prop · G60387 · 1982-12-31 00:00:00 — Enav de gmndläggande förutsättningarna för att miljöskyddsavgift skall kunna utgåär att överträdelsen har medfört ekonomiska fördelar för den som utövar denmiljöfarliga verksamheten. I promemorian konstateras emellertid att mängaöverträdelser av förbuden alt släppa ut olja eller andra skadliga ämnen frånfartyg inte medför några ekonomiska fördelar utan snarare föriuster. Somexempel nämns överfyllning av tankar i hamn, varvid olja går förlorad. Om maninriktar sanktionen enbart på sådana överträdelser som medför ekonomiskafördelar skulle sannolikt huvuddelen av de värdslösa utsläppen undgå densärskilda sanktionen. Enligl promemorian är delta helt oacceptabelt. Sammainvändning - och etl anlal ytterligare - kan riktas mot atl enbart lita till entillä'mpning av förverkandebestämmelsen i 36 kap. 3a§ . Slutsatseni promemorian är att del blir nödvändigt all utforma en särskild sanktion motvattenföroreningar från fartyg. Denna sanktion bör helt anpassas tillvatlenföroreningslagsliflningens speciella förutsättningar och krav. Ingenav remissinslanserna har förordat all man försöker använda någon existerandesanktionsform för all motverka vattenföroreningar från fartyg. Sålunda delar t.ex. den i promemorian framförda uppfattningen alt ingetav de nu existerande sanktionssyslemen passar helt och hållet in på de krav sombör ställas på en sanktion på detta område. Ävenjag ansluler mig till slutsatsen atl del inle finns någol realistisktalternativ lill förslagel att utforma en särskild ekonomisk sanktion motvallenförorening från fartyg. I det följande avser jag följaktligen all lämnaförslag lill hur denna sanktion bör utformas. Med tanke på den terminologi somanvänds i lagstiftningen om åtgärder mol vattenförorening från fartyg fallerdel sig, som framhålls i promemorian, naturligt all kalla sanktionen förvallenföroreningsavgift. Innanjaggår närmare in på utformningen av sanktionen vill jag uppehålla mig någol vidde grundläggande krav som bör ställas upp för en vallenföroreningsavgift.Sådana krav diskuteras i avsnitt 5.2 i departementspromemorian. Del framhållsdär att del främsta kravet är att sanktionen skall verka preventivt. Den måstedärför vara ekonomiskt kännbar och rikta sig mot fartygets redare eller ägare.Övriga krav på sanktionen är - alt den skall kunna tillämpasdirekt mot juridiska personer - all den skall tas ut enliglprincipen om strikt ansvar 1982/83:87 14 - att den skall vara användbarmol både svenska och utländska fartyg - all man skall kunna säkrabetalning av sanktionen - att det skall finnasfömtsättningar för en snabb handläggning av avgiftsärenden - atl förfarandet inrymmergarantier för en sakkunnig behandling - att sanktionen inte får hakaraktären av skadestånd. Fleraav de uppställda kraven präglas av de speciella förhållanden som råder inomsjöfarten. Vad som viktigt alt beakta är de internationellaöverenskommelser på sjöfartens område som har anslutit sig till. Delgäller särskilt konventionerna på havsföroreningsområ-del, främst 1954 årsinternationella oljeskyddskonvenlion (OlLPOL), inlernalionellahavsföroreningskonvention 1978 ändrade lydelse (MARPOL 73/78) och1974 års Hdsingforskonvention. I kravet på att förfarandet måste inrymmagarantier för en sakkunnig behandling ligger bl. a. atl tillämpande myndighetermåste ha såväl kunskaper om den omfallande och kompliceradekonvenlionsregleringen som tillgång till teknisk och nautisk expertis. För egen del kan jag iallt väsentligt ansluta mig lill de krav arbetsgruppen har ställt upp försanktionen. Eftersom det, som jag redan angett, inle är möjligt all användanågon existerande sanktion kan vattenföroreningsavgiflen "skräddarsys"så atl den så långt möjligl uppfyller de krav som har ställts upp. Med tanke påall vattenföroreningsavgiflen skall kunna användas även mol utländska fartyg,som snabbi kan lämna svenska farvatten, är det uppenbart all förfarandet måsteinrymma möjligheter till snabba och effektiva ingripanden. Kraven på snabbhandläggning och garantier för en sakkunnig behandling är viktiga av hänsyntill internationella förpliktelser. Kravet alt kunna säkra betalningav avgiften är, som jag ser del, av grundläggande betydelse ureffektivitetssynpunkt. Om man, såsom i promemorian, i flera avseenden låterönskemålen all få etl effektivt fungerande sanktionssyslem vara vägledande, fårman självfallet vara uppmärksam på atl den enskildes rättssäkerhet inte åsidosätts.Vid en avvägning mellan dessa motstående intressen får resultatet dock inte blisådant att sanktionen föriorar sin avsedda preventiva effekt. Med hänsyn lillfartygens rörlighet och behovet all kunna säkra bevisning och betalning tordedet vara ofrånkomligt alt effeklivilelshänsynen på della område betonasstarkare än för sanktioner som enbart avser förhållanden till lands. Jagövergår härefter lill frägan hur vattenföroreningsavgiflen skall utformas. Avsiktenmed vattenföroreningsavgiflen är enligt promemorian alt den skall vara enförstärkning av straffsanktionerna vid otillåtna utsläpp från fartyg. Avgiftenär dock inle tänkt som någon ersättning för straffpåföljder. Kriminaliseringenbör bibehållas inle minsl som ell uttryck för samhällels moraliska fördömandeav dessa handlingar. I promemorian förordas all 1982/83:87 15 manvid avgiftsbeläggningen - på samma sätt som i slraffsladgandena -utgår frånreglerna i 2 kap. VFL om förbud mot förorening från fartyg. Del innebär altavgift skall ulgå, om skadliga ämnen släpps ut i strid mol 2 kap. VFL ellerföreskrifter som har meddelats med stöd av detta kapitel. Avgift bör dock lasul oberoende av uppsåt eller oaktsamhel hos gärningsmannen.Avgiftsskyldigheten bör således bygga på principen om strikt ansvar. Den har idetta avseende samma konstruktion som miljöskyddsavgiften. Medmiljöskyddsavgiften som förebild förordar arbetsgruppen vidare att det skallfinnas en möjlighel att sätta ned eller efterge avgiften i sådana fall då detframstår som obilligl alt la ul full avgift. Denna möjlighet bör dock användasrestriktivt. Remissinstansernahar genomgående godtagit promemorieförslagel i dessa delar. Inga invändningarhar framförts mol förslagel atl avgiften skall las ul efter principen om striktansvar. Eftersom utsläpp av föroreningar frän fartyg torde kunnahärledas lill elt uppsåtligl eller oaklsamt handlande av någon person anserhovrätten över och del inte från rättssäkerhetssynpunkt mötanågol hinder mol alt tillämpa strikt ansvar, trots all elt sådant ansvarinnebär ett betydelsefullt avsteg från vad som gäller som en huvudregel inomdel straffrättsliga syslemel. För egen del anser jag atlförslagen bör genomföras. De svenska ul-släppsbeslämmdserna överensstämmer medregleringen i konventionerna. Det är därför naturligt att låta överträdelser avutsläppsförbuden ligga lill grund för uttagande av avgift, och alt samma reglergäller för svenska och utländska fartyg. Jag ser del som helt nödvändigt allgöra ansvaret för vattenföroreningsavgiflen strikt. Om man i varje enskilt fallskulle kräva bevisning om uppsåt eller vårdslöshet kommer avgiften knappast attfå avsedd effekt. Den sirikta tillämpningen bör dock, på del sätt som föreslåsi promemorian, kunna mildras genom en möjlighel till eftergift eller nedsättningav avgiften. advokatsamfundhar i sitt remissvar aktualiserat vissa frågor rörande gränsdragningen mellanoperationella utsläpp, dvs. sådana som har samband med fartygets drift, ochutsläpp på grund av olyckor. Samfundet finner det befogal med strikt ansvar vidoperationella utsläpp. När del gäller utsläpp lill följd av kollisioner,grund-slölningar eller liknande haverier förhåller del sig annorlunda. Hårsaknas uppenbarligen det i övrigt förekommande behovel av prevention. Det tordeockså förekomma fall, där ell utsläpp helt klart inte kan tillvitas fartygetsom vårdslöshet, exempelvis ell oskyldigt påseglat fartyg. Enligladvokatsamfundet bör det klargöras bällre, om strikt ansvar skall föreligga endastvid operationella utsläpp eller även vid olyckshändelser, huruvida"olyckshändelse" avser varje kasuell händelse samt hur undantagenenligl MARPOL 73/78 förhåller sig lill den föreslagna laglexlen. Samfundet villför sin del tillstyrka att ansvar för utsläpp efter haveri endasi inträder omfartyget har brustit i åtgärder för alt begränsa utsläppet. Prop.1982/83:87 16 Enligt promemorian skall vallenföroreningsavgift tas ulnär de förbud mol utsläpp som avses i 2 kap. 2 eller 3 § VFL har överträtis ellernär sådant utsläpp som avses i 2 kap. 4§ VFL inle har begränsats så långt delär möjligl. I den sistnämnda paragrafen stadgas all utsläpp av skadliga ämnenlill följd av olyckshändelse skall begränsas sä långt del är möjligl. Dennaregel bygger pä undantagen från ulsläppsförbuden i MARPOL 73/78 ochHdsingforskonvenlionen. vilka presenteras närmare i specialmoliveringen lilllagförslagels 10 kap. 1 § i promemorian (se avsnitt 5.10 i bil. Enligl dessa regler gällerulsläppsförbuden bl.a. inle sådana utsläpp som är nödvändiga för etl fartygssäkerhet eller för alt rädda människoliv till sjöss eller sådana utsläpp som ären följd av en skada på fartyget eller dess utrustning. 1 del sistnämnda falletförutsätts dock all alla rimliga försiktighetsåtgärder har vidtagits efter delätt skadan inträffat eller utsläppet upptäckts, i syfte atl hindra eller sålångt som möjligt begränsa utsläppet. Från förbuden mol förorening från fartyg finns del såledeselt undanlag i 2 kap. 4 § VFL, som avser utsläpp lill följd av olyckshändelse.Med hänsyn lill all tillträtt MARPOL 73/78 och Hdsingforskonvenlionenbör enligl min mening undantaget i sak ha samma innebörd som undantagen ikonventionerna. Del innebär bl.a. all utsläpp som skelt till följd av en skadapå fartyget eller dess utrustning inle skall föranleda vallenföroreningsavgifti annat fall än då utsläppet inle har begränsats så långt det är möjligt. Äveni det fall ett fartyg har blivit påseglat gäller en skyldighet alt försökabegränsa elt utsläpp. Undantaget frän ulsläppsförbuden gäller alla slags skadorpå fartyget eller dess utrustning. Del skall dock självfallet röra sig omverkliga skador och inte bara påstådda sådana, och utsläppet skall vara enföljd av skadorna och inle av en mänsklig handling eller underlåtenhet. alt ett utsläpp förorsakats av en olyckshändelse och all utsläppetinte begränsats så långt del är möjligt skall avgift tas ut ulan atl detbehöver bevisas att nägon för överträdelsen ansvarig handlat uppsåtligen ellerav oaklsamhel. Även vid bedömningen av överträdelser av bestämmelsen i 2 kap.4§ VFL skall avgiftsskyldigheten således bygga på strikt ansvar. Når del gäller del geografiska tillämpningsområdet för vattenföroreningsavgiflenunderstryks i promemorian all avgift inte bara skall las ut när svenska ochutländska fartyg bryter mol ulsläppsförbuden inom Sveriges sjöterritorium utanäven när svenska fartyg gör sig skyldiga till otillåtna utsläpp inom andravattenområden. Avgift skall således kunna tas ul om ell svenskt fartyg t. ex.har släppt ul olja i . En förutsättning härför bör dock enligtpromemorian vara atl gärningen inte beivras i någon annan stat. För egen del finner jag arbetsgruppens resonemang på dennapunkt principiellt riktigt. Jag vill dock framhålla atl del i praktiken kanvara förenat med betydande svårigheter atl la ut avgift för ett utsläpp som ettsvenskt fartyg har gjort sig skyldigt lill i främmande farvatten. Prop.1982/83:87 17 mässigtär det ofta svårt att få tillgång till tillfredssläUande utredningar i sådanafall. Jag ser det heller inte som tillfredsställande att kombinera en utländskbrottmälsdom med en svensk vallenföroreningsavgift för ett och samma utsläpp.Redan den utländska domen kan ju i sig leda lill tillräckligt höga böter. 1stället förordar jag atl vi i prövar överträdelser av konventionsregleri sådana fall då främmande stater underrättar oss om det. Om ett rättsligtförfarande mot ell svenskt fartyg har ägt rum i en främmande stat och tillräckligtstränga påföljder har utdömts bör del inte komma i fråga att ta utvattenföroreningsavgift i . Jagövergår nu lill frågan om vem som skall vara belalningsskyldig förvattenföroreningsavgiften. I promemorian framhålls all del i normalfallet ärfartygets redare eller ägare som åtnjuter de eventuella ekonomiskainbesparingar som görs lill följd av all föroreningar släpps ul i vattnet istället för alt lämnas lill mollagningsanordningar i land. Redaren eller ägarenär den som utövar den aktuella näringsverksamheten och del är därför naturligtalt avgiften tas ut av honom. Avgiften skall kunna påföras honom oavsett om hanär en juridisk person, t. ex. ett aktiebolag, eller en enskild näringsidkare.Eftersom redaren i normalfallet har del avgörande inflytandet över ell fartygsdrift, bör han i första hand göras ansvarig för betalning av avgiften. Remissinstansemahar allmänt anslutit sig lill förslaget all avgiften skall tas ut av fartygetsredare eller ägare. anser all man bör överväga om detäven skall finnas ell brukaransvar. Föreningen avser därvid främst enfartygsoperatörs ansvar vid limecharterförhyrning. En sådan brukare av ellfartyg kan otvivelaktigt påverka driften på etl sådant sätt alt avgiftsansvarför honom skulle vara rimligt. Jagdelar uppfattningen att redaren är den som i första hand bör göras ansvarig förbetalningen av vattenföroreningsavgiften. Rederivérksamhel bedrivs i allmänhetav juridiska personer och del är därför, som jag tidigare nämnt, väsenlligl allavgiften kan las ul även av sådana. Beträffandeden av aktualiserade frågan om ett bmkaransvar vidsidan av redaransvarel kan nämnas all del finns ett sådant i flerasjöfartsförfallningar. I sjölagen används uttryck som "den som i redarensställe har befallning med fartygeteller eljest handhar fartygels drift i redarens ställe" (241 och244§§). Sjöarbelstidslagen (1970: 105) använder i I8§ formuleringen "annansom i redarens ställe har haft befattning med fartyget". Dessaformuleringar är etl uttryck för att det inle alltid enkelt kan klargöras vemsom skall anses vara redare till etl fartyg. I princip kan redaren sägasutrusta ell fartyg så atl del kan användas för sill ändamål, men redarens funktionerkan vara delade mellan flera på olika sått. Fartygets ägare behöver inle vararedare utan han kan ha upplåtit sitt fartyg till annan. 1 äldre lid var delfråga främst om skeppslega, numera oftast benämnd bare-boat charter, eller omren befraktning, antingen lidsbefraklning eller resebefraktning. Utvecklingen2 1982/83. Prop.1982/83:87 18 har emellertid medfört charleravial som innefattar enmängd olika mellanformer mellan de äldre avtalstyperna. Redarfunklionerna kanfördelas mellan ägaren och chartraren på skilda sätt. Man är därför oftahänvisad lill all genom en helhetsbedömning av omständigheierna i del konkretafallet bilda sig en uppfattning om vem som slår för den övervägande delen avredarfunklionerna. 1 vissa fall kan man, som redareföreningen framhåller,finna all förhyraren har ell sådant inflytande över driften all avgifisskyldighelenbör åvila honom. Jag finner del fördenskull befogal alt införa etlbrukaransvar. Avgiften bör således i första hand påföras redaren eller den somhar befattning med fartyget i redarens ställe. Betalningsansvar för fartygets ägare skall enligtpromemorian inträda, om redare saknas eller del inle kan fastställas vem som ärredare. För egen del finner jag all förslagel bör godtas. I vissa fall kan deti fråga om utländska fartyg vara svårt atl klarlägga vem som är redare. Det ärdå i allmänhet möjligl all via fartygsregister få besked om vem som är ägarelill fartyget. Av effektivitetsskäl bör det finnas en möjlighel all vända sigmol ägaren i ett sådant fall. Frågan om vilken parameter som skall användas förvattenföroreningsavgiflen diskuteras utförligt i promemorian (bil. 1 s.62-71).Redan inledningsvis poängterar arbetsgruppen att det, trots all åtskilligaalternativ övervägts, visat sig vara svårt all finna någon enkel ochrättvisande parameter med vars hjälp man skulle kunna avgöra vad enöverträdelse "kostar". Bland de olika alternativ som diskuteras ochunderkänns i promemorian finns den beräknade vinslen av ell utsläpp, deuppskattade bekämpnings- och saneringskostnaderna och en formel för fartygetsstorlek, som erhålls genom atl multiplicera bruttodräktigheten medmaskin-styrkan. En annan modell, som diskuteras men också underkänns, är flexibelt syslem, där man skulle kunna la hänsyn till en rad angivnafaktorer. Med utgångspunkt från dessa skulle den beslutande myndigheten efteren helhetsbedömning, där även andra faktorer kunde tänkas spela in, fastställavallenföroreningsavgiflens storlek. Arbetsgruppens Iveksamhet inför en sådanmodell grundas bl. a. på alt berörda myndigheter inte skulle ha nägra fastakriterier för avgiftsberäkningen, något som skulle kunna försvåra prövningenoch medföra längre handlåggningslider. En rad skäl talar enligt promemorian för atl avgiften börvara uppbyggd på elt sådant sätt alt del på förhand skall vara känt vad en vissöverträdelse "kostar". Enligt arbetsgruppens mening bör avgiftenbestämmas med hänsyn till utsläppets art och omfattning samt till fartygetsstorlek. Det bör vara möjligt att göra upp tabeller där dessa beräkningsgrunderfinns angivna. Enligt arbetsgruppen måste man ha olika tabeller för olika slagav utsläpp. Sålunda får särskilda avgiftstabeller göras upp för olja, kemikalier,fast avfall och loaletlavfall. Med utsläppets art avses här enbart dessa olikakategorier av föroreningar. Prop.1982/83:87 19 Arbetsgruppen konstaterar atl det ofta är svårt atluppskatta vilken omfattning etl utsläpp har. Den främsta invändningen mot allanvända utsläppets storlek som parameter avser just del förhållandet alt detinle är möjligl all med ledning av den påträffade mängden föroreningar mednågorlunda exakthet sluta sig till hur stort det ursprungliga utsläppet egentligenvar. En sådan beräkning skulle inrymma alltför många osäkerhetsfaktorer. Ifråga om oljeföroreningar kan bl.a. påpekas all olja beroende påraffineringsgrad avdunstar olika snabbt, att elt oljehaltes utbredning ärberoende av vallen- och lufttemperatur samt vågrörelser och strömmar. Utsläppupptäcks ofta vid flygspaning. harmöjligheter atl med hjälp av fjärranalysutmslning och radar beräkna hur utbrettetl oljebälte är och alt säkra bevisning genom fotografering. Det pågår etltekniskt utvecklingsarbete i fråga om atl uppskatta volymen av etl oljeutsläpp,bl.a. genom användning av flygburen mikrovågsradio-meter. Uppgifter frånkustbevakningen pekar på atl möjlighelerna atl uppskatta utsläppens omfattningkommer att förbättras i framliden. Enligl förutsätter dettadock all nuvarande mindre flygplan byts ul mot större sådana.Man kan också från fartyg la prov av den flytande oljan föranalys. Det bör dessutom också vara möjligl alt fä fram exakta uppgifter områdande vallen- och lufttemperaturer. En sammanställning av alla dessauppgifter, eventuellt kompletterad med en undersökning av del uppbringadefartyget, bör snabbi ge en någorlunda säker uppfattning om hur slorl utsläppetallra minsl har varit. Detta värde bör då också kunna användas som en avparametrarna i avgiftssystemet. Arbetsgruppen anser del inle möjligl alt ha utsläppetsstorlek som enda parameter. Del framstår nämligen inle som rimligl all ta utlika höga avgifter för lika stora utsläpp, om fartygsslorlekarna skiljer sigavsevärt. En avgift som är hög för ell mindre fartyg skulle i mänga fall varadirekt lönsam atl betala för ell slörre fartyg under förulsällning att detslipper ifrån liggelid i hamn. Mol bakgrund härav finner arbetsgruppen del nödvändigtatl i tabellerna bygga in fartygets storlek som en ytterligare grund föravgifisberäkningen. Vilket mått för fartygets storlek som skall väljas kandiskuteras. Vill man bara ha en avgiflslabell för oljeutsläpp, synes fartygelsbmltodråktighet vara del riktigaste måttet. Tabellen får då avse bådetankfartyg och lorrlaslfartyg. Å andra sidan kan del göras gällande all del kanvara svårt atl på ett rättvisande sätt läcka in både tankfartyg ochtorrlastfartyg med bruttodräktigheten som parameter, i vart fall när det gälleroljeutsläpp. Del skulle kunna vara mer rättvisande alt ha en tabell förlorrlaslfartyg med bunkerkapacilelen som beräkningsgrund och en tabell förtankfartyg med lastkapaciteten i form av dödviklston som beräkningsgrund.Arbetsgruppen finner övervägande skäl tala för att olika tabeller används ochpresenterar i promemorian elt utkast till avgiflslabell för utsläpp av oljafrån tankfartyg. Tabellen är avsedd för alla slag av oljor. Prop.1982/83:87 20 såväl beständiga som icke beständiga, och den lar enbartsikte på den utsläppta mängden olja. Däri ingår alltså inte del som denkan vara uppblandad med. Avgift skall tas ul, om elt utsläpp inte ärobetydligt. Är del svårt atl uppskatta storleken av etl utsläpp skall ändock enminimiavgift - i labellulkaslel angiven till . - las ut. Avgiflslabdlerna skall enligl promemorian las in iförfattning. För atl de skall kunna justeras utan alltför stor omgång bör detas in i den till VFL anslutande förordningen (1980:789) om åtgärder mol vallenföroreningfrån fartyg. Arbetsgruppen framhåller att den i diskussionerna kringparameterfrågan huvudsakligen inriktat sina överväganden på oljeutsläppen,varför en viss reservalion får göras för om den föreslagna parametern passarlika väl för andra typer av utsläpp. Del synes dock inle enligt arbetsgruppenföreligga några hinder mot all använda parametern även vid utsläpp avkemikalier, fast avfall och toalettavfall. Huvuddelen av remissinslanserna har godtagit de föreslagnaavgiftspa-ramelrarna. En del instanser framhåller dock all utsläppets storieksom delparameler kan medföra tillämpningsproblem. par instanser föredrarandra lösningar än dem som förordas i promemorian. De instanser som förordar andra lösningar är statskontoretoch (). Statskontoret anser atl det är svårl allfastställa av-giftslabeller och drar därav slutsatsen all storleken avvattenförorenings-avgiften i betydande grad kommer att fastställas med hänsyntill omständigheterna i det särskilda fallet. För att man skall få till stånden praxis på området bör prövningen till en början ske vid domstol ellerkoncessionsnämnden. På , efter en utveckling inom bl.a. mätmetod-och analysmelodområdel och efter en prövning av många enskilda fall, kan det enligtstatskontoret bli aktuellt att bestämma vattenföroreningsavgiften iadminislrativa former. Enligt RRV måste den föreslagna vattenföroreningsavgiflensaml möjligheterna alt utdöma straff och skadestånd bedömas i elt sammanhang.Vattenföroreningsavgiflen kan ses som etl sidoord-nal komplement lill de tvåövriga påföljderna i det att den eliminerar del ekonomiska motivet för olagligautsläpp. Arbetsgruppen synes emellertid dessutom vilja gevattenföroreningsavgiflen rollen alt förstärka straffet eller skadeståndet i defall dessa är otillräckliga. RRV har den uppfattningen all detta inte ärförenligt med de principer som gäller för avgiftsformen. Om denna skallanvändas, bör syftet vara begränsat lill alt eliminera det ekonomiska motivetför olagliga utsläpp. RRV:s syn på avgiftens syfte ligger enligt verkels meningi linje med vad som gäller i fråga om miljöskyddsavgiften och i fråga om deekonomiska sanktioner vid brott i näringsverksamhet som avses idepartementspromemorian (Ds Ju 1981:3). I stället för den i promemorianföreslagna lösningen förordar RRV att avgiften konstrueras efter den form avstraffavgift, som diskuteras i betänkandet (SOU 1979:43) lur - program förmiljösäkra sjötransporter. Prop.1982/83:87 21 utgår där ifrån de kostnader som den potentielleförorenaren förväntas undkomma; straffavgiften erhålls genom att beloppethärför divideras med upptäcktssannolikheten. För egen del får jag anföra följande.