prop · G60361 · 1982-12-31 00:00:00 — 4.2Förslaget om ändring i Ändringeninnebär att staten inle längre skall avslå från all kräva tillbaka belopp sominte överstiger grundavgiften (dvs. I stället skallregeringen fastställa en lämplig beloppsgräns. Se vidare den allmännamotiveringen, avsnitt 2.5, och specialmotiveringen lill 31 § RHL. Jaghemställer all lagrådels yllrande inhämtas över förslagen lill 1. lag om ändring irättshjälpslagen (1972:429), 2. lag om ändring irättegångsbalken. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 4 1982/83. 1982/83:61 50 Närvarande:justilierådel , regeringsrådet , justilierådel . Enliglprotokoll vid regeringssammanlräde har regeringen påhemställan av statsrådet och chefen för beslutat inhämtalagrådets yllrande över förslag lill 1. lag om ändring irättshjälpslagen (1972:429) och 2. lag om ändring irättegångsbalken. Förslagenhar inför lagrådet föredragils av byråchefen . Förslagenföranleder följande yllrande av lagrådet: 1.Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429) Somdepartementschefen anför inledningsvis i avsnittet om rättshjälpsavgifler m.m.bygger de nu gällande reglerna om skyldighet för den rätlssökande alt självbidra lill rättshjälpskoslnaderna på grundtanken, atl maximibeloppet förrällshjälpsavgift skall motsvara vad sökanden högsl förmår atl betala. Deändringar som föreslås i sättet att beräkna maximibelopp förrätlshjälpsavgiflen innebär inte att denna grundtanke frångås. Ändringarna harsin grund huvudsakligen i all inkomslutvecklingen inle alllid följerbasbeloppen. Syslemel med individuell anpassning av maximibeloppet medbeaktande av den rällssökandes hela ekonomiska situation (se 13 § andrastycket, jfr prop. 1978/79:90 s. 154) skall enligt remissen slå kvar. Skerunder den rättsliga angelägenhetens handläggning väsentlig ändring av denberäknade årsinkomsten eller i övrigt av grunderna för beräkningen skallmaximibeloppet jämkas (15 § andra stycket). Ommaximibeloppet beräknas så som lagen förutsätter skall det således normall inlefinnas utrymme för den rätlssökande alt ekonomiskt bära någon ytterligarekostnad i ärendet. Förslagets innebörd är atl tilläggsavgift ändå skall kunnatas ul upp till etl belopp som är fem gånger slörre än maximibeloppet eller medandra ord fem gånger större än det belopp sökanden funnits högsl kunna betala. Departementschefenframhåller alt normall en viss lid kommer att förflyta till dess alltilläggsavgift böljar löpa och all den rällssökandes ekonomi då i allmänhetger utrymme för yllerligare avgifter. Bortsett från att frågan om närtilläggsavgift skall betalas är oklar (jfr vad lagrådet anför i del följande)är della synsätt svårt alt förena med de angivna grunder na för beräkningav rättshjälpsavgifiens maximibelopp. Prop.1982/83:61 51 Etl syslem med tilläggsavgift förutsälter alltså enligllagrådets mening en omprövning och samordning av avgiftssystemet som helhet. Omså inte sker, blir följden all regeln i 14 b § om nedsättning eller befrielsefrån tilläggsavgift kommer all bli tillämplig i det stora flertalet ärenden därtilläggsavgift kommer ifråga. Etlhuvudmotiv till den nuvarande rältshjälpslagstiftningen har varit atl ingenskall av ekonomiska skäl behöva avslå från all hävda sin rätt. Betungandeavgifter för den rättssökande motverkar självfallet detta syfte. Lagrådet villpåpeka att för exempelvis en ensamslående inkomsttagare ulan beaktansvärdatillgångar eller skulder med en årsinkomst av det högsta betalningsansvaret(rättshjälpsavgifl -I- tilläggsavgift) blir . Möjligheten attgardera sig genom rällsskyddsförsäkring torde inte vara tillgänglig annat än ispeciella typer av ärenden. Som många remissinslanser berört slårrällsskyddsförsäkring överhuvudtaget inle lill buds i de indispositiva målen,där också från allmän synpunkt problemet blir särskilt allvarligt när tvistengäller vårdnad om eller faderskap till barn. I rättsliga angelägenheter avmera kostsamt slag kan förslagel medföra, alt part med små eller måttligainkomster oftare än nu kommer i underläge i förhållande till en ekonomisktstarkare motpart. Enligt vad som uttalas i remissen i avsnittet om uppbördav tilläggsavgiften skall del nuvarande systemet för betalning av rättshjälpsavgiflerbehållas och lillämpas även på tilläggsavgiften. I vad mån denna huvudprincipföljs i förslagel framgår inle alllid med önskvärd tydlighet. torde få anses gälla, atl maximibeloppetför rällshjälpsavgiflen förfaller lill betalning när del fastställs (se prop.1978/79:90 s. 490 f jfr s. 517 och s. 153 ff). Fastslällelse sker i samband medall allmän rättshjälp beviljas (15 § första stycket). En tillämpning av den iremissen uppställda huvudprincipen skulle leda lill all även högsta beloppetför tilläggsavgiften förfaller till betalning när det fastställs, vilket liksombeträffande maximibeloppet för rätlshjälpsavgiflen skall ske i samband med altallmän rättshjälp beviljas. Emellertid häri 27 § i förslagel upplagils en regelom alt förskott på tilläggsavgift får las ul med skäligt belopp. En regel omförskott framstår som obehövlig om systemet med omedelbar betalningsskyldighetför del vid rättshjälpens beviljande fastställda högsta avgiftsbeloppet skallgälla också tilläggsavgiften. Om avsikten i stället är atl tilläggsavgiftenskall förfalla till betalning vid någol senare tillfälle t.ex. närbilrädesersättningen överskrider gränsen eller vid någon av delidpunkter då tilläggsavgiften skall fastställas enligl 28 § bör della angestydligare. Höjs under ärendets gång maximibeloppet förrällshjälpsavgift och därmed taket för tilläggsavgiften (15 § sista stycket iförslaget) skall enligl 27 § av de avgifter som kan föranledas av höjningenrättshjälpsavgifl betalas till staten och tilläggsavgift till biträdet.Biträdels ansvar för avgifter enligl 30 § blir i motsvarande män olika för debägge slagen av avgifter. Prop.1982/83:61 52 denna komplicerade lösning valls i stället för entillämpning av den uppställda huvudprincipen har inle närmare berörts iremissen, där del för övrigt synes ha blivit en misskrivning genom att denallmänna motiveringen inle överensstämmer med specialmoliveringen ochlagtexten. Enligl 15 § andra stycket föreligger hinder mol en annarsi och för sig befogad sänkning av maximibeloppet för rättshjälpsavgifl, i denmån beloppet redan betalats. Hindret får enligl del föreslagna sista stycket i15 § till följd all inte heller högsta beloppet för tilläggsavgift kan sänkasfullt ut, även om någon tilläggsavgift eller förskott pä sådan avgift inle harerlagts. Denna effekt förefaller omotiverad. Det finns , t.ex. i 29 § rältshjälpslagen och irättegångsbalkens föreskrifter om skyldighet alt betala motpartsrättegångskostnader, vissa remedier mot atl parter med rättshjälp omotiveratprocessar på del allmännas bekostnad. Lagrådet kan emellertid instämma i allytterligare åtgärder behövs. Det måste också vara effektivare all - som avsesmed förslagel om tilläggsavgift - söka förebygga obehöriga kostnader i ställetför atl i efterhand fastställa betalningsskyldighet för belopp som kanske oftainte betalas eller kan drivas in. På grund av vad som förut anförts bör emellertidfrågan om ett nytt avgiftssystem övervägas ytterligare. Med hänsyn främst lillden samordning som måste ske med systemet för rättshjälpsavgifl synes delligga nära lill hands alt frågan får las upp av rältshjälpskommittén. Rättshjälp i angelägenheter som avser fastigheter m.m. Enligl del remitterade förslagel får allmän rättshjälpinle beviljas ägare av fastighet eller byggnad i angelägenhet som avserfasligheten eller byggnaden, om ägaren har eller borde ha hafträllsskyddsförsäkring eller annat liknande rättsskydd som omfattarangelägenheten. En bestämmelse härom har upptagils i 8 § första stycket punkt8. Med "annat liknande rättsskydd" åsyftas rättsskydd genom t.ex.intresseorganisationers bistånd. Att allmän rättshjälp kan utgå på område därrättsskyddsförsäkring tillhandahålls är inle någol som är specifikt förangelägenheter rörande fastighet eller byggnad utan förekommer vid åtskilligaandra typer av rättsliga angelägenheter, t.ex. sådana som har anknytning tillbilar och bålar. Hur förhållandel mellan allmän rättshjälp ochrällsskyddsförsäkring bör regleras är således elt problem med räckvidd långtutöver sådana rättsliga angelägenheter som har med fastighet eller byggnad attgöra. En mera generell lösning av problemet än den nu föreslagna är enligtlagrådets mening erforderlig, om man inle skall bryta mol grundsatsen atl i saklikartade fall skall behandlas lika. De rältskyddsförsäkringar som förekommer är subsidiärai förhållande lill den allmänna rättshjälpen. Utanför försäkringsansvarelfaller alltså sådana advokalkoslnader och andra rättshjälpskoslnader sombetalas av staten. Om denna begränsning av försäkringsansvarel bortfaller genomatt 1982/83:61 53 denallmänna rättshjälpen blir subsidiär i förhållande till rättsskyddsförsäkring,kan man inte utgä ifrån atl de nuvarande rättsskyddsförsäkringarna kommer attförbli oförändrade. Den inte oväsentliga utvidgningen av försäkringsansvarelsom en sådan förändring skulle medföra är tvärtom ägnad att leda till ändringarav försåkringsvillkoren. Ändringarna kan exempelvis tänkas ta formen av höjningav försäkringspremien eller ökning, av försäkringstagarens självrisk ellersänkning av försäkringsersättningens maximum eller begränsning avförsäkringsskyddet lill vissa typer av rättsliga angelägenheter. En förutsättningför att genomföra en lagstiftning som gör den allmänna rättshjälpen subsidiär iförhållande till rättsskyddsförsäkring bör vara, att klarhet föreligger om altdel efter lagstiftningens tillkomst kommer alt finnas rällsskyddsförsäkring sombereder försäkringstagaren ett mot den allmänna rättshjälpen i huvudsaksvarande rättsskydd. Del material som redovisas i remissen skapar inte någonsådan klarhet. Skulle det efter lagändringen bli så alt endasi försäkringar medoiniräckligt rättsskydd skulle vara alt tillgå, brister därmed vad som fåruppfattas som en grundtanke bakom den föreslagna bestämmelsen, nämligen attäven fastighetsägare med små eller medelstora inkomster bör kunna själva svaraför sitt rättsskydd i angelägenheter som rör deras fastigheter. Denföreslagna bestämmelsen i punkt 8 kommer med all sannolikhet att vållalillämpningssvårigheler. Delta gäller bl.a. innebörden av begreppet"angelägenhet som avser fastigheten eller byggnaden". Enligt remissenskall begreppet omfatta "varje angelägenhet med anknytning lill en fasligheteller en byggnad". Huruvida della skall gälla oberoende av anknytningenskaraklär förefaller tveksamt. Delade meningar kan t.ex. råda om huruvida tvistom en fastighets egenskap av giftorätlsgods eller enskild egendom eller entvist om köp av speciella inventarier till en fastighet skall bedömas somangelägenhet som avser fastigheten. Svårigheterkan vidare väntas uppstå vid prövning av frågan huruvida en rätlssökande bordeha tagit rättsskyddsförsäkring och särskilt huruvida han borde ha tagit enannan försäkring än den han har. Frågan om sökanden vall rätt försäkring kaninle avgöras endast med hänvisning lill att den aktuella angelägenheten fallerutanför den tagna försäkringen men skulle ha omfattats av cn annan på marknadenförekommande försäkring. Valet kan t.ex. ha stått mellan en försäkring, somomfattar alla angelägenheter rörande fastigheten men som har snävt maximeradförsäkringsersättning, och en försäkring, som omfattar enbart de vanligaretyperna av rättsliga angelägenheter rörande fastighet men som har högtförsäkringsmaximum. Svaret på den uppställda frågan kan ytterst bliberoende på om del vid en bedömning med hänsyn lagen lill samtliga villkor iförsäkringarna framstår som försvarligt av rälissökanden att för sinaindividuella förhållanden välja den försäkring som han tagit. Frågor om vilkaavtal en rättssökande av affärsmässiga eller privalekonomiska skäl borde haingått lämpar 1982/83:61 54 siginle särskilt väl för prövning av domstolar och rättshjälpsnämnder. Enliglförslaget kan del också i vissa fall bli aktuellt atl i ärende om rättshjälp laslällning till om inle sökanden såsom ägare av fastighet borde förtillgodoseende av sitt rällsskyddsbehov ha tillhört någon intresseorganisationeller eventuellt annan intresseorganisation än den han är ansluten till. Detligger i sakens natur att sådana frågor inte bör bedömas av domstolar ochrätlshjälpsnämnder. I förslaget har intenärmare berörts på vem del skall ankomma alt införskaffa utredning tillbelysning av att sökanden borde ha haft rättsskyddsförsäkring resp. annanrällsskyddsförsäkring än han lagil eller lill klarläggande av alt sökanden borttillhöra intresseorganisation resp. annan intresseorganisation än han tillhör.Sökanden kän inte själv ha någol intresse av atl förebringa sådan utredningoch det kan inte gärna läggas på domstolar och rätlshjälpsnämnder att görautredningar av detta slag. Mot bakgrunden av vad somanförts ovan förordar lagrådet alt den föreslagna bestämmelsen i punkt 8 utgåroch atl frågan om förhållandel mellan allmän rättshjälp och andra former avrättsskydd upptas lill prövning i hela sin vidd i samband med den nu pågåendeöversynen av ränshjälpssyslemet. ÖvrigtLagrådet lämnar förslagel i övriga delar ulan erinran. 2.Förslaget till lag om ändring i Lagrådetlämnar förslaget utan erinran. 1982/83:61 55 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden I. , ,, , , , S. , , ,, , , , R. , Propositionom ändringar i rättshjälpslagen (1972:429) m.m. I Anmälan av lagrådsyttrande Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag till 1. lag om ändring irättshjälpslagen (1972:429), 2. lag om ändring irättegångsbalken. Föredraganden redogör för lagrådels yttrande och anför. Som jag framhöll i sambandmed remissen till lagrådet har kostnaderna för rättshjälpen ökat mycketkraftigt alltsedan rältshjälpslagens tillkomst. Det ekonomiska läge som landetbefinner sig i gör det nödvändigt all pröva alla sätt all begränsa dessakostnader. Del är mot den bakgrunden man skall se de förslag som läggs fram.Del är emellertid självklart all de åtgärder som vidtas inle fär gå så långtatt man äventyrar de enskildas möjligheter all la tillvara sin räll. Som jagstrax skall återkomma till anser jag inle alt de lagändringar som äraktuella innebär sådana risker. Lagrådethar avstyrkt förslaget om en tilläggsavgift och därvid anmärkt bl.a. alltilläggsavgiften inte kan förenas med hittillsvarande grunder för beräkningenav rättshjälpsavgifiens maximibelopp eftersom detta belopp anses motsvara vadden rättssökande högst kan betala. Frågan om ett nytt avgiftssystem och ensamordning med gällande regler bör enligt lagrådet övervägas mer ingående,eventuellt av rältshjälpskommittén. Delhar i tidigare lagstiftningsärenden anförts atl maximibeloppet förrätlshjälpsavgiflen är avsett all motsvara vad den rätlssökande högsl förmårbetala (se t.ex. prop. 1972:4 s. 250 och 1978/79:90 s. 152). Jag kan molbakgrund av dessa uttalanden i och för sig förslå lagrådels anmärkningar motatt det nu införs en avgift utöver rätlshjälpsavgiflen. 'Beslut om lagrädsremiss fattat vid regeringssammanträde . Prop.1982/83:61 56 emellertid klart all maximibeloppet inle utgör någol exaktmätt på den rällssökandes betalningsförmåga. Del får antas alt den enskilde ide allra flesta fall kan klara en ytterligare avgiflsbelalning med sådanabelopp som kan komma i fråga i angelägenheter av mer normal omfattning. Det börockså betonas atl ell viktigt syfte med förslagel om tilläggsavgift är atl ökade enskildas kostnadsmedvelande, så atl de får ett större intresse än f.n. avalt rättshjälpskoslnaderna hålls nere. När det gäller avgiftsbeloppen vill jag understryka alltilläggsavgiften skall las ut endasi om arvodel till biträdet överstiger 3 000kr. Avgiften utgår då av del överskjutande beloppet. Ombiträdesarvo-del är skall alltså en tilläggsavgift tas ul med 700 kr.Ell biträdes-arvode på medför en tilläggsavgift på I . Jag kani sammanhanget nämna att enligt senast tillgängliga statistik (för )översteg de totala rätlshjälpskostnaderna i endasi 228 rätlshjälpsärendenav totalt drygt 61 600. Enligt förslaget får tilläggsavgiften inle överstiga fem gångerden rällssökandes maximibelopp. Lagrådet har som exempel på hur reglerna ipraktiken kommer atl verka tagit en ensamstående person ulan försörjningsbördamed en årsinkomst på . Sammanlagt skulle då rätlshjälpsavgiflen ochden högsta tilläggsavgiften bli . Jag vill med anledning härav påpekaall del, för atl lillläggsavgiften skall tas ut med maximalt belopp i dettafall, krävs alt bilrädesarvodel uppgår lill . I de sällsyntaundantagsfall där en så omfattande bilrädesinsats kan godtas, kan det finnasanledning att utnyttja regeln i 14 b § om nedsättning av tilläggsavgiften.Denna regel skall utnyttjas även i andra fall då del är uppenbart alt denenskilde inle kan betala hela avgiften. Mot bakgrund av det sagda finns del enligt min mening inlenågon anledning all befara alt någon enskild efter den nu föreslagna ändringenskulle tvingas avstå från all tillvarata sin räll. Jag kan inle heller i övrigtfinna all lagrådels invändningar har sådan tyngd atl de bör föranleda altfrågan om införandel av en tilläggsavgift hänskjuls lill rältshjälpskommittén.Angelägenheten av atl redan nu ta lill vara alla möjligheter atl minskarättshjälpskostnaderna talar slarki mot elt sådant uppskov. Jag vidhållersålunda del remitterade förslagel i den nu berörda delen. Lagrådet har i sammanhanget tagit upp frågan om närrätlshjälpsavgiflen resp. tilläggsavgiften förfaller till betalning. har framhållit torde nuvarande regler ulgå från atträtlshjälpsavgiflen förfaller lill betalning när maximibeloppet fastställs,dvs. i samband med atl allmän rättshjälp beviljas. Den föreslagnatillläggsavgiften däremot kan fastställas först när ersätiningen lill biträdetfastställs och kan givelvis inle förfalla lill betalning . Biträdetfår dock ta ut förskott i skälig omfattning. Jag kan dela lagrådels uppfattningalt den tidpunkt då tilläggsavgiften skall betalas bör anges uttryckligen. Delsynes lämpligl atl då även reglera frågan om när rällshjälpsavgiflen skallbetalas. 27 § i del remitterade förslaget bör ändras i enlighet med det sagda. 1982/83:61 57 Enligtvad lagrådet vidare har påpekat skall, om maximibeloppet förrällshjälpsavgiflen höjs under ärendets gång, del belopp som föranleds avhöjningen betalas lill staten! En höjning av maximibeloppet medför alt äventaket för tilläggsavgiften höjs. Sker en höjning av taket innan ersättningenlill biträdet fastställts, är det naturligt alt det belopp som kan föranledasav höjningen las ut av biträdet såsom förskott. Om däremot höjningen sker isamband med atl ersättning lill biträdet fastställs, har biträdel i många fallinle längre någon möjlighel all gardera sig mol en eventuellbelalningsförsummelse från den rällssökandes sida. I det lägel bör därför gälladetsamma som när en höjning av rätlshjälpsavgiflen sker under ärendets gång,dvs. del överskjutande beloppet skall betalas lill staten, som då också slårrisken för utebliven betalning. Även i denna fråga bör lagtexten förtydligas. Om maximibeloppet sänksunder ärendets gäng, sänks även taket för tilläggsavgiften. Enligl 15 § andrastycket får maximibeloppet inte sänkas under vad som redan har betalats irältshjälpsavgifi. Som lagrådet har påpekat ger denna regel jämförd med 15 §sista stycket i del remitterade förslagel lill resultat att inte heller dethögsta beloppet för tilläggsavgiften kan sänkas, om maximibeloppet redan harbetalats. Jag kan hålla med lagrådet om all denna effekt inte i och för sig ärmotiverad. Frågan har emellertid ringa praktisk betydelse. Jag anser därförinle all del finns tillräcklig anledning atl komplicera reglerna för attåstadkomma att en sänkning av taket för tilläggsavgiften skulle kunna skeoberoende av om rättshjälpsavgiften betalats eller inle. Enligl lagrådet börförslaget om inskränkning i möjligheten atl få allmän rättshjälp ifastighetstvister inte las upp . Frågan bör i stället övervägas i etl slörresammanhang i samband med den pågående översynen av rättshjälpssyslemet. skallenligt sina direktiv undersöka förutsättningarna för atl mera generelltersätta rättshjälpen med andra former av rättsskydd, bl.a.rältsskyddsförsäkringar. Detta hindrar emellertid inle att man redan nu införetl nytt syslem på speciella områden. Jag vill framhålla att förutsättningarnaför elt fungerade rättsskydd via försäkring måste bedömas som särskillgynnsamma just i fråga om angelägenheter som rör fastigheter och byggnader. Närdel gäller all minska statens utgifter för rättshjälpen har vidarefastighelslvisterna stor betydelse. Som skäl mot alt man nuändrar hitlillsvarande syslem har lagrådet också anfört att det inte ärklarlagt huruvida del efter en reform forifarande kommer att finnasrältsskyddsförsäkringar med ell mol den allmänna rättshjälpen i huvudsaksvarande rättsskydd. Till della vill jag framhålla att det givetvis inle ärmöjligl all ge några garantier för hur rätlsskyddsförsäk-ringarna kommer alt seut i framliden. Vad som har framkommit i lagstiftningsärendet tyder inte påatt det skulle bli några sådana försämringar av villkoren atl syftet medreformen skulle komma att förfelas. 1982/83:61 58 emellertidatt noga följa utveckUngen på området. Om det skulle visa sig behövligt kan enändrad lagstiftning komma i fråga. Enligl lagrådet kommer denföreslagna lagtexten sannolikt att vålla lillämpningssvårigheler, bl.a. när detgäller frågan huruvida den rätlssökande borde ha lagil rällsskyddsförsäkring.Jag vill på den punkten lill en böljan framhålla atl frågan knappast kommer atlaktualiseras särskill ofta, i vart fall inte om man utgår från dagensförhållanden på försäkringsmarknaden. Frågan huruvida den rätlssökande bordeha haft rällsskyddsförsäkring för den aktuella angelägenheten bör i övrigtavgöras efter vad de på marknaden förekommande faslighelsförsäkringarna normallomfattar. Som framgår av remissprotökollet bör rättshjälpen träda lill om delvisar sig all en faslighelslvisl som är av speciellt slag inte läcks avförsäkringen. Atl del kan uppkomma svårbedömda gränsfall är emellertid klart.Enligl min mening är det naturligt att de tillämpande myndigheterna intar engenerös attityd i dessa gränsfall och har som utgångspunkt att rättshjälpenskall träda lill när rättsskydd saknas för angelägenheten i fråga. Utövervad som har nämnts i del föregående bör en redaktionell ändring göras i 18 §rättshjälpslagen. Jag förordar vidare att lagförslagen träder i kraft den 1april 1983. 2 Effekter på rättshjälpskostnadsanslaget Deförslag som läggs fram grundas på departementspromemorian (Ds Ju 1982:2)Rättshjälpskoslnaderna. I promemorian uttalades atl syftet med förslagen varall minska belastningen på rätlshjälpsanslaget med 50 milj. kr. Somjag framhöll i samband med lagrådsremissen har vid medelstilldelningen /83 utgiftsminskningarna beräknats i enlighet med promemorian.Därvid antogs atl förslagen skulle kunna träda i kraft . Denu föreslagna ändringama beräknas medföra minskade rättshjälpskoslnader med ca25 milj. kr. Beloppet blir alltså mindre än vad som tidigare antagits.Dessutom föreslås att ändringarna träder i kraft först den . Dellamedför all andra huvudtitelns förslagsanslag Rättshjälpskoslnader kan beräknasbli belastat med bortemot 20 milj. kr. mer än som förutsattes i 1982 årsbudgetproposition. Riksdagenbör beredas tillfälle att ta del av vad jag nu har anfört i fråga ommedelsåtgången på rättshjälpskostnadsanslaget. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen delsföreslår atl anla de av lagrådet granskade förslagen med vidtagnaändringar. 1982/83:61 59 'dels bereder tillfälle alt ta del av vad jag har anfört i fråga ommedelsåtgängen på rättshjälpskostnadsanslaget. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar all genomproposilion förelägga vad som har anförts för den åtgärd och detändamål som föredraganden har hemställt om. Prop.1982/83:61 60 Bilaga I Departementspromemorians förstag tUt lagtextFörslag till Lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429)