prop · G603141 · 1982-12-31 00:00:00 — Sverigesadvokatsamfund motsätter sig förslaget med hänsyn till att brottsbeskrivningenenligt förbundets mening är alltför vag och lill alt de förfaranden somrimligen bör bestraffas kan bestraffas oberoende av den föreslagnabestämmelsen. RFHL är tveksamt tUl förslaget. Förbundet anser alt detta äroprecist och framhåller alten livsstil eller persons levnadssätt i övrigt inle färdrabbas av straffansvar. framhåller, utan att ta direktavstånd från förslagel, att konsekvenserna av detta inte är fillräckligtbelysta i promemorian. För egen del gör jagföljande bedömning. Genom medverkansbestämmelserna i finns en aUmänreglering av i vilka fall främjande av brott kan medföra straffansvar. Vidsidan härav finns särskilda regler som straffbelägger olika fall av s.k.efterföljande delaktighet. Jag avser här straffbestämmelserna om häleri ochskyddande av brottsling. De nu berörda reglerna är formellt mycketvittomfattande. En längre gående kriminalisering av åtgärder som kan främjabrott bör endasi genomföras om vägande kriminalpolitiska skäl för delta kanpåvisas. I promemorian har enligtmin mening på elt övertygande sätt visats atl den nuvarande regleringen avnarkotikabrott innefattar åtskilliga brister när det gäller straffansvaret förolika ålgärder med anknytning till den iUegala narkotikahanteringen. Om, enligtvad jag i huvudsaklig överensstämmelse med promemorian har förordat, förvärv iöverlåtelsesyfte och vissa kvalificerade befattningar görs tiU särskildagärningsformer av narkofikabrott och medverkan liksom försök, förberedelse ochstämpUng till sådana förfaranden straffbeläggs, tillgodoses emellertid depraktiskt selt mest betydelsefulla behoven av ett vidgat straffansvar. Vid en bedömning av omytterligare straffbeläggning bör ske mäste beaktas att den grovanarkotikabrottsligheten i en helt annan ulslräckning än annan grövrebrottslighet bmkar förövas i organiserade och systematiska former där de olikaågärder som utgör de formella brotten ingår i en 1982/83:141 21 verksamhetsom ofta sträcker sig över långa lider. förhållande kan innebäraspeciella problem såväl bevismässigt som i rättsligt hänseende. I praktiken har detuppkommit situationer där övertygande bevisning har kunnat förebringas omhandlande som utgjort led i en organiserad Ulegal narkotikahantering men därhandlandet inte kunnat knytas till konkreta brott på ett sådant sätt attstraffansvar kunnat komma i fråga. I sådana fall där förfarandet inte ärsjälvständigt straffbelagt är det exempelvis långtifrån ovanligt att bevisninginte kan förebringas om att ett sådant brott som förfarandet har varit ägnat atlfrämja kommit till stånd. I andra fall, som vid befattning med betalningsmedelsom härslammar från den illegala narkotikahanteringen, kan problemet iställetvara att det inte kan visas annat än att pengarna härslammar från redanfullbordade broll, vilket innebär att ansvar för narkotikabrott är uteslutet. TiUbelysning av de svårigheter som sålunda kan uppkomma i praktiken kan hänvisastill rättsfallet NJA 1982 s. 164. Omman vill skapa möjligheter atl beivra förfaranden av det slag somjag nu berört,synes det nödvändigt att ge upp kravet på att det aUtid skall kunna visas attförfarandet i det konkreta fallet har främjat ett bestämt narkotikabrott. I modem strafflagstiftningär det långtifrån ovanligt atl man straffbelägger gärningar oberoende av om dei det konkreta fallet medfört menliga följder. är det tiUräckligtför straffansvar att en viss gäming i aUmänhet eller ofta får en menlig konsekvens.Straffansvar av detta slag bmkar konstrueras så alt gärningen sägs vara"ägnad" all medföra viss menlig följd. Den organiseradenarkotikahandeln innebär enligt min mening sådana skador för samhället att detär motiverat med etl straffansvar för åtgärder som är ägnade alt främja denna. Som jag har anförttidigare har vissa remissinstanser ansett att straffansvar generellt bör gällaför åtgärder som är ägnade att främja överlåtelse av narkotika. En sådankriminalisering skulle dock enligt min mening föra alltför längt somdet straffbelagda området skulle bli betänkligt oklart i konturerna. Med denomfattning som narkotikamissbmket har är del ofrånkomligt att personer som harkontakt med missbmkare kan företa en mängd åtgärder som kan sägas vara ägnadeatt främja överlåtelser. Straffansvaret bör enligt min mening inskränkas till ålgärdersom typiskt sett är ägnade att främja den mer organiserade eller eljest grövrenarkotikabrottsligheten. I linje med vad som har föreslagits i promemorian bören sådan begränsning kunna komma lUl uttryck genom atl det föreskrivs att förfarandetskall ha varit ägnat att främja narkotikahandel. Med narkotikahandel börenligt min mening förstås en mer vanemässig eller yrkesmässig överlätelseverksamhetliksom ocksä sädana störte förvärv eller överlåtelser som uppenbarligen fömtsätteren organiserad eller eljest mer omfattande avyttringsverksamhel i missbmkarledet.Till sådan handel bör däremot inte räknas tiUfalUga överlåtelser av mindremängder narkotika eller förvärv för eget bmk även om sådana sker vanemässigl. Prop.1982/83:141 22 Vaddärefter gäller de förfaranden som skaU vara ägnade att främja narkotikahandelär de mest långtgående altemativen å ena sidan atl helt avstå från alt närmareprecisera dessa och å andra sidan att ange dem genom en uttömmande uppräkning.Det förra alternafivet bör med hänsyn tiU svårigheten atl ulan närmare ledningavgränsa vad som bör förstås med etl främjande inle komma ifråga. Endaståtgärder som typiskt sett har en mer omedelbar anknytning fill den illegalanarkotikahanteringen bör falla inom det straffbelagda området. Detta bör kommatill uttryck i lagtexten. Mol det senare alternativet talar å andra sidan attdet knappast är möjligt att förutse alla slags tänkbara åtgärder som kanförekomma inom ramen för den organiserade iUegala narkotikahanteringen ochvilka i enskilda fall kan vara svåra alt lagfora enligl övriga ansvarsbeslämmelseri narkofikaslrafflagen. Redan de olika allernativ som kan överblickas skulleemellertid, om de uppräknas i lagtexten, leda till atl denna skulle bli mycketsvåröverskådlig. Medhänsyn härtill anser jag att den lösning som förordals i promemorian, enexemplifiering på vissa typfaU med angivande av att även andra sådanaförfaranden faller under bestämmelsen, bör användas. Härigenom kan klartmarkeras vilken typ av handlingar som åsyftas, samfidigt som uppenbartstraffvärda förfaranden av denna typ kan bestraffas utan hinder av att de inteuttryckligen angetts i lagtexten. Den av mig här förordade lagteknikenförekommer också redan i flera sammanhang inom den centrala straffrätten. Ilikhet med vad som föreslås i promemorian anser jag att utbjudande av narkotikatill försäljning samt förmedling av kontakter mellan säljare och köpare böranges som exempel på förfaranden som kan medföra straffansvar. Atl bjuda utnarkotika lUl försäljning kan visserligen i allmänhet bestraffas som stämplingeller annan förberedande åtgärd fill överlåtelse, men som påpekats ipromemorian finns det vissa undanlagssiluationer där sådant ansvar inte syneskunna komma i fräga. Det framstår som angeläget alt dessa uttryckligen förs inunder den här aktueUa bestämmelsen. Attförmedla kontakter mellan säljare och köpare skulle i och för sig i många fallkunna bedömas som medhjälp till förvärv eller överlåtelse av narkotika.Erfarenhetsmässigt har det dock visat sig alt del vid denna och andra typer avmellanmansverksamhet kan vara svårt atl visa att handlandet ocksä lett tillatt ett visst broll verkligen har begåtts. Även sådan förmedlingsverksamhet -som ju ulan vidare bör anses utgöra etl allvarligt brott - bör därföruttryckligen nämnas i bestämmelsen. Enligtpromemorians förslag inskränker sig exemplifieringen till de nu nämnda fallen.En annan situation som tagits upp av vissa remissinslanser och som också undersenare tid föranlett problem i rältstUlämpningen (se NJA 1982 s. 164 och RäiisfaUfrän hovrätterna, RH 73:81) är när någon tagit befattning med vederlag förnarkotika. Härstammar vederlagen från redan fullbordade överlåtelser är ansvarför medhjälp till dessa uteslutet. 1982/83:141 23 Ärä andra sidan betalningsmedlen avsedda alt användas för förvärv, är enligtgällande lag befattningen med dessa i princip inte heller brottslig. Dennasituation förändras emellertid om, som jag har föreslagit förut, förvärvstraffbeläggs särskilt. Härigenom blu- överlämnande och mottagande av pengareller annat som är avsett för betalning av narkotika straffbart somförberedelse till förvärv. När någon påträffats med pengar eller annat somuppenbarligen har anknytning till den illegala narkotikahanteringen, har deldock i praktiken visat sig utomordentligt svårt att fastställa om just dessa äravsedda för framtida förvärv liksom om de har mottagits på ett sädanl sätt som fömtsättsför förberedelseansvar eller om de härslammar från genomförda överlåtelser. Ävenmed en straffbeläggning av förvärv får del därför antas att del många gångerskulle bli svårt alt förebringa bevisning om straffbart förfarande vidbefallning med pengar från den illegala narkotikahandeln. Kurirverksamhet och andraliknande förfaranden med vederlag för illegalt överläten narkotika utgör ett vikfiglled i den mer organiserade narkotikabrottsligheten. Även om vederlagen avserredan fullbordade brolt är det uppenbart atl sådana förfaranden regelmässigt ärägnade alt främja iUegal narkotikahandel. Del bör enligl min mening stå klartalt sådana förfaranden är straffbelagda. Förvaring och befordran av vederlagför narkotika bör därför uttryckligen nämnas som exempel pä förfaranden som kanvara straffbara som främjande av narkotikahandel. Ettsärskilt skäl att uttryckligen la upp befattning med vederlag är atl medanbefattning med pengar eller andra värden som frånhänts någon genom brolt,exempelvis stölder, under vissa förutsättningar kan bedömas som sakhäleri så ärdetta inle möjligt beträffande befattning med pengar eller annat som använtssom vederlag för narkotika. Alt befattningen i de senare fallen kan vara väl sästraffvärd torde vara uppenbart. Straffansvarenligt bestämmelsen bör kunna följa oberoende av om befattningen gäller någotsom är avsett som vederlag eller som redan överlämnats som vederlag. Humvidavederlaget avser pengar eller annat bör inte heller medföra någon skillnad ibedömningen. Medden lösning jag här har förordat kommer befattning med vederlag för narkotikainte att kunna bestraffas enligl en bestämmelse av det slag som jag nu harskisserat, om inte åtgärden kan anses ägnad att främja narkotikahandel. Demöjligheter att bestraffa befattning med medel som är avsedda för ellerfungerat som betalning för narkotika som kommer alt finnas genom straffansvarför förberedelse tiU förvärv av narkotika liksom för vinningshäleri ochskyddande av brottsling är dock enligt min mening fillräckliga för de mindrekvalificerade fall som är fråga om i dessa situationer. Jagföreslär i enlighet med vad som har anförts nu alt det genom en särskild punkti 1 § narkofikaslrafflagen straffbeläggs att bjuda ul narkotika tillförsäljning, förvara eller befordra vederiag för narkofika, förmedla Prop.1982/83:141 24 kontaktermellan säljare och köpare eller företa någon annan sådan åtgärd, allt under fömtsältningatt förfarandet är ägnat att främja narkofikahandel. Ettpar remissinstanser har ansett att det bör klargöras bättre i vilka fall medverkansregleraaoch i vilka den självständiga gärningsformen bör tilllämpas. Ävenjag anser attdetta bör belysas närmare i sammanhanget. Vadsom bUr utmärkande för den självständiga gärningsformen är att det för ansvarinte krävs att gärningen har främjat narkotikahandel utan att det ärtillräckligt att den har varit ägnad alt främja sådan handel. Med hänsynhärtill framstår det för mig, i motsats lill vad som synes förutsatt i promemorian,som naturligt atl det endast skall dömas för medverkan, om det är utrett atlden aktuella åtgärden verkligen främjat överlåtelser eller förvärv och fömtsättningarför ansvar för medverkan till dessa gärningar föreligger i övrigt. Ocksåmedverkan lill framställning av narkotika liksom till kvalificerad befattningmed sådan kan naturligtvis i enskilda fall vara ägnad att främjanarkotikahandel. Med hänsyn lill den särskilda straffbeläggningen av sädanaförfaranden är det enligt min uppfattning följdriktigt atl del ocksä i dessafall döms för medverkan fill de aktuella gärningsformerna när fömtsättningarnahärför föreligger, och inle för främjande av narkotikahandel. En annan sak äralt förfaranden som sagts kan ingå som led i en verksamhet som sammantagenär att bedöma som främjande av handel med narkotika. Denna utgångspunkt börföranleda alt den aktuella bestämmelsen lagtekniskt placeras efter övrigagärningsformer utom det okvalificerade innehavsbrottet, somjag återkommer tiUi det följande. Härigenom ges en antydan om atl gärningsformen i princip är subsidiärtill föregående gärningsformer. Ifråga om försök, förberedelse och stämpling lill förvärv eller överlåtelseställer sig situationen någol annorlunda. Straffskalorna för dessa fall ärlägre än för fullbordade narkotikabrott. Med hänsyn härtill lär vid konkurrensmellan å ena sidan försök, förberedelse eller stämpling och å den andrafrämjande av narkotikahandel den sistnämnda brottstypen vara att tUlämpa. 2.8Innehav av narkotika (1 § 6) Olovligtinnehav av narkotika är f.n. en av narkotikastrafflagens gärningsformer. Ingenändring föreslås i detta hänseende i promemorian. Som jag redovisat hardock i promemorian föreslagits att mera kvalificerade befattningar med narkofikaskall utgöra en särskild gärningsform, vid vilken även osjälvständiga brollsformerkan medföra ansvar. Härigenom skulle kriminaliseringen av innehav fåsjälvständig betydelse i huvudsak vid innehav för eget bmk samt vissa andramindre ingripande befattningar med narkotika. Endastett fåtal remissinstanser har berört frågan om innehavsbrotlen. 1982/83:141 25 Rikspolisstyrelsenhar ifrågasatt om straffansvar för de osjälvständiga brottsformerna inte bordeinföras också i fråga om innehavsbrottel. För egen del instämmer jagi promemorians förslag. Om, i enlighet med vad jag i linje medpromemorieförslaget har förordat i det föregående, vissa fall som innefattar enmera kvalificerad befattning med narkotika utbryts fill en självständiggärningsform, fillgodoses enligt min mening de behov som finns att kunna döma tiUansvar för osjälvständiga brollsformer. Genom denna konstmklion skapas vidaremöjligheter att mer konkret ange vilka förfaranden som ansvaret gäller i dessa faU.Innehavsbrottel är däremot av sådant slag att betydande svårigheter skulleuppstå atl med en godtagbar precision ange vilka förfaranden som exempelvis ettgenerellt medverkansansvar i prakfiken skulle omfatta. Resultatet skullesannolikt bli en överkriminalisering. Jag vill emeUertid i sammanhangetunderstryka atl allt innehav av narkotika, även i smä mängder och för egel brukär och bör vara straffbelagt. 2.9Oaktsamma förfaranden (3 a §) F.n.är endast sädana gämingar som begås uppsåtligen straffbelagda enligtnarkotikastrafflagen. I promemorian föreslås att den som av grov oaktsamhetbegår annat narkotikabrott än innehav skaU dömas för vårdslöshet mednarkotika. Straffet föresläs bli böter eller fängelse i högst sex månader.Exempel på sådan vårdslöshet kan vara att någon gömmer eller förvarar narkotikautan vetskap om att det rör sig om narkotika. I ringa fall skall inte dömas liUansvar. Straffbeläggningen av oaktsammaförfaranden innebär alt också oaktsam medverkan till narkotikabrott blirstraffbar. Härigenom kan straff komma i fråga för den som exempelvis fungeratsom kurir för instmktioner eller köpeskilling och som inte insett men väl bortinse att förfarandet ingick som etl led i en illegal narkotikahantering. Avde remissinstanser som särskill uttalar sig om förslaget i denna del tiUstyrkerde flesta förslaget. Några remissinstanser ifrågasätter emellertid om intestraffmaximum bör höjas till exempelvis fängelse . Härigenom skulleöverensstämmelse näs med vad som gäUer vid motsvarande smuggUngsbrolt. Häktningoch anhållande skuUe då kunna ske för brottet. En remissinstans, Stockholmstingsrätt, anser att bestämmelsen inte behövs. Enligt fingsrätten kanbestämmelsen bU svår att tUlämpa. Självanser jag det liksom flertalet av de remissinstanser som har gått in på fråganmotiverat atl införa straffansvar för oaktsamma förfaranden. Sådantstraffansvar kan i vissa situationer komma i fråga för förfaranden som utgjort ellväsenlligl led i mer omfattande narkotikatransaktioner. Med hänsyn härtillanser jag, även om oaktsamma förfaranden i allmänhet torde ha etl mer begränsatstraffvärde, alt det straffmaximum om sex månaders fängelse som föreslagits ipromemorian är alltför lågt. Prop.1982/83:141 26 sidanbör vid en nykriminaUsering, som det här är fråga om, en viss försiktighetiakttas i fråga om fiUämplig straffskala. För egen del anser jag attstraffskalan för de oaktsamma förfarandena nu bör bestämmas tiU böter ellerfängelse i högst . Med en sådan straffskala öppnas ocksä möjligheternaatt enligt vanliga regler tillgripa anhållande och häktning, när förhåUandenapåkallar detta. 2.10 Försök,förberedelse och stämpling (4 §) Försök,förberedelse och stämpling lill narkotikabrott och grovt narkotikabrott är f.n.straffbara utom när del gäller innehav av narkotika. Ipromemorian föreslås endasi den direkta ändringen att stämpling tUl vanligtnarkotikabrott inte längre skall vara straffbar. I allmänhet är nämligen stämplingstraffbar enbart vid gärningar som typiskt sett innefattar myckel kvalificeradeskador och av mycket högt straffvärde. Promemoriansförslag innebär emellertid en betydande förändring genom att försök ochförberedelse blir straffbara vid de nya självständiga gämingsformerna. Detsammagäller stämpling om grovt brott föreligger. Det straffbara området utvidgashärigenom väsentligt. Deremissinstanser som kommenterar promemorians förslag anser samtliga att stämplingtUl normalbrottet även i fortsättningen bör vara straffbar. Jaginstämmer med remissinstanserna i att nuvarande bestämmelser bör behållas. Stämplingbör sålunda även i fortsättningen vara straffbar även vid normalbrottet. 2.11 Medverkan(5 §) Medverkantill annat brott mot narkotikastrafflagen än innehav är f.n. straffbar. Ipromemorian föreslås att medverkan inte skall vara straffbar, om huvudbroltetbedöms som narkofikaförseelse. Å andra sidan utvidgas enUgl förslaget medverkansansvaretväsentligt genom att också medverkan till de föreslagna nya gärningsformernablir straffbar. Endastett fåtal remissinstanser kommenterar förslagel i denna del. Ett par av dem haringen erinran mot förslaget. RA anser att endast medverkan lill innehav bör undantasfrän straffbarhet. Hovrätten för Nedre Nortland anser att medverkan tillinnehav bör vara straffbar. Jagdelar RÅ: s uppfattning alt de nuvarande bestämmelserna i sak bör bibehållas.Medverkan tiU narkofikaförseelse bör sålunda vara straffbar i den månhuvudbrottet inte bedöms innefatta enbart innehav. 2.12Narkotikabegreppet, Den legala narkotikahanteringen (5 a och 8 §§) Ipromemorian föreslås inte nägon ändring i fråga om vad som skall förstås mednarkotika. Prop.1982/83:141 27 Däremotföreslås alt reglerna om straffbara förfaranden inom ramen för den legalanarkotikahanteringen, dvs. främst sådana gärningar som sker i strid mot villkorsom gäller för tillstånd enUgl narkotikaförordningen, med vissa i första handredaktionella jämkningar, skaU föras över till narkolikaförordningen. Somstraffskala för sådana förfaranden föreslås böter eUer, om brottet är grovt,fängelse i högst . Denna slraffskala överensstämmer med vad som redangäller för dén som uppsåtligen eller av oaklsamhet i ansökan om tillståndenligt narkotikaförordningen lämnar oriktig uppgift rörande förhåUande avbetydenhet. Deaktuella förslagen har endast kommenterats närmare i något enstaka remissyttrande. Vadförst gäller frägan hur narkotikabegreppet bör regleras, måste beaktas attnarkotikastrafflagen utgör en central strafflag både i sä måtto att den tUlämpasi elt stort antal fall och med hänsyn till all ansvar enligl lagen ofta medförmycket ingripande påföljder. Föreskrifter om brott och rättsverkan av brottskall enligt regeringsformen meddelas genom lag. Narkotikastrafflagenstillämpningsområde bestäms i elt väsentligt hänseende av vad som är alt ansesom narkotika. Övervägande skäl synes därför tala för alt regeringsformenslagkrav gör sig gällande även när det gäUer narkolikabegreppet, åtminstone såtill vida att den gmndläggande regleringen bör ha lagform. Inarkotikastrafflagen och vamsmuggUngslagen preciseras f.n. narkolikabegreppetgenom hänvisningar lill narkofikaförordningen, som är en av regeringen meddeladförfattning. Enligt förordningens 1 § förstås med narkotika dels sädanaläkemedel och hälsofarliga varor som på grund av sina starkt vanebUdandeegenskaper eller lättheten att kunna omvandlas i varor med sädana egenskaper ärföremål för internationell kontroll enligt en av biträddöverenskommelse, dels sädana varor som enligt förordnande av regeringenförklarats skola anses som narkotika. Avvad jag förul har anfört framgår atl denna reglering såvitt gäller dess återverkanpä straffbestämmelsema inte är tillfredssläUande ufifrån de normgivningsprindpersom har kommit tiU uttryck i regeringsformen. Jag finner det naturligt atl mani samband med de förhållandevis betydande ändringar i den straffrättsligaregleringen som är aktuella i detta sammanhang för över den gmndläggandebestämningen av vad som är att anse som narkotika till lag. Närmast fill handssynes då ligga alt bestämmelser i ämnet tas in i narkotikastrafflagen. En sädanplacering är visserligen inte idealisk med hänsyn till att narkotikabegreppetär gmndläggande även för den legala narkotikahanteringen, men någon bättrelösning synes åtminstone f.n. inte erbjuda sig. Jag förordar därför atl enbestämmelse om vad som avses med narkotika las in i narkotikastrafflagen. Denbör i sak kunna bygga pä den nuvarande föreskriften i narkotikaförordningen. Enjustering bör dock ske pä det sättet atl de gmndläggande förutsättningarna för atlen vara skall anses som narkotika framgår av själva lagen. Prop.1982/83:141 28 Vaddärefter angår ansvarsbestämmelserna för brottsliga förfaranden inom ramen förden legala narkotikahanteringen har dessa f.n. fängelse i straffskalan och säbör uppenbarligen vara förhällandet även i fortsättningen. Bestämmelserna skaUdå enligt regeringsformen meddelas genom lag. I motsats till vad som föreslås ipromemorian anser jag det naturligt atl även denna reglering tas upp inarkotikastrafflagen. I lagen bör också uttryckUgen föreskrivas att regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om innehavoch annan befattning med narkotika för medicinskt eller vetenskapligt ändamåloch därvid som villkor för befattning föreskriva alt särskUt tillstånd lämnas. Denavgörande skillnaden mellan den direkt illegala narkotikahanteringen ochstraffbara förfaranden inom ramen för legal narkotikahantering är att de förraavser fall när någon över huvud taget inte är berättigad alt ta befattning mednarkotikan medan de senare avser förfaranden i strid mot sådana föreskriftersom gäller för befattning som nägon i och för sig är berättigad lill. Det straffbaraområdets omfattning är alltså i de senare fallen beroende av de generellaföreskrifter som gäller för legal befattning med narkotika liksom av sådanaspeciella föreskrifter som kan knytas till elt särskilt fiUstånd.Kriminaliseringen bör lämpligen avgränsas på del sättet att den får avse åsidosältandenav sädana föreskrifter som meddelats angående legal befattning med narkotika. Genomatt åsidosältanden av föreskrifter görs till föremål för särskUd straffbeläggningmåste en ny straffskala bestämmas för dessa fall. I huvudsaklig anslutning fillvad som gäller enligt narkofikaförordningen bör denna utgöra böter ellerfängelse i högst etl är.