prop · G60361 · 1982-12-31 00:00:00 — I de mål där självriskregeln trots allt blirtillämplig kommer den ökade progressiviteten inle atl ha någon som helsleffekt för låginkomsttagare som det kan befaras att en självrisk är för låg för alt avhålla personer med höga inkomster från onödigtprocessande. Del bör därför enligt tingsrättens mening övervägas om inle ocksåsjälvrisken bör göras progressiv. Elt fåtal fasta självriskklasser i ställetför en kommer knappast alt göra syslemel svårhanterligt. Eventuellt börrätlssökande i de lägsta inkomstskikten helt befrias från självrisk. Under denna rubrik behandlas frågan om att irättshjälpssyslemet införa ell självriskmomenl vid sidan omrätlshjälpsavgiflen, dä viss kostnadsnivå passerats. Den bakomliggande tankenskulle vara atl tvinga part lill processekonomiska överväganden, sedankostnaderna för angelägenheten överskridit rältshjälpsavgiften. Part har dockredan inom del rådande systemet anledning all göra sådana överväganden i de disposilivatvistemålen, där han sällan kan undgå alt beakta risken av en slutlig förlustmed åtföljande betalningsskyldighet avseende den vinnande parlensrältegångs-eller rättshjälpskoslnader. Trots denna anmärkning anser rätten ivart fall för de dispositiva tvistemålens del all tanken med en självrisk harfog för sig. Emellertid kan ifrågasättas om inle självrisken lika väl kundebestämmas lill högre andel av rältshjälpskostnaden än . När detgäller de indispositiva tvistemålen, familjemålen, kan inte samma syfte attdämpa processlystnad läggas till grund för en självrisk. Iäklenskapsskillnadsmål liksom i rena vårdnadsmål fallas ingripande avgörandenför barn, som ej ens är parter och som därför inte kan göra processekonomiskaöverväganden. I mål, som endasi gäller underhållsbidrag till barn är barnelsjälvt part, men dess talan föres genom ställföreträdare. Familjemålen drabbasdessutom ofta av långa handläggningslider som följd av utdragnavård-nadsulredningar, vilket kan medföra ofrånkomliga extra kostnader. Rälienanser därför inte att dessa angelägenheter bör inlemmas i elt självrisksyslem. i (majoriteten): Genom de lagändringar som Irädde i kraft respektive den 1april 1981 och har de rällssökandes egenavgifler inom enrelativt höjts i väsentlig grad. Effekten av dessa höjningarhar 1982/83:61 91 redanvisat sig genom atl antalet ansökningar om allmän rättshjälp reduceratsavsevärt för del med i vart fall och för landeti övrigt med troligen högre procenttal. Alt nu både införa en självrisk ochytterligare höja progressiviteten kan få sådana följder all hela systemet--- riskerar all bli urholkat. Konsekvensen kan bli alt förmånenallmän rättshjälp utnyttjas endasi av personer ulan egen inkomst eller medmyckel låga inkomster, vilket skulle innebära att man är tillbaka i densituation som rådde under den fria rältegångslagens tid och som man ville ändragenom tillskapandet av förmånerna enligt gällande rättshjälps-lag.Rältshjälpsnämnden anser därför atl en kombination av dessa två metoder ärutesluten. Progressiviteten i uttaget har genom de senaste lagändringarna nåtten sådan nivå all en ytteriigare höjning av densamma framstår som mindrevälbetänkt. Däremot kan införandet av en självrisk vara motiverad främst föratt tvinga en rätlssökande lill processekonomiska överväganden. I brist påerfarenhet beträffande effekten av en självrisk förefaller den föreslagna10-procenlnivån tills vidare väl avvägd liksom all den beräknas enbart påbiträdels (skiftesmannens, medlarens) ersättning. En utvärdering bör givelvisgöras efter någon tids tillämpning av regeln. I motsats lill förslagel ipromemorian anser dock nämnden all införandel av självrisken bör anknytas tilllidsålgången för biträdet (resp. skiftesmannen och medlaren). Därestanknytningen görs till ell visst belopp kommer delta alt medföra behov avärliga författningsändringar i anslutning till förändringarna av de normer somligger till grund för bi-trädesersätlningarna. Nämnden föreslår därförinförandet av en självrisk för de fall då en tidsåtgång om 10 timmaröverskrides. Avdepartementspromemorian framgår atl frågan om en begränsning av den föreslagnasjälvrisken övervägts men att något förslag härom för . Därest en självrisk införs som en del av rältshjälpsavgiftenerfordras enligt rältshjälpsnämndens mening atl en begränsning göres inte barai så motto atl etl "tak" sätts ulan även all självrisk-principen undantagesi vissa rättsliga angelägenheter huvudsakligen sådana som är av indispositivnatur (exempelvis förklaringar enligt avseende faderskap) menockså sådana som är av dispositiv natur (exempelvis underhållsbidrag tillbarn). Avsaknaden av begränsningar kan leda till obilliga och slötande resultatvid en tillämpning av självriskprincipen. Del är därför enligl nämndens åsiktangelägel att dylika begränsningar införes redan från bötjan. Enförutsättning för införandet av självrisken är enligl rättshjälpsnämndensbestämda åsikt all ansvaret för inkasserandet av densamma i enlighet medförslagel åläggs biträdet i de fall ell sådant förordnats. I övriga fall fårdet självfallet ankomma på vederbörande myndighet att ombesörja inkasseringaräven om detta givelvis kommer atl komplicera handläggningen avrättshjälpsärenden. Förden händelse den föreslagna självrisken införes erfordras enligt Prop.1982/83:61 92 rältshjälpsnämndens mening en närmare definition i lagenav begreppet rättshjälpsavgifl. Sammanfattningsvis anser-- rältshjälpsnämnden atlförslagel om införandet av en självrisk med anknytning tilllidsålgången för vederbörande biträde kan godtagas, dock med de begränsningarsom ovan angivits. Ledamoten , rättshjätpsnämnden i ,är av skiljaktig mening: Beträffande förslagel om införande av självrisk anser jagall nämnden borde ha tillstyrkt förslagel i sin helhet. Visserligen fär dettaekonomiska konsekvenser för den enskilde i högre inkomstiägen men förslaget haren fördelningspolilisk profil. Hänsyn har tagits lill framför allt barnfamiljeri lägre inkomstlagen. Den besparingseffekt som kan tänkas bli följden av denföreslagna regeln måste enligt nämndens uppfattning bli tämligen liten. Nämndenanser inte heller all en självrisk - på del sätt den utformats - i väsentligmån motverkar uppkomsten av onödigt dyra mål eller ärenden. Eltbiträde enligt ränshjälpslagen har tillagts befogenheter som är likar-lade medmyndighetsutövning. Så äger exempelvis advokat och biträdande jurist påadvokatbyrå räll att i vissa fall själv besluta om rättshjälp och atlföranstalta om utredning. Det måste då också ankomma pä biträdel att begränsakostnaderna i rätlshjälpsärendet och - om han inte gör del -själv la deekonomiska konsekvenserna. Nämnden avstyrker förslaget. föreslås atl rättssökande utöver ell efter nya grunderfastslällt maximibelopp för rällshjälpsavgiflen skall slå viss självrisk förkostnaderna i rältshjälpsärendet. Förslagel om självrisk jämförs medmotsvarande metod inom försäkringssystemet. Jämförelsen är missvisande. Denförsäkrade får som grundbelopp betala en fast, relativt låg avgift, oberoendeav inkomst, medan rätlssökande som grundavgift fär betala en rättshjälpsavgifl,som beräknas efter vederbörandes inkomstförhällanden. Enligl rältshjälpsnämndensmening går del framlagda förslagel inte atl förena med det föreslagna uttagetav maximibelopp efter den rällssökandes förmåga utan alt man bryter motgrundtanken i rältshjälpslagstiftningen. Gränsen för självrisk har satts vid en kostnad på 3 000kr. Som exempel på ulomprocessuella ärenden som ofta handlägges under lång tidoch drar Prop.1982/83:61 93 stora kostnader kan nämnas skaderegleringarna. Sökandena idessa ärenden är ofta personer som lever i små ekonomiska omständigheter ochsom sällan har möjlighet all påverka handläggningen av ärendet. Del voreoskäligt alt kräva atl dessa rätlssökande i efterhand skall betala avgifter,utöver vad som en gång fastställts, enbart av det skälet alt ärendet blivitlångdraget och kostnaderna överstigit . Det torde emellertid finnasmöjligheter lill besparingar även med bibehållande avrällshjälpslagslift-ningens sociala karaklär. Om den rätlssökande genomutgången i ärendet tillförts tillgångar av betydelse kan rättshjälpsavgiften iprincip jämkas. Avgiften fastslälles då på grundval av sökandens ekonomiskaförhållanden då ärendet avslutas. Avgörande blir sökandens förmåga atl betala. Samma synsätt kan anläggas på bodelningsärendena, somockså tillhör den kategori ulomprocessuella ärenden, där kostnaderna ibland kan uppgå lill stora belopp.---- Huvudsyftet med förslagel är alt minska kostnaderna förrättshjälpssyslemet. Hur stora besparingar som kan göras genom införande avsjälvrisk har inle angivils. Eftersom förslagsställarna funnit atl högreersättning än . förekommer i en myckel liten del av målen, tordebesparingarna i vatje fall knappast motsvara det merarbete de nya reglernakommer att medföra. Nämnden släller sig tveksam till om självrisken ger entillräckligt återhållande effekt på vad som kan bedömas vara onödigprocessföring. Själv-risksyslemet kan däremot medföra att ett biträde pgaklientens belal-ningssvårigheler nödgas nedlägga ell ärende som hade kunnatdrivas med framgång. Här föreligger också enligt nämndens bedömning, enbetydande risk för att det föreslagna systemet kommer alt drabba dem, somrätls-hjälpsförmånen i första hand är avsedd all skydda. Södra allmänna advokatbyrån i : Det har vid flertal tillfällen påpekats att klienternaofta jämför rällshjälpsavgiflen med de taxor som gäller för behandling hosläkare och tandläkare, varför de finner redan nu alt rällshjälpsavgiften är myckethög. En höjning av rältshjälpsavgiften torde medföra all de behövande drar sigför att kontakta advokat pga kostnaderna. Den behövande försöker därför lösaproblemen själv i ärenden, där han uppenbarligen är i behov av juridisk hjälp.Slor fara uppkommer all problemen blir vida slörre och svårare all senaretillrättalägga. Ur samhällsekonomisk synpunkt kommer detta visa sig blidyrbarare. Dessa följder får inte negligeras. har i förhällande till hösten 1980antalet rådgivningar vid allmän advokatbyrå minskal . Prop.1982/83:61 94 Dessa minskningar får lill störstadelen tillskrivas höjningen av rättshjälps- och rådgivningsavgiflen. Grundtanken i rättshjälpsreformen atl ingen av ekonomiskaskäl skall behöva avslå från all tillvarata sin räll naggas allt mer i kantenoch framlagda förslag fjärmar verkligheten alltmer från denna grundtanke. Redanförslaget att släppa rätlshjälpsavgiftens basbeloppsanknytning utgör i och försig en höjning av avgiften, då automatiken genom basbeloppsanknytningenförsvinner och man inle kan förvänta sig att inkomslbe-loppen ändras årligen.Del skall även konstateras att om basbeloppet höjs mer än inkomsten, innebärdelta för den enskilde en reallönesänkning och ytterligare svårigheter allerlägga rätlshjälpsavgiflen. Tanken bakom den föreslagna självrisken är i och för siggod och den föreslagna storleken av självrisken är godtagbar. Emellertid kandet framlagda förslaget inle godtas. För det första drabbar förslagetindisposiliva tvistemål såsom t.ex. äktenskapsskillnadsmål och faderskapsmål,som ej omfattas av rällsskyddsförsäkring. För del andra medför självriskens anknytninglill arvodet i stället för till inkomsten att de ekonomiskt svagare klienternadrabbas värst. Del kan även ifrågasättas om förslagel kan fä den förväntadeeffekten i dispositiva tvistemål där parterna ofta har rällsskyddsförsäkring. De äktenskapsskillnadsmål, vari arvodet överstiger 3 000kronor, torde oftast innehålla en vårdnadslvisl. Del kan inle vara förenligtmed barnels bästa att en förälder avstår från vårdnadsyrkande pga ekonomiskaskäl genom självrisken, vilket kan bli fallet då advokaten måste begärasjälvrisken i förskott. bättre säll all förhindra onödig process ivårdnadsärenden är atl utnyttja möjligheten för domstol atl förpliktaförlorande part rättegångskostnader, därest domstolen anser alt utgången varituppenbar (jfr 6 kap. 14 §2 st. FB). Åven i faderskapsmälen, vari arvodel ej sällan överstigergränsen , kan ej heller självrisken tillåtas få den verkan all manavstår från behövlig utredning för atl få räll man förklarad som far. I dessamål är barnel kärande och i de allra flesta fallen saknar barnen inkomster ochtillgångar. Vad skall nu gälla om arvodeskoslnaden överstiger 3 000kronor? Skall advokaten vägra barnet fortsatt biträde om barnet icke inbetalarberäknad självrisk? Del skall slutligen anmärkas all domstolarna i deindisposiliva målen har ex officio-prövning och delta kan medföra atl domstolenbeslutar om utredning som parterna ej längre anser sig ha råd atl svara för.Domstolen kan t.ex. förordna om vårdnadsulredning eller utvidgadblodundersökning, vilket medför merarbete för biträdel. Vidare måste ifrågasättas om inle någon möjlighet börföreligga i såväl indispositiva som i dispositiva mål för domstolarna ochrältshjälpsnämnderna alt befria från självrisken, då del torde förekommasituationer där ett 1982/83:61 95 uttagandeav självrisken och följderna därav även i andra fall skulle framstå såsomslötande. Bland annat bör beaktas rätlssökande i smä ekonomiska förhållanden imål där motparten för målet vidare från tingsräll. Då advokaten måste begärasjälvrisken i förskott kan klienten i högre instans komma all slå ulan biträde. Delär en stor brist i förslaget atl man inte redan nu framlägger etl förslag tilltak för självrisken då delta uppenbarligen kommer att erfordras. Viden jämförelse av ordalydelsen i 14 a § och 27 § rältshjälpslagen kan enligladvokatbyråns bedömning inle klart utläsas att självrisken skall betalas tillbiträdet. torde självrisken, som fastställes i efterhand, svara mol enhöjning av maximibeloppet efter det rättshjälp beviljats och mellanskillnadenskall därför enligt sista meningen i 27 § inbetalas till staten. Svårigheterna atl indrivarältshjälpsavgifterna uppmärksammades av såväl lagrådet som justitieulskoltelvid införandel av rältshjälpslagen (se bl.a. JuU 1972:12 s. 39 O- De nuföreslagna höjningarna av rältshjälpsavgifterna motiverar alt man närmareöverväger möjligheterna till anstånd med betalning på det allmännas risk, inteminst vad gäller inbetalning av självrisken. Del torde inte bli ovanligt atlbiträdena kommer alt få välja mellan all på egen risk bevilja anstånd eller allanstötligt förklara sig ej längre kunna vidtaga åtgärder i avbidan pä atlsjälvrisken inbetalas. För de allmänna advokatbyråerna kan delta problem lösasgenom anvisningar från , vilket uppenbart kommer att behövas.Enligt advokatbyråns uppfattning bör dock självrisken inbetalas tilldomslolen/rälts-hjälpsnämnden i efterskott sedan den väl kunnat fastslällas. Enbärande invändning mot del nuvarande systemet är dess svåröver-skädlighel ochkomplicilel. Orsakerna härtill är bland andra de talrika och täta ändringar isystemels delar som skett. Försiktighet med yllerligare ändringar är därförpåkallat såvida ej påtagliga ekonomiska vinster kan ernås ulan all för denskull principerna för reformen rubbas. Genomen beslutad ändring i räushjälpslagens 22 § (SFS 1981:1287, 1288) skallvid bedömningen av vad som är skäligt arvode uppdragels art och omfattningbeaktas. Hänsyn skall också lagas till andra omständigheter av betydelse, såsomden skicklighet och omsorg som uppdraget har utförts med saml den lid som harlagts ner på uppdraget. Genom införande av den angivna lagbestämmelsen hardomstolar och myndigheter erhållit möjligheter alt pröva ersättning lillbiträde på elt noggrant och ändamålsenligt sätt. Enslor grupp ärenden ligger arvodesmässigl i slorieksordningen 3 000 -5 000kronor. Det kan pä goda grunder antas atl flertalet av de rätlssökande Prop.1982/83:61 96 såvitt nu är fråga, förutom rättshjälp jämväl åtnjuterrättsskydd på grund av frivillig försäkring. För en slor grupp av ärenden torde den föreslagnaändringen icke medföra all klienten skärper sina processekonomiskaöverväganden. I stället torde genomförande av förslaget medföra risk för ökadehanteringskostnader. De normala biträdeskostnaderna varierar för skildaärendelyper. Som angives i promemorian talar della för all man borde ha olikasjälvriskregler för olika angelägenheter. Om man på grund av svårigheter atlgenomföra en sådan gradering stannar för en procentsats som är lika för allaärenden, bör, för alt kostnadsökningen skall drabba klienterna någorlunda lika,ett progressivt system införas, som tar hänsyn lill klientens inkomslsituaiion.Under alla förhållanden är det advokatbyråns mening all etl tak för självriskenäven bör införas då delta uppenbarligen kommer att erfordras efter skan. Till vem skall självrisken betalas? En jämförelse mellan14 a § och 27 § rältshjälpslagen ger inget entydigt besked om atl betalningskall ske till biträdet. Snarare torde 14 a-paragrafens avgift svara mol enhöjning av maximibeloppet efter det rättshjälp beviljats och däreftermellanskillnaden inbetalats lill staten i enlighet med ordalydelsen i sistameningen i 27 § rältshjälpslagen. Om förslaget genomföres torde för klarhetsvinnande ändring av, eller förtydligande av berörda paragrafer ske. Allmänna advokatbyrån i : Del är i och för sig riktigt att den rätlssökande, sombeviljats rättshjälp, ej behöver göra några processekonomiska övervägandensåvitt avser hans egna kostnader. För del biträde som förordnats enligträttshjälpslagen föreligger emellertid en allmän skyldighet atl beaktakostnadsaspekten vid handläggningen av saken. I den mån biträdet nedlagt meraarbete än som varit påkallat för handläggningen kan detta gå ut över biträdetsarvodesanspråk. Vid processuell handläggning tillkommer vidare att klientenriskerar att få svara för motpartens rättegångskostnader. Erforderliga spärrarför ett otillböriigt ulnylljande av rättshjälpen måste sålunda redan ansesföreligga. Del bör ej få förekomma att av andra skäl införa eltsjälvrisksyslem. Delta skulle kunna drabba den rätlssökande hårt i ärenden därrättsskydd ej föreligger. I t.ex. tvister rörande vårdnad och um-gängesräll ärdel ej ovanligt att advokatarbetel överstiger . Vidare ärfaderskapsmålen mycket tidsödande i de fall den uppgivne fadern gör vad han kanför alt undvika atl faderskapet fastställes. Han kan ofta i sin lur stämma inandra påstådda fäder, åberopa omfattande bevisning, undanhålla sig fråndelgivning, blodprovslagning m.m., vilket allt leder till atl andra parlen ifaderskapsmälel, barnet, ofta kommer alt drabbas av självrisken på grund avmotpartens agerande. Prop.1982/83:61 97 endasi ell av den mängd fall som kan tänkas förekomma därden rätlssökande oförskyllt på grund av motpartens agerande drabbas avsjälvrisk. Mindre bemedlade klienter måste överväga om man kan ha råd attanlita advokat på grund av den eventuella risken för självriskkoslnader. Enligl promemorian skall advokaten åläggas alt avkräva denrättssökande självriskbeloppel. I mål eller ärende med mindre bemedladeklienter kommer advokaten inte atl kunna la in detta självriskbelopp. Mångaadvokater torde komma alt avstå från dessa ärenden på grund av risken all ejutfå full ersättning för sill arbete. En advokat har räll alt begära förskott för det arvode hankommer atl nedlägga i saken. En sådan rättighet måste även avsesjälvriskbeloppet. Därest advokaten gjort erforderligt förbehåll vid ärendetsmottagande kan han ha räll alt frånträda uppdraget om förskoll ej erlägges.Risk föreligger därför all under pågående handläggning advokaten i avsaknad averforderlig förskollsinbetalning av arvodel frånträder uppdraget. Sammanfattningsvis kan konstaleras atl självrisksystemelinnefattar uppenbara orättvisor för stora grupper av klienter. Syslemel bördärför inle alls införas i all synnerhet som önskade besparingsåtgärder synesvara mycket marginella. Dessa eventuella besparingar uppväges vidare i viss månav den ökade adminislrativa handläggning hos rältshjälpsnämnderna som etlsjälvrisksystem innefattar. Under inga förhållanden skall advokaten åläggas den oftaomöjliga uppgiften all inkräva etl självriskbelopp. Om ell självrisksysleminföres bör i likhet med de fall, där maximibeloppet ändras vid ändradeekonomiska förhållanden hos klienten, denna ha alt lill statsverket inbetalasjälvriskbeloppel. I promemorian konstateras all del kan komma all visa signödvändigt all begränsa självrisken framförallt i mycket kostnadskrävande mål.Skulle en självrisk införas måste den stora grupp rättssökande undantagas somej har förmåga att betala någon självrisk. Det är sålunda mera angelägel altbegränsningen av självrisken avser klientgrupper med oförmåga alt betala dennasjälvrisk än kostnadskrävande mål. menar atl förslagen om självrisk samtövergivande av basbeloppsansknytningen bör övervägas närmare och inlegenomföras . Utredningen är här alltför ofullständig. Sådant som avseddafördelningseffekter, betydelsen av ell nominellt beloppssyslem, styrning genomsjälvrisk saml den samlade effekten självrisk - rättshjälpsavgift har inlepenetrerats så ingående som frågornas betydelse påkallar. Bl.a. kanifrågasättas om del föreslagna dubbla syslemel rättshjälpsavgifl - självriskinte är onödigt komplicerat samt om inte en högsta beloppsgräns för kostnader ienskilt ärende borde kunna införas liksom i rätlsskyddsförsäkringen. En 7 1982/83. Prop.1982/83:61 98 provisorisk ändring i besparingssyfte bör enligtfakultetsnämnden i avvaktan på utredning av problemen endast avse en justeringuppåt av de befintliga beloppen och skalorna. (1982:01): Om ett system med självrisk införs kan det, som påpekas ipromemorian, visa sig nödvändigt alt på någol sätt begränsa självriskensstorlek. En enkel metod för detta är att relatera det högsta belopp enrättssökande kan förpliktas utge i självrisk till vederbörandes maximibelopp.En tänkbar gräns kan vara alt ingen skall kunna åläggas att betala mer än tiogånger maximibeloppet i självrisk. 14 a § RHL bör då lyda: Om den------ , dock högst ett belopp somuppgår till tio gånger maximibeloppet. Del belopp tiotal kronor. ------ En form av självrisk kan i viss män redan sägasföreligga i rältshjälpslagen genom rättshjälpsavgifterna; sett fråndenna synpunkt kan förslaget påstås vara endasi en påbyggnad av hittillsgällande system. Emellertid innebär förslagel en viktig principiell nyhet pådet sättet, atl part som beviljats rättshjälp inte, såsom enligt gällande lag,har möjlighet atl i förväg beräkna storleken av sina egna kostnader förrättegången. Innehållet i promemorian ger inte tillräckligt material för attbedöma lämpligheten av atl införa en sådan nyhet. Under alla förhållanden ärdet förbundets bestämda uppfattning att en regel om självrisk bör förenas medbestämmelser om någol slag av tak eller jämkningsmöjlighet. Om beslämmelser angående självrisk införes bör följandebeaktas. Förslaget all självriskbeloppel skall erläggas tillbiträdet och att biträdel själv får bedöma när självrisken bör utkrävas ärägnat att medföra praktiska problem. Självriskbeloppels storlek kan som regelkomma att bedömas först när behandlingen av den rättsliga angelägenheten stårinför sin avslutning. Därtill kommer att ell formligt beslut torde varapåkallat i fråga om självriskens storiek av den myndighet som beslutaromrättshjälpskoslnaderna i övrigt på samma sätt som myndigheten nu prövarrätlshjälpsavgiftens storlek vid ärendets avgörande. Ur denna synvinkelförefaller det lämpligare att den beslutande myndigheten även svarar föruppbörden av självrisken. En sådan lösning skulle också kunna minska de anfördapraktiska betänkligheterna mot all - såsom förefaller mest naturiigt - låtasjälvrisken omfatta mer än biträdeskostnader; om en självrisk införs synes delnämligen rimligt att den bör kunna utsträckas till att omfatta även t.ex.kostnadskrävande sakkunnigbevisning i större mål. - Vidare bör lagtexteninnehålla en klar föreskrift angående konsekvensen av att självriskbeloppelinle erlägges. Prop.1982/83:61 99 Föreningen jurister vid allmänna advokatbyråer: Föreningen har ingen erinran i och för sig mol denföreslagna självrisken som princip.