prop · G603150 · 1982-12-31 00:00:00 — Det tillgängliga utrymmetför lönekostnadsökningar 1984 kommer till stor del att reserverasföravtalsenliga löneökningar. Därmed förbättras möjligheterna förarbetsmarknadens parter att bl. a. åstadkomma en fördelnings-politiskt acceptabelprofll på löneökningarna. Vidare innebär en finansiering genom höjdaenergiskatter - till skillnad från höjda arbetsgivaravgifter - att kostnadernaför skattereformen inte ensidigt belastar löntagarna och egenföretagarna. Motbakgrund av att energipriserna fallit påtagligt kan höjda energiskattermotiveras redan av energipolhiska skäl. Del är angeläget att arbetet medenergisparande och oljeersättning drivs vidare med full kraft. Även med hänsyntill underskottet i bytesbalansen är det angeläget att oljeimporten hållstillbaka, och att därför det reala oljepriset i konsumtionsledet inte fallerkraftigt. Inteminst för kommunerna och landstingen innebär den valda finansieringsmetoden lättnad. Genom att de kan hålla nere sina kostnadsökningar, förbättrasmöjligheterna avsevärt för en viss fortsatt volymexpansion. Detta har storbetydelse för sysselsättningen i kommunsektorn. Höjda energiskatterinnebär att konsumentpriserna kommer att öka med ungefär 1/mer änvad som annars skulle blivit fallet. Men den underliggande kostnadsutvecklingenpåverkas inte i samma utsträckning som vid höjda arbetsgivaravgifter. Med denvalda finansieringsmetoden skapas därmed goda förutsättningar för att detotala lönekostnadsökningarna 1984 kan hällas pä en låg nivå. Regeringenkommer senare att ta upp överläggningar med och närdet gäller hur skattereformens tredje och sista steg - som gäller 1985 skallfinansieras. Ävenandra kostnadsuppdrivande faktorer bör hållas i schack. Här kan nämnas detomfattande arbete som pågår för att begränsa och förenkla olika slag avstatlig normgivning i syfte att minska kostnaderna i framför allt kommunernaoch näringslivet. Såvälekonomisk teori som praktiska erfarenheter har alltmera klargjort vilken rollsom förväntningarna spelar i inflationsprocessen. Detta är naturligtvissärskilt påtagligt när såväl den svenska som den internationella ekonomiskautvecklingen under en lång följd av är har präglats av hög Prop.1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 9 inflation.Det krävs därför kraftiga - och kanske oväntade - åtgärder för att brytaförväntningarna om en fortsatt hög inflaflon. Mänga av de åtgärder somregeringen nu föreslår eller aviserar syftar bl. a. flll att brytainflationsförväntningarna. Avsärskilt stor betydelse är den alltmer utbredda förekomsten av indexeringar iden svenska ekonomin. Dessa återfinns pä en rad områden: för ett stort antalutgiftsanslag i de offentliga budgetarna, i jordbruksprisregleringen, ilöneavtalen och i prissättningen i mänga branscher i näringslivet. Tidigaregällde detta också indexregleringen av inkomstskatteskalorna. Detfinns naturligtvis fall när indexeringar kan vara försvarbara för att minskaosäkerheten ifråga om den framflda ekonomiska utvecklingen. Men till mycketstor del bygger indexeringarna pä synsättet att inflationen är oundviklig ochatt det därför i första hand gäller att anpassa sig till den och att begränsadess skadeverkningar snarare än att bekämpa den. Om detta synsätt breder ut sigförsvagas motståndskraften mot inflationen och följden blir dä att inflationenbestår och rent av accelererar. Detvar möjligt att uppnå bred parlamentarisk enighet omatt begränsa justeringen av skatteskalorna till en pä förhand fastställdprocentsats. Det angavs därvid uttryckligen att eU huvudsyfte med denna åtgärdvar att påverka inflationsförväntningarna och att det borde eftersträvas attnedbringa inflationstakten till högst denna nivå. Utvecklingeni en rad tongivande länder, som även uppträder som vikflga konkurrenter tillden svenska exporten, tyder pä att ett rimligt mål bör vara att nedbringa densvenska inflationstakten flll nivån . Regeringen föreslår motdenna bakgmnd att de indexeringar och andra slag av priskompensation som kanpåverkas, 1984 begränsas till högst den fömtsatta inflaflonsnivån, dvs. Det gäller i tillämpliga delar bl. a. försvarsanslagen, u-landsbiståndet,tidskoefficienten för statliga bostadslån och jordbmksprisregleringen. Syftetmed en sådan avindexering är att bryta inflationsförväntningarna. Alla krafterbör nu inriktas pä att verkligen nedbringa inflationen till nivån . Syftet ärinte att minska värdet av de olika slag av förmåner och belopp som är knutnatill nuvarande indexregleringar. Realvärdet av de ifrågavarande beloppen kommerinte att urholkas om inflaflonen kan pressas ned till den åsyftade nivån. Detskapas därför ett starkt intresse hos olika grupper i samhället att medverka ien sådan ansträngning att faktiskt nedbringa inflationstakten. Därmed har enviktig fömtsättning skapats för att anUinflationspolitiken verkligen skalllyckas. Jag återkommer i den följande framställningen mera i detalj till dennafråga. Regeringen bör också uppdra åt statens pris- och kartellnämnd att verkaför att användningen av prisindexklausuler vid försäljning av varor ochtjänster begränsas. Regeringenstår fast vid sina åtaganden gentemot pensionärerna. Pensionerna för 1984kommer således att fastställas med hänsyn till prisutvecklingen medavdrag för den priseffekt som följer av devalvering- Prop.1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 10 en.Såvitt nu kan bedömas innebär detta att ökningen av basbeloppet för 1984tämligen nära kommer att följa den förutsatta prisökningen. Jagvill i detta sammanhang understryka, att det nu är av utomordentligt storbetydelse att företagen anpassar sina investerings- och kostnadskalkyler tillde förutsättningar som här har angivits för regeringens antiinflationspolitik.Det vore mycket olyckligt om de gångna årens prissättningsbeteende, som ibetydande utsträckning torde förutsätta en inflationstakt på ärligen,slentrianmässigt bibehölls. Regeringen har genom att slopa prisstoppet ochgenom att istället introducera en temporär skyldighet att förhandsanmälaprishöjningar och en förhållandevis liberal prisövervakning i hög gradtillgodosett önskemål från näringslivet. Därmed följer också ett betydandeansvar från företagens sida att verkligen hålla tillbaka prisökningarna.Regeringen kommer genom statens pris- och kartellnämnd att noga följa hurprissättningen utvecklas och inte tveka att vid behov tillgripa erforderligaåtgärder, om priserna skulle höjas pä ett sådant sätt att det uppställda måletäventyras. Erfarenheten visar att ettinflationsförlopp kan sättas igång även vid ett förhållandevis lågtkapacitetsutnyttjande i ekonomin, genom atl det finns flaskhalsar iproduktionen och genom bristande flexibilitet pä olika marknader. Regeringen harredan tidigare vidtagit åtgärder som syftar till att minska dessa risker. a. åtgärder för att främja yrkesutbildningen och för att stimulera enökad rörlighet på arbetsmarknaden, samt de kapacitetsutvidgande investeringarsom igångsatts bl. a. i transportsektorn. Cheferna för arbetsmarknads- ochbostadsdepartementen samt stats-. rådet kommer senare denna dag attföreslå ytterligare åtgärder i detta hänseende. a. devalveringen har vidare förutsättningar skapats för en bättrefungerande marknad för riskkapitalet. Inte minst som en följd av detta har debörsnoterade företagen aviserat nyemissioner på ca 5 miljarderkr. Detta skapar i sin tur fömtsättningar för ökade nyinvesteringar ochnyanställningar och för all en önskvärd stmkturutveckling i det svenskanäringslivet på nytt kommer till stånd. För att devalveringseffekterna fulltut skall uppnås krävs en politik, som syftar till att underlätta omställningaroch förnyelse inom näringslivet. Regeringenkommer att föreslå åtgärder som syftar till att säkerställa etttillräckligt omfattande utbud av riskvilligt kapital, vilket kommer att skesåväl i individuella som i kollekflva former. Regeringen har också påbörjat enöversyn av företagsbeskattningen, bl. a. i syfte att underlätta ökad rörlighetför riskkapitalet mellan olika företag och branscher. Denskattereform som har beslutats i bred parlamentarisk enighet och som genomförsunder kommer att ha en positiv inverkan pä arbete ochsparande. Ävenrävammarknaderna bör uppmärksammas i detta sammanhang. Av särskilt storbetydelse är att en tillräckligt omfattande skogsavverkning kommer till ståndnästa säsong, så att skogsindustrins rävarubehov kan säkerställas i denkonjunkturuppgång som kan emotses. 1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 11 Jagvill också erinra om att regeringen genom ochstatens pris- och kartellnämnd kontinuerligt följer utvecklingen i näringslivetvad avser olika slag av konkurrensbegränsningar, vilka kan ha enprisuppdrivande effekt. Detta arbete får nu särskild vikt. Den skärptakonkurrenslag som gäller fr.o.m. innevarande år effektiviserar konkurrensövervakningen. Detinflationsmål på som regeringen bör lägga fast anknyter nära till deninflationstakt som kan skönjas i och flera andraför viktiga konkurrentländer. De skadeverkningar som inflationenåstadkommer i den svenska ekonomin gör det under alla omständigheter motiveratatt eftersträva ett sådant mål, oavsett vilken nivå inflationen har eller kanbedömas fä i vår omvärld. Detär viktigt att framhålla att politiken måste bedrivas med uthållighet . Det är därför viktigt att fördelningspolitiken sätts i centrum ochatt krispolitikens bördor fördelas efter bärkraft. Även med en skickligtupplagd politik kommer det att ta tid och krävas tålamod innan mera påtagligaframgångar står att vinna. Ominflationsbekämpningen inte blir tillräckligt framgångsrik, blir det sannoliktofrånkomligt att lägga om den ekonomiska politiken i restriktiv riktning. Omdäremot inflationen blir tillräckligt låg skapas helt andra förutsättningar fören hållbar och varaktig ekonomisk expansion. En viktig fömtsättning föratt den ekonomiska politiken skall lyckas är att den vinner bred anslutning. Deambitioner som regeringen har ställt upp för att ta landet ur den ekonomiskakrisen och värna sysselsättningen kommer att bli svära att förverkliga, om inteolika gmpper i samhället medverkar i samma riktning. Enantiinflationspolitik, utformad på det sätt som här har beskrivits, står inte imotsatsförhållande till det överordnade målet att bekämpa arbetslösheten.Tvärtom utgör en framgångsrik inflaflonsbekämpning en förutsättning för attåterupprätta full sysselsättning. Häriligger den avgörande skillnaden mellan den svenska socialdemokratiskaregeringens antiinflationsprogram och den inflationsbekämpning som utformats aven del konservativa regeringar i vår omvärld. För de konservativa regeringarnahar kampen mot inflationen ofta varit en förevändning för att driva en politikriktad mot de svaga i samhället och till förmån för de välbeställda gmpperna.Härvid har arbetslösheten ibland använts som ett medel att pressa ned löner ochkostnader, samt för att försvaga de fackliga organisationerna. Den svenska regeringenvill däremot bekämpa inflationen för att en långsam prisstegring är vår endamöjlighet att långsiktigt klara sysselsättningen och föra oss ur denekonomiska krisen, och eftersom inflationen ger oacceptablafördelningspolitiska effekter. Metoderna att bekämpa inflationen skiljer sigockså från dem som kommit till användning i konservativt styrda stater. Vianvänder inte konfrontation. Tvärtom strävar regeringen efter att byggapolitiken på samverkan och solidaritet. Samarbete i stället för strid är denlinje som skall följas, eftersom uppgiften att föra landet ur krisen är engemensam uppgift för alla medborgare. 1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 2 Det internationella läget Deninternationella konjunkturuppgång som allmänt väntades 1982 kom aldrig tillstånd. Under loppet av året försvagades i stället den ekonomiska aktiviteten iindustriländerna. som helhet sjönk deras samlade bmttonationalprodukt,som världshandeln minskade i volym. Arbetslösheten fortsatte attstiga, och gick 32 miljoner människor arbetslösa iOECD-området. Därmed lades till den djupa internationellalågkonjunktur som följt i spåren av den andra oljeprischocken 1979/80. Ennedgång i aktiviteten i industriländerna i samband med oljeprisstegringen vari och för sig en oundviklig följd av de stora prishöjningarnasefterfrägedämpande effekter. Den ekonomiska politiken stramades i ett förstaskede ät för att förhindra att oljeprishöjningarna fortplantades i inhemskinflation i de enskilda länderna. Om denna politik rådde betydande enighetinternationellt. Men man var också överens om att den ekonomiska politiken, såsnart oljeprishöjningarna absorberats, skulle läggas om i mindre restriktivriktning för att förhindra en utdragen lågkonjunktur. Sä kom emellertid inte attske. De stora, tongivande industriländerna fortsatte i stället att föra enutpräglat restriktiv ekonomisk poliflk i det uttalade syftet att på ett merbeständigt sätt bryta ned krafterna bakom inflationen, inte minstinflationsförväntningarna, som byggts upp . Politikenhar så som den utformats visat sig vara mycket kostsam. Förlusterna i form avutebliven produktion och sysselsättning har blivit utomordentligt stora.Arbetslösheten har drivits upp till av arbetskraften iOECD-länderna. Kapacitetsutnyttjandet i industrin har sjunkit kraftigt, i fleraländer till . Stagnerande efterfrågan och produktion har gett upphovtill starka protektionistiska tendenser och ökat regeringars benägenhet atttill skydd för den egna sysselsättningen göra ingrepp i det friainternaflonella varuutbytet. En krympande väridshandel i förening med den höga räntenivåsom den restriktiva penningpolitiken drivit fram har allvarligt försämratu-ländernas situation. Detta har bidragit till att framkalla akuta skuldkriseri en rad låntagarländer. Den allmänna osäkerhet som härmed har kommit attprägla det ekonomiska klimatet har ytterligare bidragit tillstagnationslendenserna. Denförda politiken har i och för sig resulterat i en avsevärd inbromsning avinflationen. På mindre än har genomsnittliga inflationhalverats från 13 till 6,. Det är dock svårt att avgöra i hur storutsträckning dessa resultat representerar mer beständiga framsteg i kampen motinflationen eller endast återspeglar den långtgående nedpress-ningen av dengenerella efterfrågan, samt sjunkande olje- och råvarupriser och fallanderäntesatser. 1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 13 Omvissa framgångar kunnat noteras i inflationsbekämpningen är det å andra sidanuppenbart, att den lönsamhetsförbättring och investeringsupp-gäng sompoliflkens förespråkare uflovat inte har kommit till stånd. En fortsatt lågproduktivitetsökning har omintetgjort den vinstökning som en återhållsamlöneutveckling i och för sig skapat möjligheter för. Genom attkapacitetsutnyttjandet sjunkit har ytterligare en förutsättning fallit bort fören förbättrad investeringsutveckling. Genom att sä hårt pressa ned aktivitetenhar därmed den restrikflva politiken i själva verket kommit att utgöra detfrämsta hindret för den återhämtning som den påstås vara avsedd att befrämja. Trots de höga kostnadernaoch det magra resultatet av politiken har de tongivande länderna varit ovilligaatt lägga om kurs. Det är först på den allra - under intryck avutebliven uppgång, fllltagande protektionism och framför allt ökandeflnansiella påfrestningar - som några regeringar har tagit vissa försiktigasteg i riktning mot en något mindre restriktiv utformning av politiken. Väsentligastav dessa har varit förändringen av penningpolitikens inriktning i Förentastaterna . Penningmängden har tillåtits öka relativtstarkt, vilket möjliggjort sänkningar av den nominella räntan. I harregeringen visat sig beredd att föra en mer tillväxtbe-främjande politik. IStorbritannien har årets budget getts en mindre restriktiv utformning äntidigare. Detta är uppmuntrande tecken på en viss ökad flexibilitet i denekonomiska politiken, men dessa förändringar är sannolikt otillräckliga för attbana väg för en varaktig återhämtning. Meroptimistiska bedömningar görs nu också beträffande den internationellakonjunktumtvecklingen. De utgår frän tecknen på att en uppgång skulle hainletts i och att konjunkturbottnen skulle ha passerats även iVästeuropa. I den amerikanska ekonomin har industriproduktionen stigit de senastemånaderna och industrins orderingång har ökat. Bostadsbyggandet har också ökatkraftigt, och många förutser nu en snabbare aktivitetsuppgång i Förentastaterna än man tidigare räknat med. Även i tycksen viss förstärkning ha ägt rum av den faktiska aktiviteten och avkonjunkturförväntningarna. Förväntningarnaom en uppgång får ytterligare näring av oljeprissänkningarna och den även iövrigt avsaktande inflationen, som förutsätts ge expansiva impulser tillOECD-ländernas ekonomier. Förutsättningarna har förbättrats för att ÖECD:ssenaste prognos om en BNP-tillväxt i OECD-området med I 1/skallkunna realiseras eller överskridas något. Dessauppgångstendenser är välkomna. Den fömtsatta tillväxten är i ett historisktperspektiv dock mycket blygsam för att komma i en uppgångs-fas. Den är ocksåotillräcklig för att hindra att arbetslösheten fortsätter att öka. Detfinns anledning att varna för en överdriven tillförsikt att en stabilåterhämtning nu skulle vara säkrad. Osäkerheterna är alltjämt många. Prop.1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 14 sådanomger exempelvis oljeprissänkningarnas effekter. Prissänkningarna kommergivetvis att positivt påverka inflaflonstakt och bytesbalanser i deoljekonsumerande länderna och leda till en förstärkning av realinkoms-terna.Samtidigt kommer emellertid de oljeproducerande länderna att tvingas skära nedsin import och därmed reducera den externa efterfrågan som riktas motOECD-länderna. Erfarenheterna tyder på att de oljeproducerande länderna snabbtanpassar sina importvolymer till fallande intäkter. En annan osäkerhet rör deskuldtyngda möjlighet att erhålla ytterligare krediter. Drastiskabegränsningar härvidlag skulle innebära ett ytterligare efterfrågebortfall förvärldsekonomin och dessutom leda till starka påfrestningar på delar av detinternationella bankväsendet. Detär tveksamt om det går att förena en sä hög realränta som den rådande i Förentastaterna med en fortsatt återhämtning. Risken är också stor att depenningvårdande myndigheterna i återgår till en mycket strampenningpolitik och härigenom driver fram nya höjningar av den nominella räntan.I så fall kan uppgången i den amerikanska ekonomin komma att brytas på sammasätt som tidigare, med åtföljande negativa konsekvenser föromvärlden. Även om de sjunkandeoljepriserna kan ha en stimulerande effekt pä världsekonomin, gör omfattningenav de ekonomiska problemen, och i synnerhet den höga och stigande arbetslösheten,att aktiva konjunktursti-mulerande åtgärder behöver vidtas. Det är därvid avstor betydelse att den ekonomiska politiken i de större industriländernakoordineras och sammantaget ges en mer tillväxtbefrämjande utformning.Regeringen kommer även i fortsättningen i internaflonella sammanhang att aktivtverka för en dyUk kursändring. Denna bör anpassas till varje landsförutsättningar och måste ske på ett sådant sätt att en stabil och varaktigtillväxt uppnås utan att inflationen äter ökar. De nordiska finansministrarnahar vid möten som ägt rum i och enats omatt göra gemensamma ansträngningar till förmån för förändringar i dennariktning. Former härför torde komma upp till diskussion i samband med . Jagvill i sammanhanget erinra om atl de socialdemokratiska regeringscheferna vidett möte i överenskom att utarbetarikflinjer för en samordnad återhämtning av världsekonomin. Avsikten är att ensådan skall presenteras vid ett nytt möte i senare i vår och innehållariktlinjer för det internationella valutapolitiska samarbetet, kreditgivningentill och stabiliseringen av råvarupriserna. Prop.1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 15 3 Den svenska ekonomins läge Densvaga internationella konjunkturen är givetvis en väsentligorsak till vår egen svaga ekonomiska utveckling. Detta konstaterande fåremellertid inte undanskymma att våra ekonomiska obalanser också beror på inhemskafaktorer. Utvecklingen har i flera viktiga avseenden varit betydligt sämre äni andra jämförbara länder. I första hand gäller detta utvecklingen iindustrisektorn, som 1982 inte producerade mer än den gjorde före den förstaoljekrisen . Under1981 och 1982 förvärrades sysselsättningsläget successivt. Dearbetsmarknadspolitiska insatserna räckte inte till för att hålla den öppnaarbetslösheten nere. Vi var på väg in i en mycket allvarlig sysselsättningskris.I september 1982 var nästan 180000 människor arbetslösa. Utslag-ningen fränindustrisektorn fortsatte. Bara försvann drygt 60000 jobb iindustrin. Underskotten i bytesbalansen och istatsbudgeten ökade kraftigt. Trotsdevalveringen rådde en bristandetilltro till den svenska kronan. Valutautflödet var under praktiskt taget varjemånad större än vad som motiverades av bytesbalansunderskottet. Det bristandeförtroendet för kronan blottade en misstro mot den ekonomiska politik somfördes. Efterregimskiftet lades den ekonomiska politiken om. Den nyapolitiken inleddes med alt den svenska kronan devalverades . Avgörandeför att tillgripa en så kraftig åtgärd var självfallet förekomsten av delångsiktiga struktur- och konkurrensproblemen i den svenska ekonomin. Detstora valutautflödet och påverkade emellertid ihög grad valet av tidpunkt för devalveringen. Genomdevalveringen fick de konkurrensutsatta sektorerna en rejäl förbättring avkostnadsläget. Härigenom stimuleras efterfrågan på svenska produkter både genomatt den importkonkurrerande industrin stärks och genom att den utländskaefterfrågan vrids över i riktning mot ökad efterfrågan på svenska varor ochtjänster. Detta i kombination med att sparande och investeringar prioriterasframför konsumtion kan sägas vara kärnan i den nya ekonomiska politiken - vägenmellan ensidig åtstramning och generell expansion. Innanjag redovisar de ekonomiska bedömningarna finns det skäl alt delskommentera de vunna erfarenheterna av devalveringen ,dels belysa sparande- och invesleringsunderskotten i vår ekonomi. Detär naturligtvis ännu för tidigt att bedöma omfattningen av devalveringenseffekter. De positiva effekter på exportvolym m.m., som blir resultatet avrelativprissänkningen på svenska varor, verkar fullt ut först 1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 16 på ett par . Vi kan dock registrera en ökningav exporten i Qol. Av konjunkturinstitutetsindustribarometer framgår vidare att orderingången under förstakvartalet, speciellt från exportmarknaderna, blev klart bättre än vad företagentrodde i Qol. Orderingången steg markant inom flertalet branscher.Inför är företagen optimistiska. En stor del avindustriföretagen väntar sig ökade exportorder. Det gäller inte minst den såviktiga verkstadsindustrin. är produktionsplanernapåtagligt uppåtrik-tade i många företag. Devalveringen synes därmed ha varit väl anpassad i tiden.Vi kan mot bakgmnd av företagens egna förväntningar räkna med en ökadefterfrågan från exportmarknaderna i takt med att deninternationella konjunkturen förbättras. Företagens relativprissänkningar börhärvid kunna slå igenom i andelsvinster både på hemmamarknaden och på utlandsmarknaden. Det finns dock anledning att markera att optimismen börvara behärskad. Det är nödvändigt att uthålligt och konsekvent hålla fast vidden ekonomisk-politiska kurs som vi valt genom den stora devalveringen, så attkonkurrenskraftsförbättringen blir bestående. Detta kommer att ställa storakrav på aktörerna i samhällsekonomin - företagen, fackföreningarna ochpolitikerna - framöver. Den svenska ekonomin kännetecknades även av ettfortsatt fall i realkapitalbildningen och i det inhemska sparandet. Därmedaccentuerades den negativa utveckling som pågått ända sedan mitten av1970-talet (se diagram 1). De uppskattningar som kan göras av realkapitalbildningen,dvs. de totala nettoinvesteringarna i maskiner och byggnader, är visserligennågot osäkra, men det står klart att det skett en kraftig minskning avkapitalbildningen i ekonomin.De totala nettoinvesteringarna i maskiner ochbyggnader uppgick till endast av BNP jämfört igenomsnitt .