prop · G60319 · 1982-12-31 00:00:00 — Besvär får anföras avvarje församling eller kyrklig samfällighet som berörs av indelningsändringenoch av den som har rätt att anföra besvär över beslut av kyrkofullmäktige,kyrkostämman eller församlingsdelegerade i en sädan församling ellersamfällighet. Beträffande besvär överkammarrättens beslut tillämpas 9 kap. 5 § lagen om församlingsstyrelse.Besvär över ett beslut, varigenom kammarrätten har bifallit besvär ellerförbjudit atl det överklagade beslutet verkställs fär anföras även av enförsamling eller kyrklig samfällighet som berörs av indelningsändringen och avden som har rätt att anföra besvär över beslut av kyrkofullmäktige,kyrkostämman eller församlingsdelegerade i en sådan församling ellersamfällighel. Denna lag träder i kraft . De nya bestämmelserna tillämpas i fråga om indelningsdelegerade, arbetsutskottoch kommittéer som har utsetts enligt äldre bestämmelser. 1982/83:19 270 Sammanställning av remissyttranden över betänkandet (SOU1981:6) Översyn av lagen om församlingsstyrelse Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av justifiekanslern, hovrättenför , kammarrätten i , kammarkollegiet, länsstyrelsernai , , , , , ,, och , samtliga domkapitel, stiftsnämndemai , , , och , förevangeUsation och församUngsarbete, diakoninämnd, ärkebiskopen.Svenska kyrkans . ,, sfiftsråden i , och stift.Svenska kyrkans personalförbund, , och kommunaljuridiska förening. Länsstyrelseni har i sin tur hört kyrkliga samfällighet samtNyköpings Östra, Helgona och Svärta kyrkliga samfällighet. iJönköpings län har i sin tur hört och kyrkligasamfällighet. i län har i sin tur hört OskarshamnsförsamUng, och . iMalmöhus län har i sin tur hört Eslövs kyrkliga samfäUighet. iSkaraborgs län har i sin tur hört och samt Varaförsamling. i har i sin tur hört , Klinteförsamling. , , , Visbystifts förbundsavdelning av församlings- och pastoratsförbundsamt . Utanföregående remiss har yttranden avgetts av ,. , , församUng och . Idet följande återges till att börja med remissinstansemas allmänna synpunkterpå utredningens förslag. Därefter återges remissinstansemas kommentarer tillolika paragrafer i förslaget. Avsnitten inleds i allmänhet med ensammanfattning. Deallra flesta remissinstanserna godtar principen om likformighet mellan kyrkUgoch borgerUg kommunallag. Remissinstansema delar också i huvudsak utredningensuppfattning om hur långt arbetet med att uppnå likformighet bör drivas. Någraremissinstanser tillstyrker utredningens förslag utan erinringar. 1982/83:19 271 dessahör justitiekanslem, i , i Kalmarlän, i , diakoninämnd och . Ett flertalremissinstanser förklarar att de godtar utredningens förslag med vissaundantag. Detta gäller kammarkollegiet, i ,i , i , iUppsala, i , i , i ,i , stiftsnämnden i , stiftsnämnden i , centralråd för evangelisation och församlingsarbete, ärkebiskopen,stiftsrådet i , stiftsrådet i samt . Detär en tradition inom den svenska offentliga rätten med en likformiglagreglering för de borgerliga och de kyrkliga kommunema. Den tradifionen harsin yttersta gmnd i att de kyrkliga och borgerliga elementen i den lokalasjälvstyrelsen var sammanvävda med varandra års kommunalreform,som gav oss den stomme till kommunallagstiftning som vi har än . Underårens lopp har emellertid de fakfiska likheterna mellan borgerlig och kyrkliglokalförvaltning blivit allt mindre. Medan de kyrkliga kommunemaorganisatoriskt och ekonomiskt förblivit i stort sett oförändrade har deborgerliga kommunerna genom upprepade indelningsändringar och genomdecentralisering av samhällsförvaltning till dem fått en ställning som heltsaknar motsvarighet i gången tid. De stmkturella skillnaderna mellan deborgerliga och de kyrkliga kommunerna är så stora att man genereUt settkan ställa sig frågan om det finns anledning att vidhålla de traditionellalikformighetssträvandena i regleringen. Utredningen har uppmärksammat den olikautvecklingen för de båda kommunslagen men har under hänvisning till direktivensett som sin uppgift att, utan att ifrågasätta den hittillsvarande gmndsynen pålikformigheten, lagtekniskt anpassa församlingsstyrelselagen tillkommunallagen. Hovrätten efterlyser en mera ingående diskussion omlikformighetens nuvärde. Med reservation för vad en sådan diskussion skulleleda fram till godtar hovrätten emellertid förslagets allmänna inriktning. Eftervad kammarrätten kan finna har utredningen utfört ett förtjänstfullt arbetesamt åstadkommit ett lagförslag som från både saklig och formell synpunkt ärtillfredssläUande. a. är det en fördel att en samlad ny lag omförsamlingsstyrelse har framtagits. Förslagetinnehåller visserligen en del bestämmelser från KL som kan te sigöverflödiga i de kyrkliga sammanhangen. Å andra sidan kan ett behov även avdessa regler senare uppkomma. För största möjliga överensstämmelse mellan de bådalagkomplexen talar det förhållandet att de i avsevärd mån torde komma atthanteras av samma personkrets och att erfarenheter på 1982/83:19 272 detena området också kan komma det andra till godo. Framför allt gäller dock attdet i nuvarande osäkra läge beträffande kyrkans framtida organisation synesmest ändamålsenligt att endast göra sådana avvikelser från KL som är påkalladeav starka materiella skäl, medan en närmare anpassning till de särskildakyrkliga förhållandena får anstå fill ett naturligare, större sammanhang. Kammarrättenhar endast begränsade invändningar mot vad utredningen har föreslagit och harvalt att behandla dem under resp. lagmm i förslaget tiU lag omförsamlingsstyrelse. Länsstyrelsendelar den i direktiven uttalade uppfattningen att den - årskommunallagsreform - rådande överensstämmelsen mellan kommunallag ochförsamlingslag är av sådant värde att den i möjUgaste mån bör bibehållas. Detframstår därför som angeläget att i likhet med den nya kommunallagstiftningenytterligare accentuera ramlagskaraktären hos församlingsstyrelselagen. Ettbärande skäl för en slopad detaljreglering är som utredningen anförtutvecklingen mot ett minskat beroendeförhållande mellan stat och kyrka. Åventendenserna inom den allmänna samhällsutvecklingen till minskad statskontroUutgör skäl till att skapa större frihet också för de kyrkliga kommunerna. Länsstyrelsenframhåller att den inte har något att erinra mot utredningens olika förslagtill hur församlingsstyrelselagen skall anpassas till gällande kommunallag. Detär tillfredsställande att lagen om församlingsstyrelse nu så långt möjUgt kanbringas i överensstämmelse med kommunallagen. Lagförslaget är väl ägnat att liggatill grund för lagstiftning. Genomförslaget har nuvarande församlingsstyrelselag omarbetats och anpassats tillden nya kommunallagen. Härigenom har åstadkommits en helt nyförsamlingsstyrelselag med karaktär av ramlag. Förslaget ger en lagteknisksamstämmighet mellan den borgerUga och kyrkliga kommunallagstiftningen.Länsstyrelsen finner den tillämpade lagstiftningsmetoden naturlig ochändamålsenlig. Kommunernaoch församlingarna har ett gemensamt urspmng i socknarna. Socknen uppdelades iförsamling - med ansvar för mer kyrkligt betonade frågor- och borgerlig kommunmed ansvar för angelägenheter av mer profan natur. Allt fler uppgifter harunder tidens lopp överförts från att vara en församlingens uppgift till att bli en angelägenhet. 1982/83:19 273 angelägenheterav mer profan natur som församlingarna alltjämt svarar för kan främst nämnasfolkbokföringsfrågor och begravningsväsende. Församlingarna svarar dessutomför en omfattande egendomsförvaltning, som förr var nära knuten till denkyrkliga verksamheten. Utvecklingenhar lett tUl att de två kommuntyperna - den borgerUga kommunen och församlingen- fått olika karaktär. Den borgeriiga kommunen ansvarar för enbart profanaangelägenheter, angelägenheter som är av avgörande betydelse för samtligakommuninvånare och därmed också obligatoriska frågor för kommunen. Den kyrkligakommunen - församlingen - grundas på den ideella och frivilliga gemenskap, somdet kristna budskapet innefattar och dess uppgifter är anpassade därtill ävenom vissa rester av det historiska utgångsläget alltjämt finns kvar i form avansvar för t. ex. folkbokföringen. Motden nu angivna bakgmnden är det naturligt att lagstiftningen om de bådakommuntyperna företer många gemensamma drag. Men det är också viktigt att hållai minnet att det finns väsentliga skiUnader i fråga om arbetsuppgifter ochorganisation. En anpassning av lagen om församlingsstyrelse (LFS) tiUkommunallagen (1977:179) bör alltså genomföras men anpassningen bör ske imedvetande om de särdrag som finns på den kyrkliga sidan. Länsstyrelsenanser det synnerligen värdefullt att församlingsstyrelselagen lagteknisktanpassas till kommunallagen i den mån sakliga skäl inte föranledersärbestämmelser. Utredningens förslag synes vara väl övervägda och bör kunnautgöra gmnd för lagstiftning. LänsstyrelsenframhåUer att man tillstyrker den föreslagna anpassningen av lagen omförsamlingsstyrelse fill den nya kommunallagen. I vissa avseenden av främstteknisk natur anser att ändringar bör göras i förhållande tillutredningens förslag. Domkapitlethar ej något att erinra mot att lagtexten omskrivs med ett modernt språk, attett stort antal detaljändringar görs i nuvarande lagtext, att lagtextenredigeras i kapitel i stället för i fortlöpande paragrafnumrering, attbestämmelserna om församlingarnas drätsel i församUngsstyrelselagen ändras såatt detaljregleringarna och underställighetsskyldigheten minskar så attbestämmelserna liknar de bestämmelser som gäller i kommunaUagen och att termeninvånare i församling ersätts med termen röstberättigade invånare, vUket är enviktig markering. Domkapitletär vidare övertygat om att församlingarna skall kunna klara omställningen ny församlingsstyrelselag, som innebär ökad självstän- 18Riksdagen 1982/83. dighetoch minskad detaljreglering av församlingarnas verksamhet än den nuvarandeförsamlingsstyrelselagen. Utrymmetför sakliga förändringar utöver förändringarna i kommunallagen har varitstarkt begränsat. Kanske har därigenom utredningens arbete underlättats ochanpassningen till kommunallagen kunnat ske snabbare än om utredningens arbetegått ut på en mer genomgripande förändring av församlingsstyrelselagen. Domkapitletanser det betydelsefullt att denna översyp kommit till stånd. Eftersomkommunallagen och församlingsstyrelselagen hittUls i många stycken varitkongmenta, bör de ändringar som vidtagits i kommunallagen få sin motsvarighet iförsamlingsstyrelselagen såvida inte, som utredningen framhåller, sakliga skälbetingar olikheter meUan lagarna. Allmäntsett viU uttrycka tillfredsställelse över förslaget. DomkapitletframhåUer att det ur skilda synpunkter torde vara angeläget att reglerna förborgerlig och kyrklig kommun överensstämmer så långt det är möjligt. Enligtdirektiven till utredningen skall översynen av församlingsstyrelselagen (LFS)vara inriktad på att bringa denna i överensstämmelse med den nya kommunallagen(KL), i den mån oUkheter inte är sakligt betingade. Några ändringar i övrigt avLFS borde inte övervägas. DetföreUggande förslaget, vilket utformats som en ny LFS, innehåller i enUghet meddirektiven till stor del ändringar som betingats av nyheterna i KL. Domkapitlethar inget att erinra mot de ändringar som föreslås. I flera avseenden harutredningen icke ansett kunna anpassas till en ny LFS. Domkapitlethar inte funnit anledning att gå in i detalj härpå. ansluter sigtill utredningens förslag även i dessa avseenden. Pånågra punkter har utredningen kommit med andra nyheter. Icke heller mot dessahar några invändningar att göra. Detär såväl ur praktisk som systematisk synpunkt en fördel, att i stäUet förpartiella ändringar, förslaget fått formen av en helt ny lag. Domkapitletnoterar med tillfredsställelse, att i förslaget de kyrkliga kommunernassjälvständighet markeras och att den kyrkokommunala demokratin förstärks.Jämställdheten med kommunallagen noteras som en fördel, inte minst i avseende åde ekonomiska förhållandena. 1982/83:19 275 Domkapitlethar i sin bedömning att beakta förhållanden som rör det kyrkliga livets vårdoch förkovran. Från denna synpunkt finns ingenting att anföra, eftersomförslaget är en rent lagteknisk anpassning av församlingsstyrelselagen tillkommunallagen och därför inte innehåller några förslag till materiellaändringar av församlingsstyrelselagens innehåll. Rent allmänt finnerdomkapitlet att det är en fördel att församlingsstyrelselagen anpassas tiUkommunaUagen. Det är bra, att fullmäktige föreslås bli inrättade i flerförsamlingar än nu och att förutsättningarna att med tvång bilda kyrkligasamfälUgheter vidgas. Det är också värdefullt att de kyrkliga kommunernassjälvständighet markeras på olika sätt, bl. a. genom att de beslutande organensställning stärks och att den slafiiga kontrollen över kyrkokommunerna slopas påflera punkter. Detta innebär dessutom minskad byråkrati vilket är positivt.Detsamma gäller förslaget att församlingsskatten skall betalas ut direkt tillkyrkokommunerna utan omväg över de borgerliga kommunerna. Beträffandereglerna om kyrkoråd finner det värdefullt att kyrkorådet får ettuttryckligt ansvar för den kyrkliga kommunens informationsverksamhet. Sammanfattningsvisvill tUlstyrka förslaget. Utredningensintentioner att bringa lagen om församlingsstyrelse (LFS) i överensstämmelsemed kommunallagen (KL) - i den män olikheter mellan de båda lagarna inte ärsakligt betingade - synes i och för sig motiverade om än ej heltokontroversiella. De båda kommunala sektorerna, den borgerliga och denkyrkliga, uppvisar nämligen betydande oUkheter som främst har att göra medstrukturförhållanden och förhållandet till statsmakterna. Medan olikaindelningsreformer har nedbringat antalet borgerliga kommuner högst väsentligthar inte mycket gjorts på den kyrkliga sidan för att förändra den heterogenaförsamlingsstmkturen. Utredningens målsättning att i ramlagens form markera dekyrkUga kommunemas självständighet samt att förstärka den kyrkokommunalademokratin går därför ut över de mindre kyrkokommunerna. Detta måste bli enkonsekvens av utredningens förslag att minska kyrkostämmomas antal och att ökamöjligheterna att med tvång bilda kyrkliga samfälligheter. Detsamma kan bli enkonsekvens av den utökade möjligheten att inrätta gemensamt kyrkoråd förförsamlingar som utgör en kyrklig samfällighet. Utredningens målsättning,kyrkokommunal självständighet och förstärkt demokrati gäller bevisligen i vartfall inte de små församlingarna. Vadsedan rör förhållandet till statsmakterna har de borgerliga kommunernasberoende av staten ökat. ställning i förhållande tillstaten är däremot mera komplicerad och motsägelsefull. Prop.1982/83:19 276 markeringav som ett självständigt trossamfund som kommit till uttryck ireUgionsfrihetslagen och senare stat-kyrkautredningar synes numera vara ersattav en tendens i rakt motsatt riktning. statskyrkokaraktär synessnarast förstärkas kyrkomöteskommittés betänkande Reformeratkyrkomöte m.m., kvinnoprästutredningens betänkande Omprövning avsamvetsklausulen samt även i föreUggande betänkande. Ovanståendehuvudsakligen principiella resonemang innebär emellertid inte att domkapitletmotsätter sig en modernisering av lagen om församlingsstyrelse som ju tillstora delar endast är en fråga om en rent lagteknisk anpassning tUlkommunallagen samt totalt sett en bättre gmnd för demokratin i svenska kyrkansförsamlingar. Avdirektiven framgår att översynen bör inriktas på att bringa lagen (1961:436) omförsamUngsstyrelse (LFS) i överensstämmelse med den nya kommunallagen i den månolikheter inte är sakligt betingade. Förutom denna lagtekniska anpassninginnebär förslaget att lagens språkliga utformning har setts över, varförförslaget har fått formen av en ny lag. Genomdirektivens utformning har utredningen hindrats från att ta upp aktuella frågorsom t. ex. församlingarnas kompetens. Enligt mening är detta medhänsyn till stat-kyrkafrågans behandling en riktig väg att Karaktärenav ramlag förstärks enligt förslaget genom uppmjukningar och förenklingar,detaljregleringar slopas m. m. stäUer sig inte odelat positiv tilldetta. Med de föreslagna förändringarna överlämnas i större utsträckning åt delokala enheterna att dra upp gränser för det egna arbetet. För de mindreförsamlingarna, som i allt väsentUgt 'består av, kan detta varaförenat med risker och problem beroende på osäkerhet och brist på erfarenhet m.m. Där detaljerade bestämmelser inom den större församlingen upplevtsbetungande kan dessa i den mindre församUngen ha varit något positivt att kunnavända sig till i den särskilda situationen. Om förslaget, som domkapitletfinner bör kunna ligga till gmnd för en ny församlingsstyrelselag, går igenommåste dessa frågor noga följas upp. Enligtdirektiven för utredningen har dess arbete varit inriktat på att lagteknisktanpassa församlingsstyrelselagen till kommunallag. harlagens språkliga utformning setts över. Av praktiska och systematiska skäl harutredningens förslag presenterats i form av en ny lag. Utrymmetför sakliga förändringar utöver förändringarna i kommunallagen har därförvarit starkt begränsat. Kanske har därigenom utredningens arbete underlättatsoch anpassningen till kommunallagen kunnat ske snabbareän om utredningens arbete gått ut på en mer genomgripande förändring avförsamlingsstyrelselagen. Stiftsnämndenanser det betydelsefullt att denna översyn kommit till stånd. Eftersomkommunallagen och församlingsstyrelselagen i många stycken varitkongmenta, bör de ändringar som vidtagits i kommunallagen få sin motsvarigheti församUngsstyrelselagen såvida inte, som utredningen framhåller, sakliga skälbetingar olikheter mellan lagarna. Utredningensintentioner att bringa lagen om församlingsstyrelse (LFS) i överensstämmelsemed kommunaUagen (KL) - i den mån olikheter mellan de båda lagarna inte ärsakligt betingade - synes i och för sig motiverade om än ej heltokontroversiella. De båda kommunala sektorerna, den borgerliga och denkyrkliga, uppvisar nämligen betydande olikheter som främst har att göra med strukturförhållandenoch förhållandet fill statsmakterna. MedanoUka indelningsreformer har nedbringat antalet borgerUga kommuner högstväsenfiigl har inte mycket gjorts på den kyrkliga sidan för att förändra denheterogena församlingsstrukturen. Utredningens målsättning att i ramlagens formmarkera de kyrkliga kommunernas självständighet samt att förstärka denkyrkokommunala demokratin går därför ut över de mindre kyrkokommunerna. Dettamåste bli en konsekvens av utredningens förslag att minska kyrkostämmornasantal och att öka möjlighetenia att med tvång bilda kyrkliga samfälligheter.Detsamma kan bU en konsekvens av den utökade möjligheten att inrätta gemensamtkyrkoråd för församUngar som utgör en kyrklig samfällighet. Utredningensmålsättning, kyrkokommunal självständighet och förstärkt demokrati gällerbevisligen i vart fall inte de små församlingarna. Vadsedan rör förhållandet till statsmakterna har de borgerliga kommunernasberoende av staten ökat. ställning i förhållande till statenär däremot mera komplicerad och motsägelsefull. Den markering av svenska kyrkansom ett självständigt trossamfund som kommit till uttryck ireligionsfrihetslagen och senare stat-kyrkautredningar synes numera vara ersattav en tendens i rakt motsatt riktning. statskyrkokaraktär synessnarast förstärkas kyrkomöteskommittés betänkande Reformeratkyrkomöte m. m., kvinnoprästutredningens betänkande Omprövning avsamvetsklausulen samt även i föreliggande betänkande. Ovanståendehuvudsakligen principiella resonemang innebär emellertid inte att stiftsnämndenmotsätter sig en modernisering av lagen om församlingsstyrelse som ju tillstora delar endasi är en fråga om en rent lagteknisk anpassning lillkommunallagen samt totalt sett en bättre grund för demokratin i svenska kyrkansförsamlingar. 1982/83:19 278 Somav utredningsdirektiven framgår, skulle översynen av församlingsstyrelselagen(LFS) vara inriktad på att bringa lagen i överensstämmelse med kommunallagen(KL) i den mån olikheter icke vore sakligt betingade. Översynsarbetet skullesåledes till stor del bestå av en huvudsakUg lagteknisk anpassning. Dettafår ses om ett uttryck för de markerade strävandena att undvikaspeciallagstiftning för vissa delar av samhällslivet, vUken syn jagprincipiellt kan dela. Jag noterar dock i sammanhanget med tillfredsställelseutredarnas uppmärksamhet på, att i arbetet - med beaktande av nämnda gmndsyn -fästa betydande avseende vid församUngarnas samfundsgemenskap inom ramen förtrossamfundet liksom församlingsarbetets särart. NuvarandeLFS har karaktär av ramlagstiftning med gmndregler om organisation,styrelseskick, arbetsformer samt regler om likställdhet och rättssäkerhet förkyrkokommunens invånare. Det föreliggande förslaget har icke frångått dessagmndprinciper, utan fastmer fastslagit kyrkokommunens suveränitet och förstärktden kyrkokommunala demokratin. Dessa markeringar finner jag utomordentligtvärdefulla. Detligger i sakens natur att kommunallag och församlingsstyrelselag - där så skekan - skall vara utformade på samma sätt. Styrelsen ser därför medtillfredsställelse att församlingsstyrelselagen omarbetas för att uppnå likformighet. Utredningenhar i likhet med kommunallagsutredningen arbetat efter linjen att i störstamöjliga utsträckning utmönstra detaljreglering av den kommunala verksamheten.För de borgerligt kommunala myndigheterna var denna strävan betydligtnaturligare än för de kyrkliga kommunerna. Styrelsen vill inte framföra någotyrkande men vill ändå poängtera att en detaljreglering i många stycken kananses utgöra ett stöd för de minsta kyrkliga kommunerna i deras förvaltning. Styrelsentar i första hand upp sådana frågor som också kan ha intresse förprimärkommunerna. Allmänt sett anser styrelsen att utredningens förslag i frågaom hur långt likformigheten mellan kommunallagen och församlingsstyrelselagenbör drivas och i vilken utsträckning särskilda kyrkliga förhållanden ochfömtsättningar bör beaktas är väl avvägda. Uniformerings-strävandena bör alltsåinte sträcka sig längre än vad utredningen fpresla- Vidöverföringen av kommunallagens regler till en ny församlingsstyrelselag är detenligt styrelsens mening angeläget att inte införa regler i 1982/83:19 279 församlingsstyrelselagensom vållat praktiska tiUämpningsproblem eller oklarheter på den primärkommunalasidan. Sedan 1977 års kommunallag nu varit i kraft någon tid har erfarenhetenvisat att smärre justeringar kan behövas, främst av praktiska skäl. Styrelsentar därför i det följande upp olika detaljfrågor som då lämpligen bör föranledajusteringar kommunallag. Ändringarna är av sådan art att det enligtstyrelsens uppfattning inte bör möta något hinder att genomföra dem i sambandmed revisionen av församlingsstyrelselagen. Styrelsen berör också några frågorav mer principiellt intresse, som kan behöva utredas ytterligare. Enligtstyrelsens mening har förslaget till ny församlingsstyrelselag blivit välavvägt och den önskvärda anpassningen till kommunallag synes därigenomfä en lämpUg utformning. Styrelsen fillstyrker att förslaget i allt väsentligtgenomförs. Liksom den nuvarande lageninnehåller förslaget i några hänseenden -t. ex. i fråga om församlingens budget- bestämmelser om ett visst samspel mellan församlingen och den berördaprimärkommunen. Av naturliga skäl är landstingskommunerna inte på motsvarandesätt berörda av det aktuella lagstiftningsområdet. Med hänsyn härtill finnerstyrelsen inte skäl att göra någon närmare granskning av enskildheter ilagförslaget. Utredningenhar haft till uppdrag att bringa lagen om församlingsstyrelse iöverensstämmelse med kommunallag. Det har till stor del blivit frågaom en rent lagteknisk anpassning. Utredaren har funnit det lämpligast attgenomföra översynen i form av förslag till en helt ny lag i stället för genomändringar i den nuvarande församUngsstyrelselagen. Förslagetinnebär inte någon förändring av gmnderna för den kyrkokommunalaorganisationen och dess verksamhet. , som finner harmoniseringen mellan kommunallagenoch församlingsstyrelselagen vara en angelägen uppgift, har inga erinringar motinnehållet i eller utformningen av lagförslaget.