prop · G603151 · 1982-12-31 00:00:00 — Rådet är ettsektororgan som i första hand skall tillgodose byggsektorns behov av nykunskap. Styrelsen bör även bestå av ledamöter som företrädesvisrepresenterar samhället och övriga avnämare av forskningens resultat.Forskarnas insyn i rådets arbete och möjligheter till inflytande öververksamheten bör säkras främst genom remissbehandlingen av ärenden och genomlöpande samråd med forskarna samt - inte minst - genom den vetenskapliga nämndsom rådet redan har inrättat. Styrelsen gör enligt min mening sin viktigasteinsats genom att behandla övergripande och 1982/83:151 28 Det ankommer på styrelsen att besluta om sina arbetsformer. Jagfinner därför inte skäl att här ta upp de frågor om principerna för delegeringsom utredningen har diskuterat. som finns vid rådet kan enligt min bedömning komma att påett verkningsfullt sätt bidra till att höja den vetenskapliga nivån i deprogram och projekt som rådet finansierar. BFR har i sitt remissvar betonatnämndens uppgift att bistå rådet med löpande bedömningar av verksamhetensvetenskapliga kvalitet och att komma med förslag som kan förbättra den.Viktigare förslag från nämnden och de övergripande bedömningar som nämnden görskall behandlas i rådets styrelse. Jag har inhämtat att rådet avser att genämnden en bred representation frän de vetenskapliga discipliner som förekommeri rådets verksamhet. Jag konstaterar att även utredningen är positiv till denvetenskapliga nämnden. Jagdelar i likhet med en majoritet av remissinstanserna utredningens bedömning avbehovet av utvärderingar av pågående och avslutad forskning som grund förplaneringen av FoU-arbetet. Utvärderingarna bör ske i samråd med alla iforsknings- och utvecklingsverksamheten inblandade parter. BFR har också anmältatt man aktivt arbetar med utvärderingar och analyser av verksamheten ianslutning till arbetet med den verksamhetsplan som rådet skall presentera förstatsmakterna detta år. Längst har man kommit inom energiområdetdär ett antal expertgrupper arbetar med utvärderingen. Rådethar också startat ett särskilt projekt som skall utarbeta och testa olikametoder för utvärdering. Ävennär det gäller hur det övergripande utvärderings- och planeringsarbetet skallläggas upp är det rådets styrelse som har det yttersta ansvaret. Jag utgårifrån att utvärderingar av verksamheten i fortsättningen kommer att ske efterprogramperiodens slut. Isyfte att formalisera och förbättra berednings- och beslutsprocessen vidhandläggningen av ärenden föreslår utredningen att utomstående sakkunnigabedömare samt skriftliga offentliga utlåtanden utnyttjas vid beredningen avansökningar om FoU-medel. Remissinstanserna instämmer i utredningens bedömningatt berednings- och beslutsprocessen bör ges fastare former. Däremot råderdelade meningar om hur detta skall ske. Många remissinstanser varnar för attberedningen av ärendena inte får bli allt för omständlig och byråkratisk. Föregen del vill jag stryka under att en saklig beredning av ansökningar om FoU-medelsjälvklart är en viktig del av varje medelsbeviljande organs verksamhet. Menobjektivitets- och rättvisekraven får inte drivas så långt attforskningsadministrationen blir onödigt tungrodd. Enligt min mening bör mindreomständliga vägar prövas än de som utredningen har föreslagit. Jag delar därförplanverkets bedömning att ett mer systematiskt användande av remissförfarandesamt redovisning av de externa remissvaren synes vara en rimligare väg att gå.Det ankommer emellertid på rådet att självt bedöma vilka beredningsformer somär mest ändamålsenliga. 1982/83:151 29 avarbetsordningarna som pågår vid BFR med anledning av kansliets omorganisationsker enligt vad jag har erfarit i syfte att stärka kvaliteten i handläggningenav ansökningsärenden. Med ett ökat inslag av programanslag kan beredningenkoncentreras till färre anslagsbeslut, som bedömningen begränsas tillklarare avgränsade frågor vilket underlättar en kvalificerad beredning av vatjeenskilt beslut. Referens- och styrgrupperanvänds regelmässigt av rådet . Jag instämmer liksom flertaletremissinstanser i utredningens förslag om ett mer systematiskt användande avreferens- och styrgrupper. För ett sektororgan med ansvar även för tillämpadforskning är det av grundläggande betydelse att det under forskningsarbetetetableras goda kontakter mellan forskare och avnämare. Jag vill pekapå att detta behov kommer att Ullgodoses redan i samband med upprättandet av deav mig förordade ramprogrammen för den kollektiva forskningen. Informationsverksamhetenvid BFR har varit föremål för krifik och debatt. Byggnadsforskningsutredningenhar lämnat synpunkter och förslag också på denna verksamhet. Frågor ominformations- och publiceringsformer tar jag. upp under en särskild punkt islutet av mitt anförande. Utredningen lämnarslutligen synpunkter och förslag beträffande rådets samarbete med andra FoU-organ.Möjligheterna rill samfinansiering av projekt mellan skilda forskningsråd börenligt utredningen utvecklas vidare. Mot bakgrund av vad jag har anfört i detföregående finner jag att det är lämpligt att samarbetet med andra FoU-organses över och fördjupas. Ansvaret för detta och för att möjligheterna tillsamfinansiering av vissa projekt prövas bör åvila BFR i samråd med berördaorgan, inom ramen för rådets ansvar för den övergripande forskningsplaneringeninom område. Jagvill slutligen ytterligare stryka under vad jag har sagt rörande rådetsuppgifter och verksamhetsformer. BFR bör i princip ha två huvudfunktioner.Rådet skall dels svara för den övergripande planeringen och samordningen avforskning och utvecklingsarbete inom byggsektorn, dels fördela medel tillforsknings- och utvecklingsverksamhet. Inom ramen för dessa funktioner bör detankomma på rådet att i samråd med universitet, högskoleenheter och institutprogrammera FoU och bygga upp en stabil institutionsbaserad byggforskning samtatt planera, organisera och följa upp utveckhngsarbetet i övrigt inom sektorn.I denna senare del bör rådet söka etablera en fast samverkan med olikaintressegrupper inom sektorn. BFRbör vidare svara för att institutionsforskningen uppfyller kraven på relevans.Institutionerna och instituten bör själva i första hand svara för att kraven påvetenskaplig kvalitet upprätthålls. Enligt min uppfattning är detta en rimligarbetsfördelning mellan rådet och de forskningsutförande organen. Inomramen för rådets ansvar för planeringen av byggnadsforskningsverksamheten börrådet liksom förelägga statsmakterna treåriga Prop.1982/83:151 30 verksamhetsplaner,som omfattar den samlade statliga byggnadsforskningen. BFR bör vidare årligenkomma in med anslagsframställningar som omfattar den av BFR finansieradeverksamheten. Jaghar i det föregående lagt stor vikt vid den vetenskapliga nämnd, bestående avaktiva forskare, som skall finnas vid rådet. Jag återkommer i annat sammanhang rillregeringen med förslag som avser att markera nämndens självständiga ställninginom rådet, endast underställd styrelsen. I likhet med vad som gäller i frågaom rådets föreståndare, bör ordföranden i nämnden vara heltidsarbetande ochförordnas av regeringen. Jagavser dessutom att föreslå regeringen särskilda budgetdirektiv tillrådet som skall ligga till grund för rådets planering av byggnadsforskningenfr. o. m. . Statsmakternahar successivt inrättat ett betydande antal från högskolan friståendemyndigheter och och utveckling inom avgränsade områden.Motiven för detta har i allmänhet varit att få till stånd en tvärvetenskapligforskning och med nära anpassning till avnämarnas behov. Andra motiv har varitbehov av särskild utrustning, uppgifter av speciell natur eller behov avsärskild lokalisering. för tillämpningsinriktad forskninghar vidare inrättats bl. a. i syfte att säkra ett inflytande från olikaintressenter. har enligt sin instruktion till uppgift attbedriva forskning och försöksverksamhet som är ägnad att främja en rationellutveckling av planering, produktion och förvaltning inom byggnadsområdet.Institutet skall företrädesvis koncentrera sin verksamhet på sådana problemsom är väsentliga för utvecklingen inom byggnadsområdet, men som inteuppmärksammas från andra forskningsinstitutioners, eller enskilda forskaressida. Föreskriftenatt SIB företrädesvis skall forska på områden där andra inte forskar avsågsursprungligen vara en uppmaning till institutet att söka nya områden. Vidtidpunkten för institutets tillkomst var forskningsaktiviteten låg inom mångaområden vid de tekniska högskolorna. Institutet skulle i detta sammanhang kunnafungera som "plantskola" för forskare som kunde byggaupp forskningsinstitutioner vid högskolorna. SIB: s inriktning ocharbetsuppgifter kom i praktiken att i stor utsträckning styras av de uppgifteroch den personal som övertogs från . Så hade t.ex. institutet redan vid tillkomsten särskild kompetens inom byggnadsplaneringsområdetgenom tidiga laboratorieförsök i nämndens regi. a. på grundval av dessaerfarenheter byggdes upp institutioner för byggnadsfunktionsläravid de tekniska högskolorna. "Plantskoleidén" förverkligades såledesinom detta område. Ienlighet med byggforskningsutredning och det efterföljande beslutetvid riksdag (prop. 1960: 1 bil. 7 s. 94, SU 5, rskr 5) fick Prop.1982/83:151 31 institutet redan vid tillkomsten vissa forsknings- ochutredningsuppgifter inom samhällsplaneringsområdet. Vid mitten av 1960-taletsvarade samhällsplanering och byggnadsplanering för närmare hälften avinstitutets forskningsverksamhet. Forskning och utredningsverksamhet rörande materialoch konstruktioner, VVS-teknik och produktionsteknik svarade samtidigttillsammans för av institutets tidiga forskningsverksamhet. Samhällsplanering och byggnadsplanering är fortfarande enansenlig del av institutets forskningsverksamhet. Inom det mersamhällsvetenskapligt inriktade forskningsområdet har därtill kommit ökadesatsningar i samband med att brukarperspektivet på byggande och förvaltningintroducerades . Inom området klimat- och installationsteknikhar institutet vidareutvecklat sin kompetens. Detta område, för vilket institutethar stora laboratorieresurser i , utgör en tung del i institutetsverksamhet . SIB var fram stationerat i Stockholm.Därefter skedde av regionalpolitiska skäl en omlokalisering till Gävle.Förutsättningarna för institutets verksamhet förändrades därmed. Följderna av omlokaliseringenhar för institutets del varit både positiva och negativa. Fördelen liggerfrämst i att institutet genom utflyttningen fått nya och mer ändamålsenligalokaler med bl. a. laboratorieutrustning. Nackdelen låg i svårigheterna att fåden befintliga personalen att flytta med till . av personalenföljde med från till . Dessa omställningsproblem är nu enligtmin mening övervunna. Därtill kommer institutets fördelar jämfört meduniversitets- och högskoleinstiturionerna i fråga om långsiktigkompetensuppbyggnad för sektorn, tvärvetenskaplighet, uppdrag och andrakontakter med sektorn samt basresurser. Utredningen pekar på faran av att omlokaliseringen kan hamedfört att institutet isolerats. för själva omlokaliseringen tordevissa problem med den innebörden också ha gjort sig gällade. Enligt vad jag harerfarit har institutet nu byggt upp ett mycket omfattande kontaktnät både mothögskolan och mot avnämarna. Institutet är ett självständigt organ med en av regeringenutsedd styrelse. I instruktionen (SFS 1982: 200) finns fastlagt vilka frågorsom avgörs av styrelsen. Denna skall bl. a. besluta om verksamhetens inriktninggenom att avgöra inom vilka områden som forsknings- och försöksverksamhetenskall bedrivas. Institutet avlämnar en anslagsansökan till BFR.Därjämte utformar insritutet långsiktiga verksamhetsplaner. SIB: s verksamhet finansieras f. n. i huvudsak via anslagfrån BFR. En mindre del - - består av externa uppdragsmedel. Rådet tarinte ställning i detalj till de olika verksamheter som redovisas i anslagsframställningarnafrån institutet, utan meddelar som regel beslut om den totalamedelstilldelningen. /61 hade BFR en budget på drygt 4 milj.kr.,varav SIB disponerade något mindre än hälften. Prop.1982/83:151 32 1981/82hade rådet en budget om ca 310 milj. kr., varav SIB disponerade ca 30 milj.kr., dvs. av rådets samlade budget. BeträffandeSIB lämnar byggnadsforskningsutredningen synpunkter och förslag om finansieringoch organisation. Jagtar först upp frågan om institutets finansiering. Utredningen föreslår attinstitutet i finansiellt hänseende frikopplas från BFR och i stället får huvuddelenav sin finansiering genom ett basanslag under bostadsdepartementetshuvudtitel. Dessutom föreslås att andelen uppdragsfinansiering successivt ökastill . Flertaletremissinstanser delar utredningens uppfattning att institutet i finansiellthänseende bör skiljas från BFR. SIB och BFR avstyrker dock förslaget medmotiveringen att rådets möjligheter att bedriva en samordnad planering med engod framförhållning skulle komma att försämras. Institutets planeringsförutsättningaroch den trygghet i finansieringen , som är angelägen för ettforskningsinstitut, skulle också i viss utsträckning försämras. SIBanför vidare att insUtutets anslag som bör vara ett totalanslag somtäcker alla institutets normala kostnader inklusive personal, basresurser ochprojektomkostnader. Anslaget bör inte delas upp i ett antal projektanslag ochinte heller bestå av delanslag från olika huvudmän eller med olika villkorbeträffande formerna för prövning, anslagens varaktighet eller annat.Institutet avvisar således tanken om en uppdelning av medelstilldelningen iett basanslag och olika tilläggsanslag. Föregen del vill jag stryka under att institutets finansiering måste diskuterasmed utgångspunkt i dess roll som sektorforskningsinstitut med ett långsiktigtansvar för vissa programområden. För att institutet skall kunna uppfylla dettaansvar krävs en stabil finansiering. Detta förutsätter långsiktigaställningstaganden och att medel till viss del reserveras än ettår i taget. Endast härigenom kan en fasthet i verksamheten garanteras. Enosäkerhet om medelsrilldelningen ökar också risken för kortsiktig anpassningoch opportunism i forskningen, speciellt om verksamheten görs allt för beroendeav uppdragsmedel. En fast och långsiktig finansiering i form av ett totalanslagoch bemyndiganden kan emellertid åstadkommas oavsett om BFRsvarar för finansieringen eller om anslag huvudsakligen lämnas direkt överstatsbudgeten. BFRskall liksom förelägga statsmakterna treåriga verksamhetsplaner, somomfattar den samlade statligt finansierade byggnadsforskningen. BFR skallvidare komma in med anslagsframställningar som omfattar den av BFRfinansierade verksamheten. I syfte att förbättra såväl rådets som institutetsplanering bör också institutet upprätta treåriga verksamhetsplaner. Dessa böröverlämnas till rådet så att de kan vägas in i rådets egenverksamhetsplan. Rådet bör i sin verksamhetsplan också redovisa sinabedömningar av institutets verksamhet . För den åriigaprövningen av medel till programverksamhe- Prop.1982/83:151 33 bör institutet till rådet överlämna ett underlagför rådets översiktliga bedömning. Institutets anslagsframställning bör liksområdets överlämnas till regeringen . Jag avser att inomkort återkomma till regeringen med förslag till anvisningar rörandeinstitutets anslagsframställningar. Utredningenföreslår att SIB skall höja sin externt finansierade uppdragsdel. Flertaletremissinstanser delar utredningens syn på uppdragsverksamheten. SIB, och erinrar.dock om attinstitutet har en betydligt högre andel externt initerad verksamhet änvad siffran uppdragsfinansiering anger. Delar av vad som finansierasmed fasta anslag från BFR skulle med andra former för finansieringen ha utförtssom beställda uppdrag från BFR. SIB anför att det med institutets nuvarande inriktninginte finns en marknad utanför den offentliga sektorn för uppdrag i denomfattning som utredningen har förutsett. Jag delar institutets bedömning atten sådan expansion knappast är möjlig: Institutet skulle bli tvunget attkonkurrera med konsultmarknaden och statens provningsanstalt om uppdrag sominte i första hand är av forskningsnatur, vilket inte är önskvärt. Institutetsverksamhet bör inte riktas in i första hand efter bedömningar avuppdragsmarknaden utan bör ha sin grund i det långsiktiga kunskapsbehovet inomsektorn. Utredningen håller enligtinstitutets uppfattning inte isär relevans- och finansieringsfunktionen hosuppdrag. Den diskussion som utredningen för är nästan uteslutande koncentrerad tillrelevansfunktionen, trots att dess förslag i frågan gällerfinansieringsfunktionen. I likhet med institutet delar jag dock utredningensbedömning att en viss mängd uppdrag är viktig för att säkerställa att problemsom institutet ägnar sig åt också är relevanta för sektorn. Uppdragen behöverdock inte för den skull ha formen av beställningar från kommersiellt inriktadeavnämare. Det finns ett stort behov av kunskaper också för den samhälleligasektorns bruk. Motbakgrund av vad jag har anfört förordar jag att institutet även finansiellt gesställningen av en självständig institution med ansvar för långsiktigkunskapsuppbyggnad. Möjligheten att bygga upp FoU-resurser för att upprätthållanödvändig kontinuitet och kompetens inom byggforskningen är fördelar somerhålls genom ett fristående forskningsinstitut. Institutetets verksamhet börriktas in mot stora och tvärvetenskapliga frågeställningar som kräver ettlångsiktigt inriktat arbete. Verksamhetenbör enligt min uppfattning från och med /85 finansieras medbasanslag under huvudtitel. Därutöver bör institutetkunna söka projektanslag från BFR och andra forskningsråd samt ta på siguppdrag. Institutets ansökningar om forskningsmedel hos BFR bör behandlaslikvärdigt med ansökningar från andra institutioner och institut. SIB:suppdragsverksamhet bör kunna utökas. Uppdragen bör emellertid inte varaett villkor för att verksamheten 3 1982183. Prop.1982/83:151 34 skall gå ihop ekonomiskt på kort sikt. Till den dellöpande utgifter till följd av tillfälliga likviditetsfluktuationer inte kanbestridas med löpande inkomster bör institutet få disponera en rörlig kredit.Min bedömning är att en sådan kredit skapar tillräcklig trygghet ochunderlättar en flexibel uppdragsverksamhet. Mina förslag innebär att SIB: s verksamhet finansierasdels med bidrag direkt över statsbudgeten, dels med ersättning föruppdragsforskning. Bidraget över statsbudgeten bör användas för sådanlångsiktig forskning på eget programansvar som bidrar rill en långsiktigkompetensuppbyggnad för sektorns behov samt för att utföra forskning inomområden som av statsmakterna angivits som viktiga men där uppdragsgivaresaknas. Härigenom skapas också den nödvändiga grunden för en kvalificerad uppdragsverksamhet. Utredningen lägger också fram förslag om organisatoriskaförändringar vid institutet. Det gäller en indelning av verksamheten i tredelar, inrättandet av styrgrupper för de olika delarna samt en förändring avstyrelsens sammansättning. Utredningen föreslår en indelning av institutet i treövergripande verksamhetsområden, nämligen "samhällsforskning","utredningsverksamhet" samt "teknisk forskning med provnings-,test- och försöksverksamhet". För var och en av delarna föreslårutredningen att en styrgrupp tillsätts med företrädare för huvudavnämarna. Institutet bedriver såväl forskning som utrednings-och utvecklingsarbete. Detta sker i olika proportioner vid allaforskningsavdelningarna. Jag instämmer i att verksamheten även ifortsättningen bör omfatta såväl forskning som utrednings- ochutvecklingsarbete. Forskningen och den långsiktiga kunskaps- ochkompetensuppbyggnaden bör dock även i fortsättningen vara institutets primäraansvarsområde. Denna verksamhet bör kompletteras med uppdrag av utrednings- ochutvecklingskaraktär. Uppdragen kan vara helt eller delvis kontraktsfinansierade,men de kan också utföras inom ramen för institutets fasta anslag. Som jagtidigare har nämnt bör det i princip ställas samma krav på vetenskaplig metodvid utrednings- och utvecklingsarbete som vid forskning. Valet av metod skall iprincip bestämmas av det problem som behandlas, inte av om det är en utredningmed givna begränsningar i vad som skall undersökas eller en forskningsuppgiftmed färre sådana begränsningar. Inte heller bör det finnas någon skillnadmellan externt och internt inirierade projekt då det gäller gängsevetenskapliga krav på logisk stringens, saklighet och kontrollerbarhet. Utredningen framhåller att de offentliga organen inombyggnadssektorn i stor utsträckning saknar egna resurser förutredningsverksamhet och föreslår att institutet åläggs ett ansvar för attfylla denna brist. Jag anser att det är rimligt att institutet ävenfortsättningsvis bistår andra statliga myndigheter inom sektorn med visstutredningsarbete. Det är dock inte rimligt 1982/83:151 35 attpå ett forskningsinstitut lägga ett generellt ansvar för sektormyndigheternasbehov av utredningar, som inte alltid är av forskningskaraktär. Det är inteheller alltid som ett utredningsbehov är av den arten att det bäst utförs avinstitutet. Som jag har nämnt synes det därför vara mer ändamålsenligtatt de aktuella myndigheterna tilldelas särskilda medel för ändamålet, vilkakan användas för beställningar antingen hos institutet eller på annat håll, beroendepå frågornas natur. Ävenom jag delar utredningens uppfattning att säväl forskning som utrednings- ochutvecklingsarbete bör bedrivas vid institutet, kan jag inte instämma iförslaget att de tre slagen av verksamhet skulle bedrivas som organisatorisktoch finansiellt åtskilda delar. De olika verksamheterna bör i stället ses somkomplement till varandra och bedrivas inom alla avdelningar, i olikaproportioner beroende på avdelningens forskningsinriktning och efterfrågan påuppdrag från olika beställare. Forskningen och den långsiktiga kunskaps- ochkompetensuppbyggnaden är basen för all meningsfull uppdragsverksamhet,som uppdragsverksamheten kan ge värdefull stimulans åt forskningen.Om personalen ges möjlighet att i olika skeden delta både i forskning och iuppdragsverksamhet, gynnar det både kompetensuppbyggnaden på institutet somhelhet och de anställdas utveckling i arbetet. Iutredningens förslag om en tredelning av institutets verksamhet ingår också attvar och en av de tre delarna skall ha en styrgrupp utsedd av institutetsstyrelse. I styrgrupperna skulle ingå företrädare för huvudavnämarna till deolika slagen av verksamhet. Även om jag alltså motsätter mig en tredelning avverksamheten enligt utredningens förslag, kan frågan om inrättandet avstyrgrupper i någon form diskuteras. Avsikten skulle vara att säkra attforsknings- och utvecklingsarbetet riktas in på relevanta problem. Några avremissinstanserna, bl. a. planverket och statskontoret, är positiva till attstyrgrupper inrättas vid institutet. Enligt SIB: s uppfattning föreliggeringet behov av att vid sidan av styrelsen och sakkunniggrupperna vidinstitutet inrätta särskilda permanenta styrgrupper. Det föreligger enligtinstitutet en risk för att det uppstår oklara ansvarsförhållanden och enonödig formalisering av verksamheten. För egen del kan jag inte se attsärskilda styr- eller referensgrupper skulle behöva medföra sådana nackdelarsom SIB befarar. När det gäller hur kraven på relevans och aktualitet iinstitutets verksamhet skall säkerställas är det emellertid institutetsstyrelse som har det yttersta ansvaret. Jag finner därför inte skäl förstatsmakterna att binda styrelsen i detta avseende. När det gällerutredningens förslag om styrelsens sammansättning vill jag hänvisa till vad jaghar sagt om . Styrelsens främsta uppgift bör vara att prövaforskningens relevans och att stå som garant för den. Detta talar för att enmajoritet av styrelse:ns ledamöter också i fortsättningen utses blandverksamma inom myndigheter, näringsliv och intresseorganisationer. Prop.1982/83:151 36 Slutligenvill jag framhålla betydelsen av att institutet som forskningsmiljö befästsoch utvecklas. Institutet har genomfört en omorganisation som enligtmin uppfattning utgör en god grund för ett fortsatt forsknings- ochutvecklingsarbete.