prop · G60393 · 1982-12-31 00:00:00 — Ipromemorian föreslås att ett system med särskilda avgifter införs för fall dåböter inte betalas inom ramen för uppbördsförfarandet utan måste läfnnas tillindrivning. Förslaget förutsätter att del centrala uppbördssystemet kanutvidgas till att gälla inte bara som verkställighet på grund av strafföreläggandeoch föreläggande av ordningsbot utan även verkställighet av böter som dömts utav domstol (jfr prop. 1978/79:40 s. 23-24). Förslagethar vid remissbehandlingen fått ett blandat mottagande. a. har riksskatteverketavstyrkt att en indrivningsavgift införs . 1982/83:93 31 Genombeslut har regeringen uppdragit åt samarbetsorganet förrättsväsendets informafionssystem () atl utforma ett förslag till systemför uppbörd av domstolsbötér m.m. Arbetet skall enligt regeringsbeslutetbedrivas med den inriktningen att det, i enlighet med vad som förutsätts i bötesverkställighetslagen,införs ett system för uppbörd av domstolsböter. Vid utformningen av ettsystemförslag skall också undersöka i vad mån sädana avgifter sombehandlas i promemorian kan anpassas till systemet. Medhänsyn till det utredningsarbete som pågår är jag inte beredd att ta upp fråganom indrivningsavgift tiU behandling i detta lagstiftningsärende. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till 1. lagom ändring i , 2. lag om ändring i bötesverkställighetslagen(1979:189), 3. lag om upphävande av lagen (1964:168) omförvandling av böter, 4. lag om ändring i lagen (1963:197) om allmäntkriminalregister, 5. lagom ändring i lagen (1965:94) om polisregister m.m., 6. lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete medDanmark, , och angående verkställighet av straff m. m. Förslagenbör fogas till regeringsprotokollet i detta ärende som bilaga 3. 4.1Förslaget till lag om ändring i Ändringarnaär av redaktionell art och föranleds av förslaget till nya regler om bötesförvandling.Straffskalan och tillämpningen behandlar jag i specialmotiveringen till 15 § bötesverkställighetslagen. Ienlighet med vad som utvecklas i promemorian bör tillräckligt utrymme förstraffmätningen vid gemensamt fängelsestraff uppnås, om bötesstraff vidtillämpningen av reglerna härom anses svara mot fängelse . Dettagäller även om man i likhet med mig inte lika starkt som i promemorian villförordna fängelse florton dagar som normalpåföljd. 11 § I paragrafens andra stycke föreskrivs f. n. alt, om en dom påfängelse i Prop.1982/83:93 32 och en dom på böter eller disciplinstraff somhar meddelats innan fängelsestraffet har börjat avtjänas förekommer tillverkställighet på en gång, fängelsestraffet skall träda i stället för böternaeller disciplinstraffet. I den allmänna mofiveringen (avsnitt 2.9) har jagutvecklat skälen till att också ett förvandlingsstraff bör kunna konsumeras av eltlångvarigt fängelsestraff. 35 kap. 7 § Enligt 35 kap. 7 § BrB gäller f. n. att preskriptionstidenavbryts om den dömde delges ansökan om förvandling av böterna. Vidare gällerenligt 25 § bötesförvandlingslagen att om rätten beslutar hänskjuta saken lillindrivningsmyndigheten så skall ny tid för preskription av böternaräknas för beslutet. Beslut om sådan ålerförvisning skall inle kunnameddelas enligt den nya ordningen. I förslaget återfinns i paragrafens/ö«/o stycke den nugällande huvudregeln alt böterna preskriberas när har förflutit fråndet domen vann laga kraft. Femårsfristen kommer att gälla också om en ansökanom förvandling avskrivs eller ogillas . Av andra stycket följer att, om femårsfristen går ut innanen delgiven ansökan om förvandling har hunnit bli slutligtprövad, så förlängs preskriptionstiden i avvaktan pä resultatet av prövningen.Innebär rättens beslut att ansökningen ogillas eller att rätten annars skiljersaken från sig utan att förvandla böterna (jfr JuU 1977/78:25 s. 79),preskriberas de dä rättens beslut vinner laga kraft. Om rättens avgörande innebäratl böterna förvandlas gäller de allmänna reglerna i bötesverkställighetslagen,bl.a. atl betalning kan tas emot (se vid 14 § bötesverkställighetslagen). Den föreslagna ordningen innebär alt, om ansökan omförvandling görs strax före preskriptionstidens utgång, ytterligare indrivningsålgärderi praktiken blir uteslutna. Antingen förvandlas böterna eller också preskriberasde, så snart rätten på annat sätt skilt saken från sig. Det får dockförutsättas alt de berörda myndigheterna kommer att handlägga ärenden av dennatyp på ett sådant sätt att det sältan blir fråga om domstolshandläggning påett så sent stadium. Huruvida sådana omständigheter föreligger som enligt dennu föreslagna ordningen skall kunna leda till bötesförvandling torde visa sigrelativt snart och ansökan om förvandling kan därför regelmässigt göras långtföre preskriptionslidens utgång (jfr justitieutskottets uttalande ommotsvarande situation i den av utskottet föreslagna ordningen, JuU 1977/78: 25s. Av skäl somjag har utvecklat i den allmänna motiveringenanser jag inle att preskriptionsreglerna bör ändras när det gäller betydelsenav utmätning eller konkurs. 1982/83:93 33 Övergångsbestämmelserna kommer jag att kommentera isamband med motsvarande bestämmelser till ändringarna i bötesverkställighetslagstift-ningen. 4.2 Förslaget till lag om ändring i bötesverkställighetslagen(1979:189) Förslaget innebär att de nya reglerna om bötesförvandlingtas upp som ett särskilt avsnitt i bötesverkstäUighetslagen (1979:189).Avsikten är alt de nuvarande reglerna om bötesförvandling i lagen (1964:168) omförvandling av böter skall upphöra att gälla (se avsnitt 4.3). I lagrummet har gjorts en redaktionell ändring till följdav alt de till bötesverkställighetslagen överförda reglerna om bötesförvandlinginte -såsom lagens bestämmelser i övrigt - skall gälla särskild rättsverkan avbrott som innefattar betalningsskyldighet. Enligt de nuvarande reglerna fär betalning för böternainte tas emot sedan verkställighet av förvandUngsstraffet har påböljats. Efterhand har dock i nådeärenden utvecklats en fast praxis av innebörd att betalningunder verkställighetsfiden accepteras som skäl för eftergivande av förvandlingsstraffettill den del detta inte har verkställts. För att den omgång som ettnådeförfarande innebär skall undvikas har i den nya bestämmelsen inte upptagitsnågot förbud mot att ta emot betalning under pågående verkställighet. Däremotfår givetvis betalning för böter inte tas emot sedan verkställighet av etlhäremot svarande förvandlingsstaff har avslutats eller sedanförvandlingsstraffet har bortfallit. En särskild regel av denna innebörd har itydlighetens intresse meddelats. Erbjuds betalning under pågående verkställighet, skallsålunda denna mottas. Som framgår av 18 § påverkar dock avbetalningar intestraffet. Endast om hela beloppet betalas bortfaller förvandUngsstraffet. I lagrummet anges förutsättningarna för att bötesförvandlingskall kunna ske. Paragrafen överensstämmer i huvudsak med promemorieförslaget.Vissa avvikelser har dock gjorts i förhällande till det förslaget. Till skillnad från vad som har förordnats i promemorianutgör det förhållandet att böterna har avskrivits hos kronofogdemyndigheteninte nägot formellt hinder för förvandling. Har avskrivning skett, bör bötesförvandlingdock uppenbarligen normalt inte aktualiseras annat än när de förhållanden somföranlett avskrivning har förändrats på ett avgörande sätt. En annan avvikelse från promemorieförslaget beslår i altdet i paragra-3 1982/83. 1982/83:93 34 fensandra stycke har tagits upp en särskild bestämmelse av innebörd att samtligaböter som den bötfällde är skyldig att betala skall förvandlas. För förvandlingkrävs inte att det beträffande samtliga böter föreligger sådana skäl till bötesförvandlingsom anges i första stycket. I överensstämmelse med vad som f. n. gäller enligt16 § bötesförvandlingslagen behöver inte heller någon särskild ansökanbeträffande förvandling av andra böter göras. Förvandling fär naturligtvisinte heller enligt andra stycket ske av böter eller viten som enligt särskildföreskrift inte får förvandlas. Såvittgäller den kategori bötesgäldenär, beträffande vilka bötesförvandling skallkunna ske, är det somjag har understrukit tidigare inte avsikten att antaletpersoner som tas in i av förvandUngsstraffskall öka i förhållande till vad som gäller . Redan hos kronofogdemyndighetenoch åklagarmyndigheten skall göras en bedömning som innebär att endast de fallaktualiseras för bötesförvandling, där särskilda omständigheter talar fördetta. Föreligger inte dessa omständigheter får de obetalda böterna avskrivasi vanlig ordning enligt de allmänna reglerna därom. Att del sålunda hoskronofogde- och åklagarmyndigheterna sker en noggrann sovring av de fall somförs vidare är väsentligt, eftersom annars ett huvudsyfte med förslaget skulleförfelas. Detförsta i lagrummet angivna fallet då förvandling skall äga rum är om det äruppenbart att den bötfällde av tredska har underlåtit att betala böterna.Regeln lar sikte på sådan direkt obstruktion av verkställigheten som någon gängförekommer men även på den situationen att den bötfällde på ett illojalt sätthar vidtagit verkstälUghetshindrande åtgärder så att indrivning inte kan ägarum. Det gäller således personer som exempelvis genom skenavtal, täta byten avarbetsplats och liknande förfaranden lyckas göra sig oåtkomliga för exekutivaåtgärder; det kan röra sig om personer som har "kontoret på fickan"eller som genom bolagsrättsliga transaktioner döljer att de i realitetendisponerar över betydande tillgångar (se JuU 1977/78:25 s. 39, 68-69).Paragrafens formulering utesluter dock inte förvandling även för fall då detinte kan visas att verkställighetshindrande åtgärder har vidtagits. Om enallmän bedömning av den bötfälldes levnadsstandard och personliga förhållandeni övrigt uppenbart ger vid handen atl den bötfällde avsikfligt har undandragitsig atl betala, får en sådan tredsko-situation som avses i lagrummet anses varaför handen. Bevisbördan för att så är fallet åvilar i princip åklagaren. Enligtlagrummet skall förvandling också kunna ske om det är uppenbart att förvandlingmed hänsyn till allmän laglydnad är särskUt påkallad. Kriteriet lar i förstahand sikte på särskilt flagranta fall av upprepad brottslighet. Avsikten är attmotverka atl bötesgäldenärer som saknar betalningsförmåga i praktiken blirimmuna mot bötesstraff. För att förvandling skall kunna ske när fråga inle ärom tredska från den bötfälldes sida bör dock fordras all omständigheterna ärspeciella och atl en underlåten reaktion från samhällels sida framstår somslötande för den allmänna 1982/83:93 35 rättskänslan.Hänsyn bör kunna tas såväl lill brottslighetens art som fill de övervägandensom föregått valet av böter såsom påföljd. Framgår det exempelvis avtillgängliga domar att domstolen allvarligt övervägt frihetsberövande påföljdmen ändå stannat för ett bötesstraff eller etl sådant straff förenat medskyddstillsyn eller villkorlig dom, bör detta kunna beaktas vid prövningen av fräganom förvandling bör äga rum. Ipromemorian har uttalats att förvandling på grunder som har angetts nu dockregelmässigt inte bör komma i fråga, om inte åtminstone tre oguldna bötesstraffföreligger och dessa inte har preskriberats. Detta uttalande har väckt visskritik vid remissbehandlingen. Hovrälten över och har framhåUitatt del bör överlåtas åt rättstillämpningen att fritt få avgöra när upprepad bötesbrottslighetskall få åberopas och att uttalanden i lagmotiv av den art som har gjorts ipromemorian lätt leder till en stereotyp rättstillämpning. tingsrälthar påpekat att förekomsten av tre oguldna bötesstraff i praxis intehar utgjort något hinder mot villkorligt anstånd med förvandlingsslraff och attförslaget alltså riskerar att leda till fler ovillkorliga förvandlingsslraffän f. n. Jaghar förståelse för denna kritik. Promemorians uttalanden kan möjligenuppfattas sä att presumtionen är atl förvandling skall ske sä snart minst tre oguldnabötesstraff föreligger. Detta skulle i så fall sannolikt leda till en ökning avantalet ovillkorliga förvandUngsstraff och riskera att till en del drabba detsocialt svaga klientel som i görligaste mån bör hållas utanförtillämpningsområdet. Jag vill därför framhålla att en bedömning äv omständigheternai det särskilda fallet alltid måste göras och att det som jag ser det även isituationer då tre oguldna bötesstraff föreligger oftas torde ligga närmasttill hands att avstå från förvandling. Så till vida kan jag dock instämma iuttalandet att jag anser att förvandling endast i särpräglade fall böraktualiseras när färre än tre oguldna bötesstraff förekommer. Har den bötfälldetidigare undergått ett förvandlingsstraff, synes åtminstone i princip böragälla att man vid bedömningen bortser från de bötesstraff som legat till grundför det tidigare beslutet. Paragrafenmotsvarar 13 § bötesförvandlingslagen. Är flera bötesstraff aktuella, är dentingsrätt som har ådömt något av dem behörig också beträffande de övriga. Iparagrafen' anges också vilken tingsrätt som är behörig all ta upp förvandUngsfråganbeträffande böter som har beslämts genom strafföreläggande eller genomföreläggande av ordningsbot (jfr avsnin 2.5). Paragrafensförsta, andra och fjärde stycken motsvarar i tillämpliga delar 21 § bötesförvandlingslagen.I stället för "förhör" har i första stycket i överensstämmelse mednuvarande terminologi på andra områden använts begreppet förhandling. Prop.1982/83:93 36 I tredje stycket har lagils upp en särskild bestämmelse omatt rättens avgörande, om det innebär att ansökan om förvandling har lämnatsutan bifall, inte vinner rättskraft. Situationen kan t.ex. vara den altdomstolen inte blir övertygad om att tredska föreligger och därför ogillaråklagarens talan när saken första gången kommer upp. Under den fortsattaverkställigheten kan emellertid tredskan tänkas bli klart dokumenterad, ochfrågan bör då kunna las upp på nytt. Ett annat exempel erbjuder det fallet attdomstolens ogillande har grundats på att den ansett att fillräckliga indrivningsförsökinle har vidtagits. Som har anförts i den allmänna motiveringen får detförutsättas att ny ansökan inle görs annat än om nya omständigheter hartillkommit som kan utgöra anledning till en annan bedömning än den domstolentidigare har gjort. Över huvud taget bör möjligheten atl göra en ny ansökanbeträffande samma böter som har varit föremål för prövning reserverasför rena undantagsfall. OgiUas åklagarens talan, bör det normalt leda till altböterna avskrivs. I paragrafen föreskrivs att förvandUngsstraffet till dendel det inte har verkställts bortfaller om den bötfällde sedan straffet harålagts betalar hela bötesbeloppet. Avser straffet flera bötesbelopp, skall delsammanlagda beloppet betalas. Betalning kan också ske sedan straffet har börjatverkställas. Någon kompensation kommer i detta fall inte i fråga för den tidsom den bötfäUde har varit berövad friheten. Frägan om bortfall av förvandlingsstraff skall liksom nuär fallet vid ovillkorliga straff prövas av . Paragrafen, som inte har nägon motsvarighet ipromemorieförslaget, motsvarar närmast 16 § andra stycket och 23 § bötesförvandlingslagen.Den tar sikte dels på fall när frågan om förvandling av böter uppkommer innan etltidigare ålagt förvandlingsstraff har blivit till fullo verkställt, dels påsituationer när mer än ett förvandlingsstraff förekommer till verkställighetsamtidigt. Som har angetts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.10)torde situationer av detta slag bli förhållandevis ovanliga. Enligt 15 § andrastycket gäller nämligen att om den bötfällde, när förvandling skall ske, ärskyldig alt betala även andra böter än sådana som avses i ansökningen om förvandUng,också dess böter skall förvandlas. Och när någon efter det att ettförvandlingsstraff har ålagts men före dess verkställighet ådöms ytterligareböter som inte blir betalda, synes normalt anledning finnas att avstå från altföra talan om förvandling i fråga om de nya böterna. Situationer av det slagsom paragrafen tar sikte på kan dock otvivelaktigt tänkas uppkomma. I paragrafen har valts en reglering som till huvudsakligdel motsvarar vad som för motsvarande situationer gäller i brottmål enligt 34kap. Prop.1982/83:93 37 (jfr34 kap. 1 § 1, 3§ andra stycket och 10 § andra stycket BrB). \ första stycketanges sålunda efter mönster av 34 kap. 3 § andra stycket BrB alt, om någon harålagts förvandlingsslraff för böter och frågan därefter uppkommer om förvandUngav andra böter, som har ålagts innan förstnämnda straffbar blivit till fulloverkställt, domstolen vid det nya straffets bestämmande i möjlig mån skaUiaktta all straffen tillsammans inte överstiger vad som skulle ha ålagts omböterna hade förvandlats . Vidare anges all domstolen i elt sådantfall får förordna att det tidigare ådömda förvandUngsstraffet skall avse ävende andra böterna eller bestämma det nya straffet tUl än som anges i15§ tredje stycket. Det kan t.ex. tänkas förekomma atl, om dettidigare straffet har bestämts till fängelse i , domstolen finneratt det nya straffet skäligen bör bestämmas till fängelse i . Andrastycket tar sikte på den situationen alt elt beslul om förvandlingsslraffavser böter som har ålagts innan elt tidigare beslutat förvandlingsslraff harböljat verkställas. Efter mönster av 34 kap. 10 § andra stycket BrB föreskrivsatt om ett beslut om bötesförvandling avser böter som har ålagts innan etttidigare förvandlingsstraff har börjat verkställas och del inte framgår atl dettidigare straffet har beaktats, sä skall domstolen sedan besluten har vunnitlaga kraft efter anmälan av åklagare ompröva frågan om förvandling med tiUämpningav första stycket. Stycket tar alltså sikte närmast pä fall då vid det senarestraffets bestämmande det har förbiselts. Det förutsälts att underlagför åklagarens anmälan lill domstolen tiUhandahålls frånkriminalvårdsstyrelsens sida. I22 § 1 har i enlighet med vad som har anförts i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.9) föreskrivits all böter som har ådömts med slöd av 33 kap. 2 § BrBinte får förvandlas. Paragrafernamotsvarar i övrigt de nuvarande bestämmelserna i 24§, 26 § första stycket, 27 §andra meningen och 20 § andra stycket bötesförvandlingslagen. Det torde intebehöva kommenteras närmare. Det bör anmärkas att det i 23 § upptagna fullföljdsförbudetavser även rättegångsfrågor såsom förordnande av offentlig försvarare (jA"NJA 1964 s. 490). Lagen avses träda i kraft den . Som har berörts avses bötesförvandlingslagendå upphöra att gälla. Vissa undantag för övergångsfall har dock ansettsmotiverade. Dessa kommenteras närmare i det följande. Ifråga om det stora flertalet mäl om förvandling som, när lagen träder i kraft,är anhängiga vid domstolarna torde gälla att förutsättningar för förvandlingsaknas enligt den nya ordningen. Det torde få förutsättas att frånåklagarmyndigheternas sida én genomgäng görs av de anhängiga må- 1982/83:93 38 lenoch att talan återkallas i de fall det kan förutses att den skulle ogillas vid tillämpningav de nya reglerna. Med de principer som kommer till uttryck i 2 kap. 10 § regeringsformen och 5§lagen (1964:163) om införande av har ansetts bäst förenligt att denya bestämmelserna, som i allt väsentligt innefattar en mildring, får gällaäven beträffande bötesstraff som har ådömts eller ålagts före ikraftträdandet.Som redan framgått skall alltså anhängiga mål prövas enligt de nya reglerna,och om en tingsrätt har dömt lill förvandlingsstraff före ikraftträdandet ochnågon av parterna klagar, har hovrätten, om den avgör målet efterikraftträdandet, att fillämpa de nya bestämmelserna. Eftersomde nya bestämmelserna teoretiskt selt skulle kunna innebära en skärpning för endel situationer bör dessutom vissa av de äldre reglerna fortfarande gälla i frågaom böter som har ålagts före ikraftträdandet. Bland de nya bestämmelserna harsålunda inte tagits upp någon motsvarighet liU förbudet i 9§ bötesförvandlingslagenmot förvandling av småböler. eftersom det har ansetts uppenbart att de nya rekvisitför bötesförvandling som föreslås i praktiken hindrar förvandling i ett sådantfall. Frän formell synpunkt synes det emellertid riktigast att uttryckligenföreskriva att före ikraftträdandet ådömda böter inte för förvandlas, om hindermot delta skulle ha mött enligt 9§ bötesförvandlingslagen. Med tillämpning avsamma betraktelsesätt bör även föreskrivas alt äldre böter inte färförvandlas, om förhållande som avses i 11 § bötesförvandlingslagen har inträttföre ikraftträdandet. Vidare bör gälla att böter som har ålagts föreikraftträdandet aldrig får förvandlas till fängelse pä än somskulle ha varit möjligt enligt bötesförvandlingslagen. Denna regel kan dockinte formellt iakttas om gemensamt förvandlingsstraff skall meddelasbeträffande böter som har ådömts före resp. efter ikraftträdandet. Den bördärför begränsas till att avse beslut om förvandling endast av äldre böter. Detbör här erinras om att minimitiden för förvandling enligt nu gällande regler , medan den enligt de nya bestämmelserna blir Qorton dagar. 4.3Förslaget till lag om upphävande av lagen (1964:168) om förvandling av böter Denya reglerna om bötesförvandling föreslås som jag tidigare nämnt upptagna i bötesverkställighetslagen(1979: 169). Lagen (1964: 168) om förvandling av böter kan upphävas.Vissa övergångsregler har dock ansetts nödvändiga. De kommenteras i detföljande. Om en domstol enligt bötesförvandlingslagen har meddelat ett beslutvarigenom saken hänskjuts till ny behandling av indrivningsmyndigheten, skallenligt 25 § nämnda lag ny preskriptionstid räknas för detbeslutet. Bestämmelsen föresläs i förekommande fall få fortsatt giltighet efterden nya lagstiftningens ikraftträdande. Prop.1982/83:93 39 När beslut om förvandling har vunnit laga'kraft enligt bötesförvandlingslagen,föreslås denna lag få fortsatt tillämpning efter ikraftträdandet på därefteruppkommande frågor beträffande straffet. Vad som har sagts nu avser exempelvisfall då nägon som har erhållit villkorligt anstånd begår brott före prövotidensutgång (19 §) liksom verkan av och förfarandet vid betalning (22 §). Detsammaföreslås gälla för fall dä förvandlingsstraffet har beslutats föreikraftträdandet av den nya lagstiftningen men vinner laga kraft först därefter. 4.4 Förslagettill lag om ändring i lagen (1963:197) om allmänt kriminalre gister Iöverensstämmelse med vad som har sagts i den allmänna motiveringen (avsnitt2.8) innebär förslaget att förvandlingsstraff i fortsättningen skall antecknasi kriminalregistret. Därav föranledda ändringar har gjorts i 2, 3, 4, 7, 10 och11 §§. Vad som föreskrivs om villkoriigt anstånd har utgått. Den nyaordningen kräver ändringar i kungörelsen (1970: 517) om rättsväsendetsinformationssystem bl.a. rörande uppgifter om verkställigheten. Sådanaändringar kan beslutas av regeringen. 4.5 Förslagettill lag om ändring i lagen (1965:94) om polisregister m. m. Ändringeni 7§ motsvarar vad som föreslås i 10§ lagen (1963: 197) om allmänt kriminalregisler. 4.6 Förslagettill lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m. m. 129§ föreskrivs bl.a. beträffande rättsverkan av en i ett annat nordiskt landmeddelad dom, som skall verkställas i , atl del med avseende påbestämmelser i svensk lag om sammanträffande av brott och om förändring avpåföljd skall anses som om domen hade meddelats i . Reglerna i 23 § bötesförvandlingslagenom förening och nedsättning av flera bötesförvandlingsstraff skall dock integälla. Paragrafenhar ändrats så att sistnämnda undantag kommer att avse sådan nystraffbestämning som föresläs reglerad i 19 § bötesverkställighetslagen. bör sistastycket i paragrafen upphävas. Del har ingen funktion efter 1975 årslagstiftning rörande ansvaret för offentliga funktionärer (prop. 1975:78, JuU1975:22, rskr 1975: 212). 1982/83:93 40 Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen lill 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i bötesverkställighetslagen(1979:189), 3. lag om upphävande av lagen (1964:168) omförvandling av böter, 4. lag om ändring i lagen (1963:197) om allmäntkriminalregister, 5. lag om ändring i lagen (1965:94) om polisregister m.m.,