prop · G60389 · 1982-12-31 00:00:00 — omändring i m. m. (förverkande av knivar m. m. tili förebyggande avvåldsbrott); Regeringenföreslår atl anla de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag av regeringsprolokollovannämnda dag. Ipropositionen föreslås vidgade möjligheter till beslag och förverkande avknivar och andra farliga föremål som påträffas hos någon i situationer då detfinns risk för att föremålen skall användas vid våldsbrott. Farliga föremål sompolisen tar ifrån någon som berövas friheten, exempelvis vid berusning, behövermed den föreslagna ordningen inte alllid lämnas tillbaka vid frigivandet.Ordningen innebär också möjlighet atl ingripa med beslag av farliga föremål vidsammanstötningar mellan rivaliserande ungdomsgrupper och liknande händelser. I propositionen föreslåsatt åklagaren skall få pröva frågan om förverkande i de fall dä föremåletsvärde uppskattas till . Lagändringarnaföreslås träda i kraft den . 1 1982/83. 1982/83:89 2 Lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 36 kap. 3 § skall hanedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Föremål, som på grund av sin Förverkande får även i annat falt särskilda beskaffenhet och omstän- än som avses i 2 §beslutas i fråga digheterna i övrigt kan befaras om komma till brottslig användning, /. föremål, som på grund av sin måförklaras förverkat även i annat särskilda beskaffenhet och omslän- fall än som avses i 2 §. digheterna i övrigt kan befaras komma till brottslig användning. 2. andra föremål, som är ägnade att användas som vapen vidbrott mot liv eller hälsa och som har påträffats under omständigheter sotn gavanledning att befara att de skulle komma till sådan användning. Denna lag träder i kraft . Lag om förfarandet vid förverkande av vissa farligaföremål Härigenom föreskrivs följande. 1 § Har ettföremål som är ägnat alt användas som vapen vid brott mot liv eller hälsatagits i beslag och uppkommer fråga om förverkande av föremålet enligt 36 kap.3 § , får frågan prövas av åklagaren, om föremålets värdeuppskattas till mindre än femhundra kronor. 2 § I fall somavses i I § skall, med avvikelse från vad som i allmänhet är föreskrivet, gällaföljande. Beslut omförverkande skall meddelas skriftligen. Den från vilkenbeslaget har skett får hos åklagaren anmäla missnöje med förverkandebeslutetinom en månad från det han fick del av det. Anmäls missnöjeskall åklagaren, om beslaget inte hävs, väcka talan om föremålets förverkande.Har detta inte skett inom en månad från det anmälan har inkommit tillåklagaren, skall beslaget gå åter. Denna lag träder i kraft . ' Senastelydelse 1968: 165. 1982/83:89 3 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden I. , , ,, , , , , , ,, , , , , R. , Lagrådsremissom ändring i m.m. (förverkande av knivar m. m. till förebyggandeav våldsbrott) inom upprättad promemoria, (Ds Ju 1982:5) Förverkandeav knivar m. m. till förebyggande av våldsbrott, föreslås att del ibrottsbalken (BrB) tas in en bestämmelse som möjliggör förverkande av vapen, dolkareller andra farliga föremål, vilka påträffas under förhållanden som geranledning anta att det finns risk för att de kan komma att användas vidvåldsbrott. Vidare läggs fram förslag till en förenklad beslutsordning förvissa fall av denna typ. De i promemorian framlagda författningsförslagen börfogas som bUaga 1 till protokollet i detta ärende. En inom upprättad sammanställningav remissyttrandena bör fogas till protokollet som bilaga 2. Medhänvisning till uppgifter om våldsbrott, som har begåtts med knivar och andrafarliga tillhyggen, och om en utbredd vana i bl.a. vissa ungdomsgrupper atlbära på sig sådana föremål har från olika häll aktualiserats frågan omsärskilda lagstiftningsåtgärder på området. Krav har därvid rests på enlagreglering, som i större utsträckning än den nu gällande kan leda tillbegränsningar i bruket atl bära vaperi av dessa slag och bereda polisenmöjlighet atl ingripa mol innehav av dem. De lillhyggenvid sidan av dolkar och knivar som närmast har åsyftats har varit kätfingar,batonger, järnrör och liknande föremål men även s. k. Prop.1982/83:89 4 karatepinnar eller nunshaku-käppar. Ett annat isammanhanget omtalat vapen är den s. k. churiken, en taggig plåtbricka, som kananvändas som kastvapen. polisanmäldes ca 23400 misshandelsbrott.Detta innebar en obetydlig minskning i förhållande . men har antalet misshandelsbrott fortlöpande ökat med igenomsnitt . Antalet misshandelsbrolt utomhus, där offer ochgärningsmän inte känt varandra, har ökat ochutgjorde 1981. Antalet polisanmälda rån uppgick lill 3 110.Antalet ökade kraftigt men har därefter legat på istort sett oförändrad nivå. Huvuddelen av rånen är riktade mot privatpersoner.Antalet bank- och postrån uppgick är 1981 till 138. Antalet fall av våld och hot samt förgripelser mottjänstemän och andra med motsvarande skydd har fortlöpande ökat,från ca 3200 nämnda år till ca 3 1981. Vid våldsbrott kommer inte sällan vapen och tillhyggen avolika slag till användning. Fall där skjulvapen har utnyttjats specialredovisasi den officiella statistiken. Någon fortlöpande statistik för hela riket överantalet våldsbrott vid vilka gärningsmannen använt knivar eller andratillhyggen finns däremot inte. Av uppgifter som har lämnats av polisstyrelsen iStockholms polisdistrikt, framgår emellertid alt. av ca 2 160 polisanmälda fallunder inom distriktet av misshandel på allmän plats, gärningsmannenhade använt kniv i 126 fall (). Av samma uppgifter framgår att de772 fallen av rån inom inbegriper 133 fall (ca 17procent) där kniv kommit till användning. Av uppgifter från polisstyrelsen i framgår ocksåatt det i inträffat resp. 16, 14 och15 mord. Vid ca hälften av dessa fall hade kniv använts som mord vapen. Framtill var fem knivmord under detta år kända i . Inom brottsförebyggande rådet (BRÅ) pågår f.n. en särskildvåldsbrottsundersökning, baserad på domar i mål om våldsbrott som meddelatsunder . Av undersökningen, som kommer att publiceras, framgåratt, av sammanlagt 6318 fall i hela landet då straffansvar ådömtsför brott enligl 3 kap. BrB kniv använts som brottsverktyg i 313 fall, vilketmotsvarar . I 200 av dessa fall uppkom sticksår för offrets del ochi 25 fall avled den som drabbats av brottet. Sistnämnda siffra skall ställas irelation till alt det sammanlagda antalet dödsfall till följd av våldsbrottunder året utgjorde 72. Bl.a. en undersökning som gjorts beträffande patienter på Serafimerla-sarelteti talar för alt mänga knivskadefall aldrig anmäls till polisen. Avnärmare 200 knivbrott som man under ett par fyraårsperioder ansägsig ha upptäckt på sjukhuset var okända för polisen (se 1980 s. 2345 f). Prop.1982/83:89 5 I sammanhanget kan också nämnas vissa andra uppgifter frånpolisstyrelsen i . Av 9784 män som införts påkriminalavdelningen har 1 177 () burit kniv somåterlämnats vid frigivningen. Motsvarande siffror för kvinnor var 1944 och 286(). Av 13899 personer som införts till polisstation såsom omhändertagnapå grund av berusning e. d. inom ett av vaktdislrikt har 280 (2procent) burit kniv. Till detta skall läggas att, enligl en uppfattning frånpolishåll, som synes vara tämligen genomgående för hela landet, knivar ochandra farliga tillhyggen allt oftare förefaller att "finnas med ibilden" vid våld och oroligheter av olika slag. I gällande rätt finns inte några generella bestämmelsersom begränsar rätten att inneha knivar eller andra livsfarliga tillhyggen. mån egendom av sådant slag har använts som brottsverktyg exempelvis vidmord, dråp eller misshandel eller vid rån kan egendomen tas i beslag och förklarasförverkad enligt regler härom i (RB) och brottsbalken.Möjlighet finns ocksä atl utan samband med brott förklara sådan egendomförverkad om den kan befaras komma lill brottslig användning till följd av sinsärskilda beskaffenhet och omständigheterna i övrigt. I fråga om skjutvapen finns i vapenlagen (1973: 1176) enreglering som bygger på principen att ingen utan särskilt tillstånd får inneha eltsådant vapen, förvärva ammunition, införa skjutvapen eller ammunition lillriket eller driva handel med skjutvapen. I förordningen (1959:312) om förbudmot innehav av vissa stiletter m. m. (stilettförordningen) finns särskildabestämmelser bl. a. om ungdomars innehav av sådana vapen. Angående vissa uppgifter om utländsk rätt av intresse isammanhanget hänvisas till redovisningen i Ds Ju 1982:5 (s. 11 - 14). Någon generell straffbestämmelse inriktad på bärande elleranvändande av knivar eller andra farliga tillhyggen finns inte i . Atlvapen har använts kan dock när det gäller tillämpningen av flera straffbestämmelserutgöra en försvårande omständighet som påverkar bedömningen av gärningen. I 36 kap. finns bestämmelser om förverkande. Elt par avdessa bestämmelser är av intresse när det gäller ingripande mot innehav avknivar eller andra livsfarliga vapen. Enligt 36 kap. 2 § får egendom som har använts somhjälpmedel vid brott 11 1982/83. Prop,1982/83:89 6 enligt eller som har frambragts genom sådantbrott förklaras förverkad, om det är påkallat till förebyggande av brott ellerom del annars finns skäl till det. Detsamma gäller egendom vars användande utgörbrott enligt eller som annars någon har tagit sådan befattningmed, som utgör sådant brott. I stället för egendomen kan dess värde förklarasförverkat. Enligt 36 kap. 3 § får föremål som på grund av sinsärskilda beskaffenhet och omständigheterna i övrigt kan befaras komma tillbrottslig användning förklaras förverkad även i andra fall än som avses i 2 §.Här behöver alltså inte föremålet ha använts vid brottslig gärning, men å andrasidan ställs kravet på en "särskild beskaffenhet" hos föremålet. Enkniv uppfyller normalt inte det kravet, och detsamma gäller en del av de andratillhyggen som inledningsvis har nämnts. Regler om beslag av egendom finns i 27 kap. RB. Enligt 27 kap. 1 § får föremål som skäligen kan antas ägabetydelse för utredning om brott eller vara genom brott avhänt från någon ellerpå grund av brott förverkat las i beslag. Enligt 27 kap. 14 a § gäller alt föremål som skäligen kanantas vara förverkat enligt 36 kap. 3 § BrB får tas i beslag. Härvid gällerbestämmelserna i 27 kap. Ett avgörande av har i viss mån varit vägledande för polis- och åklagarmyndigheternashantering av frågor i samband med att knivar och andra livsfariiga vapenpåträffas hos nägon i en situation, där risk för vapnens användande mol nägonbedömts föreligga. I målet hade knivar, en kätting, en batong och två nunshaku-käppar(karatepinnar) påträffats hos två ungdomar som uppehöll sig påtunnelbanecentralen i . Ungdomarna dömdes av hovrätten förförberedelse till misshandel och föremålen förklarades förverkade. (Rättsfallfrån hovrätterna, RH 35:81). Enligt uppgift tillämpas i den ordningen attkaratepinnar och liknande farliga s. k. gatustridsvapen som påträffas hos någonpä allmän plats tas i beslag, varvid innehavaren anmäls såsom misstänkt förförberedelse till misshandel eller, om förutsättningar föreligger, för olagahot. Föremålen kan då förklaras förverkade enligt 36 kap. 2 § BrB. Om brott inlekan visas, rapporteras beslaget enligt 27 kap. 14 a § RB med sikte påförverkande enligt 36 kap. 3 § BrB. I sammanhanget kan också nämnas att marknadsdomstolengenom beslut i ett särskill fall med stöd av 4 § marknadsföringslagen(1975:1418) har 1982/83:89 7 förbjuditen näringsidkare att till konsumenter för eget bruk saluhålla karatepinnar.Vidare har konsumentombudsmannen förbjudit en annan näringsidkare att saluhållachurikbrickor. Enligtförordningen (1959:312) om förbud mot innehav av vissa stiletter m. m. får springstilettoch springkniv inte förvärvas eller innehas av den, som inte fyllt , elleröverlåtas eller upplåtas till sådan person. Vidare gäller atl dessa föremålinte får tillverkas i eller införas fill riket. De får inte heller förvaras på tullagereller i frihamn. Densom bryter mot förbudet att inneha springstilett eller springkniv kan straffasmed dagsböter. I sådant fall skall stiletten eller kniven, även om straff inte ådöms,vara förverkad, om det inte är uppenbart obilligt. Omen springstilett eller springkniv innehas av ett barn som inte har fyllt ,kan den som har vårdnaden om barnet straffas med dagsböter, om han har haftvetskap om innehavet och inte gjort vad som ankommit på honom för att förhindradet. Springstiletteroch springknivar som innehas olovligen kan tas i beslag i enlighet med de allmännareglerna härom i 27 kap. . Om åtal inte väcks kan åklagarenpröva om stiletten eller kniven skall vara förverkad. Om inte påföljden harförelagts och godkänts i samband med strafföreläggande, får den från vilketbeslaget skett anmäla missnöje med förordnandet hos åklagaren inom en månad.Anmäls missnöje skall åklagaren, om han inle häver beslaget, väcka talan omstilettens eller knivens förverkande. Om han inte gör del inom en månad fränanmälan skall beslaget gå åter (4 §). Stilettförordningenutfärdades efter det att genom proposition beretts tillfälle attyttra sig över ett inom upprättat förslag (prop. 1959:158,2LU 1959:41, rskr 1959:309). avvisade därvid ett mofionsförslag omett generellt förbud mot innehav av springstiletter m. m. men uttaladesamtidigt atl om den föreslagna ordningen inte skulle visa sig effektiv såborde frågan om generellt förbud upptas lill förnyat övervägande (2LU 1959:41 s.13). 4 Uttalanden i om knivförbud m. m. motion till 1980/hemställdes att hos regeringenskulle anhålla om förslag till lag beträffande "polismans rätt alt beslagtagripen persons kniv" i efter frisläppandet av den aktuellapersonen. Vid sin behandling av motionen uttalade justitieutskottet (JuU1980/81:33 s. 20) bl.a. att kraftfulla åtgärder enligt utskottets mening måstesättas in för att bemästra inte minst den våldsbroltslighet Prop.1982/83:89 8 som sker med användning av kniv. Den av motionärenlanserade tanken var enligt utskottets mening, även om principiella skäl fannsmot den, väl värd atl prövas i samband med andra åtgärder i syfte att bemästravåldsbrottsligheten. Utskoltet utgick från att så skulle ske och att nägotsärskilt initiativ från sida inte behövdes samt avstyrkte bifalltill motionen. I en motion till 1981/begärdes snabbaåtgärder mot innehav av knivar och vapen. uttalade vid sinbehandling av mofionen (JuU 1981/82:38 s. 24) att utskottet hade stor förståelseför de tankar som fördes fram i motionen, och utskottet framhöll angelägenhetenav att insatser gjordes för att förekomma att ungdomar ulan fog innehar knivareller andra farliga vapen. Med hänsyn fill alt överväganden i ämnet pågick inomjustitiedepartementet ansåg utskottet dock att någon åtgärd inte var påkalladfrån sida med anledning av motionen. Det förtjänar också anmärkas atl under våren1981 behandlat en motion rörande betydelsen i straffrättsligt hänseende avanvändande av vapen. Enligt motionären hade vapen, inte minst knivar, blivitvanligare i samband med brolt som misshandel och rån. Motionären menade därföratt det i lagtexten beträffande de angivna brotten borde anges att användandeav vapen var en omständighet som kunde föranleda att brottet bedömdes somgrovt. I sitt av godkända betänkande (JuU 1980/ 81:26 s. 5) uttalade justitieutskottetatl redan gällande bestämmelser rörande misshandels- och rånbrotlen innebäratt brott kan bedömas som grovt om det har förövats med livsfariigt vapen.Någon åtgärd med anledning av motionen påkallades inte enligtutskottet. Angående andra tillfällen då hithörande frågor hardiskuterats i hänvisas till prot. 1977/78:125, 1979/80:61och 1981/82:56. tillsatte enprojektgrupp för utredning och förslag lill åtgärder med anledning av ökningenav antalet våldsbrott , särskilt med avseende på väldet pågalor, allmänna platser och allmänna kommunikationsmedel. Enligt sina direktivskulle gruppen analysera det aktuella lägel saml undersöka vilka åtgärder somkunde vidtas frän polisens sida för att åstadkomma förbättrade förhållandenför allmänheten i berört hänseende. Gruppen skulle vidare ägna uppmärksamhetät polisens arbelsmiljöfrågor och avge förslag till de förbättringar avarbetsmiljön som kunde finnas påkallade. Arbetet skulle begränsas fillStockholms och polisdistrikt. Gruppen överlämnade lill rikspolisstyrelsenpromemorian "Åtgärder mot gatuvåldet" jämte bilagor. I promemorianuttalas bl.a. att 1982/83:89 9 det inte har kunnat konstateras någon säker förändring avantalet våldsbrott . Det s.k. mörkertalet är dock sannoliktbetydande just när det gäller gatuväldsbrott. Även om antalet brott äroförändrat, har dessa enligl gruppen likväl ändrat karaktär. Knivar och andratillhyggen kommer ofta till användning, och sparkar med träskor och hårda kängorär inte ovanliga. Över huvud taget är kniven det vanligaste hjälpmedlet vidgrova våldsbrott. Knivar används vid alla typer av misshandelsbrolt, vid rån -särskilt personrån - och vid våldtäkter. Det är lika vanligt att kniv kommertill användning vid våld inomhus som utomhus. Utvecklingen har lett till attpersoner som rör sig i undre värld vare sig de själva är kriminellaeller inte i många fall bär kniv. De uppger ofta att de är rädda för att bliöverfallna och att de bär kniv till självförsvar. Enligt gruppen bär flera våldsdåd med kniv, som förövatsunder senare tid, stark prägel av impulshandlingar. Just därför attgärningsmannen råkat ha kniv på sig har en händelse, som börjat som ett ganskaoskyldigt bråk, övergått i ett allvarligt våldsbrott. Gruppen förordar alt etl förbud införs mot att bära knivpå allmän plats och uttalar bl.a. följande: I några andra länder har man lagar om förbud mot alt bärakniv pä allmän plats. Visserligen kan det sägas att den som planerar etlvåldsdåd med kniv inte lär avstä från detta bara av det skälet att självainnehavet av kniv också är straffbart. Men man kan anta att mänga bärkniv utan egentlig tanke pä att använda den och det kan inte uteslutas attflera av dessa personer skulle dra sig för atl bära kniv om det var förbjudet. Det finns dock ingen anledning tro att ett knivförbudskulle vinna någon mer allmän respekt. Däremot skulle polisen kunna ta knivarsom påträffas i beslag och de skulle också kunna förverkas till Kronan.Därigenom skulle ett knivförbud få en inte obetydlig effekt. I många fall kandet vara stötande att polisen tvingas lämna tillbaka en kniv till enperson som t. ex. varit omhändertagen för berusning och vars allmänna omdöme ärsådant att han inte borde betros med att bära kniv. Det starkaste motivet för att införa elt knivförbud äralltså alt ett sådant skulle ge polisen rätt att ta knivar i beslag. Lagen böri första hand utformas så att det är förenat med straff att bära kniv pä allmänplats och att knivar som påträffas kan tas i beslag och förverkas till Kronan.I andra hand är det tänkbart atl utforma bestämmelsen så att innehavetvisserligen inte är straffbart men att en kniv som bärs på allmän plats kan tasi beslag och förverkas. Lagen bör också gälla andra stickvapen och sådanatillhyggen som kan antas vara avsedda att brukas vid misshandel. En samordningmed nu gällande lagstiftning mot innehav av vissa stiletter m. m. är angelägen. 1982/83:89 10 Idepartementspromemorian uttalas att våldskriminaliteten tillhör de brottskategoriermot vilka kampen enligl beslut av statsmakterna f. n. måste prioriterassärskilt högt och att statsmakternas ställningslagande skall ses mot bakgrundav att våldsbroltsligheten ulan tvekan är elt allvarligt samhällsproblem som mästeangripas på bred front. Alkohol- och narkotikamissbruk, befolkningsutveckling,bebyggelsestruktur och segregation, utvecklingen på arbetslivets och fritidensområden samt påverkan från ohöljda våldsframställningar i film och på video ärbara några exempel på faktorer som brukar nämnas i diskussionen om orsakernatill utvecklingen av detta slags kriminalitet. Enligtvad som uttalas i promemorian torde det vidare stå klart atl kriminalitetsutvecklingennär det gäller brott som begås med knivar eller andra tillhyggen motiverarsärskilda lagstiftningsåtgärder. Ipromemorian redovisas de skäl som i den allmänna debatten har åberopats somstöd för tanken pä ett straffsanktionerat förbud mot att bära knivar och andrafarliga tillhyggen på allmän plats. Etl sådant förbud har sagts kunna bli tillstor nytta för polisen i den brottsförebyggande verksamheten. Även omefterlevnaden av förbudet inte kan kontrolleras i nägon större omfattning,skulle polisen med större tyngd kunna ingripa mot omotiverade och farligavapeninnehav. Gränsdragningsproblem skulle naturligtvis uppstå, men dessa harkunnat bemästras i andra länder och bör därför inte heller i vara ettavgörande skäl mot en förbudslagstiftning, har man menat. Demotiv som i enlighet härmed har åberopats till slöd för kravet på en meraallmän förbudslagsliftning är - uttalas det i promemorian - beaktansvärda.Till detta skall enligt promemorian läggas att en förbudslagsliftning möjligenockså skulle få en allmänt preventiv effekt, dels naturligtvis genom straffholetoch dels genom att hos allmänheten inskärpa de risker som är förenade med ettomotiverat bärande av knivar eller andra tillhyggen. Kunde man därigenomåstadkomma en mera allmän begränsning i bruket att bära knivar eller andrafarliga föremål, skulle kanske många tragiska händelser förebyggas. av en kniv kan ju utgöra en frestelse att göra bruk av den vidhandgemäng eller konfrontationer av annat slag. Samtidigtär det dock, sägs det i promemorian, helt klart att ett förbud inte kankontrolleras särskill effektivt och att det måste förses med inskränkningaroch undantag som är ägnade att skapa tillämpningssvårigheter. Med hänsyn tillangelägenheten av att upprätlhålla en allmän respekt för lagar och andraföreskrifter har kriminalpolifiska skäl här i landet av tradifion brukatåberopas mot tanken på kriminalisering på områden, där kontrollen med nödvändighetmåste bli ineffektiv och slumpmässig. När det gäller de preventiva effekternaav en lagstiftning av del slag som 1982/83:89 11 nudiskuteras mäste man ocksä räkna med att en eventuell attitydpäverkan blirförhållandevis ringa i fräga om den grupp som man framför allt vill nå, samtidigtsom en betydande osäkerhet skulle uppstå hos stora grupper som av yrkesmässigaskäl eller med hänsyn till legitima fritidsintressen har behov av att bäraknivar och liknande föremål pä sig i särskilda situationer. Sannolikt skulle enförbudslagstiftning liksom i komma alt tillämpas huvudsakligen isamband med omhändertaganden av berusade eller eljest i anslutning tillpolisingripanden som primärt sker av andra skäl. Ett allmänt förbud bör därförinte införas annat än om det är påkallat av starka skäl och man därigenom kanuppnå effekter som inte i åtminstone rätt stor utsträckning kan uppnäs pä annatsätt. Vad som enligt promemoriani första hand är angeläget är att motverka risken för atl personer bär knivaroch liknande föremål i situationer och på platser, där risken typiskt sett är slorför att föremålet skall komma lill användning i samband med våldsbrott. Dettaönskemål synes åtminstone till stor del kunna tillgodoses, om man öppnar slörremöjligheter för polisen att ta hand om sädana föremål som här är aktuella hospersoner som för dem med sig i de angivna situationerna. Kan en sådan möjlighetskapas bör man kunna räkna med att skälen för förbudslagstiftning i slor utsträckningbortfaller. Ennära till hands liggande metod att skapa möjlighet till beslag i nu aktuellasituationer är enligt promemorian att utöka möjligheten till förverkande avföremål som är ägnade som brottsverktyg. Såsom 36 kap. 3 § BrB ärutformad stär del enligt promemorian klart atl bestämmelsen endast gerbegränsade möjligheter till ingripanden mot den som bär kniv eller annattillhygge även om omständigheterna ger anledning befara atl dessa föremål kankomma till brottslig användning. Paragrafen synes dock enligt promemorian varaen lämplig utgångspunkt för en lagändring i syfte att uppnå en möjlighet tillbeslag och förverkande av föremål som är ägnade som farliga brottsverktyg utanatt därför ha en "särskild beskaffenhet".