prop · G60367 · 1982-12-31 00:00:00 — I båda fallen kommersakkunnigsystemet då att gälla fram till dess invändningsförfarandet börjar ochtill den tidpunkt från vilken fullt skadeståndsrättsligt skydd får räknas. Kommitténs förslag tillutformning av systemet med en sakkunnig mellanhand har i huvudsak godtagits avremissinstanserna. Vissa ändringsförslag har emellertid framförts avpatentverket och patentbesvärsrätten. De kritiserar sålunda förslaget att, i defall då utläggning inte sker, systemet med en sakkunnig mellanhand skalltillämpas fram till dess frågan om avskrivning eller avslag har avgjortsslutligt. Båda dessa remissinstanser framhåller att en ansökan som inteuppfyller kraven för att bli utlagd därmed, till följd av den tid ärendena tari överinstanserna, kan ge bättre skydd för depositionen än en ansökan somutläggs. Om en ansökan avskrivs eller avslås av patentverket utan attdessförinnan ha utlagts, bör enligt patentverket tillämpningen av systemet meden sakkunnig mellanhand upphöra i och med verkets beslut. Patentbesvärsrättenföreslår för sin del att detta system vid fall av avskrivnings- elleravslagsbeslut skall upphöra att tillämpas efter en bestämd tid, t.ex. tre årfrån ansökningsdagen. Föregen del vill jag anföra följande beträffande den närmare utformningen avexpertlösningen. Jag ansluter mig tillkommitténs förslag att, i de fall patentansökningen blir utlagd, systemet meden sakkunnig mellanhand inte skall få tillämpas längre än förutiäggningen. har framhållit åstadkommer man därmed en godparallellitet med ordningen enligt den europeiska patentkonventionen. När det gäller ansökningarsom avskrivs eller avslås utan att ha utlagts talar vad som haranförts av patentverket och patentbesvärsrätten i viss mån för atttillämpningen av systemet med en sakkunnig mellanhand skall upphöra i och medpatentmyndighetens avskrivnings- eller avslagsbeslut eUer inom en begränsadtid därefter. Det är dock att märka atl långt ifrån alla avskrivningsbeslutberor på brister i patenterbarheten. I många fall grundas ettavskrivningsbeslut på att sökanden har underlåtit alt iaktia vissa frister. Detkan därför inte generellt sägas att den omständigheten alt en 1982/83:67 48 ansökanhar avskrivits också innebär att den patentsökta uppfinningen inte ärpatenterbar. Det är vidare ganska vanligt an en sökande som har fått sinansökan .avslagen av patenlverket genom att ändra ansökningen i olika avseendenkan få ansökningen godkänd i högre instans. Jagvill i detta sammanhang också erinra om den reglering som finns i 17 § fjärdestycket palentkungörelsen i dess nuvarande lydelse. Denna bestämmelse, sombehandlar den försäkran som den som önskar få ut prov på en deponeradmikroorganism skall avge gentemot patentsökanden, grundas påtillämpningsföreskrifterna till den europeiska patentkonventionen. Enligt dessaföreskrifter skall en sådan försäkran gälla till dess att den europeiskapatentansökningen har avslagits eller återkallats eUer skall anses återkallad.Enligt motsvarande reglering i patentkungörelsen skall en sådan försäkran gällatill dess ansökningen har avskrivits och inte mer kan åtempptas elleransökningen har avslagits genom lagakraflvunnet beslut. I detta fall har alltsåett avslag på eUer en återkallelse av en europeisk patentansökan i svensk rättjämställts med att en svensk patentansökan har avskrivits och inte mer kanåtempptas eller har avslagils genom lagakraflvunnet beslut. Det finns enligtmin uppfattning inte någon anledning att välja en annan lösning när det gällertiUämpningen av systemet med en sakkunnig mellanhand. Jag anser därför attkommitténs förslag bör följas även på denna punkt. Ensärskild fråga rör rätten att få ut prov från en deposition med stöd av sådantsamtycke som avses i 56 § patentlagen. I denna paragraf behandlas det fall attpatentsökanden gentemot tredje man åberopar en patentansökan som inte äroffentlig. På begäran är patentsökanden då skyldig att lämna sitt samtycke tillatt den som har fått ansökningen åberopad mot sig får ta del av handlingarna iansökningsärendet. Frågan är då i vad mån vederbörande tredje man skall ha rättan få tillgång till en deponerad mikroorganism som hör tUl patentansökningen. Kommitténhar föreslagit att 56 § skall ändras så att det klart framgår att samtyckeenligt paragrafen innebär även att vederbörande tredje man får tillgång tilldepositionen. Skulle emellertid patentsökanden ha påkaUat tillämpning avsystemet med en sakkunnig mellanhand, skall enligt kommitténs förslag prov påden deponerade organismen lämnas ut enbart till en sådan sakkunnig.Patentbesvärsrätten, patentombudsföreningen och uppfinnareföreningen harkritiserat kommitténs förslag på denna punkt och ansett att sakkunnigsystemetinte skall tillämpas i sådana fall. Omen deposition av en mikroorganism krävs för att be skrivningen skall ansestillräckUgt tydlig, är depositionen en viktig del av ansökningen. Den som harfån åberopad emot sig en ansökan som innefattar också en deposition av enmikroorganism torde vanligen inte kunna få en tillräckligt klar uppfattning omdel skydd som ansökningen kan leda till utan an ha tillgång till depositionen.Som har anförts är det emellertid just missbruk av prov på ett tidigtsladiumav ansökningsförfarandel som systemet med en sakkunnig meUanhand skallförhindra. För tredje man mot vilken en 1982/83:67 49 patentansökanhar åberopats måste det också vara tillräckUgt att genom en oberoende sakkunnigfå tillfälle att undersöka prov på den deponerade organismen. Det är att märkaatt ordningen med en oberoende sakkunnig i den europeiska patentkonventionenomfattar också de fall som behandlas. Mot bakgrund av vad jag sålunda haranfört ansluter jag mig till kommitténs förslag att systemet med en sakkunnig mellanhandskall omfatta även de fall som avses i 56 § patentiagen. Kommitténhar föreslagit att föreskrifter om vem som får anlitas som sakkkunnigmellanhand skall meddelas av regeringen. Detta har inte mött någon erinran vidremissbehandlingen. Jag anser också för egen del att det bör ankomma påregeringen att utfärda sådana föreskrifter. Jag vill emellertid ändå nägotberöra de förutsättningar som bör gälla för att någon skall få anlitas somsakkunnig. Efterförebild från den europeiska patentkonventionen har kommittén föreslagit attden sakkunnige skall kunna utses på två olika sätt. Som sakkunnig skullesålunda få användas antingen en person som patentsökanden och den som önskarprovet har kommit överens om eller någon som den som begär att få ut prov ensidigtväljer bland personer som patentverket efter viss prövning har fört upp på enförteckning. Även jag anser det lämpUgt att ha dessa två oUka möjUgheter attvälja en sakkunnig. förteckning har kommittén föreslagit att patentverket på denskall föra upp personer som har förklarat sig vilUga att åtaga sigsakkunniguppdrag och som kan anses lämpliga för sådana uppdrag. För att kunnaanses lämplig anser kommittén att personen i fråga både måste ha särskildsakkunskap inom det mikrobiologiska området och en sådan ställning att han kanutföra uppdraget på eget ansvar.Fömtom forskare vid universitetsinstitutioneroch Uknande bör enligt kommittén även mikrobiologer anställda i näringslivet,t.ex. i ett läkemedelsföretag, kunna komma i fråga. Beträffande de senare måstedet dock enligt kommittén vara klart att de kan utföra sitt sakkunniguppdragsjälvständigt i förhållande till företaget. Kommittén understryker attpatentverket visserligen skall bedöma lämpligheten hos vederbörande person menatt avsikten inte är att patentverket skall göra någon noggrannpersonutredning. Ett sådant förfarande skulle enligt kommittén bli förotympligt och dyrbart. Enligt kommittén skulle ett illojalt uppträdande av densakkunnige inte heller alltid kunna förebyggas genom en noggrann prövning frånpatentverkets sida. Kommittén framhåller vidare att det förhållandet att någongentemot patentverket har förklarat sig viUig att åtaga sig sakkunniguppdraginte innebär att hanar pliktig att åtaga sig visst uppdrag. Huruvida en personsom finns upptagen på patentverkets förteckning skall åtaga sig ett visstuppdrag måste i varje särskilt fall bli en förhandlings- och avtalsfråga mellanden sakkunnige och den som önskar anUta honom. Kommittén anför dock att, om någonsom finns uppförd på förteckningen oftast avböjer uppdrag eller betingar sigorimUgt hög ersättning, det kan vara skäl för patenlverket att avföra honomfrånför-4 1982/83. 1982/83:67 50 teckningen.Enligt kommittén har patentverket alltid möjlighet att ompröva humvida ensakkunnig bör stå kvar i förteckningen. Kommittén påpekar att, om en sakkunnigmissbmkar ett sakkunniguppdrag, även skadeståndsansvar kan komma i fråga. Föregen del finner jag dén ordning som kommittén har föreslagit beträffandeupprättandet av förteckningen vara väl avvägd. I sak torde ytterst litet varaatt vinna på att anstäUa en mer noggrann prövning av de sakkunniga eller attinföra t.ex. jävsregler. Däremot skulle det bU a*dministrativt betungande ochdärmed dyrbart. För praktiska ändamål måste det vara tillräckligt att ensakkunnig som missbmkar ett uppdrag eller eljest uppträder olämpligt omgåendeavförs från förteckningen. Jag vill avslutningsvisframhålla att, även om det finns fog för att införa systemet med en sakkunnigmellanhand, man bör uppmärksamt följa hur systemet utnyttjas. Skulle allvarligaolägenheter visa sig uppkomma, bör verka för att det slopas i deneuropeiska patentkonventionen så att det kan avskaffas också i svensk lagstiftning. 7Frågor om ändringar i svensk rätt med hänsyn till samarbetskonventionen Somtidigare har nämnts tillkom samarbetskonventionen . Den trädde i kraftår och har numera tillträtts av 32 stater. , , ochNorge samt de flesta andra viktiga industriländer har tillträtt konventionen.Genom konventionen bildar de fördragsslutande statema en union för samarbete ifråga om handläggning av patentansökningar. Enligtsamarbetskonventionen kan patent sökas i en eller flera av de fördragsslutandestaterna genom ingivande av en s.k. internationell patentansökan. En sådanansökan blir föremål för nyhetsgranskning vid en nationell patentmyndigheteller en intemationeU organisation som har utsetts till internationellnyhetsgranskningsmyndighet. Sedan sökanden har tagit emot utlåtande över dennagranskning, kan han ta ställning till om han vUl återkalla sin ansökan ellerfullfölja den och få den prövad i någon eller några av de stater som ansökningenomfattar. Vid en sådan prövning är de nationella patentmyndigheterna intebundna av resultatet av den internationella nyhetsgranskningen.Samarbetskonventionen ger även sökanden möjlighet att få en förberedandepatenterbarhetsprövning av en internationell patentansökan utförd vid endärtill utsedd nationell patentmyndighet eller internationell organisation. Densvenska patentmyndigheten har utsetts till internationell nyhetsgranskningsmyndighetoch myndighet för internationell förberedande patenterbarhetsprövning. 1982/83:67 51 Samarbetskonventionennödvändiggör inte några ändringar i de fördragsslutande staternas materiellapatentlagstiftning. De fördragsslutande staterna står fria att bestämma vilkamateriella krav som en internationell patentansökan måste uppfylla för attkunna bifallas. I konventionen regleras däremot en internationellpatentansökans form och innehåll. Sedansamarbetskonventionen trädde 1978 har de fördragsslulande statemaantagit ett flertal ändringar i tillämpningsföreskrifterna till konventionen.Idet följande skall jag behandla några frågor som föranleds av dessa ändringar.Jag skall också ta upp några frågor om sådana lagändringar som erfarenheternaav konventionens tillämpning har visat vara önskvärda. Påsvenskt initiativ har inom inletts en allmän översyn avtillämpningsföreskrifterna till konventionen. Ett förslag till ändringar idessa föreskrifter har diskuterats vid ett möte med samarbetsunionensförsamUngs administrativa och juridiska kommitté . Detpågående revisionsarbetet väcker frågan om inte vissa bestämmelser ominternationella patentansökningar bör föras över från patentlagen till patentkungörelsenför att svensk rätt skall kunna anpassas smidigare till de ändringar itillämpningsföreskrifterna som kan väntas. 7.2Depositioner som hör till internationella patentansökningar Samarbetskonventioneninnehöll inte från början några särskilda bestämmelser om patentansökningarsom avser mikrobiologiska uppfinningar. Efter tiUkomsten avBudapestöverenskommelsen har emellertid sådana bestämmelser införts genombeslut av de fördragsslutande statema . Bestämmelsema trädde i kraft den1 . Samarbetskonventionen innehåller nu särskilda bestämmelserrörande mikrobiologiska uppfinningar i två hänseenden. Sålunda finns regler omvad sökanden skall iaktta, om han vill låta en deposition ingå i sininternationella patentansökan. Vidare finns regler om när en deposition som hörtill en internationell patentansökning tidigast får göras tillgänglig förallmänheten. Isamarbetskonventionen finns sålunda inte några regler som anger i vilka fall endeposition måste göras. Det har överlåtits åt den nationella lagstiftningen ide fördragsslutande staterna att reglera denna fråga. Däremot får defördragsslutande staterna inte kräva andra uppgifter om depositionen ellerföreskriva andra frister för att lämna uppgifter om depositionen än som medgesi samarbetskonventionen. Kommitténhar inte funnit att det föreligger behov av några särskilda bestämmelser ipatentlagen rörande depositioner som hör till intemationella patentansökningar.Sålunda skulle enligt kommittén både de nu gällande bestämmelserna i lagen ochde bestämmelser rörande depositioner som kommittén har föreslagit skall tas ini patentlagen ligga inom ramen för förpliktelser enligtsamarbetskonventionen. 1982/83:67 52 intehaft någon erinran i detta hänseende. Inte heller jag kan finna att de nyareglerna i samarbetskonventionen om vad sökanden skall iaktta beträffandedepositioner föranleder någon särskild reglering i patentlagen. Enannan fråga om depositioner som regleras i samarbetskonventionen gäller, somjag nämnde, den tidpunkt då en deposition tidigast får göras tiUgängligför allmänheten. Med hänsyn till den vikt som denna fråga har vill jag beröraden närmare. Deinternationella patentansökningarna offentliggörs normalt under deninternationella handläggningsfasen, dvs. innan ansökningarna fullföljs vid de olikanationella patentverken. Offentliggörandet ombesörjs av Världsorganisationensför den intellektuella äganderätten () internationella byrå i . Ifråga om depositioner som hör till internationella patentansökningar ansågs detemellertid inte lämpligt att internationella byrån skulle ansvara för att deblev tillgängUga för aUmänheten. Frågan hur allmänheten skall få tillgång tillsådana depositioner regleras därför i nationell lagstiftning. Isamarbetskonventionen infördes dock regler som anger den tidigaste tidpunkt dådepositionerna får göras tillgängUga för allmänheten enligt den nationeUalagstiftningen. Denreglering som de fördragsslutande staterna enade sig om vid ändringari samarbetskonventionen innebär, att en deposition alltid får göras allmänttiUgänglig sedan den internationella patentansökningen har pubUcerats avinternationella byrån och sökanden har fullföljt ansökningen i resp. stat. Endeposition får emellertid under en förutsättning göras allmänt tiUgänglig utansökandens samtycke redan före fullföljden, nämUgen om den internationellapubliceringen i vederbörande stat har samma verkan som en obligatorisknationell publicering av en icke prövad nationell patentansökan (regel 13 bis 6i tillämpningsföreskrifterna till konventionen). Kommitténhar framhållit att denna undantagsregel innebär att depositionen till eninternationell patentansökan får göras allmänt tillgänglig så snart deninternationeUa patentansökningen ger skadeståndsrättsligt skydd underansökningstiden, s.k. provisoriskt skydd. Den verkan som åsyftas iundantagsregeln är nämligen uppkomsten av det provisoriska skyddet, vilketregleras i artikel 29. Enligtsvensk rätt uppkommer skadeståndsrättsUgt skydd för en internationellpatentansökan, liksom när det är fråga om en svensk patentansökan, från den dagdå ansökningen blir allmänt tillgänglig enUgt 22 § patentlagen. Det är därförenligt kommittén förenligt med konventionen att även beträffande dedepositioner som hör till internationella patentansökningar tillämpa sammabestämmelse som gäller för depositioner som hör till svenska ansökningar,nämligen att depositionen skall hållas allmänt tiUgänglig från den dag dåhandlingarna i ärendet blir allmänt tillgängliga enligt 22 § patentlagen. Kommitténstolkning av konventionen på denna punkt har liksom kommitténs slutsatserlämnats utan erinran av remissinstanserna. 1982/83:67 53 heltkommitténs uppfattning i denna fråga. Jag vill i dettasammanhang påpeka att kommittén också har ansett att regleringen isamarbetskonventionen rörande depositioner föranleder vissa ändringar ipatentkungörelsen. Jag delar denna uppfattning. Jag har samrått med chefen förhandelsdepartementet, som kommer att föreslå regeringen att besluta omerforderliga ändringar i kungörelsen. 7.3Åtgärder vid fullföljd av internationell patentansökan Somjag har nämnt (avsnitt 7.1) blir en internationell patentansökanföremål för en internationell nyhetsgranskning. Sökanden kan också få eninternationell förberedande patenterbarhetsprövning utförd. Därefter skallsökanden fullfölja ansökningen inom viss frist i de stater för vilka han villfå patent. Fullföljd skall i princip ske från ansökningsdageneller, om prioritet begärs, från prioritetsdagen. Har ansökningen varit föremålför internationell förberedande patenterbarhetsprövning, förlängs i regelfullföljdsfristen . För svensk rätts del finnsbestämmelserna om fullföljd av internationella patentansökningar i 31 §patentlagen. Dessa bestämmelser innebär, att sökanden alltid inom fristen förfullföljd måste ge in en avskrift av den internationella patentansökningen ochbetala föreskriven avgift. I den omfattning som regeringen förordnar krävsockså en översättning av ansökningen till svenska. Översättningen skall i såfall ges in inom fullföljds-fristen (31 § första stycket). Mot bakgmnd av vissaändringar som redan har genomförts i tillämpningsföreskrifterna tillsamarbetskonventionen föreslår kommittén bl.a., att de nuvarande bestämmelsernai 31 § patentlagen om fullföljd av internationell patent ansökan ändras.Kommittén föreslär sålunda att kravet att sökanden skall ge in en avskrift avansökningen tas bort. Som skäl för förslaget anför kommittén att endast mycketfå av de fördragsslutande staterna kräver avskrift av ansökningen vidfullföljd. Att svensk rätt avviker från vad som i allmänhet gäller i defördragsslutande staterna kan enUgt kommittén innebära en risk för rättsförlustför sökandena genom att de inte uppmärksammar de särskilda reglerna iSverige. Den avvikande svenska regleringen har också visat sig medförafördyrande särskilda rutiner vid internationella byrån. Kommittén framhålleratt den svenska patentmyndigheten kan få en avskrift av ansökningen direktfrån internationella byrån. Internationella byrån skall nämligen sända enavskrift av ansökningen till patentmyndigheten i varje stat som omfattas avansökningen omgående efter den internationella publiceringen och senast 19månader från ansökningens prioritetsdag. Kommitténsförslag om denna förenkling av fullföljdsreglerna har inte föranlett erinranfrån någon remissinstans. Föregen del vill jag anföra följande. 1982/83:67 54 Jaganser det väsentUgt att ansökningen finns i svensk text hos patentmyndighetennär den har fullföljts i . Såvitt gäller ansökningar som, har gjorts påfrämmande språk säkerställs detta genom att det för fullföljd av ansökningenkrävs en översättning av ansökningen till svenska. Med den lösning somkommittén har föreslagit skulle däremot en internationell patentansökan som hargjorts på svenska kunna fullföljas i utan att patentmyndigheten fårtillgång till ansökningen på svenska. Detta beror på att den"avskrift" som internationella byrån sänder till patentmyndigheternai de stater som ansökningen omfattar inte alltid är en avskrift av ansökningenpå dess originalspråk. Som s.k. avskrift skall nämUgen användas den trycktaversion som byrån ger ut när den internationella publiceringen av ansökningenäger rom. En internationell patentansökan publiceras på sitt originalspråk, omden är avfattad på engelska, franska, japanska, ryska eller tyska. Äransökningen på något annat språk, publiceras den i engelsk översättning. Dettasystem innebär att, i de fall internationella patentansökningar görs påsvenska, patentmyndigheten såsom "avskrift" från internationellabyrån erhåller en engelsk version av ansökningen. För att få en avskrift avansökningen på originalspråket skulle patentmyndigheten få göra en särskildbeställning hos byrån. Detta skulle uppenbart vara administrativt betungandebåde för patentmyndigheten och för byrån. Antaletinternationella patentansökningar på svenska är f.n. omkring 500 . Deansökningar som är avfattade på svenska och som ursprangligen har getts in tiUden svenska patentmyndigheten i dess egenskap av s.k. mottagande myndighetfinns visserligen tillgängliga hos patentmyndigheten. Den text sompatentmyndigheten har tillgång till omfattar emellertid inte de ändringar somkan ha gjorts under ansökningens handläggning före fullföljden. Härtill kommeratt internationella ansökningar kan ges in på svenska till den finskapatentmyndigheten i dess egenskap av mottagande myndighet. I fråga om dessasenare ansökningar skulle den svenska patentmyndigheten inte få tillgång tillnågon svensk text över huvud taget, om inte sökanden åläggs att ge in en sådan. Ävenav hänsyn till tredje man är det angeläget att ansökningarna finns tillgängligahos patentmyndigheten i svensk text. Som regel fullföljs internationellapatentansökningar så sent att de efter fullföljden blir offentligaenUgt 22 § patentlagen, om inte sökanden har begärt attansökningen skall göras offentlig. Från den dag då en ansökan blir allmänttillgänglig enligt 22 § patentlagen får sökanden räkna ett visstskadeståndsrättsUgt skydd (s.k. provisoriskt skydd), om ansökningen leder tillpatent. Det är givetvis av väsentlig betydelse för svenskt näringsliv attinternationella patentansökningar finns tillgängliga på svenska från dentidpunkt då de medför provisoriskt skydd. Pågrund av vad jag nu har anfört föreslår jag att kravet att sökanden skall ge inen avskrift av den internationella patentansökningen slopas endast såvittgäller sådana ansökningar som skall översättas till svenska när de Prop.1982/83:67 55 Medden lösning som jag nu förordar säkerställs att patentmyndigheten alltid vidfullföljden får ansökningen på svenska. Är ansökningen avfattad på svenska,krävs sålunda för fullföljd att sökanden till patentmyndigheten ger in enavskrift av den. I annat fall måste sökanden ge in en översättning tillsvenska. Omförslaget genomförs, avser chefen för att föreslåregeringen att ändra bestämmelserna i patentkungörelsen om översättning isamband med fullföljd så att översättning i princip krävs om deninternationella patentansökningen urspmngligen var avfattad på annat språk änsvenska. Vidfullföljd av en intemationeU patentansökan i måste sökanden enligtgällande ordning inom den frist som anges i 31 § patentiagen till den svenskapatentmyndigheten ge in en avskrift av ansökningen och i vissa fall enöversättning av denna samt betala föreskriven avskrift. Iakttar han intefristen för att vidta dessa åtgärder, anses den internationella patentansökningenåterkallad. Någon möjUghet till återapptagning av en sådan ansökan finns inte. Patentverkethar i sitt remissyttrande tagit upp en fråga som inte har behandlats avkommittén, nämligen om fullfölj dsfristen bör vara så absolut som den är f.n.Verket anför att det från patentsökandena och deras ombud ofta har framhållitsatt det är önskvärt med en längre frist åtminstone för att ge in översättningenav ansökningen.