prop · G60322 · 1982-12-31 00:00:00 — Den nya myndighetens huvuduppgifter bör varainformation, rådgivning och utvecklingsarbete. Däremot är behovet av tiUsyn ochkontroU över den kommunala verksamheten mindre. När ett fungerande samarbete meUankommunerna kommit till stånd bör tillsynsfunktionen kunna upphöra eller i varjefall starkt minskas. Något behov av att styra räddningstjänstens lokalaorganisation t. ex. genom iegler för dimensionering av styrkor i beredskap eUergenom.underställning av brandordning finns enligt kommunförbundets mening inte.Den inom kommundepartementet verksamma stat/kommungmppen har bl. a. till uppgiftatt utmönstra denna typ av onödig detaljreglering av kommunernas verksamhet. -Kommittén anser att det är nödvändigt att åstadkomma en lämplig fördelning av arbetsuppgiftermellan det nya verket och förbundet. är beredd att diskutera ensådan fördelning. En allmän riktlinje för en sådan avgränsning bör vara att härUksom på andra samhällsområden verket/myndigheten svarar för generell informationoch rådgivning och för visst utvecklingsarbete medan förbundet svarar för dendirekta servicen till de enskilda kommunerna i form av utredningsmedverkan,rådgivning i aktuella frågor samt utbUdningsinsatser som inte avser, gmndutbildningeller viss specialutbildning. - I betänkandet diskuteras frågan om en centralsamordnings- och informationsfunktion i samband med olyckor av störreomfattning eller vid andra olyckor som fordrar insatser av mer exklusivaräddningstjänstresurser. Frågan kommer att behandlas utförligare i kommitténsslutbetänkande. är inte övertygad om behovet av denna centralafunktion. Skr.1982/83:22 96 och industriförbundtillstyrker bildandet på central nivå av en ny myndighet för handläggning avfrågor om civilförsvar och fredsräddningstjänst under förutsättning att denuvarande -och brandnämnden - avvecklas. En sådansammanslagning bör kunna medföra ekonomiska besparingar somövergången från freds- till krigsförhållanden kan ske smidigare. -Organisationerna fömtsätter att utgiftsminskningar vid länsstyrelsemasförsvarsenhet kommer att genomföras. framhåller att strävandena attintegrera civilförsvaret och räddningstjänsten i fred är ett av de bärandeinslagen i förslaget till en effektivare räddningstjänst. Kommittén föreslårdärför att en ny myndighet bildas genom att sammanföra statens brandnämnd och civilförsvarsstyrelsen.Kommittén föreslår också att en organisationskommitté tillkallas föratt närmare utreda uppgifter, medel och organisation för det nya centralaräddningstjänstverket. har av princip en restriktiv hållning tillinrättandet av nya myndigheter. Emellertid innebär den nu föreslagna nyamyndigheten att två existerande myndigheter sammanföres till en myndighet.Förbundet delar därför kommitténs uppfattning att en gemensam organisation börfrämja effektiviteten i arbetet. Förbundet anser också att en sådan sammanföringrimligen bör innebära vissa kostnadsbesparingar jämfört med tidigareförhållanden. Den föreslagna organisationskommittén bör därför få i uppdrag attäven utreda dessa aspekter innan slutUg ställning tas till bildandet av en nymyndighet. () framhåller attkommittén i avsnittet om principer för uppgiftsfördelning föreslår att delokala räddningstjänstorganen åtar sig teknisk och.annan service åt oUkauppdragsgivare. Man säger bl. a. att civilförsvarets övnings- ochförrådsverksamhet skulle kunna bli en uppgift för kommunalaräddningstjänstorgan. TCO tillstyrker denna princip under fömtsättning attekonomiska och personella resurser tillskapas. Vad gäller den administrativaledningen av räddningsarbetet tillstyrker TCO det alternativ, som innebär atten ledningsgrupp med brandcheferna bildas. - Likaså tillstyrks förslaget attlänen bör vara geografiska områden för statiig regional samordning avräddningstjänsten. -Förslaget om inrättandet av ett nytt centralträddningstjänstverk har som utgångspunkt strävandena att integreracivilförsvaret och räddningstjänsten i fred. Argumenteringen härför ärbestickande och TCO tillstyrker därför förslaget att eh organisationskommittésnarast tillkallas för att närmare utreda uppgifter, medel och organisation fördet nya verket och att en plan för genomförandet av den nya organisationenutarbetas. TCO förutsätter att representanter för de berörda fackligaorganisationerna knyts till kommittén, då den berörda personalens kunnande ocherfarenhet torde vara av största betydelse för att de av utredningen redovisadeeffektivitetsvinsterna skall uppnås. Slutlig ställning till om det nya verketskall inrättas måste bli. 1982/83:22 97 beroendeav resultatet från organisationskommitténs arbete. CentralorganisationenSACO-SR framhåller att om kommitténs förslag till en geografisk regionindelningkommer till stånd för den allmänna räddningstjänsten så minskar samtidigtbehovet av ett särskilt ledningsorgan från länsstyrelsernas sida. Medhänvisning till de krav som ställs på räddningsledningen i form av utbildningoch en kontinuitet i arbetet med de praktiska räddningstjänstuppgifterna talarmycket för att. länstyrelsernas fortsatta uppgifter i samordningen avräddningtjänsten vid katastrofhändelser kommer att begränsas i detta avseendeoch närmast få uppgiften att informera och förmedla speciella resurser etc. -Behovet av att åstadkomma en samordnings- och informationscentral(uppgiftsförråd) för räddningstjänsten finner centralorganisationen varaangeläget. I försvarskommitténs rapporter om civilförsvaret och kommunemaföreslås en sammanläggning av och statens brandnämndtill ett "räddningstjänstverk". Enligt centralorganisationensbedömning bör en informationscentral med tillhörande uppgiftsbank naturligenförläggas till det föreslagna räddningstjänstverket som förväntas få dagligkontakt med den allmänna räddningstjänstens arbete. Landsorganbationeni har inga invändningar mot den föreslagna organisationskommittén ochdennas uppgifter. vill understryka vad som sägs iunderremiss från , att berörda organisationerför anställda fömtsätts bli representerade i denna kommitté. framhåller att tiUkomsten av räddnings-tjänstregionerkommer - såvitt förbundet kan bedöma - innebära att länsstyrelsernas uppgiftsom tillsynsmyndighet för räddningstjänsten kommer att minska. Föratt resp. region skall kunna tillförsäkras ett totalt resursbehov som motsvarasav regionens räddningstjänsttopografi och därmed dess insatsbehov finner förbundetdet vara angeläget att länsstyrelserna ges en fortsatt möjlighet att i samrådmed den centrala tillsynsmyndigheten avgöra miniminivån för regionemasinsatsmöjligheter, slagkraft och kompetens. - Förbundet har tidigare tillstyrktden av chefen för försvarsdepartementet tillsatta expertgruppens (CK-gmppens)båda rapporter om ett kommunanknutet civilförsvar. I förbundetsställningstagande framhålls betydelsen av att den fredsmässigaräddningstjänsten blir förhärskande i deii nya civilförsvarsorganisationensåväl på som på statUg nivå. - Behovet av att åstadkomma ensamordnings- och informationscentral (uppgiftsförråd) för räddningstjänstenfinner förbundet vara angeläget. I försvarskommitténs rapporter omcivilförsvaret och komrhu-nema förslås en sammanläggning avcivilförsvarsstyrelsen och statens brandnämnd till ett"räddningstjänstverk". Enligt förbundets bedömning bör eninformationscentral med tillhörande uppgiftsbank naturligen förläggas till detföreslagna räddningstjänstverket som förväntas få daglig kontakt med denallmänna räddningstjänstens arbete. Vidare bör uppgiften att 7 Riksdagen1982/83. Skr.1982/83:22 98 samordna"landets" räddningsresurser via en ledningsfunktion i samband medomfattande olyckor (katastrofer) av specifik art tillföras det nya "räddningstjänstverket". framhåller att räddningstjänstkommittén behandlar i ett särskiltavsnitt principerna för fördelning av arbetsuppgifter mellan organ på olikanivåer. Häri ingår en integration av civilförsvaret och räddningstjänsten ifred och en ny myndighet i stället för statens brandnämnd ochcivilförsvarsstyrelsen. kan i stort sett ansluta sig till de riktlinjersom skisseras. Frågor rörande utbildning samt forsknings- och utvecklingsarbete- där ansvaret enligt kommittén bör ligga på central nivå - har dock inte fåttnågon mer utförlig behandling. Den organisationskommitté somräddningstjänstkommittén föreslår skaU tiUkal-las för att närmare utredauppgifter, medel och organisation för det nya centrala räddningstjänstverketbör därför särskilt beakta dessa arbetsområden om interäddningstjänstkommittén själv avser att återkomma till ämnet. SOS Alarmering ABframhåller att räddningstjänstkommittén avser att i ett kommande betänkandebehandla en fråga, som berör "en central samordnings- ochinformationsfunktion vid användning av speciella resurser för räddningstjänst isamband med olyckor av större omfattning eller vid andra olyckor, som fordrarinsatser av mera exklusiva räddningstjänstresurser". Utan att taställning till behovet av en sådan central vill bolaget redan nu framhålla att,om den skall inrättas, bolaget anser det naturligt att en av dess störrecentraler får denna uppgift. Att en larmcentral inom någon annan organisationvid enstaka tillfällen skulle handha alarmeringsuppgifter som är hänförliga tiUräddningstjänst är inte reaUstiskt. I sammanhanget vill bolaget framhålla attdess ägare, , och i konsortialavtal,godkänt av 1972, förbundit sig att verka för att primärkommuner,landsting resp. statliga myndigheter i största möjliga utsträckning skall utövasina resp. alarmeringsfunktioner genom oss. I detta sammanhang vill bolagetockså framhålla vissa alarmerings- och sambandsproblem, som kan uppkomma vid detillfällen en länsstyrelse övertar ledningsansvaret vid omfattande olyckor.Eftersom en sådan ledning som regel ej utövas direkt på skadeplatsen utan är avstabskaraktär, krävs tiUgång till goda förbindelsemedel. Enligt det tidigarenämnda konsortialavtalet är bolaget skyldigt att ställa sina resurser tilllänsstyrelsernas förfogande när en olyckas omfattning så kräver. De i särklassbästa förbindelsemedlen finns på dess larmcentraler, där som regel ocksålokaler kan ställas till förfogande för en ledningsgmpp. Bolaget anser det varaönskvärt att länsstyrelsema i görligaste mån utövar sitt ledningsarbete från bolagetslarmcentraler och ej upprättar egna s. k. ledningscentraler, eftersom risk dåuppkommer för störningar bl. a. i radiotrafiken. Flera länsstyrelser har ejuppmärksammat bolagets larmcentralers tekniska- och personella möjligheter i katastrofsammanhang. Ett av undantagen är Skr.1982/83:22 99 i , som i sinkatastrofplanering till fullo utnyttjat larmcentralens i möjligheteroch övat katastrofledning i densamma. 5 Åtgärder för ökad effektivitet m. m. anser att en samordning på detpraktiska planet skulle stimuleras av en så långt möjligt enheflig lagstiftningsom omfattar de huvudsakliga riktlinjema för samhällets hela räddningstjänst.Kommunerna bör enligt kommittén i större utsträckning än hittiUs få möjligheteratt komplettera sina egna resurser genom att använda resurser som är avseddaför andra ändamål än allmän räddningstjänst. Kommittén anser att de nuvarandeskyldigheterna för räddningstjänsten att ingripa skall utgöra basen även i enframtida verksamhet. Det ifrågasätts om inte skyldigheterna bör utvidgas tillatt gälla ingripande vid störningar i viktiga samhäUsfunktioner och ingripandepå ett tidigare stadium än när en händelse kan befaras vara omedelbartförestående. Vidare anser kommittén att det kan diskuteras omräddningsbefälhavaren skall föreskrivas skyldighet att överlämna ansvaret tillnågon som har till uppgift att se till att åtgärder för restvärdesskydd blirutförda samt om räddningsorganen skall ges till uppgift att påtalamissförhållanden som bedöms kunna orsaka olyckor. Varje företag med riskfylldverksamhet bör enligt kommittén åläggas att ha en viss gmndberedskap mot olyckorsamt att förebygga brand och andra nödlägen. Inte någon remissinstans motsätter sig en enhetliglagstiftning. Även förslaget att kommunerna skall få möjlighet att kompletterasina resurser med personella och materiella resurser bemöts positivt. Remissinstansernaär också genomgående positiva tiU räddningstjänstkommitténs synpunkter påfrågan om den allmänna räddningstjänstens skyldigheter att ingripa, men frånmånga håll framhålls att det är nödvändigt med en precisering.Remissinstanserna är vidare i huvudsak positiva i frågan om företagensskyldigheter. hälsar förslaget om en enhetliglagstiftning omfattande de huvudsakliga riktlinjema för samhällets helaräddningstjänst med stor tillfredsställelse. a. införandet av enhetligaräddningstjänstbegrepp skulle en sådan lag bidra till en ökad effektivitet iräddningstjänsten. Som inledningsvis nämnts bör även de med räddningstjänstensamverkande organens, bl. a. polisens, uppgifter anges i en sådan lag. - Ifrågan om användning av resurser avsedda för andra ändamål än allmänräddningstjänst delar i princip de av kommittén framfördasynpunkterna samt finner det angeläget att frågan om användandet av de iavsnittet berörda resurserna närmare regleras i den nya räddningstjänstlagen. -Det framstår som välmotiverat och logiskt att den allmänna räddningstjänstenåläggs skyldighet att ingripa vid stömingar i viktiga samhällsfunktioner somkan 1982/83:22 100 förekommai samband med nödlägen och liknande händelser, t. ex. svåra snöoväder. Det synsockså vara rationellt att som kommittén diskuterar åläggaräddningstjänstorganen ätt ingripa redan när fara föreligger för att ett nödlägeeller liknande händelse skall inträffa, utan att händelsen för den skull kanbefaras vara förestående. Styrelsen konstaterar med tillfredsställelseatt kommittén i detta sammanhang gjort markeringen att ett sådant åliggandeinte innebär att räddningstjänstorganet vid hot om händelser som t. ex.mordbrand, sabotage eller andra terrorhandlingar skall utföra uppgifter inompolisens ansvarsområde. Denna princip bör komma till uttryck i en nyräddningstjänstlag. Det bör i detta sammanhang framhållas att det ibland kanförekomma situationer där räddningsinsatser erfordras till följd av någonbrottslig handling och där en initial polisinsats först måste göras innan någoträddningsarbete kan påbörjas. Ledningsansvaret i ett sådant initialskede måste bhföremål för precisering vilket bör ske både i en ny räddningstjänstlag och iden nya polislag som är under utarbetande i polisberedningen ijustitiedepartementet. Över huvud taget bör polisens uppgifter i såväl denallmänna räddningstjänsten som särskilda räddningstjänsten beskrivas och kommatill uttryck i båda lagarna. -Räddningstjänstorganen bör enligt styrelsensmening inte åläggas att utföra återställnings- och saneringsarbeten. Däremotsyns den av räddningstjänstkommittén diskuterade möjUgheten att föreskriva enskyldighet för räddningsbefälhavaren att överlämna ansvaret till någon som hartill uppgift att se till att åtgärder för restvårdesskydd blir utförda, vara enlämplig åtgärd. Härigenom får man en klart avgränsad och dokumenterad tidpunkt,då rättsägaren eller den som är i hans ställe själv tar över ansvaret på en skadeplats.Detta är av stor betydelse vad avser bevakningsåtgärdema, som vid utdragnahändelser är en betungande uppgift för polisen. Räddningsbefälhavarensöverlämnande av ansvaret för restvärdesskyddet till rättsägaren (motsvarande)måste självfallet anses innefatta även ett överlämnande av bevakningsansvaret.Innebörden av ansvarsöverlämnandet i här berörda situationer måste klart angesi räddningstjänstlagen. - delar räddningstjänstkommitténsuppfattning att fjällräddningstjänsten även i fortsättningen bör vara enuppgift för polisen. De förbättringar av verksamheten som erfordras torde kunnalösas inom ramen för oförändrat huvudmannaskap. Den allmänna räddningstjänstensövertagande av brand-och räddningstjänsten vid luftfartsverkets flygplatser ärett rationellt förslag som innebär att samverkansformerna vid olyckor ochövningar avsevärt underlättas för polisens del. Det är angeläget atthuvudmannaskapet för sjöräddningstjänsten till havs, i kustvattnen och iinsjöarna , dvs. de vattenområden där sjöfartsverketi dag har ett samordningsansvar, läggs på en statlig myndighet. Medhuvudmannaskapet bör då följa ett samlat ansvar för . Det ärframför allt viktigt att en enhetlig ledning i sjöräddningssituationertillskapas och att denna räddningsledning har befogenheter att ge direktiv förinsatserna. 1982/83:22 101 ningi andra vatten bör som kommittén föreslagit åvila den allmänna räddningstjänsten.Styrelsen kan i och för sig instämma i kommitténs uppfattning att det knappastfinns någon anledning att i den ökade beredskapen mot atomolyckor ålägga denallmänna räddningstjänstens lokala organ några fler fasta uppgifter utöver indikeringsuppgiftemaoch deltagande med brandingenjörspersonal i beredskapsorganisation.Det är emellertid angeläget att det lokala räddningstjänstorganet ges tillfälleatt delta i den planläggning som sker vid för att därigenombättre kunna anpassa sin beredskap för andra olyckor som kan inträffa samtidigtmed att beredskapsåtgärderna vid en atomolycka verkställs. En mycketomfattande uppgift som åvilar polisen är genomförandet av ett av länsstyrelsenfattat utrymningsbeslut. Det åligger att verkställa erforderligutrymningsplanering men såväl polis som andra berörda organ bör delta iplaneringsarbetet för att resursbehovet och olika myndigheters insatser skallkunna klarläggas. - förslag om ett samlat ansvar försjuktransportverksamheten delas i princip av . Det ärtillfredsställande att frågan om vém som har ansvaret för transporter av sjukaoch skadade i terrängen får sin lösning genom kommitténs förslag. Beträffandeden av statsmedel bekostade ambulans- och räddningsflygtjänsten som bedrivs avrikspolisstyrelsen, syns del inte helt klart framgå av betänkandet huruvida denkommer att omfattas av sjukvårdshuvudmännens huvudmannaskap eller inte. Detanges att den är undantagen från sjukvårdshuvudmännens egen finansiering samtatt de även i fortsättningen kostnadsfritt skall få den service härvidlag somär nödvändig. Det är önskvärt att frågan om vem som skall ha huvudmannaskapetvad gäller ambulans- och räddningsflygtjänsten klargörs i kommitténs slutbetänkande.Enligt styrelsens mening är det mest rationellt att huvudmannaskapet . Överbefälhavaren anser attsammanslagningen av kommunemas fredsräddningstjänst med civilförsvaret bedömsförbättra fredsräddningsresurser-nas utnyttjande och underlätta övergången tillkrigsuppgifterna. Länsalarmeringscentralerna bör härigenom kunna krigsplaneraspå ett bättre sätt än vad som är genomfört. n. inte ställning till kommitténs bedömning att de militära förbandensresurser i större utsträckning än hitintills bör kunna användas iräddningstjänsten. Överbefälhavaren återkommer till denna fråga när kommitténsutlovade fortsatta arbete slutförts. Försvarsmaktens räddningsutmstningar iform av tunga helikoptrar har primärt anskaffats för flygräddningstjänst ochsjöoperativa uppgifter och är i vissa fall otiUräckliga för att lösa demilitära uppgifterna. Ett utnyttjande av tunga helikoptrar kan därför komma attpåverka huvuduppgifterna. För att heUkoptrarna skall kunna utnyttjas på effektivastesätt i de uppgifter de är anskaffade för krävs att miUtär myndighet behållerhuvudmannaansvar för dessa. 1982/83:22 102 därförinte acceptera att militära helikopterresurser överförs till den allmännaräddningstjänstens organ. Överbefälhavaren anser det däremot angeläget att påannat sätt också i fortsättningen ställa resurser till förfogande för civilräddningstjänst. Socialstyrelsenanser att principbetänkandet saknar ställningstagande till ansvarsförhållanden m.m. rörande fasen efter en primär räddningsinsats. Det kan föreligga många och storaproblem innan ett katastrofdrabbat område åter är användbart i normalomfattning. Bland problemen härvidlag skall endast nämnas frågan om vid vilketskede i räddningsaktionen hälsovårdsnämnden har alt överta ansvaret för t. ex.en sanering. - Vid katastrofer och olyckor av olika art och 'omfattning utgörskador på människor ofta en stor del av problemkomplexet. Det måste därvid nogauppmärksammas att räddningsinsatserna inte kan begränsas till ren transportverksamhet.Avtransportförhållandena kan vara starkt försvårade t. ex. genom brist påtransportresurser, långa avstånd eller stort antal skadade. Möjligheter måstedärför skapas att vid behov föra ut kvalificerade och kvantitativt tillräckligasjukvårdsresurser till en katastrof plats. Räddningsinsatsen vad gällersjukvårdssidan är inte heller avslutad i och med att skadade avtransporteratsfrån katastrofplats och anlänt till sjukvårdsinrättning. Samhälletsräddningsinsatser på det medicinska området måste inkludera katastrofplaner ochhandlingsprogram för hela sjukvårdsorganisationen såväl lokalt som regionalt. Te/everfcefframhåller att i principbetänkandet konstateras att den svenska sjöräddningstjänstenbedöms allmänt fungera tillfredsställande och att den också internationelltsett anses vara av hög klass. delar denna uppfattning. För denoperativa ledningen av sjöräddningsoperationer inom ett visst vattenområdesvarar i enlighet med internationella sjöräddningskonventionen () ensjöräddningscentral (RCC). Enligt konventionen bör en sjöräddningscentral (RCC)vara integrerad med en kustradiostation eller en flygräddningscentral. De tresvenska sjöräddningscentralerna (RCC) är integrerade med kustradiocentraleri , och och uppfyller konventionens krav såväl ifråga om snabb tillgång till erforderliga kommunikationsresurser som kapacitet,lokaler, teknisk utrustning, personalkompetens etc. Det moderna svenskakustradionätet, som utvecklats , är särskilt väl lämpat för en sådanintegration. Samverkan med flygräddningstjänsten är väl tillgodosedd bl. a.genom permanenta snabbtelefonförbindelser och ett effektivt samarbete äretablerat . RCC-verksamheter bedrivs i mycket nära samarbete medsjöfartsverket och i full överensstämmelse med nationella och internationellakrav. De tre centralema kontrollerar var och en sitt naturligt avgränsadevattenområde och disponerar kommunikations- och personalresurser av enomfattning, kapacitet och flexibilitet som inte med rimliga medel skulle kunnaåstadkommas utan integrationen med kustradio-centralerna. På det planerade,organisatoriska och administrativa planet 1982/83:22 103 däremotföreligger ett klart behov av ett centralt administrativt ledningsorgan försjöräddningen. Inrättandet av ett sådant organ inom skulle gegoda möjligheter till en rationaUsering av sjöräddningsverksamheten genombättre samordning och planering när det gäller t. ex. de rörliga enheternas basering,deras beredskapsnivåer, tekniska utmstning samt ombordpersonalens utbildning.Det är viktigt att uppmärksamma skillnaden mellan denna administrativaplanerade samordningsfunktion, som i stort sett saknas inom organisationen,och den operativa samordningsfunktionen, som redan finns och som fungerar väl.Televerket anser att en väsentlig faktor för att de föreslagna åtgärderna skallkunna genomföras är atl sambandsfrågoma kan lösas på ett tillfredsställandesätt. arbetar i enlighet med statsmakternas intentioner på att skapaenhetliga och effektiva sambandsmöjligheter för mobil telekommunikation.Televerket finner det särskih angeläget och naturligt att just samhälletsallmänna och särskilda räddningstjänst tar till vara möjligheterna att utnyttjadessa sambandsmedel och att berörda myndigheter aktivt medverkar härtill.Enligt mening är MOBITEX det system som kan ge räddningstjänstenett verkligt effektivt samband. har vid MOBITEX- och SARK-nätensutformning ålagts att ta särskild hänsyn till de sambandsfrågor som rör räddningstjänsteni krig. Detta sker i samarbete med . Fömtsättningarna föratt den av kommittén förordade integreringen mellan krigs- och fredsräddningstjänstenskall kunna genomföras med gott resultat är enligt mening att bådaräddningstjänsterna använder samma slags sambandsmedel. framhålleratt kommittén bedömer att effektiviteten skulle kunna höjas om befintligaresurser samordnades bättre.