prop · G603100 · 1982-12-31 00:00:00 — 2.4 Tekniska och organisatoriska stödåtgärder förhandikappade elever vid gymnasieskolan i och För innevarandebudgetår har för tekniska och organisatoriska stödåtgärder för eleverinom den gymnasiala utbildningen för döva och gravt hörselskadade iÖrebro, för elever inom försöksverksamheten med gymnasial utbildning försvårt rörelsehindrade m.fl. i samt för handikappadeelever vid privatskolor som avses i privatskolförordningen (1967: 270) beräknats 1,4 milj.kr. Enligt uttalande ipropositionen (1982/83: 1) om skolor med enskild huvudman m. m. bördenna resursanordning för privatskolor slopas (prop. Riksdagenhar inle haft invändningar mot detta (UbU 1982/83: 10, rskr 1982/83:63). För budgetåret1983/84 beräknar jag medel för tekniska och organisatoriska stödåtgärder inom verksamheterna iÖrebro och med 1,47milj. kr.Skillnaden i förhållande tillinnevarande budgetår beror på kostnadsökningarav automatisk natur i överensstämmelse med SÖ;s beräkningar. 2.5 Friare resursanvändning i gymnasieskolan Fr.o.m. innevarandeläsår har gymnasieskolan möjlighet till en friare resursanvändning(prop. 1981/82:14, UbU 5, rskr 112, SFS 1982:39). Därigenom ges skolstyrelseroch skolor större möjligheter än tidigare att fördela de ekonomiska resurserna till områden, därbehoven är störst. För gymnasieskolans del underströks denna inriktning av denfriare resursanvändningen i utbildningsutskottets betänkande (UbU 1981/82:5 s.9f. Den viktigastedelen av de tidigare "öronmärkta" förstärkningsresurserna för elevermed skolsvårigheter är den s.k. 0,65-resursen för stöd-och samordnad specialundervisning. Enligt minmening får omfattningen av sådanaåtgärder inle minska vid en friare resursanvändning. Erfarenheterna avfördelningen av förstärkningsresursen i gmndskolan ger mig anledning att redan under detta första läsår med delnya systemet uppmärksamma vadriksdagen kraftfullt uttalat om syftet med den friare resursanvändningen i gymnasieskolan. SÖ har haft iuppdrag att utarbeta modeller och exempel för den lokala tillämpningen sä attinte ändamålet med förstärkningsresursen skall gå förlorat. De preliminäraundersökningsresultaten från den första terminen med friare resursanvändning igymnasieskolan ger, enligt vad jag erfarit, en splittrad bild. Jag har därvid med stor tillfredsställelseerfarit att vissa Prop.1982/83:100 Bilaga 10 311 enskilda kommuner lagt ned elt engagerat arbete redan påden inledande behovsinventeringen. Man har t.ex. i vid resursfördelningen tagit hänsynlUl antalet elever med handikapp vid olika skolor, antalet elever påtvååriga linjer och andelen intagna inom den s. k. fria kvoten, antalet intagna med medelbetygunder 2, andelen studieavbrott ochelevvårdskonferensärenden samt tidigare användning av 0,65-resursen påolika skolor. Såväl SÖ som kanske främst länsskolnämnderna har här enviktig uppgift all sprida goda lokala initiativ till gagn för en verkligtbehovsinriktad resursfördelning. Jag anser detnödvändigt att följa utvecklingen med stor uppmärksamhet. Om det visarsig atl mål för den friare resursanvändningen inte uppnås, avser jagatt återkomma med förslag till åtgärder. 2.6 MöjUghet tUl mindre studiekurs i årskurs I påstudieförberedande Unjer En elev på någon avgymnasieskolans linjer som har påtagliga studiesvårigheter får lägga ned högst tvåämnen (mindre studiekurs). För elever på studieförberedande linjer som E, H, N, S, T, Ek, Sooch Te gäller detta endasifr.o.m. För gymnasieskolans specialkurser fastställer SÖ timplaner. I de fall bestämmelser om mindrestudiekurs införts i dessa timplaner har de i regel utformats på samma sätt somläroplanens bestämmelser för mindre studiekurs på tvååriga yrkesinriktadelinjer, där mindre studiekurs kan förekomma även i årskurs 1. Atl olika reglergäller för yrkesinriktade och studieförberedande studievägar kan ses som eninkonsekvens. SÖ pekar i en skrivelse på beslutetom intagning fill gymnasieskolan på gmndval av höstterminsbetyget i årskurs 9 och på den ökade samverkanmellan grundskola och gymnasieskola, som därmed kan genomföras. EnligtSÖ bör en naturlig följd av detta bli att mindre studiekurs kan få sältas inredan från gymnasieskolstudiernas start för de elever som behöver sådanreduktion, oavsett på vilken linje de går. Att behovet av mindre studiekurs finns redan i årskurs 1även för elever på studieförberedande linjer har SÖ enligt sin skrivelse ett rikligtantal beläggför genom muntliga och skriftliga förfrågningar. Många av dessa har rörtinvandrarelever, andra har avsett elever med handikapp, läs- ochskrivsvårigheter, bristande studiemotivation eller andra studiesvårigheter. Endast elever medhandikapp har SÖ ansett sig kunna hjälpa med stöd av dispensmöjlighelernaenligt 8 kap. 47 § skolförordningen. Mot denna bakgmndföreslår SÖ att bestämmelserna om mindre studiekurs i Läroplan för gymnasieskolan,Lgy 70 ändras sä, att mindre studiekurs kan förekomma på samtliga linjer i årskurs 1. Denya timplaner för tre- och fyraåriga linjer som börjat tillämpas fr. o. m. läsåret1982/83 kännetecknas av en större grad av ämneskoncentration än de tidigare. Om en elev på någon av de aktuella linjernabedöms behöva ha ett minskal Prop.1982/83:100 Bilaga 10 312 studieprogram under hela studiegången, kan det med denstörre ämneskoncentrationen visa sig att det nu tillåtna antalet nedlagdaämnen bara "räcker" till mindre studiekurs i årskurserna 1 och 2. Därförföreslår SÖ vidare att antalet ämnen som får nedläggas i mindre studiekurs på tre-och fyraåriga linjer höjsfrån två till tre. Jag ansluter mig tillSÖ:s förslag med den modifieringen att antalet nedlagda ämnen inte böröverstiga två i de fall eleven inte har mindre studiekurs redan från årskurs 1.Jag viU i detta sammanhang understryka att mindre studiekurs enbart ochuteslutande är avsedd för elever som har studiesvårigheter och som därför kan tänkas vilja lämna gymnasieskolan,om de inte får mindre studiekurs. Regeringen börföreslå att godkänna att möjligheterna till mindre studiekursutökas enligt de principer jag angivit. 3.1 Kombination med specialidrott i gymnasieskolan Kombination medspecialidrott i gymnasieskolan bedrivs enligt riksdagsbeslut fr. o. /83 som reguljär verksamhet. Den regleras i förordningen (SÖ-FS1982: 199) om kombination med specialidrott i gymnasieskolan. Detta läsår omfattarverksamheten totalt 500 intagningsplatser ica 35 kommuner och inom ca 25 idrottsgrenar. SÖ har i särskildskrivelse redovisat slutresultatet av utvärderingen avförsöksverksamheten. Den har bedrivits . I sainband därmedhar SÖ framfört vissa överväganden och förslag. För att i samråd medSveriges () kunna göra vissa önskvärdajusteringar i platsfördelningen mellan idrottsgrenarna föreslår SÖ att antalet intagningsplatser förkombination med specialidrott /84 utökas från 500 titt 550. Lärarlönekostnaden för de ca fem undervisningsgmpper som då skulletillkomma har SÖ för /84 uppskattat till ca . Det har iutvärderingen framkommit att flertalet elever som avbmlit studierna vid de s.k. idroltsgymnasierna ändå fortsatt sina gymnasieskolstudier, i regelvid hemortens gymnasieskola. På hemorten har idrottseleverna skiftandemöjligheter att bedriva intensiv träning beroende pä natur-ochklimatförhållanden och tillgång på tränare, lokaler och utrustning. För somliga elever ärdock dessa förhållanden på hemorten fullt likvärdiga dem på idrottsgymnasieorten. Endast pä densenare finns emellertid möjlighet attintegrera träningen i studierna på ett lämpligt sätt. Med anledning häravbetraktar SÖ det som en naturlig konsekvens av utvärderingsresultaten att återaktualisera elt redan är 1979 till regeringen ingivet förslag om möjlighet för deintensivt tränande gymnasieskolelever som har tillfredsställandeträningsförhållanden på hemorten att kombinera Prop.1982/83:100 Bilaga 10 313 speciatidrott med studier vid hemortensgymnasieskola på villkor som är så lika dem vid de s. k. idrottsgymnasierna sommöjligt. För denna verksamhet, somt. v. bör ha försökskaraktär, föreslår SÖ följande riktlinjer. Den bör rikta sig tillsamma kategori ungdomar som går på s. k. idrottsgymnasier -dvs. ungdomar somavseratt kombinera gymnasieskolstudier med idrottslräning på elitnivå - men somhar förutsättningar att på hemorten bedriva specialidrottsverksamhet under avresp. specialförbund godkända former. Samma behörighetskrav som gällerför de s. k. idrotts-gymnasierna bör gälla också i försöksverksamheten. Dennabör utformas så att elev som deltar i denna i varje årskurs får utbyta femveckotimmar i godkänd timplan mot specialidrottsverksamhet. Det bör enligl SÖ:sförslag ankomma på SÖ atl utfärda bestämmelser för försöksverksamheten. Ingastatsbidrag bör utgå till lärariöner vid den del av verksamheten som avserspecialidrott. Handledningen förutsätts ordnas genom kommuns, specialförbundseller lokal alternativt regional idrottsorganisalions försorg.Försöksverksamheten föreslås omfatta 150 intagningsplatser. Om lokaliseringenav försöksverksamheten och fördelningen på idrottsgrenar och/eller kommunerföreslås SÖ få besluta efter samråd med RF. Det bör slutligen enligt förslagetankomma på SÖ alt i samråd med RF följa och ulvärdera försöksverksamheten. För egen del vill jag anföra följande. Vad avser en ökning avdimensioneringen till 550 intagningsplatser för kombination med specialidrott ireguljär form har jag inget att erinra mot SÖ:s förslag. Jag beräknar 100000kr.för detta ändamål. Vad avser kombination avspecialidrott med studier vid hemortens gymnasieskola vill jag erinra om attmotioner i denna fråga förekom med anledning av dåvarande statsrådet i förta årets budgetproposition (mot. 1981/82: 1354 och 1796). Sedannu frågan om formerna för en mer individuellt anpassad verksamhet beretts inomSÖ och resulterat i detta förslag, är jag för min del beredd att i huvudsakbiträda det. Jag avser att återkomma till regeringen med förslag ombemyndigande för SÖ att med böijan /84 inom en ram av 150intagningsplatser per budgetår medge försöksverksamhet med kombination avspecialidrott och studier i hemortskommunens gymnasieskola i huvudsakligöverensstämmelse med SÖ:s förslag. Det ankommer på regeringen att avgöra i vadmån det bör överlåtas på SÖ att meddela beslämmelser om försöksverksamheten.Regeringen bör bereda tillfälle att ta del av vad jag anfört om dennaförsöksverksamhet. 3.2 Förstag från SÖ om deltidsstudier SÖ har i den skrivelse,somjag nämnt, hemställt om att få bedriva försöksverksamhet meddeltidsstudier i gymnasieskolan. Jag vUl här erinra om den försöksverksamhet medstudier och praktik 1982/83:100 Bilaga 10 314 som initierades av gymnasieutredningen och bedrivs iSödertälje och . Också gymnasieutredningen har behandlat frågan ochföreslagit atl en framtida gymnasieskola skall kunna erbjuda vissa elevermöjligheten att studera pådeltid, om de har behov därav. Möjligheterna tillförsök med deltidsstudier bereds vidare inom . Detta är en principiellt viktigfråga som kräver ingående överväganden.Jag vill i sammanhanget erinra om anslutande frågor om studiestöd. Omberedningen föranleder därtill, ålerkommer jag till regeringen medförslag som kan föreläggas . 3.3 Kost- och näringsinriktad gren på konsumiionslinjen(Ko-linjen) /81började en försöksverksamhet med konsumentekonomisk gren och textil gren på Ko-linjen.Enligt förslag budgetproposition har beslutat att det system somförsöksverksamheten innebärskall bli det reguljära för Ko-linjen fr.o.m. årskurs 1 /84. Detta innebär atl hemvårdsinriklad grenoch gren med textil inriktning upphör. SÖ har lämnat en utvärdering medfortsalt positiva resultat. Regeringen har i förordning beslutat attde tim- och kursplaner som gällt i försöket med ett par mindre ändringar skall gälla, när anordningen blir reguljär. SÖ har också i dennämnda skrivelsen hemställt om atl den konsumentekonomiska grenen på några orter får envariant med naturorienterande ämnen och en förstärkning av kost- ochnäringsinriktningen. Avsikten härmed är att blivande hushållslärare och dietisterskall få en mer anpassad grundutbildningföre högskolestudierna. Jag avser attåterkomma till regeringen med förslag om att en kost- och näringsinriktad gren av Ko-linjen får inrättasförsöksvis och i huvudsak enligtSÖ:s förslag vid högst fem skolenheter fr. o. m. /84. Regeringen börbereda tillfälle att ta del av vad jag anfört om sådan försöksverksamhet. beslutadevåren om regularisering av etl antal försöksverksamheter igymnasieskolan med verkan från /83 eller 1983/84. Vissaförsök behövde dock redovisas ytterligare av SÖ, innan ställning kunde las till om och hurverksamheten borde fortsätta. Jag kommer nuutifrån SÖ:s redovisningar först att behandla sådana försöksverksamhetersomjag anser bör kunna övergå i reguljär form (avsnitt 4.1) och sedansådana som av olika anledningar bör fortsätta som tidigare (avsnitt 4.2). Prop.1982/83:100 Bilaga 10 315 4.1 Förslag om permanentande av viss verksamhet 4.1.1 Sårskild samordnad gymnasieskola, B-form(SSG-B) m. m. Försöksverksamhet medgymnasieskola i glesbygd, numera benämnd särskild samordnad gymnasieskola,B-form (SSG-B), har bedrivits /75. SSG-B innebär atlundervisning på de teorefiska linjerna E, H, S, N, T och So får bedrivas enligtsärskilda timplaner, som möjliggör samläsning mellan linjer och årskurser istörre utsträckning än annars. För verksamheten gäUer ett speciellt system förtilldelning av resurser i form av lärartimmar och därmed statsbidrag tillundervisningen. Verksamheten regleras f. n. i förordningen (SÖ-FS 1982:236) omförsöksverksamhet med särskild samordnad gymnmasieskola, B-form (SSG-B). SSG-Bfinns nu i sju kommuner, nämligen , , , , ,och Åre. SÖ fick 1981 i uppdragatt göra en samlad utvärdering av SSG-B. I denna skulle ingå även erfarenheterfrån det enda kvarvarande statligt stödda korrespondensgymnasiet, som ärbeläget i . Verksamheten där regleras av Kungl. Maj:ts bestämmelser den30 om statsbidrag till korrespondensundervisning på gymnasial nivå.Osby samskola, vars huvudman är ett akfiebolag, i vilket äraktieägare, bedriver utan statsbidrag en verksamhet liknande den i . Föratl möjliggöra en utvärdering också av verksamheten vid biföllden dåvarande regeringen en begäran om att skulle ställasunder statlig fillsyn. Av SÖ:s samlade utvärdering den 2 april 1982framgår följande. De sju gymnasieskolornamed SSG-B är alla små; två av dem har 100 elever eller dämnder. De erbjuderdock ungdomen i glesbygd ett förhållandevis mångsidigt utbildningsutbud medäven specialkurser och yrkesförberedande linjer. Verksamheten vid dessa skolorhar av SÖ följts kontinuerligt . Detta gör att bedömningsunderlagetoch erfarenheterna från dem är omfattande. SSG-B ligger genomgående i glesbygdskommuner medså stort avstånd till närmaste s.k. gymnasieort (g-ort), att de allra flestaelevema inte kan pendla mellan hemmet och skolan utan skulle blitvungna alt inackordera sig på g-orten, om de skulle studera där. SSG-Brekryterar i allmänhet sina elever från den kommun där skolan ligger. Endast iett par fall ingår delar av andra kommuner i upptagningsområdet. I SSG-B styrslärartimtUldelningen och därmed statsbidraget av en formel, bestående av delsen fast komponent, dels en komponent som är relaterad lill elevantalet. Förårskurs 3 finns en minimiresurs på 45 veckofimmar som utgår oberoende av antaletelever. LärartimtUldelningen är isig, räknad per elev, den mest generösa i gymnasieskolan för alla linjer ochårskurser. Enligt en SÖ-undersökning var antalet lärarveckotimmar perelev högst i SSG-B (1,95), all 1982/83:100 Bilaga 10 316 jämföras med 1,57 på slörre skolor. Timlilldelningen förSSG-B har beräknats för skolor med ett elevunderlag på 150-300 16-åringar. Närunderiaget sjunker under detta och elevtalen minskar till mellan fem och tio perlinje, uppstår en accelererande brist på timresurser i förhållande tilllimplanerna. I fråga omundervisningens uppläggning har SSG-B flera gemensamma drag med de tvåkorrespondensgymnasierna. Både i korrespondensgymnasierna och i SSG-B bedrivskoncenlrationsläsning. Samläsning mellan årskurserna1 och 2 förekommer vid SSG-B. Utifrån utvärderingen framför SÖ vissaöverväganden och förslag, främst för SSG-B. SÖ finner altSSG-B-formen väl uppfyller de krav man ställt på den, nämligen att rimlig kostnad ge ungdom i glesbygd ett så mångsidigt utbildningsutbudsom möjligt och att vara en motivation för utbildning. SÖföreslår därför att försöksverksamheten upphör och att SSG-B görs tiU reguljärgymnasial skolform. Härvid bör enligl SÖbeteckningen SSG-B ersättas av AT-B (skolor med alternativa timplaner, B-form)i konsekvens med den namnförändring som tidigare gjorts i fråga om SSG-enheterna, vilka nukallas skolor med alternativatimplaner. Jag delar SÖ:suppfattning att SSG-B bör regulariseras. Detta bör ske fr.o.m. /84 och innebära attförsöksverksamhetens system, med deavvikelser somjag redovisar i det följande, bör bibehållas i stort sett oförändrat. Jag avser att återkomma lillregeringen med förslag till de bestämmelsersom erfordras. 1 del sammanhanget tar jag upp frågan om lämpligbenämning. SSG-B bör fåanordnas efter beslut av regeringen efter medgivande i varje särskilt fall. SÖ utgår från attdet bör vara möjligt att inrätta SSG-B på fler orter än de nuvarande sju.För att en nyetablering skall kunna ske, bör enligt SÖ:s mening ett antal kriterier varauppfyllda. Enligt SÖ:sbedömning finns ett stort anlal kommuner som önskar inrättagymnasieskola eller bygga ul en redan befintlig. Med tanke på dels den högakostnaden per elev för de teoretiska linjema i SSG-B-modellen, dels behovet avåterhållsamhet i fråga om nyetablering av teoretisk utbildning kommer enmycket restriktiv bedömning all bli nödvändig. Jag har redantidigare (avsnitt 1) redovisat mina överväganden om en fortsatt begränsning avde tre linjerna H, S och So för redan befintliga gymnasieskolor. Jag är därför inle nuberedd att föreslå en utökning av antaletSSG-B-enheter. SSG-B-enhelerna är enligt en särskild bestämmelses.k. särskilda skolenheter typ 2.De fyller emeUertid alla de krav på en allmän skolenhet som ställs i skolförordningens 13 kap. 2 § genomatl de har även yrkesinriktadutbildning. SÖ föreslår därför att samma regler i detta avseende skaU Prop.1982/83:100 Bilaga 10 317 gälla för SSG-B som för andra gymnasieskoloreller skolor med alternativa timplaner (AT) och atl SSG-B-enheterna därmed fårövergå till att bU allmänna skolenheter i egna gymnasieregioner. Det kan dockfinnas skäl att göra inskränkningar i tilldelningen av skolledare för de allraminsta skolorna. SÖ föreslår därför all man bör fastställa en lägsta poänggränsför den första tjänsten som studierektor. Denna gräns föreslås gå vid 20 poäng. Jag har inget atl erinramot SÖ:s förslag på denna punkt och avser att beakta det i mitt kommandeförslag lill bestämmelser om reguljärverksamhet. SÖ föreslår också vissa åtgärder beträffande detvå minsta SSG-B-enheterna. Vid sin utvärdering harSÖ funnit att fyra olika villkor i fråga om elevantal måste vara uppfyllda, föratt de lärarresurser som tilldelas en SSG-B-enhet skall täcka behovel: - Antalet elever iårskurserna 1 och 2 av de tre- och fyraåriga linjerna skall vara lägst 40. - Antalet elever i årskurs 3 av de treårigalinjerna skall vara lägst 25. -Antalet elever i årskurs 1 av So skall vara 15-20. (Vid lägre elevtal krävs elt visst tillskott av elever frånyrkesinriktade linjer.) - Antalet elever iårskurs 2 av So skall vara lägst 20. (Om elevantalet i årskurs 2 av So är 15, fordras etl tillskott av minst 15 elever i årskurs 2 pä de yrkesinriktade linjerna.) De två minsta skoloma, dei och , uppfyller endast två av dessa fyra villkor, ochprognoserna i fräga om elevunderlag för den närmaste tioårsperioden ärogynnsamma. SÖ har i en bilaga till utvärderingen granskatolika möjligheter att minska kostnaden för dessa två skolor. Del endaalternativ SÖ anser sig kunna förorda är att årskurs 3 i sin helhet (och inlesom bara av T-linjen) förläggs till närmaste slörre gymnasieortsgymnasieskola. När förutsättningar fören acceptabel organisation i årskurs 3 inte längre föreligger, bör enligt SÖ:sförslag kommunen ta initiativ till en avveckling av årskursen och göraframställning härom till SÖ. och kommunen bedömer sedangemensamt, till vilka skolor eleverna bör över-fiyttas. För egen del vill jag medtillfredsställelse först konstatera att SSG-B, som konstruerats förelevunderlag pä mellan 150 och 300 16-åringar, synes tryggad för fem av orternaunder den närmast överblickbara perioden. Antalet 16-åringar på de två minstaorterna beräknas emellertid utveckla sig så här. 16-åringar 1983 1988 1993 114 94 66 120 108 93 1982/83:100 Bilaga 10 318 För ochPajalas del gäller att de tidigare, innan elevtälen började gå upp och SSG-B inrättades, hades.k. glesbygdsgymnasium resp. korrespondensgymnasium. LärartimtUldelningenvar då mindre, och en del av studietiden förlades till s. k.modergymnasier på g-ort. SÖ:s förslag innebär alltså på elt sätt en återgång tilltidigare förhållanden för kommuner som har avsevärt färre 16-åringar än de ca150, som räknas som minimum för atl SSG-B skall fungera på elt rimligt vis. Som jag nämnt flyttar redan T-eleverna införårskurs 3. Lärartätheten på g-orten blir i årskurs 3 betydligt bättre än den skullekunna bli på hemorten. Jag vill ocksåerinra om de slörre möjligheter till ökad yrkesutbildning på icke g-orter som beslutats av (prop.1982/83:12, UbU 1982/83:1, rskr1982/83:19). Genom ökade valmöjligheter härvidlag kan antalet elever i årskurs3 av E-, H-, N- och S-linjerna i och eventuellt minska ytterligare (från de 10-15 som går iårskurs 3 enligl senast tillgänglig statistik). Jag finner de fyravillkor som SÖ uppställt för en fortsatt oförändrad organisation avSSG-B rimliga och är beredd att biträda SÖ:s förslag om atl årskurs 3 av E-,H-, N- och S-linjerna i SSG-B överflyttas till en närbelägengymnasieskola, då elevantalet sjunkit så mycket, atl de tilldelade resurserna blir otUlräckliga för attupprätlhålla en undervisning av godtagbar standard. Jag konstaterar attde tvä kommunerna redan med dagens elevantal inle uppfyllertvå av dessa kriterier. Det bör ankomma på SÖ att besluta i frågan om överförandeav årskurs 3 utifrån kriterier som regeringenfastställer. Inför elevernasövergång bör länsskolnämnden beakta mottagande skolors organisation ochutnyttja de vakanser som finns. Överförandet av hela årskurs 3 frånSSG-B i och medför för /84 enligt SÖ:s beräkningar en besparing på670000kr. Regeringen börföreslå att godkänna att ett reguljärt system med alternativatimplaner och B-form införs i huvudsaklig överensstämmelse med de riktlinjer somjag harangett. Vad slutligenbeträffar korrespondensgymnasieskolorna konstaterar SÖ att deras studieformvisat sig ha många positiva drag. Studieformen är emellertid mycketkostnadskrävande och omfattar endast de studieförberedande linjerna,som ju bör nyetableras endast i begränsad omfattning. För T-linjen saknas studiemateriel. SÖ avvisar tankenpå en spridning av korrespondensgymnasieformen men avser att noggrant följa deförändrade förutsättningarna för distansundervisning som tekniska framsteg påelektronikområdet kan komma alt medföra. Prop.1982/83:100 Bilaga 10 319 SÖ föreslår attkorrespondensgymnasieskolan i får fortsätta sin verksamhet samt alt endel av de erfarenheter som vunnits där försöksvis prövas inom den reguljäragymnasieskolan. Under vilka former detta skulle kunna ske avser SÖ attåterkomma till i annat sammanhang. Jag delar SÖ:s bedömning på dessa punkter. Enligt beslul av den tidigareregeringen står under stallig fillsyn under /83. Omhuvudmannen för skolan önskar stafiig tillsyn för liden därefter, ankommer detpå regeringen alt ta ställning lill om del finns skäl för detta. 4.1.2 Varianter på N-linjen Försöksverksamhet medvarianter i årskurserna 2 och 3 av N-linjen har bedrivits sedan läsåret1977/78. beslul (UbU1981/82:5, rskr 1981/82:112) med anledning av propositionen (1981/82:14) omförändringar av gymnasieskolans utformning m. m. innebar vissa förändringar avförsöksverksamheten. Alltjämt gäller dock att de två klart största varianternaavser datateknik och miljö-vårdsleknik.