prop · G60322 · 1982-12-31 00:00:00 — förallmänheten skulle betraktas som räddningstjänst. Detta skulle gälla även andrastörningar i viktiga samhällsfunktioner som t. ex. följderna av översvämningar,långvariga vatten- och elavbrott. Det är av största vikt"att dessahändelser regleras i kommande lagstiftning på sådant sätt att ingen tvekanråder om vilka samhällsorgan som har skyldighet att ingripa. Även den kostnadsmässigafördelningen måste klarläggas så att ett ingripande icke försenas på gmnd avoklara regler. - Enligt brandlagen ansvarar brandförsvaret för förebyggandeåtgärder mot brand. Kommittén diskuterar om kommunerna skall åläggas att svaraför förebyggande åtgärder även för andra nödlägen. Kommitténs uppfattning attkommunerna bör få en formell rätt att framföra krav på åtgärder vid t. ex.brister i säkerheten delas helt. Däremot bör icke arbetsbördan ökas genom obligatoriskaskyldigheter för brandförsvaren. - Kommittén föreslår att sjukvårdshuvudmännenskall ha ell totalansvar betr. sjuktransporterna. Delta hindrar dock inte tar tillvara de fördelar som kan vinnas genom att de vägbundna ambulansernastationeras hos räddningstjänsten på de orter där detta är lämpligt. Specielltmotiveras detta vid olyckor i terrängen då räddningstjänsten i övrigt måste engagerasför transporter som inte är vägbundna. - beslutade under våren 1981att lägga vissa uppgifter på kommunerna i beredskapen mot atomolyckor.Kommunerna är skyldiga att medverka i planläggningen för en eventuellevakuering i händelse av en olycka på något av kärnkraftverken. Dessutom skallbrandförsvaren deltaga vid en olycka genom bl. a. indikering av joniserandestrålning inom en radie av . Det är väsentligt att räddningstjänstensmedverkan vid en atomolycka juridiskt jämställs med övrig räddningstjänstenligt brandlagstiftningen. En konfliktsituation kan annars uppstå med hänsyntill beredskapen för övriga nödlägen. Utbildningen för uppgifterna i sambandmed atomolycka är omfattande speciellt för brandförsvarets personal. Del ärväsentligt att kommunerna erhåller full kostnadstäckning för utbildning, övningoch övriga insatser i samband med kärnkraftsäkerhetsarbetet. villunderstryka den stora betydelse som flera grenar av den särskildaräddningstjänsten har i . Del är av synnerlig vikl atträddningshelikopter är stationerad på Gotiand. För sjukvårdshuvudmannen är flygvapnets helikopter på en oersättlig resurs. -Mellan luftfartsverket och har förevarit överläggningar omsamverkan inom räddningstjänsten vid . Kommunen syftar till attträffa ett avtal med verket, vilket kan ge ekonomiska och andra fördelar förparterna. - För en kommun som med mycket lång kuststräcka är detviktigt att har resurser för att så långt möjligl effektivtbekämpa olja till havs och i kustvaltnen. Kommunen vill upprepa kravet pålokalisering av ulsjöbevakningsfartyget till , vilket avsevärtskulle förslärka övervakningen. Kommunen vill även hänvisa till regler i den s.k. "" som bl. a. föreskriver en skyldighet för östersjöstaternaatt upprätlhålla beredskap för 1982/83:22 136 attbekämpa utsläpp av skadliga ämnen. Mot bakgrund härav upprepar kommunsill förslag att en internationell räddningsstyrka för bekämpning ochrapportering av oljeskador i skall bildas. Styrkans naturligaplacering vore på . kommunframhåller att den splittrade bilden av olika samhällsorgan som är engagerade iräddningstjänstområdet motsvaras av en lika splittrad lagstiftning. Delär därför rimligt att kommittén vid det fortsatta arbetet försöker så långt delär möjligt nå en enhetlig lagstiftning för sarnhällets hela räddningstjänst. Ensådan skulle kunna medverka till en bättre samverkan meUan olika organ iräddningstjänstarbetet. - Kommittén föreslår att räddningstjänstbegreppet skallvidgas att även omfalla lednings-och planeringsansvar för störningar i viktigasamhällsfunktioner ex.vis snöoväder, elavbrott etc. Ur räddningstjänstsynpunktstår utan tvekan myckel atl vinna om ansvaret för planering och ledning avräddningsingripande koncentreras tiU ett så litet antal samhäUsorgan som möjUgt.Viktigt att notera i sammanhanget är, vilket också kommittén anför, att de samhällsorgansom tillförs detta ansvar inte behöver förfoga över samtliga de räddningsresursersom erfordras. Andra samhällsorgan kan åläggas att medverka i självaräddningsarbetet. - Stora materiella värden kan ofta räddas omräddningstjänstbegreppet vidgas att omfatta även insatser på ett stadium närfara för nödläge kan anses föreligga. Kriterier för när räddningstjänst skallanses föreligga måste emellertid fastställas i kommitténs fortsatta arbete såatt inte räddningstjänstens effektivitet äventyras. Intressanta är tankegångamasom framförs i arbetet att när det gäller kostnader för åtgärder som vidtagesför att förhindra egendomsskador skulle ersättning kunna utkrävas av egendomensägare. - Tveksamt är värdet av kommitténs förslag att lagreglera skyldighetenför räddningsbefälhavaren att överlämna återställnings- eller saneringsarbetetill någon som har till uppgift att verkställa sådana åtgärder. För denna delbör en utveckling av den föreliggande överenskommelsen mellan kommunförbundetoch försäkrings-givama ge minst samma resultat. När det gälleråterställningsarbete efter större oljeskada anses andra förhållanden vara förhanden. är stora geografiska områden och många samhällsintressenberörda av en sådan skada. Ett samordnat lednings- och planeringsansvar bör därge stora fördelar. Brandstyrelsen anser därför att sanering efter oljeskada ansvarsmässigtbör hänföras till räddningstjänstbegreppet av samma skäl som anförts när detgäller utvidgning av räddningstjänstens ansvar för stömingar i viktigasamhällsfunktioner. - Förslaget att räddningstjänstorganen skulle få tilluppgift att påtala brister i förebyggande åtgärder även mot andra nödlägen änbrand måste ur total skadeförebyggande synpunkt anses positivt. Uppgiften bördock inte utformas som en skyldighet utan som en möjlighet förräddningstjänstorganen att göra dessa påpekanden. I det fall skyldighet skulleföreskrivas uppkommer ett alltför omfattande utbildningsbehov avbesiktningspersonalen inom en mångfald olika tekniska områden. Skr.1982/83:22 137 Ävenmed hänsyn till det juridiska ansvar som en föreskrift om skyldighet att påtalabrister innebär, finns det anledning att vara tveksam. utförbrandförsvaret sjöräddning i hamnområden och på insjöar. Kommitténs förslagatt den allmänna räddningstjänstens ansvar utvidgas i detta avseende är därförrimligt. - Kommitténs förslag attsjukvårdshuvudmännen skall ha ett totaltansvar för sjuktransporter och ambulansverksamhet är välgrundat. Detsammagäller förslaget att den allmänna räddningstjänsten skall svara för utförandeav transporter av skadade och sjuka i terrängen för sjukvårdshuvudmännensräkning. Det är viktigt att en integration mellan räddningstjänsten och sjuktransportorganisationenkommer till stånd. Ett sätt bör vara att sjukvårdshuvudmännen i större grad änsom sker tar till vara de fördelar som kan vinnas genom att de vägbundnaambulanserna stationeras hos räddningstjänsten på de orter där detta är lämpligt.Kommittén avser att utvärdera denna organisationsform i det fortsatta arbetet. anseratt i det fortsatta utredningsarbetet bör beaktas att reglera lagstiftningen såatt räddningsbefälhavaren efter avslutad räddningstjänst vid utsläpp av oljaoch kemikalier får ansvaret för den efterföljande saneringen. ~ Kommitténsförslag om utökad ekonomisk medverkan från den privata sektorn, främstindustrin, anser kommunen bör undvikas. Industrin har redan i såvälmiljölagstiftningen som i brandlagstiftningen stora pålagor för miljö- ochbrandskydd. Kostnaderna för den akuta räddningstjänsten bör liksom hittillsbestridas av kommunens räddningstjänst. Brandförsvaret besiktnings- ochkontrollverksamhet bör inte betalas av industrin utom i exceptionella fall,exempelvis vid tillbyggnader i stor omfattning som kan kräva särskild brandsyneller konsultation . - Ett kommunanknutetcivilförsvar måste enligt kommunens mening otvivelaktigt tUlföra kommunen godaresurser, såväl utrustning som planläggning för större skador i fredstid. -Kommunen anser att den allmänna räddningstjänsten kan överta ansvaret försjöräddning även i skärgårdsområden, förslagsvis inom ett avgränsat område medbebodda öar. - Skyldigheten att påtala brister i förebyggande åtgärder motannat än brand kan enligt kommunen få vittgående konsekvenser i andra arbetsuppgifter.Men inom de områden brandförsvarets besiktningsman är medveten om att annanbesiktningsman, exempelvis yrkesinspektör, hälsovårdsinspektör, polis, ickehar regelmässig tillsyn, bör brister kunna påtalas. Besiktningsman frånbrandförsvaret som underlåter att påtala sådana brister på gmnd av okunnigheteller bristande uppmärksamhet, bör inte ställas till ansvar för sinunderlåtenhet. Ronnebykommun anser att planering för och ledning av samhällsinsatser vid störningar iviktiga samhällsfunktioner är en annan principiellt viktig fråga. Här kanenligt kommunens uppfattning brandförsvaret fylla en samordnande funktion.Förslaget om sammanslagning av statens brandnämnd och civilförsvarsstyrelsentill ett nytt räddningsljänstverk synes Skr.1982/83:22 138 förtjänstfuUt men måste i så fall planeras noga så attfrågor om räddningstjänst i fred får en framträdande roll. - Kommittén harberört ambulansverksamheten i landet och diskuterat för- och nackdelar med attallmänna räddningstjänsten utför ambulanstjänsten - i varje fall de så kalladeakuttransporterna- åt sjukvårdshuvudmannen. Kommittén skall genomföra enundersökning i respektive län vilka representerar dels räddningstjänstplaceradeambulanser och dels sjukhusplacerade ambulanser. Kommunens uppfattning avdessa olika system är att den räddningstjänstplacerade ambulansen ur flerasynpunkter t. ex. effektivitet, beredskap, samverkan, arbetarskydd är klartöverlägsen den sjukhusplacerade. Därför ser vi med tillförsikt fram motkommitténs slutbetänkande i denna fråga. framhåller att beträffande uppgiftenatt ingripa vid fara för olycka och att påtala brister vid andra olyckor änbrand är detta områden, som är helt nya för brandförsvaren och kommunerna måsteges rimlig tid att sätta sig in i och utbilda sin personal inom dessa nyaområden. -Kommunen anser, att stora vinster kan göras om den allmänna räddningstjänstenoch ambulansverksamhelen samordnas. Dessa vinster Ugger både på effektivitetoch ekonomi. Kommunen inser vidare, att kommittén är ganska läst i sinuppfattning om fortsatt primärkommunalt huvudmannaskap, men hemställer ändå,att en samverkan sker beträffande ambulansverksamheten och allmännaräddningstjänsten. Vid , , skötsräddningstjänsten av kommunen varför uppgiften ej föranleder någranya åtaganden. Sjöräddning i insjöar och hamnområden har alllid utförts avkommunens brandförsvar, varför den lagstiftade uppgiften bara kommer attkonfirmera verkligheten. Utökad beredskap mot kärnkraftsolycka berör ej Kristianstadskommun. Beträffande transport av skadade och sjuka i terrängen hänvisarkommunen tiU synpunkter om huvudmannaskapet för ambulansverksamheten. tillstyrker föreslagna åtgärder. Isynnerhet i fråga om civilförsvaret där bl. a. materielen kan göras lättaretillgänglig och att möjligheter skapas för ett bättre utnyttjande av densamma.Försvarsmaktens möjlighet atl bistå räddningstjänsten har ejutnyttjats i möjlig omfattning. Att vapenfria värnpliktiga placeras elleröverföres till "brandkårerna" - räddningstjänsten - är en avgjordfördel och tillgång. -Kommitténs förslag bör godtas därför atl företagen på såsätt erhåller ett snabbt och effektivt närskydd som den allmännaräddningstjänsten . kan avlastas en del uppgifter. Frivilligorganisationerförfogar över betydande personella och materiella resurser som kan varagripbara efter en inträffad olycka. Nuvarande lagsiiftningbegränsar i hög grad räddningstjänstens möjligheter att ingripa. Detta gällerpå såväl lokal som regional nivå. Föreslagna åtgärder är väl ägnade atlundanröja dessa begränsningar. Kommunen bedömer emellertid att svåraavvägningsproblem kan komma atl uppstå om räddningstjänsten åläggs skyldighetatt även Skr.1982/83:22 139 påtalabrister avseende andra förebyggande åtgärder än de som avser brand. Det kan blisvårt, för att inte säga omöjligt, att organisera och systematisera en sådan tiUsynsverksamhet.På gmnd härav kan rena tillfälligheter komma atl avgöra om brister blirpåtalade. Ansvariga befattningshavares kompetens kommer dessutom att bliavgörande för förmågan att överhuvudtaget upptäcka brister. Detta får intehindra att uppenbara brister blir påtalade och tillrättade t. ex. genom anmälantill berörd myndighet såsom yrkesinspektionen eller annan. - Ansvar för allaslags transporter av sjuka och skadade bör fastiäggas enhetligt. kommun villunderstryka betydelsen av att samhäUets resurser utnyttjas på etl mera rationeUtoch ekonomiskt sätt i de berörda frågorna. Enligt kommunens mening äremellertid av vikt att uppmärksamma att förändringar ej får till följd attkostnader överflyttas från staten till kommunerna. Det måste förutsättas att ytteriigareuppgifter för kommunerna förenas med täckning av ökade kostnader genomstatliga medel. kommun anser attnär det gäller flygräddningstjänsten så torde inte uppstå någrarationaliseringsvinster genom överförande av huvudmannaskapet tiU kommunen,eftersom den särskilda räddningsljänststyrkan endast i ringa utsträckning kananvändas i den allmänna räddningstjänsten. Kommunen avstyrker således förslageti denna del. Vid ett överförande av huvudmannaskapet för flygräddningstjänstentill kommunen föreslår kommittén att luftfartsverket skall bestrida dekostnader som är förenade med uppgiften i fråga. Kommunen vill understryka attså sker, om överföringen kommer till slånd, mot bakgrund av det ansträngdaekonomiska läge söm kommunen befinner sig i och som inte ger utrymme för ättpåtaga sig nya kostnadskrävande verksamheter. framhålleratt civilförsvaret har viss räddningsutrustning förrådsställd påbrandstationen i . Brandförsvaret har i övrigt nyckel tillmobiliseringsförråd vid behov av ytterligare civilförsvarsmateriel. Problemetär att civilförsvarsinskriven personal icke kan inkallas för räddningstjänst enliglgällande lagstiftning. En ändring i lagstiftningen så att de s. k. snabbmobiliseradeundsättningsplulonerna kunde få användas skulle vara ett stort steg framåt.Dessa plutoner är ju också någorlunda utbildade. Militär personal medutrustning borde kunna användas smidigare än som f. n. är fallet. - Vid störreolyckor svarar räddningsledningen för att erforderliga personalresurser förtransporter i terrängen tillföres genom bistånd från militära förband -personal, fordon, helikoptrar - hemvärn, frivilliga organisationer osv.Personalbehovet är stort och kan beräknas till fem personer per bårfall. Vidolyckor med enstaka eller litet antal skadade ingriper inte alltid den allmännaräddningstjänsten. Beredskapsstyrkorna är icke dimensionerade för atttjänstgöra som något slags transporlkompani vid olyckor där deras kompetensicke behöver användas i det skadeavhjälpande arbetet. Dessutom saknas f. n.lämpliga transportmedel. Frågan bör utredas grundligare. Kommunen ansluter sigtill uppfattningen om fördelarna med 1982/83:22 140 akutambulanserplacerade på brandstationer - en uppfattning som delas av flertalet brandbefäli landet. - Industrier som bedriver riskfylld verksamhel bör ha ett vältillgodosett egenskydd. Det kan icke anses vara kommunens skyldighet attvidtaga långt gående åtgärder för enstaka industrier. -Tillsyningsmyndigheternabör medgivas möjligheter att föreskriva förebyggande åtgärder vid andra riskerän brand. Kungsbackakommun framhåller att kommittén förutsätter att även andra samhällsresurser änden allmäiina räddningstjänsten skall tas i anspråk. Ett utökat samarbete medcivilförsvaret och del militära försvaret rekommenderas. Kommunen har i ochför sig intet att erinra emot kommilténs förslag i fråga om utvidgadeskyldigheter att ingripa men konstaterar, att vissa kommuner genom en utökadräddningstjänstverksamhet kommer att belastas hårdare än andra. Göteborgskommun framhåller att kommittén förordar en så långt möjligl enhetliglagstiftning omfattande de huvudsakliga riktlinjerna för samhällets hela räddningstjänst.I denna skall ordet "brand" ersättas med orden "räddning"och "räddningstjänst". Kommunen tillstyrker förslaget. -Betänkandetupptar förslag till gemensam användning inte bara av materieUa resurser somredan nu ligger i civilförsvarsförråden. En rekrytering av vapenfriatjänstepliktiga till den kommunala räddningstjänsten i krig och i fred anseskunna öppna stora möjUgheter till en förstärkning av resurserna. Kommunenunderstryker; värdet av resurshöjning genom samverkan. -Kommittén föreslår att föijetagsom driver miljöfarlig verksamhet bör liksom svara för egen beredskapmot olyckor samt dessutom att företag med riskfylld verksamhet bör åläggas attha en viss gmndberedskap. Kommunen tillstyrker förslaget. - I fråga om alarmeringframhåller kommittén beträffande att ett samlat alarmeringsorganbl. a. för samordningen av insatserna vid olyckor med slörre verkningar ärviktigt. Kommunen vill med bestämdhet framhålla att detta inte kan vara etträddningstjänsten utomstående organs uppgift utan måste åvila ledningen förallmänna räddningstjänsten. - Kommittén anser att den allmännaräddningstjänstens skyldigheter att ingripa skall utgöra basen även i en framtidaverksamhet. Dämtöver diskuteras om inte snöoväder, elavbrott, avbrott ivattenförsörjningen eller olika avbrott i industriverksamhet som medför ellerkan medföra skada kan vara nödlägen i brandlagens mening. Atträddningstjänstorganen får ansvaret för att avvärja eller begränsa sådana störningarmedför inte att de själva måste utföra alla de insatser som behövs i sådantläge. Efter stormarna 1969 uppdrog kommunstyrelsen i åt brandchefenatt planlägga för dylik övergripande ledning. Senast tillämpadesledningsprincipen vid stormen med högvattnet i älven . Hos brandchefensamlades representanter för polis, gata, el och va. På så sätt kundesituationen totalt och överblickas samt beslut fattas isamverkan. Att ett dylikt förfarande principbeslutas i ny räddningstjänstlag synesenbart positivt. - Enligt gällande brandlag skall allmänna räddnings- 1982/83:22 141 tjänsteningripa när nödläge kan befaras vara förestående. Enligt kommitténsbedömning finns del anledning att diskutera om räddningstjänstorganen bordevara skyldiga att ingripa ännu tidigare. Enligt kommunens bedömning skulle ettbeslut härom underlätta beslutsfattandet på fältet. - I fråga omåterställnings- och saneringsarbetet anses icke alt räddningstjänstorganen börha en i lag reglerad skyldighet atl utföra sädana. Däremot, säger kommittén,kan diskuteras möjligheten alt föreskriva en skyldighet förräddningsbefälhavaren att överlämna ansvaret till någon som har till uppgiftatt se lill att åtgärder för restvärdesskydd blir utförda. Enligt kommunensuppfattning har kommittéii inte beaktat att räddningsbefälhavarens ansvar ärknutet till "nödläget". Om fastighetsägaren eller brukaren inte harintresse i saken torde etl ansvar för nödläge aldrig komma att omfatta ansvarför återställning och sanering. - I frågan om räddningstjänstorganens ansvarför förebyggande åtgärder mol brand har prövats om detta skulle utvidgas tillatt omfatta även förebyggande verksamhet mot annat nödläge än brand. Kommitténavvisar tanken men däremot skulle det vara möjligt att geräddningstjänstorganen till uppgift att påtala missförhållanden, i som upptäcksi samband med den ordinarie räddningsljänstverksamhejten och som bedöms kunna orsakaolyckor. Kommunen kan ansluta sig till en sådan utvidgad skyldighet. -Kommittén har även diskuterat möjliga nya uppgifter för den allmännaräddningstjänsten genom övertagande av verksamheten från särskildräddningstjänst och sjuktransporlorganisation. De verksamheter som kartiagts ärfjällräddningstjänst, flygräddningstjänst, sjöräddningstjänst, bekämpning avolja till havs och i kustvatten, och , räddningstjänst vidolyckor i atomanläggning samt sjuktransporter och ambulansverksamhet. Kommunenanser beträffande fjällräddning att denna även i fortsättningen bör varapolisens hela ansvar. Beträffande flygräddningstjänsten att denna i och för sigskulle kunna skötas av kommunala brandförsvaret. Vid ärdock flygtrafiken av den omfattningen att några fördelar med driftknappast slår att få. Dessutom är ju ICAO-bestämmelserna ratificerade av statenoch uppgiften är en helt statlig skyldighet för luftfartsverkets fält. Däremotombesörjer brandförsvaret redan nu räddningstjänsten på det kommunala fältet Göteborg-Säve.På detta fält verkar även en miUtär basräddningstjänsl. På grund av de militäraarbetstiderna har denna dubbelbemanning kommit till stånd. Denna kan inte ansesekonomiskt försvarbar. Den allmänna räddningstjänsten borde ta hela ansvaret ochbasräddningstjänsten betala sin del. Det argument som kommittén anför mot dettaär atl de militära flygplanens utrustning med vapen och ammunition är avspeciell karaktär. Påståendet saknar all grund då den allmännaräddningstjänsten har hela ansvaret vid haveri utanför fältgränsen. Dessutomgör räddningstjänsten normalt ingen gradering av farligheten. Ammunition tordevara bland del mindre farliga. Beträffande kan det vara naturligtmed en stallig ledning då detta är en statens uppgift. 1982/83:22 142 Emellertid måste ansvaret för öar i skärgården preciserasliksom vad det innebär att kustkommunens gräns sträcker sig tiUterritorialgränsen. Förslaget atl den allmänna räddningstjänstens ansvar försjöräddning i hamnar och övrigt vatten skall sammanfalla med"hamnområde" för olje-och kemikaliebekämpning tillstyrkes. Vidare börprövas om inte den allmänna räddningstjänsten i lämpliga delar bör ingå somresurs i . - Beträffande bekämpning av olja och kemikalier tillhavs, i kustvatten och i och föreslår kommittén ingen ändring avansvaret utan detta kvarblir hos eller den nya föreslagnasjöfarts- och kustbevakningsmyndigheten. - Beträffande räddningstjänst vidatomolyckor har framhållits atl den allmänna räddningstjänstens fasta uppgiftär att utföra indikering. Vid sådant tillfälle har insatsstyrkorna försvagatsvarför det vore önskvärt att kommittén klarlade beredskapssituationen. I frågaom brandchefens roll vid synes dettahelt missuppfattats av kommittén. - Beträffande sjuktransporter och ambulansverksamhelföreslås alt den allmänna räddningstjänsten bör åta sig atl åtsjukvårdshuvudmännen utföra marktransporter av sjuka och skadade i terrängen. Iövrigt menar kommittén atl ambulansverksamhel och räddningstjänst börsepareras inte minsl ur utbildningssynpunkt. . Kommunen har en helt annanuppfattning. I har sedan ambulansväsendet startade transporternautförts av brandförsvaret. Kravet på utbildning och vidareutveckling kan intevara något skäl till alt inte ha det så. Vid brandförsvar bedrivesnumera en av landets mest avancerade ambulanstjänster - självfallet i mycketnära samverkan med sjukvårdsförvaltningen. Kommittén tycks i detta avseendebortsett ifrån atl räddningstjänstens första uppgift är att rädda liv. Skulleresonemanget fullföljas fullt ut. skulle räddningstjänstinsatser i sin helhetvara en sak för sjukvårdshuvudmannen. kommer i ställetsjukvårdsutbildningen räddningstjänsten lill godo genom alt" allbrandpersonal har erforderlig grundutbildning för ambulanstjänsl. Ytterligarekan ifrågasättas om inte omtanken bör vara lika stor i fråga om transport iterrängen. Vid delta arbete om något krävs en gedigen ambulansutbildning så atttransportarbetet i sin svåraste del bUr meningsfyllt. Vidare talar tidsfaktornför att ambulanserna i landet bör vara så spridda som möjligt i förhållandetill befolkningsunderlaget. Verksamheten vid Göleborgs brandförsvar har visatatt förutsättningen för ett gott resultat är såväl god utbildning på personalensom korta effektiva körvägar lill patienten. I fråga om akutambulanser föreslåsatl kommittén prövar om begreppet "insalstid" bör införas även fördenna verksamhet. kommim hälsar en utökad användning avcivilförsvarets resurser även i fredstid med tillfredsställelse.