prop · G603159 · 1982-12-31 00:00:00 — Bortfraktaren är icke skyldig att ersätta penningar,värdepapper, konstföremål eller andra dyrbarheter, om han ej uttryckligenåtagit sig sådan ansvarighet. Bortfraktaren är ansvarig för skada till följd av attresgods går förlorat eller skadas på grund av händelse under resan, om skadanhar vållats genom fel eller försummelse av honom eller någon som han svararför. Detsamma gäller skada tillföljd av att resgodset försenas; med förseninglikställs dröjsmål med utlämning av resgodset på bestämmelseorten. Bortfraktaren är inte skyldig att ersätta pengar,värdepapper, konstföremål eller andra dyrbarheter annat än om han har tagitemot egendomen för säker förvaring. Bortfraktarenskall till sitt fredande från ansvarighet visa, att skada som avses i 188 eller189 § ej orsakats genom fel eller försummelse av honom eller någon för vilkenhan svarar. I fråga om personskada samt förlust av eller skada på handresgodsgäller dock vad nu sagts endast om skadan inträffat vid eller i samband medförlisning, sammanstötning, strandning, explosion eller brand. För attgå fri från ansvarighet måste bortfraktaren visa, att skada som avses i 188eller 189 § inte har orsakats genom fel eller försummelse av honom eller någonsom han svarar för. I fråga om personskada och förlust av eller skada påhandresgods gäller dock vad nu sagts endast om skadan har inträffat vid elleri samband med förlisning, sammanstötning, strandning, explosion, brand ellerfel i fartyget. 192 § Bortfraktarens ansvarighet skall ey Bortfraktarensansvarighet skall överstiga för inte överstiga, vid personskada varje passagerare vid personskada 100000 särskilda dragningsrätter och för varje passagerare vidförsening av passageraren. Vid skada på eller förlust eller försening av resgodsskall ansvarigheten ej överstiga 1. för varje passagerare i fråga omhandresgods, som icke förvaras i eller på medfört fordon; 2. femtiotusenfrancs för varje fordon jämte resgods, som förvaras i eller på fordonet; och 3. sextontusenfrancs för varje passagerare i fråga om annat resgods. Ifråga omskada på eller förlust av handresgods, som avses i andra stycket I, gällerbegränsningen för varje skadebringande händelse och i övrigt för varje resa.Begränsningen gäller icke ränta och rättegångskostnader. Med francs förstås den värdeenhet som angives i 348 §. (SDR) för varje passagerare och vid. försening avpassageraren 2 000 SDR för varje passagerare. Vid skada på eller förlust eller försening av resgodsskall ansvarigheten inte överstiga 1 300 SDR för varje passagerare i fråga omhandresgods; 5 000SDR för varje passagerare i fråga om dyrbarheter som bortfraktaren harmottagit för säker förvaring; 8000 SDR förvarje fordon; och 2 000 SDR förvarje passagerare i fråga om annat resgods. Begränsningsbeloppen avser det sammanlagda ansvaret förvarje resa. Begränsningen gäller inte ränta och rättegångskostnader. Vad som förstås med SDR anges i 369 §. Bortfraktaren kan skriftligen åta sig ansvarighet tillhögre belopp än som föreskrivs i denna paragraf. Bortfraktaren kan genom uttrycklig överenskommelse åtagasig ansvarighet till högre belopp än som föreskrives i 192 §. Han äger påsamma sätt förbehålla sig att passageraren själv skall stå risken intill ettbelopp av 1. ettusenfemhundrafrancs för varje fordon som skadas; 2. tvåhundrafrancs för annan resgodsskada; och 3. tvåhundrafrancs för skada på grund av försening. Bortfraktaren har rätt att från skadeståndet göra avdragför passagerares självrisk intill ett belopp av 150 SDR för varje fordon som skadas; 20 SDR förannan resgodsskada; och 20 SDRför skada på grund av försening av passagerare eller resgods. Avräkning för självrisk sker från skadans belopp. Avräkning skall ske från skadans belopp innan fräga ombegränsning av ansvaret enligt 192 § prövas. Bortfraktarenhar ej rätt att åberopa bestämmelserna i 192 § om begränsning av ansvarigheteneller överenskommelse om självrisk för passageraren enligt 193 §, om det visasatt han själv vållat skadan uppsåthgen eller av grov vårdslöshet och med insiktatt skada sannohkt skulle uppkomma. Bortfraktarenhar inte rätt att åberopa bestämmelserna i 192 och 193 §§ om begränsning avansvarigheten eller avdrag för självrisk, om det visas att han själv harvållat skadan uppsåtiigen eller av grov vårdslöshet och med insikt att sådanskada sannolikt skulle uppkomma. Bestämmelsernaom frihet från eller begränsning av bortfraktarens ansvarighet gälla även omtalan mot honom icke grundas på befordringsavtalet. Bestämmelsernaom frihet från eller begränsning av bortfraktarens ansvarighet gäller även omtalan mot honom inte grundas på befordringsavtalet. 197 §Utföres befordringen helt eller delvis av annan än bortfraktaren, förblir dennelikväl ansvarig som om han själv utfört hela befordringen. Härvid gällabestämmelserna i detta kapitel i tillämpliga delar. Utför den andre befordringen med fartyg, är han jämtebortfraktaren och enligt samma regler som denne ansvarig för sin del avbefordringen. Bestämmelserna i 196 § ha motsvarande tillämpning.Bortfraktarens och den andres ansvarighet är gemensamt begränsad enligt 192 §. Om befordringen helt eller delvis utförs av någon annan änbortfraktaren, är bortfraktaren dock ansvarig som om han själv hade utförthela befordringen. Härvid gä/Zer bestämmelserna i detta kapitel i tillämpligadelar. Den somutför befordringen med fartyg är ansvarig för sin del av befordringen enligt sammaregler som gäller för bortfraktaren. Har bortfraktaren åtagit sig ansvar utövervad som föreskrivs i detta kapitel, är den som utför befordringen inte bundenav detta, såvida han inte skriftligen har samtyckt till det. I den mån ansvar åvilar både bortfraktaren och personersom avses i andra stycket svarar de solidariskt 196 §Föres talan mot någon för vilken bortfraktaren svarar enligt 233 § är 197 §Förs talan mot någon som bortfraktaren svarar för enligt 796 eller denne berättigad till samma befrielse från ochbegränsning av ansvarighet som bortfraktaren. De ersättningsbelopp sombortfraktaren och den för vilken han svarar förpliktas utgiva få ej sammanlagtöverstiga den gräns för ansvarigheten som föreskrives i 192 §. Bestämmelserna i första stycket gälla icke till förmån förden som visas ha vållat skada uppsåtligen eller av grov vårdslöshet och medinsikt att skada sannohkt skulle uppkomma. 233 §, är denne berättigad till samma befrielse från ochbegränsning av ansvarighet som bortfraktaren. De ersättningsbelopp sombortfraktaren och de personer som han svarar för skall betala får intesammanlagt överstiga den gräns för ansvarigheten som föreskrivs i 192 §. Bestämmelserna i första stycket gäller inte till förmånför den som visas ha vållat skada uppsåtligen eller av grov vårdslöshet och medinsikt att sådan skada sannolikt skulle uppkomma. 199 § Bestämmelser om hänskjutande till Bestämmelser om laga domstol för viss domstol eller till skiljemän av tvist angåendeansvarighet på grund av avtal om befordran av passagerare och resgods finnas i337 §. Bestämmelser om preskription finnas i 347 §. tvister som rör ansvarighet på grund av avtal om befordranav passagerare och resgods/(>7«i i 337 §. Bestämmelser om preskription finns i 368 §. Bestämmelsernai 181-198 §§ kunna ej åsidosättas genom avtal till passagerarens nackdel vidbefordran inom , , och eller mellan dessa stater,ej heller vid befordran med avtalsenlig avgångsort eller bestämmelseort i någonav dessa stater. Vad nu sagts gälleräven om utländsk lag i övrigt är tillämpligpå befordringen. Bestämmelserna i 178 § får inte åsidosättas genom avtal. A vtalsvillkor som inskränker passagerarens rättigheterenligt 181-198 §§, 337 § andra stycket och 368 § första stycket 6 och 7 ärogiltiga 1. vidbefordran inom , , eller eller till eller frånnågon av dessa stater, oavsett vilken lag som i övrigt är tillämplig påbefordringen; 2. vidannan befordran, om svensk lag är tillämplig på befordringen enligt allmännasvenska lagvalsregler. Övriga bestäntmelser i detta kapitel gäller endast om inteannat är avtalat eller följer av sedvänja. Utanhinder av 200 § får bortfraktaren förbehålla sig frihet från ansvarighetsåvitt rör passagerare för tiden innan denne går ombord och efter det att hangått iland. Detsamma gäller i fråga om handresgods för tiden innan detta föresombord och efter det att det förts iland. För sjötransport mellan fartyg ochland äro sådana förbehåll tillåtna i den mån transporten ej omfattas avbefordringsavgiften eller utföres med transportmedel, som annan än bortfraktarenställer till förfogande. Bortfraktaren får alltid förbehålla sig frihet frånansvarighet för levande djur. Är det avtalat eller klart förutsatt, att befordringenhelt eller till bestämd del skall utföras av annan än bortfraktaren, får denneockså förbehålla sig frihet från ansvarighet för skada orsakad av händelseunder den del av befordringen som utföres av den andre. Detsamma gäller, ompassageraren enligt befordringsavtalet har rätt att helt eller delvis anlitaannan än bortfraktaren för befordringen. Utanhinder av 200 § får bortfraktaren förbehålla sig frihet från ansvarighetsåvitt rör passagerare för tiden innan denne går ombord och efter det att hangått iland; sådant förbehåll är dock inte tillåtet när det gäller sjötransportmellan fartyg och land som omfattas av biljettpriset eller som utförs medtransportmedel som bortfraktaren ställer till förfogande. I frågaom handresgods som inte finns i eller på ett av passageraren medfört fordon kanbortfraktaren förbehålla sig frihet från ansvarighet enligt detta kapitel förtiden innan handresgodset förs ombord och efter det att det har förts iland.Förbehåll är dock inte tillåtet när det gäller sådan transport till eller frånfartyget som avses i första stycket och ej heller för tid då handresgodset är ibortfraktarens vård, medan passageraren vistas i terminalbyggnad, på kajeller annan hamnanläggning. Är detavtalat att en bestämd del av befordringen skall utföras av annan namngivenredare, får bortfraktaren förbehålla sig frihet från ansvarighet för skadaorsakad av händelse under den del av befordringen som utförs av den andre.Detsamma gäller, om passageraren enligt befordringsavtalet har rätt att helteller delvis anhta annan än bortfraktaren för befordringen. 10 kap. Om redares ansvarighet Redaren är ansvarig för skada som befälhavaren, medlem avbesättningen eller lots orsakar genom fel eller försummelse i tjänsten. Redarenär också ansvarig, om skada vållas av annan, när denne på redarens ellerbefälhavarens uppdrag utför arbete i fartygets tjänst. Vad redaren sålunda utgivit har Skadestånd som redaren sålunda han rätt att söka åter av den som vållat skadan. Bestämmelserom inskränkning av redares ansvarighet finnas, utom i detta kapitel, i 5 och 6kap. samt i lagen (1936:277) i anledning av tillträde till 1924 årsinternationella konvention rörande konossement. betalat har han rätt att kräva tUlbaka av den som vållatskadan. Bestämmelserom inskränkning av redares ansvarighet/(Vin. ?, utom i detta kapitel, i 5 och 6kap. samt i lagen (1936:277) i anledning av tillträde till 1924 årsinternationella konvention rörande konossement. Föreligger ansvarighet för redare enligt dennaeller allmän lag, är ansvarigheten begränsad vad angår 1. ersättningför skada å person, som befinner sig ombord på fartyget för att medfölja detta,och för skada å egendom ombord; 2. ersättningför skada å person eller egendom, om skadan orsakats äv någon som befinner sigombord på fartyget; 3. ersättningför skada å person eller egendoni, om skadan orsakats av omständighet somhänför sig till navigeringen eller handhavandet av fartyget eller tilllastningen, befordringen eller lossningen av lasten eller till inskeppningen.befordringen eller landsättningen av passagerarna; 4. ersättningför skada å hamnanläggning, bassäng eller segelbar vattenväg; samt 5. ersättningpå grund av föreskriven skyldighet att avlägsna sjunket, strandat ellerövergivet fartyg eller egendom ombord på sådant fartyg. Begränsningen gäller dock ej ansvarighet på grund av skadasom å.samkats befälhavaren eller medlem av besättningen eller lots eller någonperson i redarens tjänst, som befinner sig ombord eller vilkens åligganden ståi samband med fartygets tjänst. Den avser ej heller ansvarighet på grund av feleller försummelse av Redarenhar rätt att begränsa sin ansvarighet enligt bestämmelserna i detta kapitel.Samma rätt har sådan ägare av fartyg som ej är redare, den som i redarensställe har hand om fartygets drift, fartygets befraktare samt var och en somutför tjänster i samband med bärgning. Med bärgning avses ävenåtgärder enligt 235 § första stycket 4, 5 och 6. Omansvar görs gällande mot någon, för vilken redaren eller annan person som avsesi första stycket svarar, har även denne rätt att begränsa sin ansvarighetenligt bestämmelserna i detta kapitel. Den sommeddelat försäkring av ansvarighet för en fordran som är föremål förbegränsning har rätt att begränsa sin ansvarighet i samma utsträckning somförsäkringshavaren. redaren själv, med mindre denne begått felet ellerförsummelsen i egenskap av fartygets befälhavare eller medlem av dessbesättning. Begränsningengäller icke ränta och kostnader i saken. 2 mom.Har redaren motfordran mot borgenären och grunda sig fordran och motfordran påen och samma händelse, skall begränsningen avse allenast det belopp varmedfordringen överstiger motfordringen. År ansvarigheten begränsad, svarar redaren intill ettbelopp beräknat efter för ton av fartygets dräktighet, dockminst . Inträffar skada å person, höjesansvarighetsgränsen i vad avser sådan skada med tvåtusenetthundra francs förton, dock med minst sexhundratrettiotu-sen francs. Ansvarighetsgränsengäller beträffande fordringar, vilka uppkommit pä grund av en och samma händelse. Meddräktighet avses nettodräktig-heten, för maskindrivet fartyg ökad med detmaskinrum som vid bestämmandet av nettodräktigheten dragits frånbruttodräktigheten. Vad som förstås med franc bestämmes i 348 §. Rätt till ansvarsbegränsning föreligger, oavsett grundenför ansvarigheten, beträffande fordringar med anledning av 1. person-eller sakskada, oth skadan uppkommit ombord på fartyget eller i omedelbartsamband med fartygets drift eller med bärgning, 2. skada pågrund av dröjsmål vid befordran till sjöss av gods, passagerare eller derasresgods, 3. annanskada, om den har orsakats av intrång i en rättighet, som inte grundar sig påavtal, och den har uppkommit i satnbänd med fartygets drift ellermed bärgning, 4. åtgärderför att lyfta, avlägsna, förstöra eller oskadliggöra ett fartyg, inbegripetallt som finns eller har funnits ombord, vilket sjunkit, strandat, övergivitseller blivit vrak, 5. åtgärderför att avlägsna, förstöra eller oskadliggöra fartygets last, samt 6. åtgärderför att avvärja eller begränsa skada, för vilken ansvarsbegränsning gäller,samt skada som orsakats av .sådana åtgärder. Har den sotn får begränsa sitt ansvar en motfordran motborgenären och grundar sig fordringen och motfordringen på en och samma händelse, skall begränsningen avse endast den del avfordringen som överstiger motfordringen. Fordringarpå grund av skada å person skola i första hand tillgodoses med detansvarighetsbelopp som avses i 235 § första stycket andra punkten. Förslår ejdetta, skall återstoden av fordringarna tillsammans med övriga fordringartillgodoses ur del belopp som avses i samma stycke första punkten. Fördelningen av ansvarighetsbelopp skall ske iförhållande till fordringarnas storlek. Harredaren betall fordran som avses i denna paragraf, skall han anses träda ifordringsägarens ställe med samma rån som denne och fordringsheloppet medtagasvid fördelningen av ansvarighetsbeloppet, såvilt fordringen kunnat här i riketgöras gällande mot redaren. Visar redaren att han, oaktat krav ännu ej skett,har atl betala fordran som avses i denna paragraf, skall jämväl denfordringen medtagas vid fördelningen. Rätt till ansvarsbegränsning föreligger inte beträffande 7.fordran på bärgarlön, bidrag till gemensamt haveri eller på avtal grundadersättning för åtgärd som avses i 235 § första stycket 4, 5 eller 6, 2. fordrantned anledning av oljeskada av det slag som avses i 1 § lagen (1973:1198) omansvarighet för oljeskada till sjöss och som orsakats av fartyg som befordradeolja som bulklast, 3. fordranunderkastad en internationell konvention eller nationell lag softi reglerareller förbjuder begränsning av ansvarighet för atomskada, 4. fordranmed anledning av atomskada vållad av ett atomfartyg, 5. fordranmed anledning av skada som åsamkats anställd som avses i 234 § andra stycketoch vilkens åhgganden står i samband med fartygets drift eller bärgningen,samt 6. fordranpä ränta eller ersättning för rättegångskostnad. Rätt till ansvarsbegränsning föreligger ej för den som visas själv ha vållat skadan uppsåtligen eller av grov vårdslöshet och med insikt att sådan skada sannolikt skulle uppkomma. Kvarstad eller annan handräckning för fordran,beträffande vilken ansvarigheten är begränsad, skall vägras och beviljad sådanålgtird skall hävas, om redaren inom riket hos rätten eller överexekutorställer .säkerhet för fulla ansvarighetsbeloppet enligt 235 S jämte elt avmyndigheten bestämt tillägg för ränta och kostnader i saken. Säkerheten mååberopas gentemot alla borgenärer, för vilkas fordringar gäller begränsningtill samma ansvarighetsbelopp. Prop,1982/83:159 och skall anses vara ställd till förmån för alla sådanaborgenärer. Harredaren ställt säkerhet för ett mindre belopp än i första stycket avses ochställer han därefter hos samma myndighet säkerhet för återstoden, skall ockvad i första stycket stadgas äga tillämpning. Omredaren ställt full säkerhet efter vad i första eller andra stycket sägs, skallpå hans yrkande tidigare ställd säkerhet för fordran som avses med den fullasäkerheten frigivas. Vad idenna paragraf är stadgat skall äga motsvarande tillämpning, om säkerhetenställts hos vederbörlig myndighet i , eller . 238Kvarstad eller annan handräckning för fordran, beträffande vilkenansvarigheten är begränsad, skall vägras och beviljad sådan åtgärd hävas, omredaren visar att han, innan åtgärden genomförts, utom riket ställt betryggandeoch för borgenären tillgänglig säkerhet för fulla ansvarighetsbeloppet enligt235 § i någon av följande hamnar: 1. den hamndär den händelse inträffat vara fordringen grundas eller, om händelsen ej ägtrum i hamn, den första hamn som fartyget anlöpt efter händelsen; 2. landsättningshamnen,om fordringen avser skada å person; 3. lossningshamnen,om fordringen avser skada å last. Har ifall som avses i första stycket säkerheten ställts iannan ort än där angives, prövar rätten eller överexekutor med hänsyn tillomständigheterna, huruvida handräckningsåtgärd, som sagts, skall vägraseller hävas. Vad i första och andra stycketia är Om rätttill ansvarsbegränsning föreligger, skall ansvarsbeloppen bestämmas påföljande sätt. Förfordringar med anledning av personskada, som tillfogats fartygets egnapassagerare, är ansvarsgränsen 46 666 särskilda dragningsrätter (SDR)multiplicerat med det antal passagerare som fartyget enligt sitt certifikat hartillstånd att befordra, dock högst 25 miljoner SDR. Förandra fordringar med anledning av personskada är ansvarsgränsen för fartyg,vars tonnage inte överstiger , 333 000 SDR. Överstiger fartygets tonnage500 ton höjs ansvarsgränsen enligt följande: för varje ton från 501 till med 500 SDR, för varje ton frän 3 001 till med 333 SDR, för varje ton från 30 001 till med 250 SDR, och för varje ton över med 167 SDR. Förandra slag av fordringar samt fordringar som inte tillgodoses stadgat gäller även om den utom riket ställda säkerhetenicke motsvarar det fulla ansvarighetsbeloppet enligt 235 S men redaren inomriket hos rätten eller överexekutor ställer betryggande säkerhet föråterstoden jämte ett av rätten eller överexekutor bestämt tillägg för ränta ochkostnader i saken. Vad idenna paragraf är stadga! om hävande av handräckningsåtgärd skall ägamotsvcirande tillämpning i fråga om frigivande av säkerhet, som ställts iitomriket till befrielse från handräckningsåtgärd. med de i 2 angivna beloppen är ansvarsgränsen för fartyg,vars tonnage inle överstiger , 167 000 SDR. Överstiger fartygetstonnage höjs ansvarsgränsen enligt följande: för varje ton från 501 till med 167 SDR, för varje ton från 30 001 till med 125 SDR, och för varje ton över med 83 SDR. Ansvarsgränsernai 1-3 gäller summan av alla fordringar som uppkommit på grund av en och sammahändelse mot redaren, ägare av fartyg som ej är redare, den som i redarensställe hur hand om fartygets drift och fartygets befraktare samt mot någon förvilken dessa svarar. Ansvarsgränsernaför bärgare, som itite utför bärgning från fartyg eller som uteslutande arbetarfrån det fartyg som bärgningen avser, skall motsvara de atisvårsgränser som gällerför ett fartyg med elt tonnage på . Ansvarsgränserna gäller summan avalla fordringar som uppkommit på grund av en och samma händelse mot sådanbärgare och mol någon för vilken han svarar. Med fartygetstonnage avses bruttotonnagel beräknat enligt bestämmelserna om skeppsmätning ibilaga 1 till internationella skeppsmätningskonvention. Vad somförstås med SDR anges i 369 §. Tvistom beräkning av belopp, vartill redares ansvarighet är begränsad enligt 235 §,eller om fördelningen av ansvarighetsbelopp mellan borgenärer må hänskjutastill utredning och avgörande genom dispasch. I frågaom dispasch enligt första stycket gälla i tillämpliga delar Varjeansvarsbelopp skall fördelas mellan borgenärerna iförhållande till storleken avde styrkta fordringar för vilka ansvarsgränsen gäller. Om detbelopp som avses i 238 § 2 inte räcker till för betalning av där angivnafordringar, skall återstoden av dessa fordringar betalas ur det i bestämmelserna i 7 kap. om generaldispasch. Bestämmelsesom avser haveridelägare gäller därvid i stället sakägare. Kostnaden för dispaschen ersattes av redaren, om ickeborgenär ulan skälig orsak hänskjutit saken till dispasch eller eljestsärskilda skäl föranleda annat. 238 § 3 nämnda beloppet med samma rätt som där angivnafordringar. Har redaren eller annan, innan ansvarsbeloppet fördelats,helt eller delvis betalat en fordran, inträder han intill det belopp hanbetalat i borgenärens rätt. Visarredaren eller annan att han kan bli skyldig att helt eller delvisbetala en fordran som han, om den betalats \före ansvarsbeloppets fördelning,skulle ha kunnat återkräva ur ansvarsbeloppet enligt tredje stycket, kanrätten förordna att medel tills vidare skall avsättas för att han senare skallkunna göra sin rätt gällande. Harredaren utbetalt vad som åligger, honom att utgiva enligt ovan givnabestämmelser om begränsning av ansvarigheten och visar sig sedan annan borgenärhava ägt rätt till betalning av ansvarighetsbeloppet, har redaren dock ickenågon ytterligare betalningsskyldighet, därest redaren, då betalningenerlades eller, om den skedde enligt lagakraftvunnen dom eller dispasch, dennameddelades, icke ägde och ej heller genom vederbörlig undersökning kunnat fåkunskap om den andres fordran. Borgenär,som Sålunda uppburit vad som rätteligen bort tillkomma annan, svarar därmed förden andres fordran, såvida han ägde kunskap om fordringen, när han erhöll betalningen. Om det med anledning av en fordran av det slag som ärföremål för ansvarsbegränsning här i riket har väckts talan eller framställtsbegäran om kvarstad eller andra rättsliga åtgärder, kan en begränsningsfondupprättas. Fonden skall upprättas hos den doinstol där talan har väckts ellerhos sjörättsdomstolen för den ort där kvarstad eller andra rättsliga åtgärderbegärts. En begränsningsfond anses upprättad av alla personer somkan åberopa samma ansvarsgräns och till betalning av alla fordringar för vilkaansvarsgränsen gäller. Den somhar upprättat foriden, dennes försäkringsgivare eller den som har en fordran avdet slag som är föremål för ansvarsbegränsning kan väcka talan ibegränsningsmål.