prop · G603157 · 1982-12-31 00:00:00 — måste emellertid vardera maken vid bedömningen omhan för egen del är skyldig att lämna uppgifter till sin sammanräknade inkomstlägga den del av andra makens B-inkomst som överstiger . ochuppgiftsskyldighet för ena maken medföra motsvarande uppgiftsskyldighet förandra maken. En sådan avgränsning medför visserligen att uppgifter skall lämnasi större utsträckning än som faktiskt behövs för skatteberäkningen men det ärinte möjligt att utan synnerligen komplicerade regler göra någon annan gränsdragning. Det bör också nämnas att även om här någorlunda enkelt harkunnat anges vilka som måste lämna uppgift om räntetillägg så kommer det ipraktiken alt ställas stora krav för att reglerna skall bli någorlundalätthanterliga för de enskilda skattskyldiga och möjliga att kontrollera förtaxeringsnämnderna. Läget förenklas inte heller av att de angivna gränsernamåste höjas kanske t.o.m. under övergångsåren, om inte de skattskyldiga skallavkrävas uppgifter i onödan. I fastställelsemetoden innebär taxeringsnämndens beslutvid maskinell beräkning att UTB fastställs på grundval av de uppgifter som ideklarationen har lämnats i den nuvarande sammanställningen för taxering till statiiginkomstskatt eventuellt i kombination med uppgift om räntetillägg. I de fall ensärskild sammanställning har lämnats skall taxeringsnämnden naturligtvis taställning till denna. 1 urvalsmetoden däremot skall taxeringsnämnden emellertidfastställa UTB bara om det behövs för skatteberäkningen. Detta är ju först ochfrämst fallet när UTB överstiger brytpunkten. När sambeskattriingen av makars 1982/83:157 32 B-inkomster fr.o.m. sker vid beräkningav tilläggsbelopp tillkommer naturligtvis de makar, där visserligen inte UTBför någondera överstiger brytpunkten men väl summan av det högsta A-underlagetoch båda makarnas B-underlag. behöver dock inte särskilt laställning till om något av dessa fall föreligger utan detta kan kontrolleras iden maskinella beräkningen. UTB kan dock även i andra fall behövas förskatteberäkningen. Vid tillämpning av den s.k. begränsningsregeln, som innebären maximering av det totala skatteuttaget i förhållande till inkomsten, skerberäkningen på grundval av bl.a. UTB. Del kan därför - särskilt i fråga ommakar för vilka en gemensam beräkning sker - vara komplicerat att vidtaxeringen med säkerhet bedöma om behov föreligger av att fastställa UTB. Ävenom det finns en viss möjlighet att vid de maskinella beräkningarna ange attbegränsningsregeln kan bli tillämplig och taxeringsnämnden därigenom kanuppmärksammas på frågan måste det dock bli nämndens sak att ta ställning tillom UTB skall fastställas trots att det inte direkt behövs för beräkning avstatlig inkomstskatt och göra en särskild markering av detta. Man måste med hänsyn till det nu sagda i urvalsmetodenräkna med att taxeringsnämnden kan ha förbisett att det med hänsyn tillbegränsningsregeln har förelegat ett behov av att fastställa UTB trots attdetta understiger brytpunkten. Det synes därför nödvändigt att den lokalaskattemyndigheten i sådana fall får befogenhet att fastställa UTB. Förfarandetbör i huvudsak kunna samordnas med den nuvarande möjligheten för lokalaskattemyndigheten att rätta vissa vid taxeringen förelupna felaktigheter. Detbör dock nämnas att det inte som bara blir fräga om att rättauppenbara förbiseenden utan den lokala skattemyndigheten skulle behöva itaxeringsnämndens ställe utreda och ta ställning till även kompliceradefrågor. Såvitt gäller uppgiftslämnandet är skillnaden mellanurvals- och fastställelsemetoden huvudsakligen den att man i den senare intekan göra undantag från uppgiftsskyldighel för skattskyldiga med sammanräknadinkomst under ett visst belopp. Så måste exempelvis alla skattskyldiga förvilka räntetillägg skall ingå i UTB lämna uppgift om detta och uppgifternamåste också bli föremål för granskning av taxeringsnämnden. Detta kan medförabehov av utredning t.ex. genom förfrågningar hos de skattskyldiga, något sommåste framstå som föga meningsfullt för taxeringsmyndigheterna och är ägnat attväcka irritation hos de skattskyldiga, om räntetillägget saknar omedelbarbetydelse för skatteberäkningen. Å andra sidan är det inte heller iurvalsmetoden möjligt att utan ett synnerligen komplicerat regelsystem meddärav följande praktiska svårigheter begränsa uppgiftsskyldigheten för deskattskyldiga till de fall där UTB verkligen behövs för skatteberäkningen. Inteheller blir det lätt för taxeringsnämnderna att snabbt avgöra om utredning kanunderlåtas därför all UTB under alla omständigheter inte skall fastställas. Såvitt gäller de skattskyldigas uppgiftslämnande ochtaxeringsnämndens 1982/83:157 33 handläggning är således skillnaden i praktiken mellan fastställelsemetodenoch urvalsmetoden långt mindre än den i förstone kan förefalla. Däremotföreligger betydande skillnader när det gäller besvär, eftertaxering m.m. När det först gäller fastställelsemetoden måste detgivetvis bli möjligt att överklaga taxeringsnämndens beslut om fastställande avUTB, oavsett om det har omedelbar betydelse för skatteberäkningen eller ej.Normalt tillåts inte sådan talan i taxeringsprocessen, om frågan inte på annangrund har betydelse för den skattskyldige, och den kan naturligtvis mångagånger framstå som meningslös. I andra fall kan det dock vara en fördel attt.ex. en viss kvittningsfråga klarläggs innan de förhållanden som skall utredasligger långt tillbaka i tiden. När UTB fastställs men saknar omedelbar betydelse förskatteberäkningen kan det också inträffa att den skattskyldige ellertaxeringsintendenten avstår från att anföra besvär trots att de anser beslutetoriktigt. Om det är den skattskyldige som har avstått från att inom den förhonom gällande besvärstiden yrka sänkning av UTB men taxeringsintendentendärefter anför besvär eller framställer yrkande om eftertaxering, kan dock denskattskyldige då framställa yrkandet om sänkning kvittningsvis. Någon sådanmöjlighet föreligger dock inte om besvären eller eftertaxeringsyrkandet gällerandra maken. Om laxeringsinlendenten har avstått från att föra ordinära besvärmot vad han anser vara en oriktig bedömning från taxeringsnämndens sida,föreligger det inte någon möjlighet att i ett eftertaxeringsmål mot denskattskyldige eller dennes make få till stånd en sådan omprövning. Också vidberäkning av statlig inkomstskatt för ackumulerad inkomst saknas möjlighet tillorhprövning av UTB . 1 urvalsmetoden uppkommer emellertid också flerakomplikationer, delvis av mycket svårbemästrad art. Dessa hänger ihop med attbehov av ett fastställt UTB kan uppkomma också i efterhand. Om t.ex. denbeskattningsbara inkomsten höjs efter besvär av taxeringsintendenten, kan juföljden bli att UTB kommer att överstiga brytpunkten och alltså skallfastställas. 1 sådana fall får det naturligtvis ankomma på laxeringsinlendentenatt framställa yrkande om detta. Det innebär emellertid en risk för att t.ex.en speciell kvittningsfråga måste bedömas direkt i högre instans eller måletåterförvisas i den delen. Rör det sig om en gift person inåste frågan bedömasmed hänsyn till båda makarnas UTB och behovet av att framställa elt särskiltyrkande torde i de fallen lätt förbises. En särskild komplikation ligger i att behov av attfastställa UTB inte behöver föranledas av en höjning av taxeringen. En sänkningav denna kan föranleda att begränsningsregeln blir tillämplig. 1 ett sådantfall skulle del alltså ankomma på den skattskyldige att framställa yrkande omfastställande av UTB, något som framstår som orealistiskt. En möjlighet skullevara att låta domstolen ta upp frågan ex officio, något som inte heller förefallerlämpligt. 3 1982/83. Prop.1982/83:157 34 I dessa fall finns det dock möjUghet att inom ramen förbesvärsprocessen fastställa UTB, när så behövs. Annorlunda förhåller det sig ifråga om eftertaxering och beräkning av statlig inkomstskatt på ackumuleradinkomst. Vid eftertaxering, t.ex. på grund av att en inkomstutelämnats i deklarationen och därigenom undgått beskattning, avser eftertaxeringenjust det undanhållna beloppet och skatteberäkningen sker sedan"ovanpå" den tidigare bestämda taxeringen. Svårigheter uppkommerdärför om UTB inte har fastställts vid den ordinarie taxeringen, men UTBsammanlagt kommer att överstiga brytpunkten. Frågan uppkommer då vad taxeringsnämndens beslut att intefastställa UTB skall anses innebära. 1 och tor sig kan man anse att UTB överhuvud taget inte har prövats med några rättsverkningar. I så fall måste man ien eftertaxeringsprocess göra en fullständig bedömning. Det skulle emellertidinnebära en betydande förändring av eftertaxeringsinstilulel. Sedan taxeringsnämndenhade ansett att UTB understeg brytpunkten och alltså inte skulle fastställas,skulle man i en eftertaxeringsprocess rörande eftertaxering för 10 000 kr.kunna finna alt UTB på grundval av de i deklarationen lämnade uppgifternarätteligen skulle ha uppgått till . och sammanlagt bestämma UTB till210 . En sådan allmän omprövning av i deklarationen lämnade uppgifter somredan en gång bedömts av taxeringsnämnden skulle strida mot eftertaxeringsinstitutetskaraktär. Den enda lösningen synes vara att låta taxeringsnämndensbeslut att inte fastställa något UTB - i den mån det inte överklagades -innebära att UTB ej översteg brytpunkten. I en senare eftertaxeringsprocessfick en omprövning ske men med utgångspunkt i ett sådant beslut. Man skulle dåfå en situation av till stor del samma art som när en skattskyldig yrkar störreavdrag än han kan utnyttja vid årets taxering och sedan framställer ett yrkandeom förlustavdrag. har vid det förstnämnda året att prövaavdraget, dock endast så vitt avser den del av avdraget som kan utnyttjas;taxeringnämnden fastställer inte förlusten. Avdraget prövas i principförutsättningslöst när den skattskyldige framställer yrkande om förlustavdrag.Befinnes avdraget på samma uppgifter obefogat, vägras förlustavdraget men dentidigare taxeringen kvarstår. Har oriktiga uppgifter lämnats kan eftertaxeringnaturligtvis ske för det tidigare året. En sådan ordning medför högst betydande svårigheter ifråga om makar. beslut skulle då anses innebära att summan avdet högsta A-underlaget och bådas B-underlag inte överstiger brytpunkten. Hurdetta maximibelopp fördelar sig mellan makarna är dock svårbedömt. Här synesdet svårt att över huvud taget finna någon godtagbar lösning. Motsvarandeproblem uppkommer om taxeringsintendenten i en besvärsprocess rörande enamakens taxering förbiser att framställa yrkande om fastställande av UTB förandra maken trots att detta behövs för skatteberäkningen. 1982/83:157 . När det gäller beräkning av statlig inkomstskatt förackumulerad inkomst torde det bli nödvändigt att - med verkan endast för dennaberäkning -fastställa ett UTB, varvid i stort sett samma frågor uppkommerrörande innebörden av det tidigare beslutet. Sammanfattningsvisinnebär det sagda följande. Urvalsmetoden bygger på tanken attuppgiftsskyldigheten och prövningen skulle kunna begränsas till vissaskattskyldiga. Den framstår därför vid första anblicken som den naturligalösningen. Skillnaden i praktiken mellan de två metoderna visar sig emellertidvid en närmare analys bli betydligt mindre än i förstone kan synas. Fastställelsemetodenansluter vidare i allt väsenfligt till nu gällande ordning och låter sigdärigenom lätt inpassas i systemet, medan urvalsmetoden kräver fleraprincipiellt nya lösningar. I vissa - visserligen måhända mindre vanliga mendock inte helt sällsynta fall - uppkommer svårigheter där det inte synesmöjligt att finna en tillfredsställande lösning. Härtill kommer att det f.n.inom skatteförenklingskommittén (B 1982:03) pågår en översyn av bl.a.taxeringsförfarandet och skatteprocessen. Innan resultatet av detta utredningsarbeteföreligger bör man undvika att tillskapa nya principiella lösningar på dettaområde. Jag föreslår mot denna bakgrund att förfarandet utformasefter fastställelsemetoden. 2.1.3 Beskattning av ackumulerad inkomst Fysisk person, dödsbo och familjestiftelse kan få denstatliga inkomstskatten beräknad enligt reglerna för ackumulerad inkomst. Denärmare bestämmelserna om detta är intagna i en särskild lag. I korthet ärsystemet utformat enligt följande. För att lagen skall tillämpas krävs att någon under ettbeskattningsår haft en inkomst som hänför sig till minst två beskattningsår. Omså är fallet delas inkomsten upp i lika delar på det antal år som den hänförsig till. Fördelningen får inte avse . Om tillförlitlig utredninginte kan förebringas så antar man att inkomsten hänför sig . För vart och ett av de ifrågavarande åren beräknas sedanden statliga inkomstskatten på den ackumulerade inkomsten som tillägg till detårets beskattningsbara inkomst, varvid man dock använder den skattetabell somgäller för det inkomstår under vilket beloppet uppburits. I princip gäller lagens regler för alla inkomster.Beträffande inkomst av fastighet, rörelse samt tillfällig förvärvsverksamhet ärdock särskild skatteberäkning tillåten bara i fråga om vissa närmare angivnaintäkter. Ansökan om särskild skatteberäkning för ackumuleradinkomst görs hos taxeringsnämnden. Inkomstskattereformen, som skall tillämpas första gångenvid taxering, nödvändiggör vissa ändringar i fråga omskatteberäkningen för ackumulerade inkomster. Det blir då i första hand frågaom sådana ändringar 1982/83:157 36 som följer av att den statliga inkomstskatten förframtiden skall delas upp i grundbelopp och tilläggsbelopp. Eftersom denuvarande reglerna visat sig vara tämligen svårtillämpade i den praktiskahanteringen bör man enligt min mening försöka förenkla självaskatteberäkningen. För det första bör alltså reglerna ändras därhän att densärskilda skatteberäkningen för ackumulerad inkomst kommer ati omfatta såvälgrundbelopp som tilläggsbelopp. För detandra vill jag föreslå att reglerna för själva skatteberäkningen förenklas. Detnuvarande systemet att beräkna skatten särskilt för ettvart av de år på vilkaden ackumulerade inkomsten får fördelas framstår som onödigt komplicerat ävenom man bara använder det senaste årets skatteskala. Till bilden hör också attjust användandet av ett senare års skatteskala på tidigare årsinkomstförhållanden leder till stundom ganska stora ojämnheter i fråga omskatteuttaget. Mot denna bakgrund föreslår jag att man i ställetberäknar skatten enligt följande. Denuvarande reglerna om sättet att beräkna det antal år till vilka en ackumuleradinkomst skall hänföras bör behållas. Den förenklingen bör emellertid ske attendast en skatteberäkning görs i stället för en för vart och ett av åren. Förstberäknas ett genomsnitt av de tre senaste årens beskattningsbara inkomster resp.UTB. Den del av den ackumulerade inkomsten som framkommer efter en uppdelningefter det antal år som den får hänföras till läggs sedan vid skattens beräkningi skiktet närmast ovanför de nyssnämnda genomsnitten. Det grundbelopp resp.tilläggsbelopp som därvid beräknas med ledning av det senaste åretsskatteskalor får sedan multipliceras med det antal år till vilka inkomstenhänför sig. De nyareglerna bör lämpligen tillämpas fullt ut första gången vid taxering.För 1984 och 1985 års taxering får särskilda övergångsregler gälla! Regeringen föreslog i propositionen om vissaekonomisk-politiska åtgärder m.m. att skattereduktion skulle medges med 40 %av erlagd fackföreningsavgift (prop. 1982/83:50 bil. Reduktion skullemedges med högst . De nya reglerna skulle träda i kraft den 1 januari1983 och tillämpas första gången vid taxering. Riksdagengodtog med viss ändring regeringens förslag (SkU 1982/83:15 och 16, rskr 128,SFS 1982:1193). Den ändring som skedde avsåg närmast kontrollen av avgiften ifråga. I det ursprungliga förslaget var tanken att den skattskyldige självskulle visa att avgiften verkligen erlagts. Uppgift om detta skulle lämnas ideklarationen. Under riksdagsbehandlingen framfördes från ,, tanken att kontrollen skulle kunna göras enklare om i ställetlöntagarorganisationerna centralt kunde lämna erforderliga uppgifter 1982/83:157 37 för sina medlemmars räkning. Skattereduktionen skulle dåkunna ske centralt hos RSV genom ADB-behandling i samband med skattedebiteringen.Skatteutskottet ansåg att starka skäl talade för att så långt möjligt förenklahandläggningen av den stora mängd uppgifter det här var frågan om. Medanledning av vad anfört i sitt yttrande tillskatteutskottet (KU 1982/83:5 y) framhölls att en ADB-lösning måsteutformas så att den inte kränkte den enskildes integritet. Utskottet förutsatteatt regeringen i samråd med RSV skulle ta ställning till de praktiska problemsom var förenade med genomförandet av reduktionen. Jag delar helt den uppfattningen att handläggningen avifrågavarande skattereduktion bör göras så enkel som möjligt och utformas medbeaktande av den enskildes integritet. Delta är angelägel såväl för deskattskyldiga och deras organisationer som för skatteförvaltningen. Efter riksdagsbehandliiigen har samråd också skett medRSV, som i sin tur haft överläggningar med löntagarorganisationerna, vilkaförklarat sig villiga att medverka till den av RSV förordade lösningen. framhållit måste självfallet hänsyn tas till den enskildesintegritet. Yttrande har också inhämtats från datainspektionen som pekat påolika integritetsproblem som kan aktualiseras beroende på hur ett uppgiftslämnandenärmare utformas. Inspektionen har också lämnat vissa förslag till fråganslösning. Enligt min mening bör problemet kunna lösas på följande sätt.I lagen (1982:1193) om skattereduktion för fackföreningsavgift bör införas enny bestämmelse som ger den enskilde möjlighet alt begära skattereduktionantingen genom sin organisation eller genom egen ansökan till lokalskattemyndighet. Härigenom kan den enskilde avslå från sin rätt tillskattereduktion om han inte vill att den erlagda fackföreningsavgiften skallbli offentlig. Skattereduktionen kommer nämjigen att framgå av skattelängderna.Däremot anser jag inte att någon mer långtgående detaljreglering av förfarandetbehövs. Efter vad jag har inhämtat har man från fackligt håll förklarat sigvillig att medverka till ett uppgiftslämnande. RSV och berördalöntagarorganisationer bör därför på ett smidigt sätt kunna ordna de närmaredetaljerna. En del kompletterande lagregler är dock påkallade, bl.a. måstevissa tidsfrister anges så alt uppgifter når myndigheterna i sådan tid attskattereduktionen kan beaktas vid uträkningen av den slutliga skatten. Närmarebestämt skulle ett uppgiftslämnande genom organisationerna kunna ske påföljande sätt. Det kan på goda grunder antas att det helt dominerandeantalet fackföreningsmedlemmar kommer att vilja att deras organisationer sköteruppgiftslämnandet. Det kan då vara lämpligt att organisationerna informerarmedlemmarna om storleken av den reduktionsgrundande avgift som man tänkerupplysa RSV om. Den enskilde kan då komma med erinringar mot beloppets storlekeller att han eventuellt inte önskar någon reduktion. Detta innebär att enenskild som inte reagerar på informationen 4 1982/83. Prop.1982/83:157 38 får anses godta att upplysning om avgiften lämnas tillRSV. Detta förfarande garanterar den enskildes integritet. Det är en fördel ommedlemmarna kan informeras om detta förslagsvis senast den 15 apriltaxeringsåret. Härigenom kan i förekommande fall uppgifter om avgiftens storlekbegagnas av den som vill begära förtida återbetalning av överskjutande skatteller göra s.k. fyllnadsinbetalning. Sådana åtgärder måste nämligen vidtassenast taxeringsåret. Organisationenfår därefter vidarebefordra uppgifterna till RSV och detta bör ske senast den15 juni taxeringsåret. Om en organisation kan lämna uppgifterna på ADB-mediumär del nog om RSV får sådant material . De nuangivna tidsfristerna bör anges i lagen. Lämpligen bör uppgiftslämnandet skegenom vederbörande centralorganisation. RSV får sedan överföra det inkomnamaterialet till skatteregistret. 1 7 § skatteregisterlagen (1980:343) bör enkomplettering göras av innebörd att registret även får innehålla uppgift förberäkning av ifrågavarande skattereduktion. Vidare bör i 10 § samma lag tas inen bestämmelse som möjliggör terminalåtkomst för RSV, vederbörande länsstyrelseoch lokala skattemyndighet. I sammanhanget vill jag påpeka att allt till RSVinkommet material åtnjuter sekretesskydd. Det är också - som datainspektionenframhållit -angeläget att registreringen i skatteregistret ordnas så att detinte kan avslöjas vilken fackförening som den enskilde är medlem i. RSV måsteemellertid kunna göra vissa rättelser i det material som överlämnats. som är nödvändig för detta ändamål kan det dock inte undvikas att detfinns en uppgift om vem som har överlämnat materialet i fråga. Som jag tidigare nämnt bör det finnas en möjlighet för denenskilde att själv yrka skattereduktion. Sådant yrkande skall då frainställastill den lokala skattemyndighet som skall utfärda skattsedeln. Även här bör ilag anges en sista tidpunkt och jag föreslår taxeringsåret. Avkontrollskäl måste det för dessa fall också föreskrivas att till sådan enskildansökan skall fogas kvitto på erlagd avgift. 1 annat fall öppnas en möjlighet föricke-medlemmar att få skattereduktion. Möjligheten att själv yrka reduktion börgöras så enkel sorn möjligt. Det kan - som datainspektionen föreslagit- varalämpligt med en särskild blankett på vilken del också lämnas information omvilka uppgifter som registreras i skatteregistret. Med anledning av den diskussion som förts om vilkainbetalningar som skall grunda rätt till skattereduktion vill jag nämnaföljande. Klart är - och det uttalades också i propositionen - att avgift tillarbetslöshetskassa måste rensas ut från underlaget. uttaladeockså att det var angeläget att fackföreningsavgiften genom organisationernasförsorg renodlades eftersom i avgiften kan ingå kostnader för kollektivanslutning av medlemmarna till försäkring och till andra organisationer änfacket. Som tidigare nämnts kommer skattsedeln att innehållauppgift om medgiven skattereduktion. Om någon skattskyldig skulle anse atlreduktion bort medges med annat belopp kan rättelse på ett enkelt sätt skegenom 1982/83:157 39 hänvändelse till den lokala skattemyndigheten. I ettsådant fallbör den skattskyldige genom t.ex. kvitto visa att reduktionen kommitatt beräknas på ett felaktigt underlag. Sammanfattning.svis bör det enligt min mening vara nog på ovan angivet sätt genom lag reglerar själva den principiella utformingenav uppgiftslämnandet samt de tidsgränser som behövs för en smidig hantering.Del får sedan ankomma på RSV att tillsammans med berörda organisationer träffade ytterligare överenskommelser som kan behövas. 2.2.2 Beskattningen av stipendier Enligt 19 § kommunalskattelagen (1928:370), KL, räknasbl.a. stipendier till studerande vid undervisningsanstalter eller eljestavsedda för mottagarens utbildning inte som skattepliktig intäkt. Vad somavses med ett stipendium torde väl i allmänhet inte vålla särskildasvårigheter. Likväl har skattefrågan kommit att ställas på sin spets iåtskilliga rättsfall. Ett skäl för detta är att för skattefrihet har irättspraxis krävts att en som stipendium betecknad ersättning är av renodlatbenefik natur. Den legalaskattefriheten för stipendier torde nämligen ha berott på deras benefika naturoch att de alltså hade karaktär av gåvor vilka också är fria från inkomstskattenligt 19 § KL. Mot denna bakgrund har man i praxis vid beskattningen inte medgettskattefrihet för sådana som stipendier betecknade ersättningar som utgått somvederlag för någon prestation som utgivaren av "stipendiet" har haftnytta av. 1 andra fall har beskattning skett av den anledningen att ettstipendium beviljats . Konstnärsstipendier som utgår för mer behandlas nämligen som "annan periodisk intäkt" vilken enligt32 § KL är skattephktig (RSV Dt 1977:14). I det följande belyses först den skattemässigabehandlingen av stipendier och därefter redovisas förslag till ändrade regler.Framställningen är uteslutande inriktad på detta problem och berör alltså intefrågor om avdrag för utbildningskostnader och liknande frågeställningar. Som nämnts lämnar lagstiftningen ingen mer precisvägledning när det gäller att avgöra skattefrågan.