prop · G60385 · 1982-12-31 00:00:00 — ningsnämndeni , som anser atl den villkorliga domen, om den kombineras medkraftiga böter, kommer att framstå som en betyddsefuU påföljd. Övervakningsnämndeni framhåller att de personer som kan komma i fråga för villkorlig domofta har bättre ekonomiska förhållanden än de som bör erhålla skyddstillsynenligt kommitténs förslag. Ett bötesstraff kan därför få effekt beträffandeden först nämnda kategorin men kan förmodas vara verkningslöst i många fall förden andra. Nämnden tillstyrker den föreslagna ändringen men framhållersamtidigt att den inle i sig kan antas leda lill någon nämnvärd minskning avantalet fängelsestraff. En delvis likartad uppfattning framförs avövervakningsnämnden i , som emellertid inte anser det särskiltmeningsfullt atl höja bötesstraffet på det sätt som föreslagits. Föreningen hävdar att möjligheten att döma ul upp till 180 dagsböter kan vara avvärde i enstaka fall. Kommilténs uppfattning alt förändringen utgör grund fören viss utvidgning av påföljdens användningsområde till att omfatta någotsvårare brott än f. n. är dock enligl föreningen knappast realistisk.Domstolarna är sedan gammalt obenägna alt använda sig av bölesskalornas övredelar. I kombinationen villkorlig dom - böter förekommer mera sällanhögre dagsbolsanlal än omkring 75 undanlagandes rattfyllerimål, där 100 dagsböterinte är ovanliga. Föreningen anser alt man därför som mest kan vänta sig all förslagelmedför en marginell ökning av dagsbotsantalet utan att andra brottskategorierän de nu aktuella kommer i fråga. generella frågeställningar som kan uppkomma, då villkorlig dom,skyddstillsyn och vUlkorligt fängelse kombineras med böter. Tanken på merakännbara bötesstraff är enligt förbundet i och för sig tiUtalande menaktualiserar också ett existerande dilemma för domstolarna. Mångaav dem som döms till skyddstillsyn är hårt belastade med skulder i formav t.ex. obetalda böter, skadestånd och underhållsbidrag. När man vid målelsavgörande kan förutse, alt böter ej kommer alt betalas, avslår domstolarna oftafrån alt döma ut ell sådant straff, även om detta av andra skäl varit befogat.Systemet medför den orättvisan att personer med arbete och ordnad ekonomidrabbas hårdare vid samma typ av brott. Det torde dock inte förekomma attdomstolen, när den bedömer elt bötesstraff som meningslöst, väljer fängelseframför en frivårdspåföljd. Om man emellertid nu med den uttryckligamotiveringen alt minska antalet fängelsestraff höjer bölesmaximum, löper manrisken att påföljden bestäms lill fängelse i de fall då bötesstraffet framstårsom verkningslöst. Orättvisan slår då ål del andra hållet så all del kan sägas atlden mera välsituerade kan "köpa sig fri" från etl fängelsestraff Detär inle möjligt att bedöma hur stor faran för en sådan utveckling är. mening är det emellertid viktigt att sådana synpunkter beaktas vidpåföljdssystemets utformning. Prop.1982/83:85 219 , som tillstyrker den aktuellaändringen, framhåller alt höga böter inte bör utdömas i mål där det förekommerskadestånd så atl de konkurrerar med målsägandens intresse. En delvis likartaduppfattning framförs av , som anser att villkorlig dom inormalfallet bör kombineras med ell bötesstraff Villkorlig dom meddelas försvårare brott än bötesbrott, och allmänheten bör inle förledas att uppfatta denvUlkorliga domen som en lindrigare påföljd än böter. VUlkorUg dom utan böterbör dock kunna användas när den dömde samlidigt förpliktas utge ett för honombetungande skadestånd. En höjning av antalet dagsböter som ådöms jämtevillkorlig dom eller annan icke frihetsberövande påföljd torde oftast bUverkningslös med hänsyn till de dömdas svaga betalningsförmåga. Tingsrättenavstyrker därför för sin del den föreslagna höjningen av antalet dagsböter vidkombinationsdom. När del gäller frågan om påföljdens namn går meningarnastarkt isär bland remissinstanserna. Den av kommittén föreslagna beteckningenstraffvarning tillstyrks av hovrätten för , ,, länsåktagaren i län, övervakningsnämnden iMalmö och . - Många remissinstanser ställer sig emellertidavvisande till den föreslagna beteckningen. och länsåktagaren i län anför somskäl för sitt avstyrkande att man även avvisar tanken på den föreslagnapåföljden villkorligt fängelse och att man mot den bakgrunden inte ser nägotskäl alt ändra på den nuvarande beteckningen villkorlig dom. Länsåklagaren iVärmlands län finner uttrycket slraffvarning intetsägande och ser inte hellernågot hinder mot atl behålla beteckningen villkorlig dom. och finner namnet slraffvarning mindrelyckat - därför alt skyddstillsyn säkerligen blir denpåföljd som först kommer all väljas vid ny brottslighet och tingsrättdärför att påföljden skall kunna kombineras med upp till 180 dagsböter. - Enliknande uppfattning framförs av kriminalvårdsnämnden, som även anser all "varning"används i så många olika sammanhang även utanför BrB att ordet närmast ledertanken till en sanktion som inte har ålagts genom dom. "Fängelsevarning" skulle kunna övervägas, men är inte heller någonbra beteckning. Över huvud tagel är del enligt nämnden svårt att hitta enbenämning som ger en riktig bild av påföljdens innehåll. Nämnden anser vidareatt det anförda närmast syns tala för all behälla beteckningen "villkorligdom" som dock har den nackdelen all förväxling kan ske med villkorligt fängelse. ,slutligen, anser att villkorlig dom bör få etl namn som bällre överensstämmermed dess reella innehåll. Förbundet anser emellertid, i likhet med de tidigareangivna remissinstanserna, alt benämningen slraffvarning är mindre lyckad och därför bör eftersträva ett mer adekvat namn på institutet. Prop.1982/83:85 220 Tre remissinstanser tingsrält, FöreningenSveriges länspolischefer och Föreningen intar engenerellt avvisande hållning lill kommilténs förslag i de delar som här äraktuella och föreslår som alternativ till dessa lösningar en utbyggnad avbötesstraffet. Helsingborgstingsrätt betonar att böterna under senare lid i den kriminalpolitiskadebatten alltmer har förts fram som elt användbart alternativ till fängelse ochalt frågan om bötesstraffets tillämpningsområde är av grundläggande betydelsedä del gäller alt minska användningen av frihetsberövande påföljder.Tingsrätten pekat" vidare på att kommittén uttalat atl del bör varamöjligt att utvidga bötesstraffels tillämpningsområde genom ändrade strafflatiluder,en allmän höjning av bölesmaximum och även genom regler som i vissa fall görett fängelsestraff utbytbart mot etl bötesstraff även om böter inte är stadgadeför brottet. Tingsrätten förklarar sig dela denna uppfattning och framhållervidare bl.a. att bötesstraffets betydelse borde kunna öka, om den ordningeninförs an subsidiärt frihetsstraff anges med att böterna fastställs. Föreningen och FöreningenSveriges polischefer ifrågasätter om villkorlig dom/straffvarning över huvudbehöver finnas kvar i påföljdssystemet när den, som kommillén påpekar, kommeratt sakna allt egentligt innehåll. Orden påföljd och straff kan eljest inlebara för lekmannen bli helt oförståeliga. Det finns enligt föreningarna skäl atlöverväga att helt slopa den villkorliga domen och alt en regel i stället införsmed innebörd att böter genereUt i vissa fall skall kunna ersätta fängelse. Här bör även nämnas atl hovrätten för av samma skäl ifrågasätterden villkorliga domen (straffvarningens) existensberättigande men samtidigtframhåller all den frågan inte bör övervägas närmare förränfängelsestraffkommittén har slutfört sitt arbete och verkställt en allmänöversyn av straffskalorna, varvid bötesstraffets tillämpningsområde är avsärskilt intresse. förslag rörande villkorligt fängelsehar fått etl blandat mottagande vid remissbehandlingen. Många remissinstanserställer sig i princip positiva till tanken på att i någon form införliva detvillkorliga fängelset med påföljdssystem. En sådan uppfattningredovisas av RA, överåklagaren i , länsåklagarna i , Värmlandsoch , tingsräll, , , , , kriminalvårdsnämnden,övervakningsnämnderna i , och EskUstuna, , statskontoret,, , Svenska kom- Prop.1982/83:85 221 munförbundet, landstingsförbundet, TCO, LO, ,. Föreningen samt Övervakares ochkontaktpersoners riksförbund. skall det emellertid påpekas atl mångaav dessa remissinstanser inle är beredda all lill fullo godta de av kommitténframlagda förslagen. Bl.a. pekas på problem som vållas av förhållandet tillandra påföljder och en del av instanserna anser att en förutsättning för dennya påföljden är att skyddstiUsyn avskaffas. Som närmare skall belysas i detföljande framställs också i många faU andra långlgånde invändningar mot olikadelar av förslagen. Någraav de remissinstanser som tillstyrker införandet av villkorligt fängelsemotiverar sitt ställningslagande med att del finns elt generellt behov av ensådan påföljd. Sålunda hävdar tingsrätt alt tillskapandet av en sådanpåföljd med ett påtagligt allmän- och individualpreventivt värde torde vara delenda realistiska sättet atl göra frivården effektivare och åtminstone fördomstolarna mera acceptabel som påföljdsalternaliv. -Liknande synpunkterframförs av länsåktagarna i och . Övervakningsnämndeni framhåller att påföljden visserligen inle är alltför olik skyddstiUsynmen alt det torde ligga ell pedagogiskt värde i att straffhotet konkretiseras.Påföljden kan därför användas som upptrappning vid återfall. Dessutom kanpåföljden enligl nämnden fylla en funktion i vissa fall där intetlämpligt alternativ står till buds. - En liknande uppfattning framförs avövervakningsnämnden i och - som anser att kommitténsförslag bör kunna både tillgodose allmänpreventiva krav och skapa möjUghel tillell från individualpreventiv synpunkt mer nyanserat påföljdsval vid de broltsom med hänsyn till sin art anses böra leda lill frihetsstraff -samt av Föreningen och Övervakares och kontaktpersonersriksförbund. Eltbetydande anlal remissinstanser ställer sig å andra sidan generellt avvisandetill förslaget om villkorligt fängelse. Sålunda anser övervakningsnämnden iStockholm alt del är viktigt alt påföljdssystemel är överskådligt ochlätthanterligt för de myndigheter som skall hantera del. Det är också viktigt atlallmänheten och särskill de som berörs av påföljdssystemet har en klaruppfattning om vad som gäller i fräga om påföljder för brott. Införandet av enny påföljd försvårar uppenbarligen en sådan överblick. Den föreslagnapåföljden avses vara en upptrappning i förhållande lill skyddstiUsyn för atl yllerligareöka utrymmet för icke frihetsberövande påföljder. Villkorligt fängelse avsesinnebära elt mer konkret straffhot vid misskötsamhel än vad som är faUel ifråga om skyddstillsyn. Mol bakgrund av vad som anförts om önskvärdheten avöverskådlighet i påföljdssystemet ifrågasätter nämnden om värdet av atl införaen sädan ny påföljd väger upp all påföljdssystemet blir krångligare all hanlera.Liknande synpunkter framförs av , , hovrätten förÖvre , Prop.1982/83:85 222 övervakningsnämnden i , Föreningen . Föreningen , Föreningen . Svenska fångvårdssällskapel samt av flera av de remissinstansersom närmare går in på frågan om det viUkorliga fängelsets plats i påföljdssystemel(se nästföljande avsnitt). BRA ansermed tvekan att det föreslagna systemet med visst undanlag - är tillräckligtenkelt och överskådligt för all vara beslutsmässigt hanter-Ugt och ävenbegripligt för allmänheten. Det är dock angeläget atl vid prövningen av omytterligare påföljdsformer skall införas stor vikt läggs vid attöverskådligheten inte grumlas. Det bör enligt rådet övervägas om eventuella nyaalternativ inte kan rymmas som olika verkställighetsformer av redan existerandepåföljder. - BRÅ framhåller vidare att del inle finns någonting från slrafflagslidensom lyder på att motsvarande påföljd då hade en positiv effekt på återfallen. avslyrker bestämt förslaget om villkorligtfängelse. Förbundet delar ej åsikten att utsättandet av fängelsestraffets längd- om förklaras, att det ej skall verkställas skulle ha någon nämnvärdallmänprevenliv effekt. Hovrättenför uppehåller sig närmare vid frågan om den föreslagna påföljdenkan komma alt leda lill färre frihetsstraff I den delen ullalar hovrälten bl.a. alt förhoppningen att villkorligt fängelse skall förmå återfallsbrotlslingaratt inse det allvarliga i sin situation knappast kan betecknas som mer än justen förhoppning. Del kan alltså antas all de flesta inom denna kategori som dömstill den nya påföljden får sitt straff förverkat. Något merpåtagligt minskat användande av fängelsestraffet skulle därför enligt hovräneninle heller uppkomma för kategorin återfallsbrottslingar. Hovrättenifrågasätter ocksä starkt om inte upprätthållandet av den allmänna laglydnadengör det omöjligt all i någon nämnvärd grad minska antalet frihetsstraff för nuavsedda brolt. Särskill förvånande är alt kommittén rekommenderar den nyapåföljden för rattfylleri i vissa fall som leder lill fängdse. Hovrätten kaninte se någon skillnad på de angivna fallen och de fall som enligt riksdagensnyligen gjorda uttalanden kan medföra ett kortare fängelsestraff än en månad(se vidare nedan avsnitt 3.4.4). - Enligl hovrälten finns det inle anledningalt tro atl förekomsten av villkorligt fängelse medför så många färrefrihetsstraff atl detta motiverar en helt ny påföljd i . Dessutomfinns, genom att påföljden innebär en uttalad straffmätning som fyller etlpedagogiskt behov, risk atl den, trots kommitténs bestämda uttalanden ommotsatsen, kan komma att väljas som elt alternativ lill villkorlig dom eller skyddstiUsyn.Bedömningen av del berättigade i påföljdens införande kan också enligthovrätten påverkas av fängdseslraffkommitléns kommande förslag om reglerangående straffmätning vid återfall. 1982/83:85 223 3.4.2 Förhållandel till andra påföljder Några remissinstanser delar uttryckligen helt allmäntkommitténs principiella uppfattning om hur det villkoriiga fängelset börförhålla sig lill villkorlig dom, skyddstillsyn och fängelse. i att villkoriigt fängelse bör få en ställning i päföljdsskalanmellan å ena sidan skyddstillsyn och slraffvarning och, å den andra, ovUlkoriigtfängelse samt alt påföljden på så sätt bör fylla en funktion som ett sista stegföre fängelse. En liknande uppfattning framförs av Föreningen Övervakares och kontaktpersoners riksförbund, som vidare betonar att detär mycket bra alt den s. k. påföljdstrappan förlängs. Detta får det positivatill följd all den dömde har möjlighet att, jämfört med nuvarande förhållande,avverka ytterligare några påföljdslrappsteg innan domstolen anser del varaaktuellt att döma till fängelse. Förhoppningsvis leder della enligl förbundettill en minskad tillströmning till fängelserna och att en hel del av deklienter som annars skulle hamna i fängelse aldrig kommer dit. Många remissinslanser behandlar de problem som uppkommer,när det gäller att dra klara gränser mellan tillämpningsområdena för villkoriigtfängelse med övervakning och skyddstillsyn och mellan villkoriigt fängelse utanövervakning och villkorlig dom/straffvarning. RÅ anser att den föreslagna utformningen i principiellthänseende inte är helt tillfredsställande. Kraven på klarhet i lagstiftningen,alt skillnaderna mellan påföljderna skall vara klara och alt samhällelsreaktioner på brott skall vara förutsebara, måste upprätthållas. RÅ anser inteall den föreslagna påföljden såvitt avser villkorligt fängdse med övervakninguppfyller dessa krav. Till sill verkslällighelsinnehåll är den härvidlagnärmast identisk med skyddstillsyn. Del konkreta straffholet hos påföljden villkoriigtfängelse är inle tillräckligt separerande. - RÅ anser vidare att denna kritikinte drabbar villkorligt fängelse utan övervakning och utan möjlighel lillpartiellt villkorande. I denna utformning kommer enligl RÅ påföljdens villkoradekaraklär lill klart uttryck. En liknande uppfattning framförs av överåklagaren iStockholm, , , socionomers, personat- ochförvaltningstjänstemäns riksförbund. Föreningen FöreningenSveriges länspolischefer och Föreningen . Även har vissa invändningar motkommitténs förslag lill päföljdssystem. Styrelsen menar framför allt all det äretl myckel komplicerat syslem. Del är inte i önskvärd utsträckning tydligt ochförutsebart. Enhetlig rättstillämpning försvåras. Målsättningen all påföljdenskall te sig meningsfuU för klienten har knappast infriats - han har småmöjligheter alt förstå upptrappningen. Fri vårdspersonalen ifrågasätterfunktionsdugligheten. - Gränsdragningen mellan exempelvis skyddstiUsyn -I-fängelse och delvis villkorat fängelse med övervakning blir osäker, särskiltsom övervakningen utformas likartal. Likaså är del tveksamt om Prop.1982/83:85 224 delfinns utrymme både för en utvidgad villkorat dom i straffvarningens form ochvillkorligt fängelse ulan övervakning. I valet mellan de sistnämndapåföljderna ter sig enligl styrelsen villkorat fängelse utan övervakning somden mest användbara - del finns onekligen elt behov av en påföljd som klararemarkerar samhällets avståndstagande från gärningen och den risk förövaren löpervid återfall än den nuvarande villkorliga domen men där något behov av kontrolloch stöd/påverkan i form av övervakning inte kan påvisas. tingsrält pekaräven för sin del på alt villkorligt fängelse och skyddstillsyn täcker varandra.Båda kan anordnas som kriminalvård i frihet men kan också kombineras medfängelse. Den enda verkliga skillnaden mellan påföljderna synes vara atlövervakning ulan varje inslag av straffmälning kan meddelas endast genom skyddstiUsyn.Systemet med två delvis parallella frivårdspåföljder synes bli onödigtkomplicerat och kan inle antas underlätta frivårdsarbetet. Domstolarnasmöjligheter lill avvägningar mellan olika alternativa påföljder torde varatillräckliga med endera av de båda påföljderna villkorligt fängelse och skyddstillsyn.Vid en jämförelse mellan dem synes del tingsrätten uppenbart atl den nya påföljdenäger företräde framför allt genom att den ges ett straffmätningsinnehåll ochsålunda bättre och för den dömde mera märkbart avspeglar den aktuellabrottsligheten än vad skyddslillsynen förmått göra, som den innebärsamma möjligheter all tillgodose individualpreventiva krav. Tingsrätten menaratt om villkorligt fängelse enligt kommitténs förslag införs -skyddstillsynen spelat ul sin roll och bör avskaffas. Tingsrätten delar intekommitténs farhågor för ett ökat antal korta fängelsestraff om enbartvillkorligt fängelse lillämpas. Genom all behålla skyddslillsynen kombineradmed fängelse ges däremot domstolarna fler möjligheter och tillfällen alt dömatill kortare frihetsstraff Härigenom föreligger risk för alt dessa totalt settökar i antal. På anförda skäl förordar alltså tingsrätten införande avpåföljden villkorligt fängelse och utmönstrande av skyddstillsynen. i anser på liknande skäl alt man bör övervägaatt ersätta skyddstillsyn med villkorligt fängelse med övervakning.Övervakningsnämnden framhåller särskill atl den nordiska rättslikheten skullefrämjas genom en sådan lösning. Tvåledamöter inom anser alt man i fråga om villkorlig dom (tidigarevillkorlig dom utan övervakning) och skyddstiUsyn (tidigare villkorlig dom medövervakning) bör återgå lill den tidigare ordningen atl först utmäta denovillkorliga påföljden och därefter förordna om anstånd med dess verkställande.Denna ordning bör förenas med möjlighet alt utdöma viss del av påföljden ovUlkoriigtoch förordna om anstånd med återstoden. I samtliga fall bör även kombinationmed böter kunna ske. Härigenom tillgodoses i viss mån syflel med den avkommittén föreslagna påföljden villkorligt fängelse. En annan fördel är, enliglden framförda uppfattning- Prop.1982/83:85 225 en,att i sådanan fall, då den villkorliga domen eller skyddstillsynen skallförverkas, straffmätningen för tidigare brott har skett på gmndval av enhuvudförhandling och inle måste göras i efterhand på handlingarna, vilketstrider mot principerna för ådömande av frihetsstraff. . tingsrättframhåller att den som kommit så långt i "straffstegen" som tillvillkorligt fängelse, alltid får anses ha behov av övervakning. Tingsrättenföreslår därför att övervakning skall vara obligatorisk vid vUlkorligt fängelse- något som tingsrätten menar även skulle innebära en förenkling av detföreslagna påföljdssystemel. Tingsrätten framhåller vidare atl villkorligtfängelse med delvis anstånd kommer alt få samma innehåll som skyddstillsyn iförening med fängelse. En av påföljderna kan alltså slopas. Man får enligttingsrätten en naturligare upptrappning i systemet om påföljden villkorligtfängelse med helt anstånd följs av villkorligt fängelse med delvis anstånd ochinte av skyddstiUsyn med fängelse. Tingsrätten föreslår därför att densistnämnda påföljden utgår. - Även JO pekar på möjligheten att i det härsammanhanget göra skyddslillsynen till en helt renodlad frivårdspåföljd, iförsta hand genom atl upphäva 28 kap. 3 § bronsbalken. Anmärkasbör vidare atl - enligl vad som redovisats i föregående avsnitt - fleraremissinstanser intar en generellt avvisande hållning till förslagel omvillkorligt fängelse med hänsyn till bl. a. de nu berörda svårigheterna alldra en klar gräns mellan tillämpningsområdet för skyddstiUsyn och villkorligtfängelse. Kriminalvårdsnämndenför fram tanken atl villkorligt fängelse och skyddstiUsyn bör kunna kombinerasi vissa fall. Utgångspunkten bör enligt nämnden vara att behov av övervakningskall tillgodoses inom skyddstillsynens ram. Villkorligt fängelse behövs inteför del ändamålet utan för del konkretiserade straffholets skull ochmöjligheten atl realisera detta vid återfall i brott. Påföljden behöver såledesinte förses med något verkslällighelsinnehåll och därför inte heller med någolsanklionssystem i fråga om misskötsamhel. I de fall som kommillén har tänkt sigall villkorat fängelse med övervakning skall tillämpas bör i stället påföljdenvara skyddstiUsyn och villkorligt fängelse. I den sålunda föreslagna formen,dvs. ulan övervakning, kan villkorligt fängelse enligl nämnden införlivas medde nuvarande påföljderna på etl enklare säll än del föreslagna. Helsingborgstingsrätt framhåller all den äldre formen av villkorligt fängelse kanåterinföras och ersätta säväl straffvarning och skyddstillsyn som villkoriigtfängelse i frivårdskommitténs förslag och att en sådan lösning skulle medförastörre nordisk rättslikhet. Tingsrätten anser vidare i likhet med tidigareredovisade remissinstanser atl det av kommittén föreslagna påföljdssystemetblir svåröverskådligt och medför risker för en ojämn rättstillämpning samt attdet blir svårt atl på verkslällighelsstadiet upprätthålla de avseddaskillnaderna mellan påföljderna. Dessa problem skulle försvinna om villkorligdom och skyddstiUsyn utgår ur påföljdssy-15 1982/83. Prop.1982/83:85 226 annat avgörande skäl är alt det skulle vara avstort pedagogiskt värde art kunna ulnynja ett tydligt och län realiserbartstraffhot som höjer påföljdens allmän- och individualpreventiva effekt. Genom straffmälningskulle förhållandet till brottet alllid kunna markeras i en villkoriig dom.Sådan bör enligt tingsrätten förekomma såväl med som utan övervakning. Liksomtidigare skall villkoriig dom kunna kombineras med böter som är ett effektivtsätt atl vidga den villkoriiga domens användningsområde. kan dessutomutökas väsentligt genom alt införa den av frivårdskommittén föreslagnamöjligheten för domstol all bestämma att anstånd inle skall ges med en del avdet utmatta fängelsestraffet. i anser alt bestämmelserna omden nya påföljden inte bör las in i 26 kap. utan i elt särskillkapitel (förslagsvis det nu upphävda 29 kap.); innehållet i en villkoriigtfängelsestraff respektive ett "vanligt" fängelsestraff är så olikaalt de båda påföljderna enligt övervakningsnämnden bör behandlas i olikakapitel. 3.4.3 Vissa frågor rörande verkställighetsinnehållet i anser alt prövotiden vidvillkorligt fängelse i allmänhet bör vara , om delta i enlighet mednämndens förslag skulle bli huvudregel vid skyddstillsyn. Den kortare prövotidenetl år bör förbehållas de kortaste straffen, upp lill . Längrestraff än så kan inle enligt nämndens mening anses vara korta.