prop · G603133 · 1982-12-31 00:00:00 — instämmer i utredningens uppfattning att bankerna börkunna få rätt tiU avräkning för försålda obligafionsfondsandelar inte bara ifråga om likviditetskrav utan också i fråga om andra kreditpolitiska medel.Föreningen har således jngen in- Prop,1982/83:133 49 vändningmot det föreslagna fillägget tUl 6 § lagen om kreditpolitiska medel. Stor aktsamhetmåste emellertid iakttas när det gäller ändringar i den kreditpoUtiska lagen såatt den pågående översynen av denna lag inte föregrips. 1 §Första stycket bör förtydligas. Av bestämmelsen framgår inte klart vad en obligationsfond är för någonting. Det valda uttryckssättet kan leda till missförstånd. Ett bättre altemativ kan vara att i 1 § föra in en del av lydelsen av 11 § samt skriva om sistnämnda paragraf. Första stycket I kunde då lyda: "obligafionsfond, en fond som uppkommer genom kapital tillskott från aUmänheten och som ägs av dem som tUlskjutit kapital men som inte förvaltas av fondbolag, och till vilken endast får förvärvas av svenska staten utgivna förbindelser, dock ej premie- och sparobligafioner, samt andra svenska obligationer, ...". Vid behandlingen av 11 § nedan föreslås ändringar, vUka kan böra beaktas också i detta sammanhang. Ianslutning tiU första stycket 3 vill bankföreningen beröra den grannlaga befogenhetsuppdelningsom en bank enligt utredningen har att iaktta vid köp och försäljning förobligationsfond samt för bankens egen räkning. Det förutsätts av utredningendärvid en ansvarsfördelning på olika personer inom banken. I och för sig ärnaturligtvis utredningens ambition förståelig. Bankerna har emeUertid säUanresurser som skulle medge fördelning av vissa uppdrag till kunniga personer ochandra uppdrag till andra kunniga personer. Ansvarsfördelningen är alltid spmngenur en delegation från bankernas styrelser. Ansvaret för köp och försäljningkommer därför oavsett om det sker för en obligationsfond eller för bankens egenräkning att ligga hos bankens ledning. Mot denna bakgrund finns inte anledningatt arbeta med en särskUd uppdelning av uppgifter mellan olika anställda somutredningen tänkt sig. AUa affärer bör kunna skötas av samma person. Det kanförutsättas att marknadsintresset tillräckligt gagnar de presumtiva andelsägama.I annat fall torde man få övergå till en fonduppbyggnad såsom ifondbolag enligt akfiefondslagen. 2 §Utredningen har i denna paragraf valt en lagsfiftningsteknik som skiljer sig från den sedvanliga tekniken vilken skulle gå ut på att i varje lag eller särskild bestämmelse där aktiefond nämns och vilken avses bli fiU- lämplig på obligationsfonder gjordes en uttrycklig hänvisning till obliga tionsfonder. En sådan teknik bör användas i detta sammanhang. Utred ningens förslag är olärnpligt i synnerhet som de bestämmelser fill vilka den refererar kan vara av både positiv och negativ natur. Förslaget skulle skapa ovisshet om vad som skulle gälla i enskilda fall. Som redan påpekats fårhänvisningen fill att vad som gäller aktiefonder också gäller obligationsfondervissa inte önskvärda resultat i skattehänseende. 4 1982/83. 1982/83:133 50 Bestämmelsenom att för förvaltande bank skall tillämpas vad eljest stadgas om fondbolaginnebär att förordningen (1974:936) om tillsyn över fondbolag och aktiefonder m.m.får analog tillämpning bl.a. på förvaltande bank. En del av förenklingen i attinte låta fondbolag förvalta obligationsfonder skulle gå förlorad om denförvaltande banken i stället ålades att lämna sådana uppgifter som det enliglden nämnda förordningen åligger fondbolag att lämna. Bankinspektionens vanligatillsyn över bankerna torde vara tillfyllest i detta hänseende. 11och 13 §§ De banker som anser att fonderna skall kunna omfatla öckså annat änstatspapper vill i fråga om dessa paragrafer anföra följande synpunkter. Även om det materiellainnehållet i 11 §, såsom angetts, bör överflyttas lill en grundläggandedefinition i 1 § bör paragrafen kommenteras något. I fräga om punkten 2 iparagrafen bör i enlighet med vad som föreskrivs i akfiefondslagen också sådanaobligationer som avses bli noterade pä fondbörsen kunna ingå iobligationsfonder. Tidsutdräkten mellan emission och notering på börsen ärnämligen i vissa fall förhållandevis lång, t.ex. för bostadsobligationer därdet kan röra sig . I punkten 2 talas om"andra svenska obligafioner". Det vore av värde att lagstiftarenexempelvis genom ett motivuttalande klargjorde vad som avses med svenskaobligationer. Härmed torde i detta sammanhang få avses obligationer med svensk gäldenäri svenska kronor. Det bör anmärkas att hela lagstiftningsärendet är uppbyggtkring begreppet obligation, vUket inte närmare definierats. Lagstiftaren bör pålämpligt sätt precisera begreppet. I fonderna borde också fåingå bankcertUlkat. Utredningen har utan närmare motivering avvisat detta. Bankcertifikatenhar emellertid i tidigare lagstiftningsärenden ansetts vara obligationer. Detvore därför följdriktigt att de fick ingå i fonderna och det skulle ökamöjligheterna att bygga upp flexibla fonder till gagn för placerarna. Ocksåandra liknande förbindelser utfärdade av banker bör få ingå i fonderna. Till11 § andra stycket bör således göras tillägget "och andra förbindelserutfärdade av svensk bank". Öm bestämmelsen överförs tUl 1 § sombankföreningen föreslagit vid behandling av den paragrafen skall givetvismotsvarande tiUägg göras där. Bestämmelsen i 13 § syftartiU riskspridning, varvid undantag från föreslagen begränsning i en fondsobligationsinnehav görs för statsobligationer och vissa bostadsobligationer.Det är därvid oegentligt att såsom föreslagits dra gränsen vid prioriteradebostadsobligationer. Prioriteringen har inget avseende på risken utan hängerendast samman med bostadspolitiska överväganden. Det kan ocksä anmärkas att detär olämpligt att utan närmare beskrivning av vad som avses med att vissaobligationer är prioriterade introducera begreppet "prioriterad" ilagtext. 1982/83:133 51 finnsi lagen om kreditpolitiska medel. I uppräkningen av utfärdande institut saknasutan skäl och tomträttskassor. Bo-sladsobligationerna kaninte från risksynpunkt jämställas med statsobligafioner. De bör därför inte undantasfrån begränsningsregeln. Undantaget bör således endast omfatta statspapper. Ilagtexten bör därvid ordet "obligationer" utbytas mot "förbindelser".Härigenom skulle också andra för fonderna tillåtna statspapper än obligationer undantasfrån tioprocentsre-geln. Här kan anmärkas att i bl.a. 11 § används begreppet"av svenska staten utgivna förbindelser". Det bör slutligen anmärkasatt bestämmelsen har fått en något missvisande avfattning. öm sista meningeninleds med "Vad i första meningen", i stället för "Vad nu"torde den språkliga avfattningen svara mot avsikten. 14§ I paragrafen anges att förvaltande bank med bankinspektionens medgivande kanpantsätta egendom som ingår i en obligationsfond. Med tanke på att bankernasjälva skall förvalta fonderna för andelsägarnas räkning kan bestämmelsenföranleda vissa svårigheter. Värdet av en pant-sättningsmöjlighet kan ocksåifrågasättas och är svårförenlig med 5 § i lagförslaget. hardock för sin del inget skäl att motsätta sig bestämmelsen. Föreningen anserdock att banken oberoende av en pant-sättning bör ha rätt att belasta fondenmed sina fordringar på gmnd av fondförvaltningen. En annan sak är attpantsättning av fondandelarna enligt bankföreningens uppfattning bör kunnaförekomma. För att detta skall kunna ske bör också fondandelarna kunnaöverlåtas. Detta är självklart i fråga om slutna fonder. Enligl 10 § i detförslag till fondbestämmelser som utredningen presenterat skall detta dock intefå ske i fräga om andra fonder än slutna. Även om det i fråga om icke slutnafonder är naturligt atl fondandelarna inlöses när en person vill upphöra medsitt innehav torde det vara lämpligt att tillåta överlåtelse.Överlåtelseförbudet skulle annars lätt kunna kringgås genom en fingeradpantsättning. Något civilrättsligt överlåtelseförbud finns inte utöver det i 10§ fondbestämmelserna angivna. 18§ Enligt andra stycket av den föreslagna paragrafen skall fondandelsägareerhålla skriftlig bekräftelse på att fondandelsinnehav registrerats. Ordalydelsenger vid handen att det är fråga om en omedelbar bekräftelse efter registrering.Enligt 4 § i de föreslagna fondbestämmelserna föreskrivs emellertidkvartalsvisa besked om fondkontots förändringar. anser iförenklingssyfte - att denna tidsfrist bör utsträckas till att avse årsvisabesked, lämpligen i samband med självdeklaration, eller ett besked per halvår.Föreskrift om fristen bör finnas i 18 §. Dessutom bör framgå av 18 § att bankeninte vid varje bekräftelse fill fondandelsägare måste lämna upplysning enhgt 18§ tredje stycket 3 om inlösen, överiåtelse och pantsättning. De nu angivnaförenklingarna torde ligga i linje med lagstiftarens avsikt att skapa så enklaoch prakfiska rutiner som möjligt. 1982/83:133 52 23§ Paragrafen bör kompletteras med en bestämmelse om att vad däri stadgas integäller för slutna fonder. Som ovan angetts skall dessa kunna upphöra efterutgången av de ingående obligafionernas löpfid. .De föreslagna fondbestämmelserna har redan i viss mån berörts i samband medutredningens lagtext. Vissa ytteriigare synpunkter skall dock lämnas på deföreslagna fondbestämmelserna. I5 § i de båda förslagen anges i slutet att skattkammarväxlar och övrigastatsskuldsförbindelser som ej är obligafioner skall värderas till nominellt värde.Är det fråga om papper som är räntebärande bör dock hänsyn tas därtill, varviddet nominella värdet kan bli missvisande. Utövervad tidigare anförts i fråga om 10 § i de båda föreslagna fondbestämmelsernavill bankföreningen påpeka att sista meningen fått en olycklig avfattning.Syftningen av ordet "Härefter" är oklar och detta ord bör ersättasmed "Efter pantsättningen". Enligt 11 §fondbestämmelserna för slutna fonder skall banken noteraförsäljningspriset för fondandelarna. Det är självklart att banken gör detta iden utsträckning det kan ske. I fråga om slutna fonder kan detta dock svårligenske. Även om banken får underrättelse om alla överlåtelser, sker detta först iefterhand för överlåtelser som inte skett genom biträde av banken.Försäljningspriset hänger i detta fall helt samman med de marknadsmässiga fömtsättningarna.Till ledning för marknaden kan banken tUlhandahålla uppgift om det matematiskaandelsvärdet. Bestämmelsen i 11 § har alltså en alltför kategorisk avfattning. Enligt15 § i de båda förslagen skall årsberättelse i lämplig sammanfattningöverlämnas till pressen. anser att en sådan bestämmelse äronödig och knappast hör hemma i fondbestämmelserna. Bankerna torde likvälöverlämna årsberättelsen till pressen. Bankföreningenfömtsätter att de av utredningen presenterade fondbestämmelserna bara ärförslag, vilka kan vara lämpliga som underlag för kommande bestämmelser men därdetaljerna kan avpassas lill vad som visar sig vara praktiskt och lämpligt. a. i den inledningsvis nämnda framställningen till ochriksgäldskontoret påpekat att obligafionsfondema inte torde få någon störteomfattning om det inte skapas några stimulanser för allmänheten att placera isådana fonder. Som redan klart framgått har bankföreningen alltjämt dennauppfattning. Det finns således enligt föreningens uppfattning inget som helstskäl att tro att just obligationsfonderna i sig skulle vara attraktivaplaceringsobjekt. Desfimulanser som behövs för att förmå allmänheten att placera i fonderna kanbestå i en god räntesättning på de ingående obligafionerna. Prop.1982/83:133 53 Härfinns emellertid vissa rimliga begränsningar såtillvida att den redan alltförhöga räntenivån inte bör drivas upp ytterligare. Närmare till hands liggerdärför alt förknippa placering i fonderna med någon form av skattefavörer,vilket påpekats. Bankföreningenfinner inte anledning att närmare gå in på hur tänkbara skallefavörer skallutformas. Förebild kan exempelvis hämtas från skattefondsparandet. Det tordeockså gä att knyta skattefavörer till de ingående papperen. Tänkbart är ocksäatt kombinationer av god ränta och förmånliga avkastnings- och reaUsationsvinstbestämmelserkan innebära en fillräcklig stimulans för att få igång placeringarna. Utredningensuppgift har varit att utarbeta de lagregler som behövs för ett system medobligationsfonder men inte att beröra de bakomliggande kreditpolitiskabedömningarna. vill likväl i detta sammanharig kortredogöra för sin principieUa syn på förslaget om statsupplåning genomobligationsfonder. Sparbanksföreningenhar vid flera tidigare tilUallen redovisat sin uppfattning att en alltför storbörda lagts på penningpolifiken för att rätta tUl rådande obalanser i vårsamhällsekonomi. Förslaget om obligafionsfonder och de komplicerade frågor somhärvid uppkommer ser föreningen i aUt väsentligt som ett exempel på konsekvensemaav en ekonomisk polifik, i vilken penningpolitiken tvingas spela en alltförstor roll. Bakgrunden till obligafionsfondförslagetanger vara bl.a. följande. Om en fortsatt stor och växandestatsupplåning till väsentlig del skall finansieras på traditionellt sätt ibankerna kommer betydande svårigheter att uppstå i banksystemet genom denkraftigt ökande andelen fast förräntade placeringar. Förändringar i räntelägetskulle ge mycket kraftiga utslag i bankernas resultat, eftersomkapitalanskaffningen i allt väsenfiigl sker till rörliga räntor. Riksbankenskulle därvid få betydande svårigheter . att driva en aktiv räntepolitik. Ocksåandra problem uppkommer. har redovisat dessa i sin promemoria ifrågan. Föratt reducera dessa svårigheter avser att stimulera bankerna attstarta obligationsfonder för i första hand hushållen. Statsupplåningen kandärigenom i ökad omfattning ske direkt hos allmänheten i stället för ibankerna. Bankväsendet kan enligt uppfattning fungera bättre ochriksbanken kan driva en akfivare räntepolitik. Sparbanksföreningenhar åtskilliga invändningar att resa mot förslag till lösningar.Föreningen har förståelse för att ökad statsupplåning hos allmänheten måstekomma tUl stånd. Däremot måste det starkt ifrågasättas om den föreslagna formenför denna upplåning är lämplig för den breda allmänhet man i huvudsak vändersig tUl. 1982/83:133 54 obligationsfondermed fast förräntade placeringar kommer sannolikt att endast attrahera enbegränsad gmpp hushåll. Om en sådan upplåningsform inte blir framgångsrikkommer bankema likväl att tvingas förvärva fast förtäntade statspapper i enomfattning som skapar de problem som ovan nämnts. Enligt sparbanksföreningensuppfattning är det nödvändigt att en sådan statsupplåning riktad tillallmänheten sker till rörlig, diskontoanknu-ten ränta, Föreningen har på ett fidigtstadium i diskussioner om olika former för statsupplåningen presenterat ett altemativtill obligationsfonder. Förslaget innebär att sparbankerna konstmerar särskildainlåningskonton - t. ex. ett kapitalkonto med 60 månaders uppsägning - varsbehållning direkt överförs fill konto i . Den räntasparbankerna kan erbjuda allmänheten blir beroende av den ränta staten i sintur betalar sparbankerna. Båda räntesatserna bör göras diskontoanknutna. Ensådan räntesättning gör avkastningen lätt jämförbar med andra för hushållenvälkända spar- och placeringsformer. En rörlig ränta eliminerar den risk förkursförlust som finns i obligafionsfondförslaget. För en sådan lösning talarockså att allmänheten lättare kan antas acceptera en sådan känd sparform ochatt bankema dessutom kan sköta hela hanteringen inom befintliga administrafivasystem. Sparbanksföreningengör således den bedömningen att erforderlig statsupplåning bäst kanåstadkommas inom ramen för bankernas normala in-och ufiåningsverksamhel. Fömtsättningarnaär att den statsupplåning som sker hos hushållen genom bankema görs tUl marknadsanpassadevillkor. Sparbanksföreningenvill därför avstyrka den nu planerade satsningen på särskildaobligationsfonder. Om trots detta en särskild lagstiftning rörandeobligationsfonder anses erforderlig vill föreningen framföra följande synpunkter. Denföreslagna lösningen som innebär den förenklingen att bankerna, till skillnadmot aktiefonder, inte behöver särskilda fondbolag för förvaUningen av fondema,löser praktiska/administrativa problem som följer med fondbolag, andelsstämmoroch andelsägarnas inflytande. I stället skapas nya problem genom att det tordebli mycket svårt för en enskild bank att avväga bankens eget intresse avplaceringar med hänsyn till de lättnader som banken kan uppnå när det gällerlikviditetskvoten, och kundens/ allmänhetens intresse av att placeringarna uteslutandetar hänsyn lUl bästa möjliga avkastning för kunden. Utgår man från kundensintresse torde det enbart vara möjligt att placera statspapper i fondema medden fömtsättningen att avkastningen på dessa värdepapper liggeröver vad som är möjligt att erhålla på marknaden för industriobligationer. SparbanksföreningenviU vidare framhålla att enligt 26 § i utredningsförslaget kan den som uppsåfiigeneller av oaktsamhet här i riket bl. a. utövar obligationsfondsverksamhet utanatt vara berättigad därtill ådömas böter eller fängelse i högst . 1982/83:133 55 I§ i förslaget viss närmare angiven verksamhet som bedrivs av förvaltande bank.Med förvaltande bank förstås enligt samma paragraf svensk bank som bl. a. fått fillståndatt utöva obligationsfondsverksamhet. Som framgår av det nusagda innefattar den föreslagna straffbestämmelsen en självmotsägelse,eftersom obligationsfondsverksamhet definifionsmässigt enligtutredningsförslaget inte kan bedrivas utan tiUstånd. Denna ofullkomlighet iförslaget är enligt sparbanksföreningens mening särskilt betänklig med tanke påde krav som rent allmänt måste ställas på en straffbestämmelse i fråga omklarhet och logisk uppbyggnad. Föratt undvika tillämpningssvårigheter bör 26 § i utredningsförslaget formulerasom. Ordet obligationsfondsverksamhet bör ersättas med ett uttryck som bättresvarar mot paragrafens avsedda innebörd. Förslagsvis kan bestämmelsenformuleras sålunda: "TiU böter eUer fångelse i högst dömes den som uppsåtligeneller av oaktsamhet här i riket utövar sådan verksamhet som avses i denna lagutan att vara berättigad därtill" osv. Denovan berörda straffbestämmelsen torde ha utformats med motsvarande bestämmelsei 50 § aktiefondslagen som förebUd. Det kan här tilläggas att också dennastraffbestämmelse torde innehålla en självmotsägelse av samma slag somåterfinns i utredningsförslaget. Bakgmndentill det nu framlagda förslaget står att finna i önskan att undvikakonkurtens om inlåningsmedel mellan bankerna och staten. har därförtänkt sig någon form av obligationsfonder som genom en enkel administrationunderlättar allmänhetens förvärv av fondandelar som bankerna genomsin försäljning inte skall behöva förlora kunder genom det nya systemet. Det nu framlagda förslagettillgodoser enligt bankens uppfattning i alla väsentliga delar de av Riksbankenframförda intentionema. Tekniskt har utredningen lyckats att läggafram ett väl genomtänkt lagförslag, som i huvudsak sluter an till den gällandeaktiefondslagen men som genom åtskilliga förenklingar har administrativa och kostnadsmässigafördelar framför denna. Hypoteksbanken tillstyrker därför förslaget. I detföljande redovisar banken vissa synpunkter på några enskilda frågeställningar. Med hänsyn tUl deförenklingar som föreslås i förhållande tiU akfiefondslagen anser hypoteksbankeni likhet med utredningen det värdefullt att de föreslagna reglerna tas in i ensärskild lag. En väsentlig fördel härmed är att regelsystemet förobligationsfonderna blir mera lältöverskådligt som man undviker åtskiUigaundantag eller tUlägg i själva aktiefondslagen. Hypoteksbanken konstateraratt utredningen ansett sig böra föreslå införande även av s. k. slutnaobligationsfonder. Med tanke på den nära anknytning som föreligger mellan de tradifionellaaktiefonderna och de nu 1982/83:133 56 föreslagnaobligationsfondema, får förslaget i denna del betraktas som en principieUnyhet. Möjligen kan ifrågasättas, om behov verkligen föreligger av slutna obligafionsfonder,främst med hänsyn till önskvärdheten av att fondandelarna kan bli föremål föromedelbar inlösen (varigenom fondandelsinnehavarna erhåller en tryggareställning i likviditetshänseende jämfört med innehavare av andelar i en slutenfond). Risken för sådana kurspåverkande faktorer som skulle kunna leda tUlönskemål om omedelbar avyttring kan man inte heller helt bortse från. Medhänsyn emellertid till dels att intresset för slutna fonder sannolikt kommeratt vara begränsat, dels att krav på upplysningsskyldighet om de nackdelar somkan vara förenade med innehav av andelar i slutna fonder torde få ställas, kanförslaget godtas. Enannan nyhet med stora administrafiva och kostnadsmässiga fördelar är förslaget attslopa krav på förvaltning av obligationsfonder via fondbolag. Hypoteksbankendelar utredningens uppfattning att administrationen av fonderna kan skötas inomramen för bankemas ordinarie verksamhet. Av säkerhetsskäl bör administrationeninte has om hand av banker som saknar erforderliga resurser härför. En lämpliggränsdragning - som också överensstämmer med motiven till de förutsättningarsom anges för rätten att vara förvaringsbank enligt aktiefondslagen - kan varaatt banken har egen notariatavdelning, vUken då fömtsätts sköta förvaltningenav obligationsfonderna. Mindre banker kan härigenom inte komma i fråga som förvaltareav sådana fonder. Enviktig fråga, som har samband med det berörda, gäller utredningensförslag att köp och försäljningar för fonderna bör beslutas av andra befattningshavareän de som fattar inköps- och försäljningsbeslut för bankens egen räkning. Ävenom det är givet att banken bevakar sina intressen av att fonderna i görligastemån innehåller statspapper med hänsyn till möjligheterna för banken att erhåUaavräkning i likviditetskvotshänseende, måste dock av hänsyn tillfondandelsägarna tillbörliga krav ställas på åtskillnad i handhavandet avfondandelsägarnas resp. bankens egna intressen. I akliefondslagen har dettakommit till uttryck genom att administrationen av fondandelsägarintressenamåste ske via ett särskilt organ (fondbolaget). Genom avsaknad av sådantfristående organ måste från rättssäkerhetssynpunkt stränga krav ställas på såstor åtskillnad som möjligt i nämnda hänseende. Möjligen fordras även särskildaregler i redovisningshänseende eftersom aktiefondslagens regler om förvaringsbankoch fondbolag genom det nu framlagda förslaget sammanfaller i ett och samma organ. Bankendelar utredningens uppfattning att obligationsfonderna skall kunna omfatta ävenandra obligationer än statspapper. Från riskspridningssynpunkt är detlikgiltigt, om värdepappersportföljen beslår av uteslutande statsobligationereller med dem i säkerhelshänseende likvärdiga obligationer såsombostadsobligationer och hypoteksbankens obligationer. Prop.1982/83:133 57 Bankenanser det också fömtseende att möjlighet redan nu skapas för att låtafondförmögenheten omfatta även industriobligationer, låt vara att dessa intebör få ha annan sammansättning än som följer av huvudregeln i förslagets 13 §. Eftersomfondbolag inte kommer att finnas som förvaltare av obligalionsfonder, är detnaturligt att bankinspektionens tUlsyri över fondförvaU-ningen i stället kommeratt ske genom kontroll av bankens verksamhet. Särskilt med hänsyn härtUI är detemellertid viktigt att speciell uppmärksamhet ägnas åt denna del av bankensverksamhet. Härigenom åstadkoms i prakfiken i tillämpliga delaröverensstämmelse beträffande tiUsynen enligt aktiefondslagen resp.bestämmelserna i den nu föreslagna lagstiftningen. Enbetydelsefull fråga gäller möjligheterna att låsa aUmänhetens placeringar iobligationsfonder . Under fömtsättning att varken staten ellerbankerna tiUhandahåUer några särskilda förmåner i utbyte mot att allmänheten håUersina medel placerade i obligationsfondema, saknasanledning att tro att enskilda sparare skulle vara intresserade av någon formav frysning av de insatta medlen. IdeeUa skäl torde man kunna bortse från. Avdenna anledning anser hypoteksbanken i likhet nied utredningen att fömtsättningarsaknas för att binda allmänhetens placeringar i obligationsfonder.