prop · G603153 · 1982-12-31 00:00:00 — Ipromemorian konstateras också att det ställs för låga krav på förvärvarensutredning om hans förmåga i dessa avseenden. Därför föreslås en skärpning avbeviskravet på det sättet all tillstånd får meddelas endast om förvärvaren påett övertygande sätt visar att han är i stånd att förvalta fastigheten. Pågrund av skärpningen av utredningskravet i det nu angivna hänseendet föreslås åden andra sidan atl kravet på utredning från förvärvaren orn hans förmåga atliaktta god sed i hyresförhållanden efterges. Förvärvstillslånd skall enligtförslaget inte få meddelas, om det kan antas att förvärvaren i något avseendeinte kommer all iaktta god sed i hyresförhållanden. Medan remissinstanserna tillstyrker förslaget i sistnämndahänseende, anser flera av dem att skärpningen av beviskravet rörandeförvärvarens möjligheter all sköta fastighetsförvaltningen ställer alltförstora krav på förvärvaren och avstyrker därför förslaget i denna del. Jag skall i del följande diskutera utformningen av deolika lillståndskriterierna i lagen. Innan jag går närmare in på dessa, villjag emellertid erinra om atl den prövningsordning som gällerbeträffande fastighetsförvärv och som enligl vad jag nu föreslagit (se avsnitt2.2.2) också skall omfatta aktie- och andelsförvärv innebär att i huvudsakendast kontroversiella förvärv kommer att prövas av hyresnämnden. Enförutsättning är alltså att kommunen har funnit att förvärvaren av någonanledning är olämplig som fastighetsförvaltare. De förvärvare-som vill vidhållaförvärvet och därför söker tillstånd hos hyresnämnden anser å sin sida atl denkommunala bedömningen av deras lämplighet som fastighetsförvaltare är felaktigoch påkallar därför en objektiv prövning av hyresnämnden. Enligt 16 f§ lagen (1973: 188) om arrendenämnder ochhyresnämnder skall hyresnämnden verka för att utredningen i ett ärende somprövas av nämnden får den inriktning och omfattning som är lämplig med hänsyntill ärendets beskaffenhet. Därvid skall nämnden såvitt möjligt se till att onödigutredning inte förebringas. Bestämmelsen innebär atl hyresnämnderna skallbedriva en akfiv processledning. Utredningsansvaret åvilar dock parterna.Förvärvaren har enligt 16 a § samma lag samt 2 och 4 §§ i tillslåndslagenstillämpningsförordning alt i förvärvsärendet ge in viss utredning. Prop.1982/83:153 22 Från främst kommunalt håll har hävdals att hyresnämndernai en del fall synes ha varit alltför passiva när det gäller att skaffa inytterligare utredning i förvärvsärendena. Jag har givetvis den uppfattningenatt utredningen i ärendena bör vara så fullständig som möjligt. Hyresnämndernabör spela en aktiv roll när det gäller att fä utredningen fullständig. Jag villändå mana till viss försiktighet när det gäller hyresnämndernas medverkan idetta avseende. Det är här fråga om en process mellan två parter och hyresnämndernamåste i de kontroversiella ärendena anses ha en domstolslik-nande funktion,varför en långtgående, självständig aktivitet från deras sida kan rubbatilltron till deras objektivitet. Som anförs av hyresnämnden i Stockholmutesluter detta givetvis inte att hyresnämnden, om den känner fill någon förförvärvaren graverande omständighet som är okänd för motparten, underhandläggningen ger detta till känna och bereder parterna tillfälle alt yttrasig häröver. Då uppkommer nästa fråga, nämligen om det är förvärvareneller hans motparter - kommunen och/eller hyresgästföreningen - som har utredningsskyldigheteni ärendet. Egentligen rör del sig om två frågor, nämligen dels om vilken partsom har bevisbördan, dels om hur stark bevisning den som har bevisbördan måsteprestera för atl beviskravet skall anses uppfyllt. Som jag har sagt tidigare kommer prövningen införhyresnämnden huvudsakligen att avse kontroversiella förvärv. Man kan alltsåanta att kommunen och/eller hyresgästföreningen kommer atl göra invändningarmot förvärvarens påståenden. Vilka krav skall man kunna ställa på sådanainvändningar? Skall man godta invändningar som inte har stöd i någon utredning? Den gällande lydelsen av lillslåndslagen - förvärvaren haralt göra sannolikt att han uppfyller lagens tillståndskriterier - kan i och försig ge ett visst fog för uppfattningen att bevisbördan genomgående ligger påförvärvaren och att hans motparter inte behöver på något sätt styrka atl de harfog för sina invändningar. En sådan onyanserad ordning är enligt min meninginte rimlig. I praxis synes det också ha förekommit att tillståndsmyndigheternahar lämnat sådana invändningar utan avseende som inte har haft stöd i någonåberopad utredning, vilket torde ha medfört att man på sina håll har fåttuppfattningen alt förvärvarens motparter har fått bära bevisbördan. Som jag har antytt bör man anlägga ett mer nyanseratbetraktelsesätt på frågan om bevisbördans fördelning. Även i detta san)manhangbör man tillämpa den allmänna principen om att bevisbördan bör åvila den partsom har de bästa förutsättningarna att säkra och föra bevisning i frågan. Meddenna utgångspunkt vill jag alltså anlägga följande synpunkter på frågan ombevisbördans fördelning vid prövningen enligt lillslåndslagen. I de fall dä förvärvarens motparter har möjligheter attförebringa en egen utredning rörande förvärvarens olämplighet i något avseende,t, ex. att han Prop.1982/83:153 23 itidigare hyresförhållanden inte har skött sig, varit föremål för ingripandenenligt bostadsförvaltningslagen eller bostadssaneringslagen osv., bör detenligt min mening inte vara tillräckligt att motparterna påstår att ett visstför förvärvaren besvärande faktum föreligger. Del är rimligt att kräva att densom framför invändningen visar att det finns åtminstone ett visst fog för den.Beviskravet i detta avseende bör emellertid inte ställas högt. Om det sålundavisas tillräckligt fog för invändningen, bör förvärvarens påståenden integodtas med mindre de vinner stöd av den molbevisning som förvärvaren kan tänkasåberopa inför hyresnämnden (jfr bosladsdomsto-lens motivering i rättsfallet15/79, som refererats i promemorian). Iandra fall torde dock förvärvarens motparter ha små möjligheter att förebringanågon egen utredning. Jag tänker främst på det förvärvskriterium som avserförvärvarens praktiska och särskilt hans ekonomiska förutsättningar atlförvalta fasligheten. I dessa fall bör bevisbördan otvetydigt läggas påförvärvaren. Om tveksamhet sålunda föreligger, t. ex. rörande förvärvarensmöjligheter att ekonomiskt klara förvaltningen, bör hyresnämnderna aktivtverka för att förvärvaren kommer in med utredning rörande sina förutsättningari detta avseende. Han bör alltså kunna åläggas atl presentera enförvaltningskalkyl, upprättad av revisor, bank eller annan friståendesakkunnig. Besiktning av fastigheten är också ofta nödvändig för attunderhållsbehovet skall kunna bedömas. Dennu skisserade ordningen anser jag utgöra en rimlig fördelning av bevisbördanmellan förvärvaren och hans motparter i prövningsförfaran-del införhyresnämnden. Jag anser det lämpligt alt lagtexten rörande de olikalillståndskriterierna nyanseras i enlighet härmed. 1fråga om det första tillståndskriteriet - förvärvaren skall "göra sannolikt"att han har de praktiska och ekonomiska möjligheterna att förvalta fastigheten- skulle det i och för sig inte behövas någon lagändring för atl klargörafrågan om bevisbördans fördelning. Däremot aktualiseras frågan hur detbeviskrav som åvilar förvärvaren skall komma till uttryck i lagen. Det kannämligen i och för sig hävdas att redan den nuvarande formuleringen - attförvärvaren skall "göra sannolikt" alt han har de praktiska ochekonomiska möjligheterna atl förvalla fastigheten - innebär ett relativt högtbeviskrav. Den nuvarande formuleringen synes dock ha medverkat till denrådande oklarheten huruvida kravet skall anses uppfyllt i fall då tveksamhetråder rörande förvärvarens kvalifikationer. En sådan tveksamhet bör enligt minmening vara till nackdel för förvärvaren. För att undanröja denna oklarhet börbeviskravet enligt min mening skärpas på sätt som föreslagits i promemorian,dock att dennas formulering "på ett övertygande sätt" bör såsomövertydlig utgå. Jag föreslår alltså att fillståndskall vägras, om inteförvärvaren visar att han är i stånd att förvalla fasligheten. Somtidigare nämnts föreslås i promemorian att den nuvarande skyldigheten förförvärvaren att göra sannolikt att han kommer att iaktta god sed ihyresförhållanden skall ersättas med en regel om att förvärvstillstånd skall 1982/83:153 24 vägras,om det kan antas att förvärvaren inte kommer att iaktta sådan god sed. Med stödav en sådan regel skulle man enligt promemorian kunna vägra tillstånd i fall dåförvärvaren har uppträtt klandervärt mot hyresgäster i tidigare ägda hus ellerdå han har upplåtit lokaler i sådana hus till någon form av illegal verksamhet. Ilikhet med remissinstanserna tillstyrker jag promemorieförslagel i denna del.Därmed beaktas de svårigheter som kan föreligga för förvärvaren atl företeutredning rörande sitt framtida uppträdande som hyresvärd, särskilt när han förförsta gången förvärvar en hyresfastighet. Detkvarstående lillständskriteriet enligt lagen är att förvärvaren skall görasannolikt att syftet med förvärvet är att han skall idka bosladsför-valtningoch därvid hälla fastigheten i sådant skick att den motsvarar de anspråk deboende enligt lag har rätt atl ställa. 1 promemorian diskuteras frågan vilkenbetydelse som bör tillmätas det förhållandet att förvärvaren före förvärvet istörre omfattning köpt och sålt fastigheter. I promemorian manas tillförsiktighet vid tillslåndsgivningen i sådana fall, men någon lagändring ansesinte påkallad. Jag har samma uppfattning. Som påpekas avbostadsdomstolen innehåller promemorieförslaget emellertid en ändring avlagtexten, som inte har kommenterats närmare. Uttrycket "idkabostadsförvallning" föreslås nämligen utbytt mot "förvaltafastigheten". Enligt bostadsdomstolen antyder den nuvarande formuleringenatt förvärvarens syfte skall vara att behålla fastigheten och att bevara desskaraktär som bostadshus, medan den föreslagna texten inte gör det.Bostadsdomstolen pekar på att man på grund av lagtextens nuvarande avfatlninghar vägrat förvärvstillslånd i fall då det har kommit fram alt köparen intetänker behålla fastigheten eller om oklarhet har rått på den punkten. Nuförekommer det enligt domstolen att seriöst arbetande byggnadsföretag köpersaneringsmogna - ibland helt evakuerade - bostadshus enbart i syfte att rustaupp husen för att sedan sälja dem till något kommunalt eller enskilt företagsom sysslar med uthyrning eller till en bostadsrättsförening. Jag delar domstolensuppfattning alt det knappast är förenligt med allmänna bostadspolitiskaintressen att vägra sådana byggnadsföretag förvärvstillstånd. Enligt minmening medger den i promemorian föreslagna lydelsen av lagtexten altförvärvstillstånd kan lämnas i nu angivna fall. Jag biträder därförpromemorieförslaget. Enligtpromemorian kan man med stöd av lagens nuvarande tillståndskriterier vägratillstånd i sådana fall då förvärvaren har betalat ett för högt pris förfasligheten - nämligen om detta tyder pä att förvärvaren inte harförvallningssyfte eller förmåga atl ekonomiskt klara av fastighetsförvaltningen- samt då förvärvaren som arbetsgivare har underiåtit att betala in skatter ochavgifter för anställda eller då han har stora skatteskulder. Av detta skälavvisas i promemorian ett förslag från om nya lagbestämmelserhärom. a. en generalklausul som innebär att förvarvslillstånd skall vägrasom förvärvaren kan anses olämplig från allmän synpunkt. 1982/83:153 25 har vid remissbehandlingen vidhållitsitt förslag och även ett par andra remissinstanser ifrågasätter om man underlagens nuvarande kriterier kan inrymma de i promemorian angivna exemplen påförvärvarens försummelser m. m. Om sådana omständigheter bör föranleda attförvärvstillstånd skall vägras, bör detta enligt dessa remissinstanser kommatill uttryck i lagtexten. Jag biträder uppfattningen i proinemorian atl denomständigheten att förvärvaren har betalat ett för högt pris för fastighetenkan bedömas enligt nuvarande tillståndskriterier. Någon särskild lagbestämmelsedärutöver anser jag inte vara erforderlig. Som jag har anfört tidigare (avsnitt2.1) delar jag däremot den under remissbehandlingen framförda uppfattningen inte med stöd av de nuvarande tillståndskrilerierna kan beakta alla formerav olämplighet hos förvärvaren, t. ex. misskötsamhet med skatter och avgiftereller samröre med ekonomisk brottslighet. Liksom flera remissinstanser anserjag att del behövs en allmänt hållen regel som läcker sådana och liknandeformer av olämplighet. Jag föreslår alltså att förvärvstillstånd även skallvägras om det kan antas atl förvärvaren i övrigt är från allmän synpunktolämplig att inneha fastigheten. Genom detta tillägg kan alla omständigheter somavser förvärvarens personliga förhållanden beaktas. Om förvärvaren är enjuridisk person, får bestämmelsen tillämpas på den eller de personer som harett väsentligt inflytande över denna. Jag biträder i likhet med remissinstanserna förslaget omatt hyresnämnderna skall ha möjlighet all anlita även andra experter äntekniker för att bedöma förvärvarens möjligheter att klara förvaltningen. Deltaföranleder en ändring i 5 § andra stycket lagen om arrendenämnder och hyresnämnder. 2.5 Fastighetsförvärv för ombildning till bostadsrätt Lagen (1982:352) om rätt till fastighetsförvärv förombildning till bostadsrätt har trätt i kraft (prop. 1981/82:169, CU 41, rskr 364). Om hyresgästerna i en fastighet har bildat enbostadsrättsförening och gjort en s. k. intresseanmälan hosinskrivningsmyndigheten, blir enligt den nya lagen fastighetsägaren, när hanvill sälja sin fastighet, skyldig att först erbjuda hyresgästerna att köpa den.Till grund för den nya lagstiftningen låg betänkandet (SOU 1981:74) Frånhyresrätt till bostadsrätt, som avlämnats av bostadsrättskommitté. föreslog alt ett undantag skullegöras för fastigheter som ägs av staten, kommuner, landstingskommuner,kommunalförbund, allmännyttiga bostadsföretag eller aktiebolag som helt ägs aven kommun eller en landstingskommun (se betänkandet s. 194). Detta förslaggenomfördes emellertid inte (se prop. 1981/82: 169s. 40ochCU 1981/82:41 s. 5).Som skäl för detta anfördes bl. a. att det är ett rättvisekrav att 1982/83:153 26 hyresgästerna hos de allmännyttiga bostadsföretagen harsamma möjligheter som andra hyresgäster att genomföra en ombildning tillbostadsrätt. Enligt min mening finns det nu anledning att ändra lagenpå denna punkt. En huvudprincip bör vara att boendeinflytandet inom deallmännyttiga bostadsföretagen skall utvecklas utan anknytning till ett direkteller indirekt ägande. Det finns då inte heller några motiv att tillgripautförsäljningar, inom den allmännyttiga sektorn för att främja boendeinflytandet.Vad jag nu sagt gäller även fasligheter som i övrigt ägs av det allmänna. Det finns även en annan omständighet som talar för ettundantag för ifrågavarande fastigheter. De säljs nämligen inte i någon störreutsträckning och en intresseanmälan får därför i allmänhet inte någonbetydelse utan innebär endast onödigt besvär för inskrivningsmyndigheterna. På grund av det anförda förordar jag att ett undantag iöverensstämmelse med bostadsrältskommitténs förslag tas in i 2 § lagen om rätttill fastighetsförvärv för ombildning till bostadsrätt. Ett sådant undantag gör alt intresseanmälningar someventuellt redan kan ha gjorts förlorar sin verkan. Det kan emellertid tänkasatt hyresgästerna redan har fått ett erbjudande att förvärva en fasfighet(hembud har skett med den nya lagens terminologi). I ett sådant fall bör äldrebestämmelser fortfarande gälla och förfarandet enligt lagen få fortsätta. Övergångsbestämmelsernabör utformas i enlighet med vad jag nu har anfört. Inom pågår f.n. arbete med endepartementspromemoria med förslag till ändringar i förköpslagen (1967:868)som syftar till att i olika avseenden utvidga förköpslagens tillämpningsområde.I det sammanhanget finns det också anledning att ta upp frågan om förhållandetmellan förköpslagen och lagen om rätt till fastighetsförvärv för ombildningtill bostadsrätt (jfr prop. 1981/82:169 s. 54 och CU I981/82:.41 s. 4 och 10). I enlighet med det anförda har inom justitiedepartementetupprättats förslag till 1. lag om ändringi lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m., 2. lag om ändringi lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder, 3. lag om ändringi bostadsrättslagen (I971:479), 4. lag om ändringi lagen (1982:352) om rätt till fastighetsförvärv för ombildning tillbostadsrätt. Förslagen bör fogas till protokollet i delta ärende sombilaga 3. Prop.1982/83:153 27 4.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighetm. Ändringarna, som har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.3),innebär att av bostadsrättsorganisationerna endast de folkrörelsekooperativaorganisationerna HSB och samt till dessa anslutna regionala ochlokala föreningar kommer att vara undantagna från tillståndsplikten. Punkterna6 och 9. Ändringarna har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.1). De innebär att den som förvärvar en ideell andel i en fastighet intelängre är undantagen från lillståndsplikt. Han är alltså tvungen att anmälaförvärvet till kommunen och all, om kommunen begär det, ansöka om tillståndtill förvärvet hos hyresnämnden. Som framgår av 4 S andra stycket andra punktenfår tillstånd dock inte vägras då ett andelsförvärv uppenbarligen sker förbostadsändamål. Detnu gällande undantaget i punkt 6 beträffande förvärv av fastighetsandelar förbostadsändamål gäller också vid förvärv av aktier och andelar i fastighetsbolaggenom en hänvisning i 9 § andra stycket. Motsvarigheten fill sistnämnda stadgande- i lagrådsremissen 9 § tredje stycket första meningen föreslås nu ocksåändrat, så att undantaget även i denna del upphävs. Som jag har anfört i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.2.2) har dock förvärv av aktier i s.k. äktabostadsaktiebolag helt undantagits från tillståndsplikten, se 8 § tredjestycket. Ändringeni andra stycket är redaktionell. Stadgandet har ändrats redaktionellt genom uppdelning avtillståndskriterierna i fyra punkter, varav punkt 4 är helt ny. När del gällerde sakliga ändringarna, får jag hänvisa till vad jag har anfört i den allmännamotiveringen (avsnitt 2,4). Även detta stadgande har indelats i punkter. Punkt 2 är ny och harbehandlats i den allmänna mofiveringen (avsnitt 2.2.1) och vid 2 §. Genomhänvisningen i den nya 10 a § andra stycket till 4§ blir stadgandet ocksåtillämpligt på förvärv av aktier eller andelar i fastighetsbolag, i vilkanyttjanderätt till bostad i bolagels fastigheter grundas på innehavet av aktieeller andel och som inte är helt undantagna frän lillståndsplikt på grund avdet nu tillagda tredje stycket i 8 §. Tredjestycket motsvarar nuvarande andra stycket andra meningen. Prop.1982/83:153 28 I andra stycket har hänvisningen till 2 § punkt 9 utgått. I enlighet med vad jag har anfört i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.2.2) har genom detta nya stycke gjortsundanlag från lillståndsplikten för förvärv av aktier i s. k. äktabostadsaktiebolag. Ändringarna har behandlats i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.2.2). Första stycket första meningen. Ändringen innebär atttillslåndslagens tillämpningsområde i fråga om aktie- och andelsförvärv vidgas.F. n. fordras för tillståndsplikt att förvärvet avser aktie eller andel ibolag i vilket taxeringsvärdet av hyreshusbeslåndet är mer än såstort som det bokförda värdet av övriga tillgångar. Bestämmelsen ändras nu såatt lillståndsplikt skall inträda när taxeringsvärdet av bolagets hyreshus ärstörre än det bokförda värdet av övriga tillgångar. Första stycket andra meningen. Det nuvarande systemet medförvärvsanmälan till kommunen vid faslighetsförvärv skall också tillämpas vidförvärv av aktier och andelar i fastighetsbolag. I överensstämmelse med vad somgäller beträffande fastighetsförvärv enligl I § andra stycket har i förevarandestadgande tagils in en bestämmelse om alt förvärvstillstånd beträffande aktieroch andelar endast behövs om prövning påkallas av kommunen. Andra stycket motsvarar nuvarande första stycket andrameningen. Ändringen innebär att även förvärv ibosladsanskaff-ningssyfle av aktier och andelar i bostadsbolag utom i sädanas. k. äkta bostadsaktiebolag som avses i 8 § tredje stycket - är underkastadetillståndsplikt (jfr specialmotiveringen till 2 § punkt 6, 4 § andra stycketpunkt 2 och 8 § tredje stycket). Paragrafen, som i förhållande till gällande lag har enhelt ny lydelse men som motsvarar 10 § försla-tredje styckena ipromemorieförslaget, reglerar frågor om förfarandet med anmälan till kommunenav lillståndspliktiga förvärv av aktier och andelar i fastighetsbolag (seavsnitt 2,2,2). Enligt/ör.v/fl stycket första meningen skall den som görelt tillståndspliktigl förvärv av aktier eller andelar frånförvärvet anmäla detta fill den kommun där huvuddelen av bolagels fasta egendomär belägen. Frågan till vilken kommun anmälan skall inges får i tveksamma fallenligl andra meningen avgöras med ledning av fastigheternas taxeringsvärde(jfr 12 § första stycket tredje meningen tillståndslagen). Till anmälan skallenligl tredje meningen fogas en styrkt avskrift av fångeshandlingen eller, dåfångeshandling inte har upprättats, ett av överlätaren 1982/83:153 29 och förvärvaren undertecknat intyg om när förvärvet harskett och om vilka villkor som därvid har avtalats. Av anmälan bör framgå hur många aktier eller andelar somförvärvet avser. I samband med anmälan till kommunen bör förvärvaren ocksålämna uppgift om registerbeteckning, taxering och lypkod för den tillståndspliktigafasta egendom som bolagel innehar samt antalet bostadslägenheter som finns påegendomen. Närmare bestämmelser härom får tas in i tillämpningsförordningen medstöd av bemyndigandet i den nya 27 §. Som jag har anfört i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.3) bör kommunen ges rätt att fordra in uppgifter sombelyser förvärvarens personliga förutsättningar att uppfyllatillständskriterierna. Bestämmelser härom får också tas in i tillämpningsförordningen. Det nya förfarandet innebär att fillståndsprövning avförvärv normalt skall äga rum efter förvärvet. Liksom när det gällerfaslighetsförvärv har emellertid i andra stycket stadgats undantag från dennahuvudprincip när det gäller vissa associationsrältsliga förvärv. Bestämmelsenmotsvarar 3 § andra stycket, men upptar förutom där angivna förvärv ävenförvärv genom inlösen enligt 3 kap. 3 § aktiebolagslagen. Tredje stycket innehåller bestämmelser om kommunensåligganden vid anmälan och påkallande av tillståndsprövning som överensstämmermed vad som gäller beträffande fasfighelsförvärv enligl 3 a § första stycket. Paragrafen, vars första stycke är nytt medan andra stycketmotsvarar 10 § första stycket andra meningen i gällande lillståndslag,motsvarar 10 § fjärde och femte styckena i promemorieförslaget. Den reglerarhyresnämndens befattning med de lillslåndsärenden som anmälts till nämnden avkommunen. Paragrafen motsvarar delvis 10 § andra stycket i gällandelag och 10 a § första stycket i promemorieförslaget. Den har i redaktionellthänseende utformats i enlighet med bestämmelserna i 5 § om ogiltighet vidfastighetsförvärv. Eftersom samma syslem med förvärvsanmälan till kommunenskall gälla för såväl faslighets- som aktie- och andelsförvärv stadgas, ienlighet med vad som gäller enligt sistnämnda paragraf, i punkt 1 atlunderlåten förvärvsanmälan till kommunen av lillståndspliktiga aktie- ochandelsförvärv medför att förvärvet är ogiltigt. I den allmänna motiveringen(avsnitt 2.1) har jag på anförda skäl avstyrkt promemorians förslag om andrasanktionsformer vid underiålen anmälan, nämligen en s. k. förvärvsavgift ochhyresnämndens ogilligförklaringav förvärvet på begäran av kommunen. Punkterna 2 och 3 överensstämmer i sak med gällande lag. Prop.1982/83:153 30