prop · G60387 · 1982-12-31 00:00:00 — Det framhölls att de avgifter av liknande typ som redanexisterar, såsom överlastavgift enligt lagen (1972:435) om överlastavgift, skattetillägg enligt taxeringslagen (1956:623) och tilläggsavgift enligt lagen (1976:655) om påföljder ochingripanden vid olovligt byggande m.m., har naturliga och förhållandevisenkla parametrar, såsom överlasten, det undandragna skattebeloppet och kvadratmeter våningsyta, att utgåfrän vid avgiftsberäkningen. Någonliknande naturlig parameter var det enligt föredraganden svårare att finna vid olagliga utsläpp av olja eller andra skadliga ämnen. Förslaghade emellertid inte saknats. Nägonremissinstans hade föreslagit den beräknade vinsten av utsläppet som parameter, medan en annan hade förordat de uppskattade saneringskostnaderna som beräkningsgrund. Därtillkunde läggas skissen 1 betänkandet (SOU 1979:43) tur - program för miljösäkra sjötransportersom utgick från de kostnader som den potentielleförorenaren förväntasundkomma: straffavgiften er-hälls genomatt beloppet härför divideras med upptäckts-sannolikheten. Innan vi går närmare in pävilken parameter som skall användas bör det klargörasnär vattenföroreningsavgift skall utgå och vem som skall vara betalningsskyldig för avgiften. 1982/83:87 140 Avsikten med vattenföroreningsavgiftenär att den skall vara en förstärkning avstraffsanktionerna vid otillåtna utsläpp av olja eller andra skadliga ämnen frånfartyg. Den skall vara så kännbar att den verkar avskräckande.Avgiften är emellertid inte primärt avsedd att utgöranågon ersättning förstraffpåföljder. Kriminaliseringen börbibehållas inte minst som ett uttryck för samhälletsmoraliska fördömande av dessa handlingar. På samraa sätt som i straffstadgandena bör man vid avgiftsbeläggningen utgå från reglerna i 2 kap. VFL om förbudmot förorening från fartyg. Bestämmelsernadär och i verkställighetsföreskrifternaöverensstämmer med regleringen i konventionerna och kan fördenskull användasbåde för svenska och utländskafartyg. Avgift skall således utgå om skadliga ämnensläpps ut i strid raot förbud sora gällerenligt VFL 2 kap. 2 § första stycket eller raot 2 kap. 4 §eller i strid mot föreskrift som har meddelats med stöd av VFL 2 kap. 2 § andra stycket eller 2 kap. 3 §.Detta innebär att de objektiva kriterierna för brott och föravgiftsuttag stämmer överens. Enligt vad som har sagts i. avsnitt 5.2 bör det ur effektivitetssynpunkt krävas att avgift tas ut oberoende av uppsåt eller oaktsamhet hos gärningsmannen. Avgiftsskyldigheten bör således byggapå strikt ansvar. Den har i dettaavseende samma konstruktion som miljöskyddsavgiften. Med miljöskyddslagensom förebild kan man fråga sig om man inte bör medge vissa möjligheter att mildra den striktatillärapningen genom att olika omständigheter i det enskilda fallet i viss utsträckning beaktas. Om man inte alls ger möjlighet till undantag från eller nedsättningav avgiften under vad som annars skulle ha utgått kan man räkna raed att lagstiftningen komraeratt uppfattas som onyanserad och alltförsträng - särskilt som avgiften i enskilda fall kan komma attuppgå till förhållandevisstora belopp. Det bör därför finnas en möjlighet att sättaned eller efterge Prop.1982/83:87 141 avgiften i sädanafall då det framstår som obilligt att ta ut full avgift. Denna möjlighet bördock användas restriktivt. Det bör understrykas att vattenföroreningsavgift inte bara skall tas ut när svenska eller utländska fartyg bryter mot utsläppsförbuden inom Sveriges sjöterritorium utan ävennär svenska fartyg gör sig skyldiga till otillåtna utsläppinom andra vattenområden. Således skall avgift kunna tas ut om ett svensktfartyg t.ex. har släppt ut olja i . En förutsättning härför bör dock vara att gärningeninte beivras i någon annan stat. När det gäller fråganom ve.m som skall åläggas avgiften har vi redan tidigare framhållit att det i normalfallet är fartygets redare eller ägare som åtnjuterde eventuella ekonomiska inbesparingar som görstill följd av ätt oljeföroreningarsläpps ut i vattnet i stället föratt läranas till raottagningsanordningari land. Redaren eller ägaren är den sora utövarden aktuella näringsverksamheten och det är därför naturligt att vattenföroreningsavgiften tas ut av honom. Avgiften skallkunna påföras honom oavsett om han ären juridisk person, t.ex. ett aktiebolag, eller en enskild näringsidkare. Detta innebär att det efter ett otillåtet utsläppi normalfallet torde bli aktuellt att dömabefälhavaren eller annan besättningsman till ansvar och dessutom åläggafartygets redare eller ägare skyldighet att betala vattenföroreningsavgift. Eftersom redaren i normalfallet hardet avgörande inflytandet över ett fartygs drift, bör han i förstahand göras ansvarig för betalning av avgiften. Vi övergår härefter till frägan om en lämpligparameter för vattenföroreningsavgiften. Trots att åtskilliga alternativ har övervägts har detvisat sig vara svårt att hitta någon enkel och rättvisandeparameter med vars hjälp man på förhand lätt skulle kunna avgöra vad en överträdelse Prop.1982/83:87 142 "kostar". Flera av de förslag som har förtsfram har tydliga nackdelar, om de skall användas som ensamma parametrar. Den beräknadevinsten av ett utsläpp är inte bara svår att räkna fram utan kan medföra icke önskvärda effekter i vissa fall. Det ärvisserligen möjligt att åtminstone schablonmässigt beräkna vinsten av en underlätenhet att lämnaförorenat barlastvatten till enmottagningsanordning i land. Här kan dengenomsnittliga kostnaden för fartygets hamnliggande användas. Någotsvårare kan det vara att beräkna vinsten av ett utsläpp av länsvatten,eftersom mängden och förhållandena i övrigt kan variera högst påtagligt och möjligheterna till godtagbar utredning är mer begränsade.Vid överfyllningar av tankar i hamn blirdet i all-m.änhet inte fråga om att någongör en vinst. Det blir snarare fråga om en förlustnär olja går förlorad. Även vid överträdelser av 2 kap. 4 § VFL, som stadgar att utsläpptill följd av olyckshändelse skall begränsasså långt det är möjligt, blir det ofta fråga om förlust av last. Den beräknade vinsten som parameter leder såledesfel i åtskilliga fall och kan inte användas som ensam parameter. Detta innebär i sin tur att det inte är möjligt attupprätthålla parallellitet med miljöskyddsavgiften,som skall bestämmas till ett belopp som svarar motde ekonomiska fördelarna av överträdelsen. En annan, tidigare föreslagenparameter är de uppskattade bekämpnings- och saneringskostnaderna. Den främsta invändningenmot denna är att man i sä fall kommer in påtill-lämpningsomrädet för skadeståndskonventionerna och den lagstiftning som bygger på dessa. Inte minst av internationella hänsyn är detviktigt att vi håller i sär skade-ståndsfrägorna och vattenföroreningsavgiften.Till detta kommer att det som regel ärytterst svårt att på ett tidigt stadium, när avgiftsfrågankan behöva prövas, bilda sig en uppfattning om bekämpnings- och saneringskostnader- Prop.1982/83:87 143 Bekämpningsfasen kan ofta bli utdragen pä grund av väderleksförhållandena eller därför att mängdenolja visar sig vara större än vad man räknat raed från början. Saneringenkan dra ut i månader. Att uppskatta kostnaderna på ett tidigt stadium är därför regelmässigt omöjligt. En idé som har framförts är att utgå från fartygetsstorlek genom att multiplicera dess dräktigheti bruttoregis-terton med dess maskinstyrka. Det säger sig dock självt att det inte går att fånågon rättvisande avgift, ora man skall ta ut den enbart raed ledning avfartygets storlek. Ett mycket litet utsläppfrän ett stort fartyg bör inte medförastörre avgift än ett stort utsläppfrån ett litet fartyg. .Mot bakgrund av dessa svårigheter att finna en enkel och rättvisandeparameter har arbetsgruppen även övervägt ett meraflexibelt system, som skulle kunna medge hänsynstagandetill alla nu angivna faktorer. Man skulle alltså kunna tänka sig en kombination av några av de nu närandaparametrarna. Med utgångspunkt frän dessa skulle den beslutande myndigheten efter enhelhetsbedömning, där även andrafaktorer kunde tänkas spela in, fastställa vattenföroreningsavgiftensstorlek. Avgiftens storlek skulle i såfall lämpligen beräknas med hänsyntill ämnets skadlig-hetsgrad, utsläppets omfattning, platsen för utsläppetsamt fartygets storlek. Skadlighetsgraden hos olika ämnen skiljer sig markant, från t.ex. kemikalier som tillhör kategori A till fast avfall såsom matrester. Olika oljors skadlighetsgrad varierarockså. Man skulle därför kunna göra en graderad bedömning av olika ämnens skadlighetsgrad och ge en högre avgiftsfaktor för ett skadligare ämne än ett mindre skadligt. Utsläppetsomfattning är ofta svårt att uppskatta, men man bör kunna utgåfrän en relativt ungefärlig uppskattning om något annat inte är möjligt. Olika bedömningar skulle också kunna görasberoende på var Prop.1982/83:87 144 utsläppet har ägt rum. Det borde då vara allvarligare om det skett i särskiltmiljökänsliga vattenområden såsom skärgårdar än om utsläppet har ägtrum i en oljehamn, där bekämpnings- och saneringsutrustning finns lätt tillgänglig. Fartygets storlek skulle bl.a.kunna användas för att räknaut vilka besparingar som kan ha uppkommit till följd av att det inte överlämnat förorenatbarlast- eller tankspolvatten till en mottagningsanordning. En lösning av det här slaget framståremellertid som tveksam ur flera synpunkter. Berörda myndigheter skulle inte ha nägrafasta kriterier som utgångspunkter för avgiftsberäkningen,nägot sora skulle kunna försvåra deras prövning och därmedockså medföra längre handläggningstider. En rad skäl talar för att avgiften börvara uppbyggd på ett sådant sätt att det på. förhand skallvara känt vad en viss överträdelse"kostar". Arbetsgruppen har funnit att det är möjligt att göra upp tabeller därnägra av de förut nämnda beräkningsgrunderna finns medtagna. Enligt arbetsgruppensmening bör avgiften bestämmas med hänsyntill utsläppets art och om.fattning samt tillfartygets storlek. Det synes helt klart att man måste ha olika tabeller för olika slag av utsläpp. Sålunda fär särskildaavgiftstabeller göras upp för olja, kemikalier, fast. avfall och toalettavfall.Med utsläppets art avses här enbart dessa olika kategorier av föroreningar. har konstaterats att det ofta är svart att uppskatta ett utsläpps omfattning. Den främsta invändningen mot att använda utsläppetsstorlek som parameter avser just det förhållandet att det inte är möjligt att raed ledning av den påträffade mängden föroreningarmed någorlunda exakthet sluta sig tillhur stort det ursprungliga utsläppet e.Tentligenvar. En sädan beräkning skulle inrymma Prop.1982/83:87 145 alltför mänga osäkerhetsfaktorer. Om vi håller oss till oljeföroreningar, kan bl.a. påpekas attolja beroende pä raffineringsgrad avdunstar olikasnabbt, att ett oljebältes utbredning är beroende av vatten- och lufttemperatur samt vägrörelser. Vintertidkan olja driva in under isen och därigenomvara svår att upptäcka. - Det enda sora är säkert är att det ursprungliga utsläppetinte kan ha varit mindre än vad som påträffas, när utsläppetupptäcks. Vanligtvis sker dessa upptäckter vid flygspaning. Enligt vad arbetsgruppenerfarit, har vissa möjligheteratt med hjälp av fjärranalysutrustning och radar beräkna hur pass utbrett ett oljebälte är och att säkra bevisning genora fotografering. Man kan också från kustbevakningensfartyg ta prov av den flytande oljan föranalys. Det bör också vara möjligtatt fä fram exakta uppgifter om rådande vatten- och lufttemperaturer. En sammanställning av alla dessa uppgifter, eventuelltkompletterad med en undersökning av det uppbringade fartyget,bör snabbt kunna ge en någorlunda säkeruppfattning om hur stort utsläppet allraminst har varit. Detta värde bör dä också kunna användas som en av parametrarna i avgiftssystemet. Det kan naturligtvis görasgällande att en avgiftstabell som sålunda bygger påbl.a. ett med god säkerhetsmarginal fastställt minsta värdeför utsläppets omfattning blir ett ganska trubbigtinstrument. Den omständigheten att man på det här sättet tvingas arbeta med det minsta tänkbara värdetför utsläppets storlek kan emellertid kompenseras genom i systemet bygger in relativt högaavgiftsbelopp. Vi är också medvetna om att principiella betänkligheter kan resas mot att man på detta sättger systemet ett påtagligt bestraffande inslag. Häremot kan dock framhållas att syftet med vattenföroreningsavgifteninte bara är att göra det olönsamtatt släppa ut föroreningar i havet utan även att ytterligare markera samhällets utomordentligt 10 1982/83. Prop.1982/83:87 146 stora skyddsintresse mot sådant handlande. Det är ocksä fråga om ensanktion som riktas mot fartygets ägarintressen,vilka ofta inte är åtkomliga med straffrättsliga metoder.Dessa principiella betänkligheter bör därför inte fåutgöra något avgörande hinder mot att utsläppets omfattning på det här sättet får ingå som en komponent i avgiftstabellerna. När arbetsgruppen sålunda stannar föratt använda ett minsta värde för utsläppets omfattning som delparameter sker det också mot bakgrund av ett pågående tekniskt utvecklingsarbete ifråga om att uppskatta volymen av ettoljeutsläpp, bl.a. genom användning av flygburen mikrovågsradiometer. Uppgifter frän pekar på att möjligheternaatt uppskatta utsläppens omfattning kommer att förbättras iframtiden. Ävenom det vore önskvärt att man - för att inte komplicera systemet - håller sig till en enda parameter för varje art av utsläpp (olja, kemikalier osv. ), synes det inte möjligt. Det framstårnämligen inte som rimligt att ta utlika höga avgifter för lika stora utsläpp,om fartygsstorlekarna skiljer sig avsevärt.En avgift sora är hög för ett mindre fartyg skulle i många fall vara direkt lönsam att betala för ett större fartyg under förutsättning att det slipper ifrån liggetid i hamn. Det är således inte möjligt att göraupp enhetliga avgiftstabeller för små och stora fartyg och få avgifterna att verka avskräckande förde stora utan att de mindre drabbas orimligt hårt. Arbetsgruppen finner mot bakgrund av det anförda att det ärnödvändigt att i tabellerna bygga in fartygets storlek som en ytterligaregrund för avgiftsberäkningen. Vilket måttför fartygets storlek som skall väljas kan diskuteras. Om man vill ha endast enavgiftstabell för oljeutsläpp, synes fartygets bruttodräktighet vara det riktiga måttet. Tabellen fårdä avse bäde tankfartyg och torrlast- Prop.1982/83:87 147 En fördelraed bruttodräktigheten som parameter är att den i det nya skeppsmätningssystemet enligt internationella skeppsraätningskonvention, som träder i kraft , blir det enda användbara officiella mättet pä ett fartygs storlek. Bruttodräktigheten skall finnas angiven i fartygets mätbrev och uppgiften är därför lätt att kontrollera för den myndighet som skall besluta avgiften. Det kan emellertid vara svårt att på ett rättvisande sätttäcka in bäde tankfartyg och torrlastfartyg med hjälp av bruttodräktighetensom parameter, i vart fall när det gäller oljeutsläpp.Utsläpp från torrlastfartyg i form av länsvattenoch sludge härrör från fartygets bunkeroljor. Varför det skulle kunna vara mer rättvisande att ha en särskild tabell för torrlastfartyg medbunkerkapaciteten sora beräkningsgrund. Utsläppen fråntankfartyg, sora till övervägande delen torde avse lastrester, borde lämpligen relateras till fartygets lastkapacitet iform av dödviktston. Det bör dock observeras att det inte finns några officiella uppgifter om fartygs bunker- ellerlastkapacitet. Trots detta talar övervägande skälför att särskilda tabeller bör användas för tankfartyg resp. torrlastfartyg. Det är knappast meningsfullt att nuutarbeta kompletta förslag till avgiftstabeller. För att ge en uppfattning om hur en sådan tabell skulle kunna se ut har arbetsgruppengjort en skiss till en avgiftstabell förutsläpp av olja från tankfartyg. utsläppt oljemängd i liter i .-storlek (tdw) 5 000 tdu' mindre än 1 000 10 OCO kr. 1 000- 5 000 5 001- 25 000 500 001 och mer Det bör understrykas att några mera inträngandeanalyser inte gjorts vare sig i frågaom storleksindelningen eller beloppen. Beloppen kan dock sägas vara i huvudsak representativa för arbetsgruppens uppfattning om den storleksordningsom är önskvärd för att avgiften skall få den avsedda,preventiva effekten.-'- Tabellen är avsedd för alla slag av oljor, såväl beständiga som icke beständiga sådana. Systemet skulle tali alltför komplicerat och svårhanterligt, om man skulle göraupp olika tabeller för olika slag av oljor. För tydlighetens skull bör kanske ocksä anmärkas att tabellen enbart tar sikte pä den utsläppta mängden olja. Däriingår alltså inte inte det vatten som den kan vara Arbetsgruppenhar in en faktor för pla n3m skulle man kunna göra utsläppi särsk t.ex. kunna bestämma utsläpphar gjorts i havet eller inom spe Systemet blir då enl plicerat. De angivna vattnen kring Sverig ändå ta hänsyn till värda. även övervägt att i tabellerna bygga tsen där ett utsläpp ägt rum. Härige-ästadkommaatt det kostar mer att iit miljökänsliga vatten. Man skulle att dubbel avgift skallutgå, ora ett svenskt inre vatten, på territorial- cialområden enligt Marpolkonventionen. igt arbetsgruppens mening onödigt koraområdena täcker sågott som helt far- Man kan därför i avgiftstabellen att dessa områdenär särskilt skydds- Prop.1982/83:87 149 Om utsläppetexempelvis har avsett oljeblandat barlastvatten, är det enbart den däri ingående oljemängden som skall beaktas när avgiften bestäms. Avgiftstabellerna skall tas in i författning. Föratt de skall kunna justeras utan alltförstor omgång bör de tas in i den till VFL anslutande förordningen (1980:789) ora åtgärder mot vattenföroreningfrån fartyg. Som har berörtskan det mänga gånger vara svårt att exakt uppskatta storleken avett utsläpp. Särskilt svära att kvantifiera är de relativt vanliga utsläppen av maskinrumsoljor. Dessa är ofta inte sästora, men det är ändå mycket angeläget att de motverkas. Om det inte är möjligt att göra någon närmare uppskattning av utsläppets storlek, skall ändock minimiavgiften, som även.i detta fall bör vara , tas ut. När det gäller problemet med att fastställa den nedre gränsenför avgiftsuttag skulle de regler somtillämpas i kunna tjäna som förebild.I fråga om olja anses där gränsen för förbjudna utsläpp ligga däroljekvantiteten förorsakar "a film or sheen uponor discoloration of the surface of the water or adjoir.ing shorelines or causea sludge of emulsion to be deposi-ted beneath the surface of the water or upon £'joining shorelines". Sädana utsläppär enligt uppgift från förhållandevis enkla att konstatera ochmöjliga att i de flesta fall fotografisktdokumentera. Vattenföroreningsavgiftenskall, i likhet med miljöskydds-avgiften, tillfalla staten. I diskussionerna kring parameter frågan har arbetsgruppen huvudsakligen inriktat sina överväganden på oljeutsläppen,varför en viss reservation får göras för om den föreslagnaparametern passar lika väl för andra typer av utsläpp. Prop.1982/83:87 150 synes dock inte föreligganågra hinder mot att använda parametern ävenvid utsläpp av kemikalier, fast avfall ellertoalettavfall. Beträffande dessa typer av föroreningar har frånflera håll framhållits hur besvärandenedskräpningen med fast avfall är i kustvattnen. Bl.a. är det vanligt att stora plastsjok flyter omkring ivattnet. Vikten av att ingripanden görsraot denna typ av förorening har särskilt påtalatsav . En av de stora fördelarnaraed den föreslagna parametern är att det blir möjligtatt göra upp avgiftstabeller för olika slag av vattenföroreningar. Härigenomblir det möjligt att förutse avgiftens storlek. Avgifterna mäste vara högaför att de skall fä den eftersträvadepreventiva effekten. Redan offentliggörandetav en tabell med höga avgiftsuttag för t.ex. oljeutsläpp- i kombination med att avgifterna tas ut efter principen om strikt ansvar -torde verka påtagligt avhällande påett stort antal potentiella förorenare.Snabba beslut om avgiftsuttag och effektiva verkställighetsåtgärder föratt säkra betalning av avgiften -med åtföljandeinformation i massmedia - kommer utan tvekan att förhöja denpreventiva effekten. Eftersom utsläppi många fall orsakas av utländska fartyg blir det en viktig uppgift att upplysadessa om gällande regler för avgiftsuttag. En effektiv tillämpning av ett system med höga avgiftsuttag, bör kunna reducera utsläppen frånutländska fartyg påtagligt. 5 Säkerställande av betalning m.m. Bland de i avsnitt 5.2 redovisade grundläggande kraven pä envattenföroreningssanktion ingår möjligheten avatt pä ett effektivt sätt kunna säkrabetalning av den ålagda sanktionen. Detta är viktigt inte minst när det gäller ut- Prop.1982/83:87 151 ländska fartyg som kanske besöker bara för en enstaka resa eller passerar igenom svenskt sjöterritorium. Den säkerhetsåtgärd somligger närmast till hands är kvarstad påfartyget i enlighet med 15 kap. (rb).En av förutsättningarna för att kvarstad skall få beviljas ärenligt 15 kap. 1 § RB i dess lydelse fr.o.m. den 1januari 1982 att fartygets redare eller ägaregenom att avvika, skaffa undan egendom eller förfara pä annat sätt undandrar sig att betala den skuld som motpartenhar visat sannolika skäl för. Behovet av att beläggaett fartyg raed kvarstad kan bedömas efterden beredvillighet fartygets redare eller ägarevisar när det gäller att ställabegärd säkerhet för vattenföroreningsavgiften. Mera våld än nöden kräverskall självfallet inte tillgripas. Ställs säkerhet för avgiften och andra eventuella krav bör fartyget fåavsegla eller fortsätta sin resa. Detta överensstämmermed reglerna i det föreslagna utkastet till havsrättskonvention (Draft Convention on the of the Sea)i dess lydelse efter nionde sessionen av FN:s tredje havsrättskonferens i den 28 juli-29'. Utsläpp till sjöss görs ofta avfartyg som inte skall anlöpa någon svensk hamn. Fartygen ärdå ofta pä väg tillkontinenten. Sker utsläppet inom Sveriges sjöterritorium och utgör det en avsiktlig och allvarlig överträdelse av utsläppsförbuden kan fartyget vid behov uppbringas och tvingasin i svensk hamn för att där göras' till föremål för rättsliga åtgärder, bl.a.kvarstad. Ett sådant förfaringssättstrider inte mot Genévekonvention ora territorialhavet och tilläggszonen, som visserligen inte harratificerat men vars principer man sagt sig acceptera. Vissa inskränkningar gällerdock för ingripande mot främmande statsfartyg enligt lagen (1938:470) med vissabestämmelser om främmande statsfartyg m.m. Prop.1982/83:87 152 na förfaringssättet är vidare förenligt med reglerna i utkastet till havsrättskonvention. Enligt vedertagna folkrättsligaprinciper kan svenska myndigheter inte pådet fria havet ingripa - för att genomdriva straff- ellercivilrättsliga anspräk - mot fartyg som släpper ut olja eller andra skadliga ämnen,om fartyget för en annan stats flagga. Svenska myndigheterkan där utöva sådan makt bara mot svenska fartyg.Dessa grundsatser modifieras i viss utsträckningav bestämmelsen om s.k. "hot pursuit"i artikel 23 i konventionen om det fria havet. Enligt denna äger kuststatens fartyg ta upp förföljelsen avett främmande fartyg, som misstänks ha brutit mot dess lagstiftning, om förföljelsen påbörjas medandet främmande fartyget befinner sig inom kuststatensvatten eller inom "tilläggszonen".Förföljelsen får inte avbrytas; den måste vara "hot". Den upphör i det ögonblickdet främmande fa-tyget kommer in på sitt eget lands eller tredje stats vatten. Det förföljdafartyget får innan jakten avslutas uppbringasoch eskorteras tillbaka till kuststaten . Inom den pågående tredje havsrättskonferensensynes det råda enighet om att kuststaterna äger rätt att utanför sin territorialgräns inrätta en s.k. ekonomisk zon med enbredd av högst , räknat fränbaslinjen. Inom denna zon skall kuststaten ha jurisdiktion bl.a. såvitt avser skyddet av den miljön. Om förslagetblir verklighet, kommer det att bli betydligt vidgade möjligheter till ingripande mot utländska fartyg utanför landets territorialgräns. Som har framhållitsinledningsvis i detta avsnitt bör det finnasmöjlighet att använda kvarstad som säkerhetsåtgärd.