen. Även enstaka särskillstora överlåtelser torde enligt promemorian kunna anses omfattas av begreppet handel. TingsrättensläUer sig tveksam fill den kraftiga begränsning som blir följden om begreppethandel används. Som inledningsvis påpekats är mål avseende organiserad brotlslighetinte så vanliga som del ibland kan framstå i bl. a. massmedia. Det finnsdärför enligl fingsrättens mening anledning att som självständigt brottstraffbelägga även dessa kvalificerade främjan- Prop.1982/83:141 53 dehandlingari fall där det inte kan sägas vara fråga om handel. För de gämingar som ejskulle medföra ansvar enligt 1 § 2 st. 1 p. skuUe annars dagens problem vid rättstiUämpningenkvarstå. Närmast lill hands ligger att även i denna punkt - liksom under punkt3 och punkt 4 - som begränsning använda överlåtelse eller liknande. Liknandesynpunkter framförs av Föreningen . Rikspolisstyrelsen:Främjandebrottet enligt förslaget är uppbundet till handel med narkotika. Medhandel menas enligl motiven en mer vanemässig eller yrkesmässig verksamhet.Polis och åklagare kan förväntas få problem alt bevisa delta spedalrekvisit vidingripande i en främjandesituation. Det är, enligt styrelsens mening,självklart att aUa former av främjande skall kunna beivras. Den som bevisligenendast vid ett fillfäUe främjat ett narkotikainnehav skaU kunna ådömas ansvarför detta. Det bör aUlså exempelvis inle göras någon skillnad mellan att"langa" alkohol och narkotika till ungdomar. Dessutom är det svårtatt kunna fömtse nya främjandetyper. Främjandehandlingen måstesammanfattningsvis vara straffbar i vidsträckt bemärkelse. Eftersom detpolitiska målet i är att nå etl narkotikafrilt samhälle och det intefinns någon fri legal narkotikamarknad som skulle kunna påverkas menligt avett vidsträckt främjanderekvisit, kan man inte åberopa faran med allmänna främjanderekvisitsom huvudmotiv fill varför man inte kan/skall straffbelägga andra främjandeåtgärderän de som kan jämföras med medverkanssituationer och som avser handel mednarkotika. FöreningenSveriges åklagare: nya gärningsformer förslaget innehåller tillstyrks iprincip. Genom förslagel tilltäpps en lucka i nuvarande lagstiftning, sominneburit atl s.k. bakmän och mellanman i vissa fall undgått ansvar. alt det område inom vilket de föreslagna gämingsformema ärtillämpliga bestäms alltför snävt. Begreppet handel-med narkotika får sålundai förslaget en alltför restriktiv tolkning. Med handel skaU förstås omfattandevanemässig eller yrkesmässig verksamhet. Enstaka särskUt stora överlåtelserskall också kunna omfattas av begreppet. Genom denna begränsning av detstraffbara området riskerar man alt i och för sig straffvärda handlingar ickekan beivras främst på grund av de bevissvårigheter, som regelmässigt uppkommeri narkotikamål. exempel erbjuder inskridandet mol den som förmedlarkontakt mellan säljare och köpare. I många fall döms den som förmedlar sådankontakt för medhjälp tiU säljarens överlåtelsebrott även om frågan icke är omhandel i förslagets mening. Förslaget kan således bl. a. på denna punkt komma atlinnebära en inskränkning av det område som är straffbart. Det torde nämligenicke kunna förväntas alt bestämmelsen om ansvar för medhjälp i fortsättningen lillämpasdä förfarandet är direkt beskrivet il § 2 st. 1 punkten som gärningsmannaskap.Föreningen hävdar sålunda att begreppet handel fått en alltför snäv tolkning.En lämpligare 5 1982/83. Prop.1982/83:141 54 avgränsningav det straffbara området vore atl de föreslagna åtgärderna skall vara ägnadeatt främja överlåtelse av narkotika mot vederlag. : I1 § upptas bland de självständiga gärningsformerna att någon "förmedlarkontakter mellan säljare och köpare eller företar annan sådan åtgärd, som ärägnad atl främja handel med narkotika". DyUka förfaranden torde oftabedömas som medhjälp eller annan osjälvständig brotlsform där de kan knytastill ett konkret brott. Del är oklart om förslaget syftar tiU en ändradgränsdragning mellan gärningsmannaskap och medverkan även i sådana situationereller om den nya gärningsformen är avsedd endast för mer kvalificeradeförfaranden beträffande handel med narkotika i aUmänhet. Konsekvenserna avförslaget i denna del är ej fillräckligt belysta i promemorian. advokatsamfundmotsätter sig förslagel i denna del. Samfundets huvudinvändning mot denföreslagna lydelsen av lagtexten vänder sig mol den föreslagna punkten 1 sistapunkten "eUer företar annan sådan åtgärd som är ägnad att främja handelmed narkotika". Det har ansetts nödvändigt atl i specialmotiveringenmarkera alt utanför det straffbara området faller sådana åtgärder som t. ex.allmän lovprisning av narkolika-missbrtik, någol som visar alt den föreslagnalydelsen är alltför vittomfattande. Samfundet vUl ifrågasättaom den föreslagna brottsbeskrivningen/gärningsformen är erforderlig. a. av del medverkansansvar som gäller för narkotikabrott enligtförslaget bör de ålgärder som rimligen skall träffas av straffbestämmelsenkunna beivras utan att en sådan alltför vid brotlsbeskrivning behöver tUlgripas.Om bestämmelsen ulgår fillgodoses i rimlig omfattning legalitetsprincipen inomstraffrätten. Framför allt undviks alt man beträffande domstolspraxis kommer ien situation liknande den som f. n. gäller vid tUlämpningen avnarkotikastrafflagen, nämligen att bestämmelsen ges olika innehåU av domstolamamed de problem och olägenheter som en vacklande domstolspraxis innebär. Skulle molförmodan framkomma handlingsmönster i den illegala narkotikahandeln som inte fulltläcks av den föreslagna 1 § med den inskränkning samfundet nu föreslår, börlagstiftaren på nytt kunna ingripa genom preciserade tillägg tiUstraffbestämmelserna. Delär enligt samfundets mening väsentiigl för upprätthållande av allmän laglydnadoch vidmakthållande av den rådande starka opinionen mot nar-kofikabrotlslighetalt inte lagstiftaren i det vällovliga syftet att bekämpa narkotikahandel tilldet straffbara området hänför fall, som skulle kUnna komma att framstå somstötande för det aUmänna rättsmedvetandet och orimliga för den enskUde. Detta isynnerhet som också grov oaktsamhel medför ansvar. Del är ju heller inte domstolamasom i främsta ledet har att tillämpa lagstiftningen. De skilda värderingar somkan föreligga hos polismannen på fältet vid tillämpningen av en lagtext somden föreslagna kan medföra betydande olägenheter för rättssamhäUel och risk föromotiverade ingripanden. Prop.1982/83:141 55 ÄvenRFHL år tveksam tiU förslaget. Förbundet anser att en svaghet med den gällandelagstiftningen är atl brottsrekvisiten delvis blivU sä oprecisa atl det råderrättsosäkerhet. Promemorian löser enligt förbundet inte dessa problem. När detgäller t. ex. begreppet "åtgärd som är ägnad alt främja handel med narkofika"behövs älskiUig precisering, sä alt det är straffvärda handlingar som kriminaliserasoch inle en livsstil eller i övrigt en persons levnadsomständigheter. Ipromemorian förslås ingen ändring av gällande beslämmelser. Stockholmstingsrätt: Lagens förarbeten berör inte vad som skall förstås med överlåtelse inarkotikastrafflagens mening. Promemorian finner alt anledning saknas att antaatt ordet skall tolkas på annat sätt än som sker i allmänt juridiskt språkbmk.Därmed skulle då avses varje gärning, varigenom äganderätt fill narkotikaöverförs lill annan, detta oavsett om tradUion skett eller ej. Del kan här fillfogasall HD i ell avgörande , DB 2, uttalat att anledning saknasatt göra bedömningen i fräga med annan utgångspunkt än att begreppetöverlåtelse i narkotikastrafflagen har samma innebörd som i civilrättsligasammanhang. Tidigarehar enbart förvärv som lett tiU besittning varit straffbar och då som innehav.I promemorian föresläs att vaije förvärv i överiåtelsesyfte skall vara strafflDarl. Deallra flesta remissinstanserna är positiva men flera gör påpekanden i olikahänseenden. RÅ: Det innebär en nykriminaUseringalt som föreslås självständigt straffbelägga förvärv av narkotika i överlålelsesyfte.Bl.a. sägs i promemorian alt en generell straffbeläggning av förvärvförefaller mindre lämplig. Det sägs ocksä att de antalmässigt dominerandeförvärven utgör förvärv för eget bmk och att det i dessa fall förefallertillräckligt att straffbar-hetspunkten förläggs lill det stadium när innehavinträder. Attett förvärv sker i överlåtelsesyfte kan vara svårt atl styrka. HD:sden meddelade dom, DB 2-1982, aktualiserar frågan ombedömningen av de frekventa lägen då intagna på kriminalvårdsanstalter ochandra verkar för förvärv av narkotika för sådana personers räkning som finnsintagna på anstalterna. Svårigheter torde uppkomma att på ett enkelt och osöktsätt infoga en del av dessa faU i den katalog över otUlåtna handlingar som uppstäUsi 1 §, särskill för det fall en straffvärd gärning hejdas innan den nått sinfullbordan. Mot bakgmnd av bl. a. det allvarUga samhällsproblem somnarkotikaförekomsten på anstalterna utgör är det betydelsefulll att man får ettregelsystem som läcker de här berörda situafionema. Stockholmstingsrält: Det framstår som ytterst angeläget att strafflDe- 1982/83:141 56 lägga förvärv, vilket också, som påpekas, innebär enanpassning till den allmänna narkotikakonventionen enligt vilken köp avnarkotika skall vara straffbelagt. Vissa medverkanssituationer vars slraffbarheli dag kan föranleda tvekan blir då klart ansvarsgrundande. Följderna av att enhgtgällande rätt köpares förvärv av narkotika inte är straffbart framgår bl.a. av HD:savgörande , DB 8. Begränsningen till förvärv i överlålelsesyfteframstår som välbetänkt. Det är atl märka alt de exempel gruppen ger visar atlförvärv ej förutsälter tradition. Vid förvärv för eget bruk kan det dock anses lillräckligtalt slraffbarhetspunkten förläggs fill stadiet när innehavet inträder. För att imöjligaste mån täcka in slraffvärda gärningsformer anser tingsrätten, motbakgrund av 1 § 2 st. 4 och med hänsyn lill förhållandena vidnarkotikabrottslighet och den skillnad i bevisvärdering mer eller mindrerealistisk - som ibland kommit till synes nödvändigt atl den föreslagnabestämmelsen i 1 § 2 st. 3 p. kompletteras med stadgande om straff föranskaffande av narkotika för annans räkning och för överlämnande av narkotikaåt annan. Sädana gärningar kan enligt tingsrättens erfarenhet böra bedömas somså kvalificerade att man ej bör nöja sig med att de kriminaliseras såsominnehav. Göleborgs tingsräll: Utredningen har i avseende på störremängder narkotika ansett atl överiåtelsesyfte regelmässigt kan fömtsättasföreligga. Tingsrätten vill i denna del fästa uppmärksamheten pä alt när detgäller narkotika, som anträffas hos den som är häktad eller intagen pä kriminalvårdsanstalt,överlåtelsesyfte i rättstillämpningen har ansetts föreligga redan vid myckelsmå mängder. Denna praxis bör bibehållas. Betydelsen av att vårakriminalvårdsanstalter är drogfria kan inte nog framhävas. Enligl tingsrättensmening bör det klart anges alt även relativi små mängder narkotika kan antasvara avsedda för överlåtelse, om i punkten 4 angiven befattning med narkotikaföretas av någon som är häktad eller inlagen på kriminalvårdsanstall. Hovrätten över och anser det motiverat altsädana förfaranden som, ulan att innefatta innehav, kan betecknas som förvärvav narkotika straffbeläggs. Ett problem vid kriminalisering av förvärv äremellertid atl denna term inte kan sägas ha en i juridiskt språkbruk lika klartavgränsad betydelse som exempelvis överlåtelse. I promemorian klargörs inte medfuU tydlighet när förvärv skall anses föreligga. Del kan vara rimligl alt hävdaetl betraktelsesätl som innebär alt förvärv föreligger redan när avtal om köpav narkotika träffals. Del kan emellerfid också hävdas att förvärv ejföreligger förtän köparen erlagt betalning för narkotikan. Kommentaren lilldet på s. 107 återgivna, ur en tidningsartikel hämtade exemplet, tyder på attpromemorian ansluter sig till uppfattningen atl förvärv föreligger redan däavtal slutits. Elt bestämt klarläggande av innebörden av termen förvärv synesönskvärt. : Förvärvsformen har kvalificerats genomatt ett krav Prop.1982/83:141 57 påöverlålelsesyfte har införts i lagtexten. Redan följande exempel visar på detoriktiga i en sådan kvalifikation. En person vill förvärva råopium för atl framstäUaheroin. Råopiumel beslagtas av polisen innan del når beställaren. Detta försöktUl förvärv borde kunna bestraffas. Styrelsen anser att BRÄ inte framfört någratyngre vägande skäl liU varför främjandebrottet skall kvalificeras. AUl förvärvoch försök därtUl bör alltså vara kriminaliserat som narkotikabrott - inteminst av preventiva skäl. FöreningenSveriges åklagare: kunde övervägas om inte för straffbarhet bör räckaatt förvärv sker av narkotika som kan antagas vara avsedd för överlåtelse. Ipraktiken har direkt överlåtelsesyfte visat sig vara ett svårbevisat begrepp. Bearbetningav narkotika m. m. Enligtpromemorian skall som en särskild gärningsform gälla att bearbeta, förpacka,transportera, dölja, förvara eller ta annan sådan befattning med narkotika somkan antas vara avsedd för överlåtelse. Stockholmstingsrätt: Genom I § 2 st. 4 p. straffbeläggs vissa kvaltficera-de befattningarmed narkotika självständigt och exempltfiering med en etc. klausul används.En inte ovanlig företeelse är alt nägon upplåter lokal för förvaring avnarkotika ulan atl själv pä något sätt vara aktiv. En sådan befattning bör varastraffbar enligl detta lagmrn och med hänsyn till frekvensen är ett uttalandei denna riktning önskvärt. Någonsaklig förändring av gällande bestämmelser föreslås inte i promemorian.