prop · G603153 · 1982-12-31 00:00:00 — Ärenden rörande förvärvs tillstånd är s. k. tvåpartsprocesser med förvärvaren å ena sidan och hyres gästföreningen/kommunen å andra sidan. Det normala i en tvåpartsprocess är att partema söijer för utredningen. I den mån hyresnämnden avses få en mera aktiv roll i förvärvsärenden än i andra ärendetyper när det gäller framför allt den materiella processledningen bör detta komma till uttryck i lagtexten. Vilken utredningsskyldighet som bör ankomma på nämnden bör belysas i förarbetena. I 4 § andra stycket 2föreslås att om förvärvet avser andel i fastighet och förvärvet av andelenuppenbart sker i syfte att bereda förvärvaren och hans familj bostad påfastigheten förvärvstillstånd inte får vägras. Tveksamhet kan uppstå när detgäller att avgöra om förvärvet skett i sådant syfte, t. ex. när det finnsuthyrda lokaler i huset. Det bör klarläggas, om ett förvärv för att hänförastill denna punkt skall ha endast det syftet att förvärvaren och hans familjskall erhålla bostad i huset eller om jämväl en avsikl från förvävarens sidaatt få bestämmanderätt över andra utrymmen i huset ger möjlighet att fåförvärvet bedömt enligt bestämmelsen. Prop.1982/83:153 195 Idetta sammanhang finns anledning att något beröra ett annat problem. Det kravpå bevisning som ställs i olika situationer i 4§ anges med termerna "påett övertygande sätt visar", "gör sannolikt", "kanantas" och "uppenbart sker i syfte". För den icke rättskunnigetorde det inte vara alldeles klart vad dessa termer innebär och vilka olikagrader av bevisning de olika rekvisiten skall ge uttryck för. Det torde därförvara värdefullt att begreppen belyses ytterligare i förarbetena. Hyresnämndeni : har ingen erinran mot de ändringar av rekvisiten förförvärvstillstånd som föreslås i 4 § I st. tillståndslagen. Nämndenifrågasätter visserligen påståendet i promemorian att den nuvarandeutformningen av villkoren för tillstånd skulle göra lagen mindre effektiv, menanser dock att det skulle vara till nytta för förvärvsprövningen med en vissskärpning av det beviskrav som åligger förvärvaren. Avgörandeför lagens effektivitet är naturligtvis väl fungerande mtiner hos kommunema.Hyresnämnden i har kunnat konstatera att de förvärvsanmälningar somgjorts till exempel av kommun har föregåtts av ett omsorgsfulltutredningsarbete som varit värdefullt vid prövningen i nämnden. BRÅ(ledamoten ): förslag innehåller en betydandeskärpning av beviskravet avseende förvärvarens förmåga att förvaltafastigheter. Denna skärpning inger starka betänkligheter beträffande möjlighetatt upprätthålla rättssäkerheten. Kravetatt förvärvaren skall "på ett övertygande sätt visa att han är i stånd attförvalta fastigheter ..." torde vara omöjligt att uppfylla för den sominte redan är fastighetsägare. Effekten av förslaget blir således i praktikenett etableringsförbud, vilket kommer att innebära avsevärdaolägenheter för hyresgästerna. Redanden principiellt tveksamma placeringen av bevisbördan hos den presumtiveförvärvaren talar starkt för att beviskravet måste ligga på en relativt lågnivå, såvitt inte ett etableringsförbud avses. I sådana fall bör detta dockklart utsägas. Det är oacceptabelt att krayet utformas så att rättsförlusterför den enskilde kan uppkomma. Gmndläggande rättssäkerhetskrav måste också ägatillämpning på detta samhällsområde. Förslaget avvisas därför. Riksrevisionsverket:RRV har ingen erinran mot de förslag till ändringar i 4§ första styckettillståndslagen som framförs i promemorian. Bankinspektionen:Däremot måste inspektionen ställa sig helt avvisande till det ändradebeviskravet. Till en början får inspektionen påtala den nära nog pekoralistiskaformuleringen. Man kan givetvis inte visa något om det inte sker "på ettövertygande sätt". Långt viktigare är att ett beviskrav som motsvarar vadsom i domstol utgör full bevisning blir alldeles för betungande för seriösa fastighetsförvärvare.Att tillämpningen i en del fall t. ex. i finansfallet varit för slappberor på brister hos de tillämpande myndigheterna och inte på brister i lagen.Att göra en sak sannolik innebär redan det ett ganska högt krav. Det innebäratt sökanden skall förebringa objektiva fakta av sådan omfattning och vikt attde sedda för sig ger en uppfattning om att sökanden har de önskade resurserna.Att kommunen måste göra vissa kontroller, t. ex. att höra kronofogde ochhyresgästförening ligger i sakens natur. Det kan sökanden inte göra.Inspektionen avstyrker förslaget i denna del. Bostadsstyrelsen:Av skäl som anförts inledningsvis finner det angeläget attskärpa kraven på fastighetsägaren när det gäller den utredning som skall styrkahans fömtsättningar för den ekonomiska 1982/83:153 196 ochpraktiska förvaltningen av fastigheten. Det bör således, när kommunenifrågasätter förvärvet, ankomma på förvärvaren att på ett -övertygande sättvisa att han är i stånd att förvalta fastigheten i nyssnämnda avseenden.Styrelsen tillstyrker således förslaget i promemorian. Länsstyrelseni (uppbördsenheten): I promemorian (sid. 99) sägs, attunderlåtenhet att inbetala skatter och avgifter för anställda eller aftförvärvaren har stora skatteskulder bör leda till att tillstånd vägras.Förvärvaren skall då anses vara olämplig från allmän synpunkt. Uppbördsenhetenanser, att detta förhållande bör framgå tydligare i lagförslaget eller ispecialmotiveringen till tillståndslagens 4 §. 1 detta sammanhang hänvisas tillbetänkandet "Skattekontroll av leverantörer till stat och kommun". Idetta föreslås bl. a. eft förtydligande på saft som avses ovan för att undvikatveksamhet i tillämpningen. (minoritet, m): Det saknas övertygande motiv för det i § 4 starkt skärptabeviskravet avseende tilltänkt förvärvares lämplighet. Redan bevisbördansplacering utgör ett avsteg från allmängiltiga juridiska principer. Att underdessa förhållanden skärpa beviskravet till föreslagen, mycket höga, nivå ingerprincipiella betänkligheter. Det kan långt ifrån uteslutas att enskildapresumtiva förvärvare skulle komma att lida rättsföriust därest lagen fårföreslagen utformning. (majoriteten): Jag vill ånyo upprepa kommunens inställning att täta ägarbytenoch ett för högt pris var för sig skall leda till att förvärvstillståndförvägras. Möjligheten att vägra förvärvstillstånd vid ett alltför högt prisfår betraktas dels som ett komplement till den delvis slopade markvillkorsprövningen,dels som en indikation på att förvärvet är spekulativt. Priser som ligger överdem som godkänns för statlig belåning bör enligt min merjing föranleda atttillstånd inte medges. Vidare bör man införa förbud för ipke önskvärdafastighetsägare att köpa nya hyresfastigheter efter det atttillstånd förvägrats dem. Mot bakgmnd av de i utredningenbeskrivna svårigheterna att på förhand avgöra om en tilltänkt fastighetsägareverkligen klarar av att på ett godtagbart sätt förvalta en fastighet och medhänsyn till att bostadsförvaltningslagen är ett tämligen tmbbigt instrumentbör den av kommunen tidigare föreslagna karenstiden införas. Underdenna tid bör tillståndet endast vara preliminärt. Mot slutet av tvåårsperiodenkan hyresgästerna bedöma hur förvaltningen av fastigheten fungerat, om reparationsplanenhar hållit osv. Det kan också ha tillkommit nya upplysningar omfastighetsägarens allmänna lämplighet . Eftersom bankerna i ensådan situation måste låna ut pengar till en något mindre säker låntagare äntidigare måste det förutsättas att bankerna betydligt bättre än tidigare prövarlåntagarnas möjligheter att klara av bl. a. räntor och amorteringar. Bankernastidigare alltför slapphänta utlåning till oseriösa fastighetsägare har oftavarit en förutsättning för spekulativa fastighetsförvärv. De exempel på oseriösfastighetsförvaltning som tidigare anförts av kommunen, såsom underlåtenhet attbetala in skatt och avgifter för anställda, stora skatteskulder, uthyrning avlokaler för illegal klubbverksamhet m.m., bör enligt departementspromemorianmedföra att förvärv normalt vägras. Detsamma bör enligt min mening också gällaom fastighetsägaren exempelvis underiåtit uppfylla föreskrifter ombostadsanvisning, åläggande om upprustning av fastighet, underiåtit attdeklarera, haft samröre med ekonomisk brottslighet eller om förvärvet ingår somled i en kedja av transaktioner för att undandra samhället skatt m. m.,Ävensådana fall där 1982/83:153 197 förvärvarenvarit inblandad i onormalt många tvister i hyresnämnd och andra rättsligainstanser bör leda till att tillstånd ej medges eftersom detta indikerar enbristande förmåga att ha ett normalt förhällande till bl. a. hyresgästerna. Det är enligt min meningtveksamt om nuvarande lagstiftning verkligen kan stoppa förvärvare som betettsig på detta sätt. Därför bör en generalklausul som föreskriver att en köpareej får vara olämplig från allmän synpunkt för att få förvärva hyresfastigheterinföras. Endast socialt ansvarstagande samhällsmedborgare bör accepteras somfastighetsägare. I likhet med juridiskaavdelningen vill jag understryka att de skärpta reglerna också måsteåterspeglas i hyresnämndens och bostadsdomstolens praxis. De uttalanden somredan finns i förarbetena till nuvarande lagstiftning och i föreliggandedepartementspromemoria måste också omsättas i nämndens praktiska tillämpning.Detta gäller inte minst alla de krav på förvärvaren som enligt promemorianingår i det skärpta beviskravet. Motdennna bakgrund bör hyresnämndernas handläggningsrutiner bli föremål försärskild översyn. För att de föreslagna reglerna skall innebära en verkligförändring, krävs en mer strikt handläggning i fortsättningen. Jag vill härnärmare hänvisa till vad som anförts av juridiska avdelningen. Det är ocksåangeläget att hyresnämnden och bostadsdomstolen själva undersöker sina arkivvad gäller en fastighetsägares tidigare förhållande gentemot sina hyresgäster m.m. (minoritet, m): Föredragande borgarrådet anser att täta ägarbyten och ett förhögt pris var för sig skall leda till att förvärvstillstånd förvägras. Vierinrar om att detta strider mot intentionema bakom tillståndslagen, nämligenatt komma tillrätta med notoriskt försumliga och uppenbart olämpligahusförvaltare. Om den intentionen även fortsättningsvis skall gälla är det omöjligtatt diskvalificera husköpare enbart av den anledningen att vederbörande i vissutsträckning sålt tidigare förvärvade hyresfastigheter. En oförvitlig person,som exempelvis av ofömtsedda ekonomiska komplikationer tvingats säya skulle dåenbart på denna grund förvägras förvärvstillstånd. Det skulle gälla även om detvid tiden för tillståndsprövningen var uppenbart att köparen skulle komma attbehålla fastigheten och förvalta den väl, t. ex. därför att han förbättrat sinekonomi eller därför att den förvärvade fastigheten äjnindre komplicerad ur förvaltningssynpunkt.Beträffande överlåtelseprisets höjd är det självklart att detta kan vara enindikation på spekulativa orsaker till ett förvärv. Om förvärvstillstånd skallvägras enbart med hänvisning till överlåtelseprisets höjd innebär dettaemellertid i praktiken införande av en prisreglering eller priskontroll. Dettaär enligt vår mening fel och har heller inte varit avsikten med nuvarande tillståndslafe.. Vi'reagerar också starkt mot aii föredragande borgarrådet, till skillnad från depailementsutredningen,vill införa en femårig karenstid för fastighetsägare som inteuppfyllt tillståndslagens krav. Förslaget för närmast tankarna till någon formav yrkesförbud. En person, som måste anses olämplig som förvärvare av enfastighet, kan mycket väl tänkas vara godtagbar som förvärvare av en annan.Varje förvärvsfråga måste därför enligt vår uppfattning prövas för sig. Göteborgskommun: Kommunstyrelsen tillstyrker den föreslagna skärpningen avutredningskravet men anser att det vore önskvärt med en ytterligare överarbetningav lagtexten så att det betydligt klarare framgår att exempelvis underlåtenhetatt inbetala skatter eller avgifter till det allmänna normalt skall föranleda vägranav tillstånd 1982/83:153 198 Malmökommun (=fastighetsnämnden): Då 4 § första stycket tillståndslagen innehållerhuvudregeln för tillståndsprövning är det av största vikt att lagmmmet får ensådan utformning att lagen får avsedd effekt. Förvärvarenskall enligt lagmmmet göra sannolikt att han är i stånd att förvaltafastigheten. Hiftills har bevisbördan emellertid enligt fastighetsnämndensmening i realiteten huvudsakligen lagts på kommunen. Den föreslagna ändringenär därför viktig. Skärpningen förväntas sålunda innebära att det verkligenblir förvärvaren som på ett övertygande sätt skall visa att han uppfyllerlagens krav. Förvärvarenskall visa att han har såväl ekonomiska som praktiska fömtsättningar att klaraav fastighetsförvaltningen. Därvid måste hyresnämnden ställa högre krav på denutredning förvärvaren skall förebringa än . Lösa, ostyrktapåståenden från förvärvarens sida kan i fortsättningen ej få godtas. Vadgäller de ekonomiska fömtsättningarna bör förvärvaren redovisa vilkamöjligheter han har att med hänsyn till fastighetens avkastning förvaltafastigheten. Varje fastighet bör - i varje fall - vara ekonomisktsjälvbärande. Om förvärvaren skall sätta in pengar i fastigheten för t. ex. eftstörre ändringsarbete måste åtgärden vara ekonomiskt försvarbar och ge uttryckför en sund ekonomi. Behöverfastigheten byggas om helt eller delvis bör förvärvaren kunna visa om, hur ochnär ombyggnaden kommer att bli utförd. Finansieringen av ombyggnaden är enviktig faktor, inte minst om statliga lån ej kan förväntas bli beviljade medhänsyn till att köpeskillingen är för hög. Nämnda omständighet bör i allmänhetensamt gmnda avslag. bör också i förekommande fall infordra ettbesiktningsintyg från sakkunnig person för att kunna bedöma fastighetensskick. Ekonominhar även betydelse för fastighetens framtida underhåll. I alltför litenutsträckning har hänsyn tagits härtill vid hyresnämndens ekonomiska bedömning.Fastighetens ekonomi måste vara sådan att den ger utrymme för ett rimligtkontinuerligt underhåll. Förvärvarenskall göra sannolikt att syftet med förvärvet är fastighetsförvaltning och atthan därvid skall hålla fastigheten i sådant skick att den motsvarar de anspråkde boende enligt lag har rätt att ställa. Dehar diskuterats vilken betydelse som bör tillmätas det förhållandel attförvärvaren före förvärvet i större omfattning köpt och sålt fastigheter. Ipromemorian framhålles att, om det konstateras att förvärvaren under kortaretid före förvärvet köpt och sålt flera hyresfastigheter, ett naket påstående avdenne att han avser att behålla fastigheten, att hans fastighetsbestånd numerastabiliserats etc. inte bör anses tillräckligt för tillstånd.Fastighetsnämnden delar denna uppfattning och vill dessutom betona att det ejbehöver vara fråga om köp och försäljning i "större omfattning" utanredan ett mindre antal transaktioner bör beaktas och kunna varadiskvalificerande. Ävenom fastighetens ekonomi tillåter ett rimligt kontinueriigt underhåll måsteförvärvarens vilja och förmåga att sköta fastigheten utrönas. Ofta utfäster sigförvärvaren i hyresnämnden att göra en reparation som sedan kanske aldrig blirgenomförd. har endast begränsade möjligheter att i sambandmed hyresförhandlingar kontrollera atl sådana utfästelser infriats. Mellanåren 1976 och 1980 meddelade hyresnämden respeltive bostadsdomstolen tillståndi 29 ärenden i kommun där förvärvstillstånd ej tillstyrkts av fastighetsnämden.Av dessa har endast en tredjedel medfört 1982/83:153 199 I de flesta övriga fallen har förvärvaren fåttdålig ekonomi och fastigheterna skötts dåligt med konkurser, tvångsförvaltningeller hot därom som följd. 7 av fastigheterna såldes igen ochytterligare 6 efter meddelat förvärvstillstånd. Malmökommun (en minoritet av sju ledamöter): Vi är inte beredda att gå längre änutredningen när det gäller kontrollen av förvärvaren. Meningen om att redanett mindre antal fastighetstransaktioner bör beaktas och kunna varadiskvalificerande bör därför utgå ur yttrandet. Gävlekommun (): Den viktigaste ändringen av tillståndslagen iföreliggande förslag är för Gävles vidkommande utan tvekan skärpningen av fömtsättningarnaför förvärvstillstånd i 4 § första stycket. Bostadsdomstolens principuttalande1979 i fråga om tillämpningen av lagmmmet har inneburit att bevisbördan närdet gäller förvärvarens lämplighet har lagts på kommunen ochhyresgästföreningen. Denna tolkning av lagmmmet är svårförståelig och synesnärmast strida mot ordalydelsen. Icke förty har bostadsdomstolens uttalande iviss mån försvårat handläggningen av dessa frågor. Den nu föreslagnaskärpningen torde innebära att rådande oklarhet försvinner, vilket hälsas medtillfredsställelse. : I promemorian föreslås även vissa ändringar i bestämmelsemaom fömtsättningarna för tillstånd. Förslaget innebär en skärpning avförvärvarens utredningsskyldighet vad beträffar hans ekonomiska och praktiska fömtsättningaratt bedriva fastighetsförvaltning. Enligt förslaget skall förvärvärert bl. a.inte endast göra sannolikt utan även på ett övertygande sätt visa att han är istånd att förvalta den förvärvade fastigheten. Redangällande bestämmelser innebär enligt sparbanksföreningens mening attförvärvaren åläggs ett relativt långtgående utredningskrav. Om en skärpningsker av denna skyldighet i enlighet med förslaget, kan effekten bli att förvärvarensbevisbörda blir så stor att den i praktiken inte går att fullgöra. En sådanutveckling har negativa effekter på den seriösa fastighetshandeln och kandärför inte accepteras. Under alla förhållanden innebär förslaget att tillståii,dsförfarandetkompliceras ytterligare. Omtillståndsprövningen benöver skärpas, torde detta vara möjligt att genomförainom ramen för ni) gällande fömtsättningar för tillstånd. En sådan skärpning itillämpningen har den fördelen att den knappast kan-ålägga förvärvaren enorimligt långtgående utredningsskyldighet. anser därföratt en ändring i bestämmelserna om fömtsättningarna för tillstånd inte ärpåkallad. : Beträffande 4§ kan förbundet i stort sett instämma med vad somsägs i motiveriiigen. Det bör dock påpekas, att eftergivandet avutredningsskyldigheten i fråga om god sed i hyresförhållanden inte fåruppfattas som ett eftergivande av kravet i och för sig. Även den som är i ståndatt förvalta ett hyreshus kan av andra skäl vara olämplig som hyresvärd. Föratt iaktta göd sed i hyresförhållanden krävs bl. a. viss kännedom om hyreslagstiftningen,respekt för ingångna avtal och hörsamhet angående myndigheters förelägganden m.m. Förbundetuppfattar inte förslaget så att kravet på god sed i hyresförhål landen nu skall eftersättas, »men finner det angeläget att detta blir klart uttryckt som ledning för rättstillämpningen. upp granskningen av förvärvarens ekonomiska fömtsättningar attförvalta hyreshus. Enligthyresgästföreningarnas erfarenheter är de utredningar som läggs till gmnd förprövningen ofta bristfälliga. 1982/83:153 200 företesär subjektivt beroende av förvärvarens egna uppgifter till intygsgivaren. Ettpris som ligger över fastighetens avkastningsvärde är enligt förbundets meningen stark indikation på att syftet med förvärvet är spekulativt. I konsekvensmed detta så bör det krävas klara bevis för att priset verkligen svarar motfastighetens avkastningsvärde på . Värderingsintyg av olika slag ärotillräckliga i detta avseende. Även seriösa banker och kreditgivare kanförmås att göra värderingar som inte har sin utgångspunkt i att fastighetenskall förvaltas. Tvärtom bedöms i stället vilken risk som förvärvaren ochkreditgivaren kan acceptera inom ramen för möjligheterna att sälja fastighetenvidare. Det är inte minst sådana principer för värdering av hyreshus som harskapat behov av en tillståndslag. Dengranskning som sker i hyresnämnden måste följaktligen kunna ske mot bakgrund aven objektiv värdering av hyreshuset som förvaltningsobjekt. Om värderingar somgmndas på ändra bedömningar skulle godtagas, blir tillståndslagen inget hinderför en fortsatt spekulation i hyreshus. Förbundetvill med det anförda kraftigt understryka vikten av sakkunnig värdering ochgranskning av förvärvarens ekonomiska kalkyl. , när det gäller förvärvarens avsikter och möjligheter att förvaltafastigheten, instämma i promemorians uttalande att tillstånd inte bör lämnasså länge någon tveksamhet kan anses råda i förevarande fall. : I promemorian föreslås att sökanden "på ettövertygande sätt" skall visa, att han är i stånd att förvalta fastigheten.Detta kan enligt förbundet komma att medföra alltför höga krav på bevisningfrån sökandens sida - framför allt om han inte tidigare ägt någon fastighettill vars ostridigt välskötta förvaltning han kan hänvisa. Fastighetsägareförbundetanser att det inte påvisats föreligga behov av skärpta beviskrav, då det gällersökandens möjligheter att förvalta en fastighet. Dessutom har den föreslagnalagtexten - "Förvärvstillstånd får meddelas ..." i stället förnuvarande "Förvärvstillstånd skall vägras ..." - fått en olyckligutformning. Formuleringen kan ge intryck av att förvärvstillstånd endast skallmeddelas i undantagsfall, vilket uppenbarligen inte är syftet. Näringslivetsbyggnadsdelegation: I promemoria föreslås en skärpningav beviskravet i 4 § tillståndslagen vad avser förvärvarens förmåga attförvalta fastigheten. Förvärvaren ska på ett övertygande sätt visa att han äri stånd att förvalta fastigheten. krävs att förvärvaren görsannolikt att tillståndsvillkoren skall uppfyllas. Enskärpning av lagtexten härvidlag genomfördes i viss mån redan ijuli 1979. Någraövertygande skäl att förorda föreslagen ändring kan NBD inte finna. NBD anseratt den föreslagna lagtexten lägger ett alltför stort beviskrav påförvärvaren. Det kan inte anses rimligt att förvärvare tvingas "exculpera"sig bara därför att ett litet fåtal kan förväntas missbmka sin ställning. NBDmotsätter sig alltså den föreslagna ändringen. Förslagetmedför även att lagtexten ändras i andra avseenden. har ansetts att förvärvstillståndsom regel bör meddelas - dvs. endast vägras i vissa fall specificerade i bl. Den föreslagna lagtexten antyder att det motsatta förhållandet skullekomma att råda. Regeln skulle alltså eventuellt kunna uttolkas som attförvärvstillstånd normalt skall vägras, men meddelas endast i vissa fall. Ensådan tillämpning vore naturligtvis helt orimlig varför denna oklarhet måstekorrigeras. Vidareföreslås att "förvärvaren" på ett övertygande sätt visar att han är 1982/83:153 201 istånd att förvalta fastigheten etc. Gällande lagtext rör "sökandens"roll. 1975/76:33 sid. 30 ska bl. a. vid bedömningen inte ställasnågra krav på förvärvarens personliga medverkan i förvaltningen. Eller som detäven uttryckts i nämnda proposition på sid. 69: "Har däremot betryggandeförvaltning ordnats bör förvärvstillstånd kunna meddelas även i sådana fall därsökanden är omyndig och helt saknar personliga kvalifikationer att bedrivafastighetsförvaltning." NBD fömtsätter här att någon ändring itillämpningen inte kommer att ske. Förslaget att i 4 § slopakravet på att förvärvaren ska framlägga utredning om sin lämplighet i övrigtkan NBD tillstyrka. Domstolsverket:DV anser att förslaget om att hyresnämnderna skall få anlita även andraexperter än tekniker är bra. Det öppnar en möjlighet att tillföra nämnderna deallmänna insikter i exempelvis ekonomiska frågor som kan behövas för attnämnden skall kunna bedöma parternas argumentering och utredning i etttillståndsärende. Hyresnämndeni : Lagförslaget medför - liksom så gott som alltid lagförslag inomhyresrättens område att hyresnämnden kommer att få nya typer av ärenden atthandlägga. resurser är, som nämnden tidigare i olika sammanhangpåpekat, ansträngda till följd av det kraftigt ökade antalet hyresärenden. Detaktuella förslaget innebär emellertid också handläggningsmässiga fördelar genomatt aktie- och andelsförvärv skall prövas av nämnden endast om kommunenpåkallar prövning. Med tanke på detta och då antalet ytterligare ärenden somföranleds av förslaget kan antas bli ganska begränsat, har hyresnämnden ejnågot att erinra mot lagförslaget ur resurssynpunkt. Hyresriämndenhar tagit fram följande ärendestatistik för tiden 1979-07-01-1981-10-31 (jfr s.37 i departementspromemorian). Antalavslag i hyresnämnden 17