prop · G60322 · 1982-12-31 00:00:00 — Vännäskommun framhåller att kommittén föreslår att det kommunala brandförsvaret skallfå syssla med förebyggande brandförsvar och inle bara med brand utan även kunnapåtala brister vid andra typer av nödlägen. Kommunen tycker detta är heltriktigt och ansluter sig till kommitténs inställning. Kommunen anser även altförebyggande brandförsvaret bör ta större hänsyn lill det materiella skyddetfrån nationalekonomisk synpunkt än vad som sker . Enligtnuvarande byggnadslagstiftning är det personskyddet, skydd mot tredje man ochskydd för räddningstjänstperso- Skr.1982/83:22 151 nålensom skall prioriteras. Del materiella skyddet av byggnader, inventarier ochannat som från nationalekonomisk synpunkt kan finnas intresse atl skyddaöverlåter man till försäkringsbolaget att sätta en tariff för. Kommunen anseralt de storskador som inträffar bör till viss del kunnaförebyggas genom att synen på förebyggande brandförsvar ändras. -Då del gäller ambulansverksamhelenhar kommittén ansett atl sjukvårdshuvudmannen dvs. fortfarande börha ansvaret för sjuktransporterna både på land, till sjöss och i luften.Kommunen tycker även att sjukvårdshuvudmannen bör ha denna uppgift men att denverkställande resursen bör samordnas med det kommunala brandförsvaret för atterhålla en enhetlig räddningsledning, större slagkraft, bättre utbildad räddnings-ijänstpersonalinom sjukvård och vice versa saml slörre möjligheter till flexibilitet vidbemanning av ambulanser vid större olyckor. Kommunen tror även att vissakostnadsbesparingar kan ske vid en samordning utan att eftersätta kravet påsjukvårdens förlängda arm och ambulanspersonalens utbildning ochvidareutbildning. - Beträffande oljeskador har kommittén inte tagit i beaktandeatt i de större vattendragen finns stora mängder med olika slag av oljorlagrade. Kommunen tycker alt i det fortsatta arbetet bör dessa synpunkterbeaktas. - Kommunen tycker även att statens initiativ atl satsa pengar påteknik och systemutveckling inom oljesanerings- och upptagningsområdet ärviktigt och kommunen förväntar sig en hel del resultat eftersom nuvarandeteknik inte kan anses uppfylla dagens krav. kommun anser att en viktigdel i åtgärderna för ökad effektivitet i räddningstjänsten är möjligheterna attanvända andra befintliga resurser. Etl utökat samarbete med organisationer ochföretag, såväl som med civilförsvar, militära och andra statliga resurser, ärhär av stor betydelse. Även , möjligheten att använda vapenfria värnpliktigabör bli en god tillgång. Den utökade samordningen mellan fredstida och krigstida räddningstjänst innebär också all verkskydden måste integreras i industrins fredstidaskydd. De kan därvid också bli en välkommen resursförstärkning i företagensräddnings- och säkerhetstjänst. Kommunen tillstyrker också kommilténs förslagangående allmän skyldighet från anläggningsägaren att vidta förebyggandeåtgärder mot andra nödlägen än brand saml påpekanderält för brandförsvaret. -Kommunen uttrycker tveksamhet inför att den allmänna räddningstjänsten får ettutökat ansvar att ingripa för att avvärja eller begränsa störningar i viktigasamhällsfunktioner. Förslaget om en utökad skyldighet för räddningstjänsten attingripa på ett tidigare stadium för alt förhindra skada som kan komma attuppstå är också intressant. Den nuvarande brandlagstiftningen har här i vissafall vållat tveksamhet huruvida brandförsvaret skall ingripa. Det utökadeansvaret och skyldigheten får på intet sätt avlasta andra myndigheter, företagoch personer deras ansvar och skyldigheter. Med hänsyn till den principiellabetydelse dessa två förslag har för räddningstjänsten, anser kommunen atl deföreslagna utökade ansvaren och skyldigheterna noggrant klarlägges. -Beträffande utökad skyldighet för 1982/83:22 152 restvärdesarbelediskuterar kommittén möjligheten att ålägga räddningsbefälhavaren enskyldighet att överlämna saneringsarbetet till ansvarig ägare eller ev.försäkringsbolag. De svårigheter som kan befaras uppkomma vid en sådanskyldighet är fömtom gränsdragningsproblem mellan räddningstjänst ochsaneringsarbete även ersättning till räddningstjänsten för utfört arbete samtatt beredskapen i vissa fall kan äventyras. Kommunen anser att enhetUga reglerför hur överlämnandet skall ske bör kunna lösa, dessa frågeställningar. - Ettmer samlat ansvar för är nödvändigt. Eftersom den allmännaräddningstjänsten svarar för olje- och kemikaliebekämpning i hamnar och övrigavatten än havet, kustvattnen, och , är det naturligt att den ävensvarar för sjöräddningstjänsten i dessa områden. Beträffandebekämpningsaktioner av olja i strandzonen instämmer kommunen i kommitténsuppfattning att etl gemensamt ansvar ej behöver åläggas den allmännaräddningstjänsten och men understryker vikten av samarbete viddessa bekämpningar. Ett åläggande för räddningsbefälhavaren att efterräddningstjänstskedet överlämna ansvaret för återställning eller sanering tordei praktiken sakna betydelse. Det är däremot angeläget, att det inom kommunen ärklart utsagt vem som skall leda saneringsarbetet. - Kommitténs förslag om attsjukvårdshuvudmännen skall få ett samlat ansvar för sjuktransporterna bör tabort de nuvarande tveksamheterna och tillstyrkes därför. Kommunen vill, medhänsyn till erfarenheterna av brandkårsstationerade ambulanser, framhållabetydelsen och fördelarna med denna organisationsform. Brandkårsstationeradeambulanser håller samhällets kostnader nere som den ger högberedskap med flera ambulanser och nödvändig utbildning i akutsjukvård förbrandpersonalen. Mot denna bakgmnd är det också naturligt att den allmänna räddningstjänstenutför transporter av sjuka och skadade i terrängen. Önskvärt är att kommittén idess fortsatta utredningsarbete klargör huruvida räddningstjänstbegreppet gåratt överföra på vissa typer av akuttransporter. En vidgad tUlämpning skulle förPiteås del innebära ett ökat samnyttjande av räddningstjänstpersonalen fördessa ändamål. - Kommittén tar upp behovet av information om risker ochskyddsåtgärder till företag, institutioner och enskilda som kan drabbas avolyckor. Kommunen finner det angeläget, att information och utbildning ges enmer framträdande roll än i det förebyggande arbetet. Det är därförviktigt att kommittén utreder möjligheterna att införa sådan information viaskolan tiU elever, via radio och TV till allmänheten, osv. Kalixkommun biträder räddningstjänstkommitténs uppfattning och förslag om enskärpning av bestämmelserna i brandlagen om skyldighet för bl. a. industriföretag,som bedriver riskfylld verksamhet, att vidta förebyggande åtgärder även motandra nödlägen än brand. Detta måste anses helt riktigt, eftersom det annarskan drabba kommunens räddningstjänst genom krav på anskaffning av specialutmstningoch resurser, som endast kan användas vid insatser inom en sådan industri.Likaså kan en högre personell 1982/83:22 153 - olika förslag medför otvivelaktigtett ökat ansvar och utökade arbetsuppgifter för den kommunalaräddningstjänsten. Personal i räddningstjänsten måste därför få en förbättradutbildning genom statens försorg. Kommunen vill därför föreslå, att räddningstjänstkommitlénbevakar möjligheten till en förbättrad utbildning för räddningstjänstpersonalav olika kategorier, både befäl och brandmän och både heltids- ochdeltidsanställda. anser att den splittrade bilden av vilka olika samhällsorgansom är engagerade i räddningstjänstområdel motsvaras av en lika splittradlagstiftning. Därför är det enUgt förbundets mening angeläget att kommittén isitt fortsatta arbete försöker komma fram tUl en så långt möjligt enhetliglagstiftning omfattande de huvudsakliga rikflinjerna för samhällels helaräddningstjänst. En enhetUg lagstiftning skulle på sitt sätt kunna medverkatill en bättre samverkan mellan olika organ i räddningstjänstarbetet. Eftersombrandförsvar endast är en del av den kommunala räddningstjänstensarbetsuppgifter bör i en ny lagstiftning begrepp som brandiag och brandförsvarersättas av sammansättningar där orden räddning och räddningstjänst ingår.Vidare anser förbundet det angeläget att nuvarande bestämmelser om sotningmoderniseras och anpassas till ulveckUngen inom området. En annan viktig frågadär kommittén för ett utförUgt resonemang utan att nu ta sluflig ställninggäller räddningstjänstens skyldigheter att ingripa för att avvärja ellerbegränsa de störningar i viktigare samhällsfunktioner, som kan bli följden avnödlägen och liknande händelser liksom vid fara för sådant nödläge. Som exempelanges extrema snöoväder, översvämningar, långvariga vatten- eller elavbrottosv. Erfarenheterna från de senare årens händelser pekar på att det skuUe varafördelaktigt att ett samhällsorgan har ett samordnande ansvar för planering ochledning av räddningsingripandena. Detta organ kan självfallet inte ha egnaräddningsresurser för alla insatser utan måste ges rätt att disponera andrasamhällsorgans såväl personella som materiella resurser. Eftersom kommitténinte i detta betänkande behandlar de ekonomiska konsekvenserna av att ledningsansvaretför räddningsinsatserna vid denna typ av händelser läggs på den kommunalaräddningstjänsten så är kommunförbundet inte heller berett atl nu ta slutligställning till ett sådant vidgat ansvar. delar kommitténsuppfattning att det inte finns några skäl som talar för att räddningstjänstorganenskall ha en i lag reglerad skyldighet att utföra återställnings- eller saneringsarbeten.Frågan om restvärdesskydd i samband med brand har lösts genom enöverenskommelse mellan kommunförbundet och försäkringsgivarna. Överenskommelserav detta slag ger flexibla lösningar och bör kunna vidgas även till andra behovav restvärdesskydd. En lagreglering skulle enbart leda till en formaliseringsom snarare skulle inverka negativt på effektiviteten i arbetet. Enligtbrandlagen ansvarar kommunen för förebyggande åtgärder mot brand i kommunen.Kommittén diskuterar om kommunerna skall åläggas alt svara för förebyggandeåtgärder 1982/83:22 154 ävennär det gäller andra nödlägen än brand. delar här kommitténsuppfattning atl kommunernas ansvar inte bör ökas, men att räddningstjänstorganenbör få en formell rätt att lill andra myndigheter framföra de iakttagelser, t.ex. om brister i säkerhetsåtgärder, som görs i samband med den ordinarieräddningstjänstverksamheten. Förslaget att det i en ny räddningstjänsflag tasin en bestämmelse om atl företag och enskilda har vissa av samhället fastlagdaskyldigheter att hålla beredskap mot olyckor samt atl förebygga brand och andranödlägen tillstyrkes. Likaså tillstyrkes förslaget att ökainformationsinsatserna inom räddningstjänstområdet i syfte att motverka skador.Svenska brandförsvarsföreningen utför här elt förtjänstfullt arbete och börmed stöd av samhället kunna svara för en stor del av informationsinsatserna.Mot bakgrund av diskuterar kommittén hur alarmeringsfunktionenskall bli effektivare så att samhällets samlade räddningstjänstresurser snabbtkan sättas in vid en inträffad olycka. vill erinra om attkommunerna här insett sitt ansvar genom alt tillsammans med Landstingsförbundetoch bygga upp länsalarmeringscentraler inom ramen för SOS AlarmeringAB. Den omfattande samverkan inom alarmeringsområdet, som på detta sätt byggts upphelt på frivillig väg, är etl bevis för att där del finns ett behov av samverkanmeUan kommuner och andra samhällsorgan så växer det fram utan några tvingandebestämmelser från statliga myndigheters sida. har ingaerinringar mot kommitténs överväganden och förslag beträffande användningeninom räddningstjänsten av andra resurser, t. ex. civilförsvar, militäraförband, vapenfria värnpliktiga, frivilliga organisationer inomtotalförsvaret, övriga frivilligorganisationer samt företag och liknande. Enintegrering av räddningstjänsten i fred med räddningstjänsten i krig inom ramenför ett kommunalt ledningsansvar för såväl allmän räddningstjänst somcivilförsvar kommer att göra det betydligt lättare än att användacivilförsvarets resurser även i fredstid. Ett utökat samarbete beträffandefjällräddningen mellan polisen och den allmänna räddningstjänsten, främst vadgäller Iransporter, torde ställa sig naturligt för flertalet berörda kommuner.Förslaget att den allmänna räddningstjänsten skaU la över brand- ochräddningstjänsten vid luftfartsverkets flygplatser tillstyrkes eftersom detleder till effektivitetsmässiga och samhällsekonomiska vinster. En givenförutsättning är att luftfartsverket liksom svarar för kostnaderna förverksamheten. har tidigare i yttrande över sjöövervakningskommitténsbetänkande (Ds H 1980:1) Samordning av övervakningen och räddningstjänsten lillsjöss ställt sig positiv till att kommunerna svarar för sjöräddning ihamnområde, andra insjöar än , och samt i andravattendrag. har beslutat vilka fasta uppgifter som denkommunala räddningstjänsten skall ha i beredskapsplanläggningen motatomolyckor. I yttrande över den rapport somföregick riksdagsbehandlingen framhöll kommunförbundet att kommunernasmedverkan är både nödvändig och Skr.1982/83:22 155 önskvärdom beredskapsplaneringen skall bli effektiv. uttalade förbundet attkommunerna måste erhålla full kostnadsläckning för sina insatser i samband med kärnkraftsäkerhetsarbetel.Beträffande sjuktransporter och ambulansverksamhet föreslår kommittén altsjukvårdshuvudmännen skall ha etl totalansvar. Eftersom sjukvårdsbehandlingenmånga gånger måste påbörjas tinder transporten och denna således kan ses somett led i behandlingen så instämmer kommunförbundet i kommitténs förslag. Dethindrar dock inte atl man lar lill vara de fördelar som kan vinnas genom att devägbundna ambulanserna stationeras hos räddningstjänsten på de orter där dettaär lämpligt. anseralt landstingskommunal sjuktransporlverk-samhet utgör en integrerad del av hälso-och sjukvården Liksom måste den därför regleras avsjukvårdslagstiftningen. I avsikt atl höja effektiviteten i främst den allmännaräddningstjänsten, förordar räddningstjänslkommil-tén en ökad integrationmellan denna och den vägbundna sjuklransportverk-samhelen. Landstingsförbundetanser också att fördelar kan vinnas genom ökad samverkan. Förbundet förutsätterdock alt varje sjukvårdshuvudman själv bestämmer om sin sjuktransporlorganisation,så att oUka och särskilda förutsättningar för denna kan beaktas. Detta isynnerhet med tanke på att utvecklingen allt mer går mot att sjuktransporternautgör en integrerad del i den medicinska behandlingen. För sina vidareöverväganden har räddningstjänstkommitlén aviserat en undersökning av ambulansverksarnheteni och län. Förbundet finner delta vara värdefullt och emotsergärna alt undersökningen inrymmer analys av verksamheten samt även omfaltarutpräglad glesbygd. - Enligt sjukvårdslagen skall sjukvårdens huvudmänombesörja vägbundna sjuktransporter. Marktransporler av sjuka och skadade vidsidan av väg, i terrängen, är inte reglerade på motsvarande sätt och skalldärför enligt angivna förutsättningar såsom allmän räddningstjänst åUgga detkommunala brandförsvaret. Viss oenighet har rått om denna tolkning, somLandstingsförbundet hävdat. I proposition 1981/82:97 om hälso- ochsjukvårdslag konstateras om sjuktransporter alt andra marktransporter än de vägbundnahör till den allmänna räddningstjänsten och åvilar det kommunalabrandförsvaret. Kommittén förordar atl sjukvårdshuvudmännen, i stället för attsom nu formellt ansvara endast för de vägbundna sjuktransporterna, tilldelasodelat ansvar för ett heltäckande sjuktransportsyslem. Räddningsljänslkommitténförordar vidare att den allmänna räddningstjänstens organ åtar sig att åtsjukvårdshuvudmännen ulföra marktransporter av sjuka och skadade i terräng. Detutökade ansvaret för sjuktransporterna skall enligl kommitténs mening inle göradel nödvändigt för sjukvårdshuvudmännen alt själva ha de personella ochmateriella resurser som fordras för att i egen regi driva verksamheten.Kommittén förutsälter atl så långt möjligl andra organ mol betalning skalltillhandahålla dessa. Kommittén ulgår dock ifrån alt staten ocksåfortsättningsvis bär kostnaderna för transportinsalser frän statliga organ.Landstingsförbundet 1982/83:22 156 anseratl det föreslagna systemet leder till oklar ansvarsfördelning och krångligadministration. Enligt förbundets mening bör kommittén i sina fortsattaöverväganden pröva en modell där sjukvårdshuvudmannen har ansvar för detmedicinska innehållet i all sjuktransportverksamhet och tillhandahållerresurser härför i samma ordning som gäller för hälso- och sjukvården i övrigt,medan transportfunktionen kan utövas och bekostas av andra organ. En sådanutveckling kan sägas rimma med synsättet i proposition 1981/82:97 om hälso- ochsjukvårdslag m. m., enligl vilken landstingen skall svara för en tolalplaneringav hälso- och sjukvården. och konstaterar medtillfredsställelse atl kommittén icke föreslår någon ytterligare lagstiftningrörande företagens deltagande i räddningstjänsten. Organisationerna instämmer iuppfattningen att omfattningen av den grundberedskap, som företag med riskfylldverksamhet bör ha, kan bestämmas på frivillig väg i samarbete. Detsamma gällerde förebyggande åtgärderna. En utökad samverkan mellan kommuner och företagtorde innebära att de samlade resurserna kan utnyttjas på ett effektivt sätt.Även om företag har resurser, t. ex. verkskydd, industribrandkår elleranställda, som är inskrivna i det allmänna civilförsvaret, torde det iblandvara omöjligt atl ställa dessa till förfogande utanför företaget. Om ett stortantal anställda hastigt lämnar sin arbetsplats kan detta innebära stor skadaför förelaget (och samhället). Ett avtal mellan kommunen och respektive företagbör reglera vilken insats företaget skall göra och hur kostnaderna skallbestridas. Ett sätt att hålla kostnaderna nere kan vara att i större utsträckningän vad som torde vara fallet f. n. anUta entreprenörer och konsulter för vissatjänster. På sid. 205 påtalas att räddningstjänstorganen kan förstärkas medandra statliga och kommunala resurser. Även inom det privata näringslivet finnsstora resurser som t. ex. kranar, hjulburna maskiner, fordon och utrustning föroljeskadesanering. - Ett snabbt insatt och effektivt restvärdesarbete kan hastor ekonomisk betydelse. Organisationerna stöder därför kommitténs tankar på attföreskriva en skyldighet för räddningsbefälhavaren att överlämna ansvaret tillnågon som har till uppgift att se till att åtgärder för restvärdesskydd blirutförda. - Beträffande sjuktransporter och ambulansverksamheten anserorganisationerna atl sjukvårdens huvudmän bör ha elt odelat ansvar. Dettaansvar bör även gälla transporter av sjuka och skadade i terrängen.Organisationerna delar inte utredningens mening att den allmännaräddningstjänsten övertar ansvaret för transporter av skadade och sjuka iterrängen. Utförandet av nämnda transporter bör ske genom utnyttjande av bl. a.nu tillgängliga ambulansresurser och inte generellt överlåtas till den allmännaräddningstjänsten. - Beträffande undersökningen av ambulansverksamheten iJönköpings och län får organisationerna framhålla att den ambulanstjänstsom bedrivs av privata företag genom avtal med sjukvårdshuvudmännen inte harnågon större omfattning i de nämnda länen. Mot denna bakgmnd föreslårorganisationerna att den aktuella 1982/83:22 157 undersökningenomfattar sådana län där olika former av ambulansverksamhet är organiserad. Somexempel på län där privata ambulansföretag är engagerade kan organisationernanämna och o län. Enligl den bedömning, som kommitténhar gjort, skulle kostnaderna för den allmänna räddningstjänsten genom det avkommittén föreslagna systemet för samverkan m. m. kunna bibehållas på ungefärsamma nivå som tidigare, samlidigt som effektiviteten i räddningstjänstenskulle höjas avsevärt. Organisationerna delar denna uppfattning dock under den bestämdaförutsättningen att det verkligen blir en samverkan i positiv och konstruktivanda mellan kommunerna. -1 belänkandet framhålls betydelsen av information bl.a. om risker. Som etl led i denna information bör vid brandsyn genombrandbefälets försorg företagen orienteras om vad brandförsvaret kan och intekan göra vid insats inom företagel. Härigenom får företagsledningen underlagför eventuella egna kompletterande skyddsåtgärder. () framhåller att lantbrukets utveckling har från krigsslutetgått mot större enheter och rationellare driftsformer. Detta har inneburitstora investeringskostnader i byggnader och maskiner med hög teknisk standard.Stora värden riskeras därför vid t. ex. en brandolycka. Lantbrukarna har självainsett behovet av förebyggande brandskydd och är representerat i () bestående av förutom lantbrukarna företrädare förmyndigheter, lantbruksinstitutioner och försäkringsbolag. LBK utfärdarrekommendationer på sådana skadeförebyggande åtgärder som normalt betraktassom skäliga från såväl myndigheters som försäkringsbolags och övriga organisationerssida. Ett förslag till rekommendation beträffande brandtekniska byggnadsreglerför lantbrukets produktionsbyggnader har framtagits av LBK. Detta väntas bligodkänt och kommer bl. a. att kunna tjäna som tekniskt underlag för brandsyneförrättare.Det förebyggande brandskyddet för lantbmket kan därför enligt LRF:suppfattning anses vara tillfredsställande ordnat. Dock är näringen i högstagrad beroende av en väl fungerande allmän räddningstjänst som snabbt är påplats för effektiv bekämpning vid brandtillfälle. LRF anser därför att enbrandstation skaU vara så geografiskt placerad att den når en brandplats med eninsatstid om högst , vilket f. n. ej alltid är fallet. - Genom derealt sett minskade väganslagen riskerar landsbygdsvägnätet att påtagligtförsämras. Detta medför försämrad framkomlighet på dessa vägar i allmänhet ochvid tjällossning och vinterväglag i synnerhet. Ur räddningstjänstsynpunkt utgördetta ett allvarligt problem som inger oro hos lantbrukarna och övrigalandsbygdsboende. Problemet förstärks av de indragningar av bibrandsta-tionersom skett, framför allt tiden efter kommunsammanslagningarna. Det är därförviktigt enligt LRF;s uppfattning atl kommunerna i sin räddnings-ijänstplaneringnoga beaktar vägframkomligheten så alt man når brandplatserna inom högst 30minuter från huvudbrandstationen eller bibrandstatio- 1982/83:22 158 - En annan omständighet som ej berörs av kommittén ärfriluftslivets utveckling som enligt LRF;s mening måste beaktas mera vidplanläggning av den allmänna räddningstjänstens verksamhel. Den alltmer ökandefritiden gör all människor i slörre omfattning än tidigare söker sig ut i skogoch mark för rekreation. Det är uppenbart att detta medför större risker förolyckshändelser där den allmänna räddningstjänsten är skyldig att ingripa. Ävendetta bör enligt LRF;s uppfattning beaktas vid beredskapsplaneringen ochdimensioneringen av den allmänna räddningstjänsten. - LRF ställer sig positiv lillförslagen om ökad utbildning och övning av såväl heltids- som deltidsanställdpersonal i den allmänna räddningstjänsten. Det är viktigt att sådan utbildningkommer till slånd speciellt för den deltidsanställda personalen, dels för attöka kunnandet vilket skulle innebära effektivare arbete, dels öka säkerhetenvilket skulle medföra slörre trygghet för dem själva och kamraterna. - Underförutsättning av atl den allmänna räddningstjänsten ej försämras förglesbygden tillstyrker LRF att räddningstjänstens arbetsuppgifter utökas. () framhåller att räddningstjänstkommittén föreslår ensammanslagning av den kommunala räddningstjänstens organisation med de civilaflygplatsernas brand- och räddningsljänstorganisation samt att resp. kommunskall vara huvudman för denna gemensamma organisation. Ett motiv för att denallmänna räddningstjänstens organ skulle överta ansvaret även för denräddningstjänst som finns stationerad på luftfartsverkets flygplatser skulleenligt kommittén vara att de samlade kostnaderna skulle bli lägre än mednuvarande organisation. Enligl den berörda personalens uppfattning kan dennasamordningsvinst endast bli marginell.