prop · G60323 · 1982-12-31 00:00:00 — Kommunförbundetsminoritet fömtsätter att den kommande organisationen för utbildning av sotningsväsendetspersonal utformas så att den tillgodoser nyssnämnd målsättning och tillstyrkerdet av arbetsgmppen presenterade förslaget. /SRansluter sig till utredningens uppfattning.att denna utbildning bör inordnas igymnasieskolans och högskolans utbildningssystem. Ett alternativ till denföreslagna utbildningstiden skulle kunna vara en tvååriggrandutbildning inom gymnasieskolan samt praktik dämtöver. anser att de sakkunnigas förslag beträffande såvälräddningstjänst som skorstensfejamtbildning har en bred förankring blandförbundets medlemsgmpper och betraktas som ett minimikrav. Arbetsgruppensförslag visar prov på okunskap och förbundet kan bara bekräfta berördayrkeskategoriers uppfattning här i fråga. En seriös diskussion om den framtidautbildningsorganisationen och innehållet hade uppenbarligen krävt enrepresentation också utanför departementets tjänstemän. EmeUertidtycks arbetsgrappens arbete mer ha styrts av s. k. sparnit än av kravet på ensaklig analys av de nödvändiga fömtsättningar som både samhället och personaleninom brandförsvaret och sotningsväsendet ställer på en effektiv och säkerverksamhet. Dettorde vara arbetsgmppen fömnnat att både kunna bibehåUa och förbättra personalensutbildningsnivå, som utbildningsplatserna utökas, till en kostnad somligger väsentligen under dagens. Förslaget att förlägga den grundläggandebrandmanna- och skorstensfejaratbildningen inom gymnasieskolans ram, därregeringens avrastningspolitik redan slagit 1982/83:23 229 igenommärkbart, gör inte arbetsgruppens optimism sämre. Uppfattningen att detta låtersig göras utan extra kostnader genom att utnyttja s. k. befintliga resurserinom gymnasieskolan får stå för arbetsgrappens räkning. Verklighetentorde bekräfta att, förutom gymnasieskolans redan ansträngda resurser iallmänhet - också utan ett ansvar för den grundläggande brandmanna- och skorstensfejaratbildningen- så innebär förslaget kvalitets-och utbildningsmässiga problem i synnerhet.Det finns heller inget som talar för varken bättre resursutnyttjande ellerutbildnings- och pedagogiska vinster med ett spUttrat huvudmannaskap på fyra utbildningsanordnare,som föreslås. Ettbibehållet utbildningsansvar inom statens brandnämnd enUgt de sakkunnigasförslag hade i de flesta avseenden tillgodosett såväl utbildningsbehov somsamhällets krav på räddningstjänsten och sotningsväsendet. Tidigareerfarenheter och andra till antalet relativt begränsade yrkeskategorier, somexempelvis inom polisväsendet, visar att en inomverksutbildning är att föredra. Arbetsgruppensförslag innebär föratom organisatoriskt också en geografisk splittring genomden gymnasiala knytningen. Ett decentraliserat system med många studieorter gerhär uppenbara risker för haveri i utbildningskvaliteten m. m. Förslagetunderstryker bl. a. rekryteringsproblemen av kompetent lärarkapacitet.Samtidigt innebär det att kravet på kvalificerade praktiska övningsmomenteftersatts genom frånvaron av utrustning och träningsmöjligheter etc. Problemenförstärks av det tidsmässiga gap mellan utbildning och anställning somarbetsgruppens förslag medför. Motsvarande problem följer genom borttagandet avföregående yrkeserfarenhet/anställning innan inträde till utbildning ochbrandförsvarets nu frånhända möjlighet att påverka utbildningsrekryteringen. och det framtida sotningsväsendets nödvändiga och kanske mernaturliga koppling tili forskning och utveckling via brandnämnden riskerar atttunnas ut. Ocksåbeträffande resonemangen kring ambulansverksamheten vill förbundet bestämtavvisa arbetsgruppens förslag, och noterar även här gruppens mindre godakännedom om utvecklingen inom området och träffad utbildningsöverenskommelse. Överhuvudtaget innebär arbetsgmppens förslag till utbildning inom räddningstjänsten och sotningsväsendetbåde en formell och en reell urholkning. Ett förverkligande av förslaget skullesätta verksamhetens kompetens och utveckling i fara, varför förbundet med detovan framförda avstyrker arbetsgruppens överarbetning i sin helhet och hänvisartill de sakkunnigas tidigare förslag till utbildningsreform. anser att behovet av en ökad yrkeskunskap torde ommöjligt vara ännu större inom skorstensfejarkåren än bland brandpersonalen. Skorstensfej aren representerar ett yrke statt i omvandUng 16 1982/83. Prop.1982/83:23 230 ochinnebärande kvalificerade arbetsuppgifter bl. a. inom energiområdet. Därtillskall fogas att skorstensfejaren allt mer arbetar ensam, vilket kräver ökadeyrkeskunskaper av den enskilde. FörbundetstäUer sig tveksamt till att erforderlig kunskap finns inom befintiiga sotningsdistriktför att åstadkomma den nödvändiga lyftningen av personalens kunnande. Skorstensfejarensyrke är så speciellt och speciaUn-riktat (från förebyggande brandförsvar viarensningsuppgifter till energirådgivning) att undervisning svårligen kan skepå något sammanhållande sätt i gymnasieskolan. FörbundettUlstyrker föreslagen tekniker- och skorstensfejarmästamtbild-ning medreservation för det alltför korta kravet på praktik. Detär vår uppfattning att utbildningen av sotningsväsendets personal bör skötas aven enda huvudman och koncentreras tUl en central utbildningsanstalt. anför att arbetsgmppen föreslår medutgångspunkt från sina allmänna utgångspunkter och överväganden attutbildningen av skorstensfejare skall genomföras som gymnasial lärUngsutbildning. Inledningsvis konstaterararbetsgruppen i likhet med de sakkunniga och remissinstanserna att skorstensfejaryrkethar en mycket liten årsrekrytering -- ca 60 skorstensfejare fördelade på 279kommuner- och att det därför inte är möjligt att knyta utbildningen till någonbefintlig linje i gymnasieskolan. Lösningen att arrangera en specialkurs eftergrandskolan avvisas likaså och helt riktigt med hänsyn till att denna form harvisat sig omöjlig att genomföra ens i med landets mestkoncentrerade upptagningsområde. har i sitt remissyttrandeöver de sakkunnigas betänkande förordat en högre specialkurs, som bygger pågenomgången tvåårig gymnasieskola. En sådan lösning avvisar arbetsgruppen ocksåoch förbundet instämmer helt i detta och de härför anförda motiven. Istället för att härav dra slutsatsen att skorstensfejaryrket är ett sådant uddayrke som inte kan inlemmas i någon av gymnasieskolans utbildningsformerbeträffande den del av utbildningen som oundgängligen kräver klassbildning,särskilda lärarkompetenser och särskild teknisk utrastning såväl för denteoretiska som den praktiska utbildningen, föreslår arbetsgruppen att densedan 1942 till brandskolan förlagda gesällutbildningen och de sakkunnigasförslag till en oomtvistat erforderlig förbättring av utbildningen helt skallslopas och ersättas av den gymnasiala lärlingsutbildningen. Dengymnasiala lärlingsutbildningen med statsbidrag tillämpas redan inom skorstensfejaryrket.Den ersätter den tidigare numera slopade formen av lärlingsutbUdning hoshantverksmästare med statsstöd i form av lärlingsbidrag. För den gymnasiala läriingsutbildningenanvänds en centralt upprättad kursplan som skolstyrelserna fastställer; Dennakursplan, som har upprättats av yrkesorganisationerna gemensamt, innehållerförutom vad som ingår i anställningsutbildningen i sotningsdistriktet också dennuvarande Prop.1982/83:23 231 I kursplanen, som har överlämnats till arbetsgruppen, förutsättsatt gesällklassen skall ersättas av den reformerade skorstensfejarutbildningenvid brandskolan. Även en mindre analys avomfattningen och innehållet i skorstensfejarutbildningen vid brandskolan -såväl den nuvarande som den föreslagna -visar helt klart att den starktmålinriktade skorstensfejarutbildningen inte kan tillgodoses genom att elevenstundvis placeras i en gymnasieklass. Merdelen ämnen är speciella eller såstarkt specialinriktade att utbildningen inte kan sammanföras med ämnena i någonlinje eller specialkurs i gymnasieskolan. De ämnen som har namneliga likhetermed ämnen i gymnasieskolan är dessutom hänförliga till olika linjer. Attsom arbetsgruppen gör hänskjuta de i gymnasieskolan olösligautbildningsfrågorna till en brevkurs i hemorten är närmast att likna vid attsätta yrkeskåren på undantagstillstånd. Kursplanenför den gymnasiala lärlingsutbildningen ger visst utrymme för utbildning igymnasieskolan. Detta bör lämpligen användas för koncentrerad undervisning iallmänna ämnen exempelvis svenska, matematik och engelska, som kan vara avvärde för de fortsatta studierna i rena yrkesämnen. För denna utbildningefterlyses allmänt en gemensam klass för elever från flera udda yrken. För denspeciella skorstensfejareutbildningen ger emellertid en kombination med engymnasieklass ingen lösning. Som nämnts tidigare erfordras en klassbildning,särskilda lärarkompetenser och särskild teknisk utrustning. Detta sker nu vidbrandskolan och resurserna finns där. Förbundetkan inte underlåta att uttala att det finner förslaget märkUgt även såtillvidaatt i överläggningarna med arbetsgmppens representanter har ovanståendeingående diskuterats och en tveklös samsyn uppnåtts om att de sakkunnigasförslag till utformning av skorstensfejaratbildningen är det enda realistiskaoch det som kan reformera denna utbildning, dvs. omdana den till det bättre. Arbetsgrappensnu framlagda förslag innebär en sådan försämring av grundutbildningen för skorstensfejarnaatt det närmast kan betecknas som en utbildningskatastrof för yrket. Förbundetavstyrker bestämt förslaget och hemställer att de sakkunnigas förslag försfram. Arbetsgruppenansluter sig till de sakkunnigas förslag om en teknikemt-bildning medbrandnämnden som huvudman. Förbundet vill understryka att införandet av dennanya utbildningsnivå innebär en anpassning till kompetensbehovet i sotningsdistrikten.Den förhindrar att personal på "meUanni-vå" för besiktnings- ocharbetsledarefunktioner "överatbildas", vilket skulle bU förhållandet,om denna kategori var hänvisad tiU utbildningsnivån för skorstensfejarmästare.Genom den kortare utbildningen och det minskade behovet av mästamtbildade harförslaget besparingseffekter. Det är viktigt att påpeka att utbildningen är enpåbyggnadsutbildning på skorstensfejarklassen och sålunda föratsätter dessaförkunskaper. Förutbildningen krävs lärarkompetenser och tekniska resurser vid brandskolan. Ibetraktande härav är det från ekonomiska och praktiska 1982/83:23 ' 232 synpunkterfördelaktigt att bibehålla skorstensfejarutbildningen vid brandskolan ochsamnyttja resurserna. Arbetsgruppenanser att teknikerutbildningen bör kunna genomföras i stället förföreslagna . Som motiv härför anförs att viss utbildning kaninhämtas i kursverksamhet i samhället. Förbundet delar inte arbetsgrappensuppfattning i detta hänseende. Det bör få ankomma på brandnämnden attslutgiltigt avgöra innehållet i utbildningen med de reduceringar som därvideventuellt visar sig möjliga. Förbundet tillstyrker förslaget omteknikerutbildning med denna avvikelse. Arbetsgruppenföreslår att utbildningen av skorstensfejarmästare förläggs till högskolan ochanknyts tiU den där inrättade tvååriga driftteknikerutbildningen. Detframhålls att det bör undersökas om utbildningen bör anordnas som en särskildstudieinriktning inom driftteknikerlinjen. Det medför möjligheter till en ytterligare breddad och fördjupadutbildning för dem som skall bära huvudansvaret för verksamheten. I överläggningamamed arbetsgruppen har förbundet framhållit att det anser det nödvändigt att ensärskild Unje för skorstensfejarmästare inrättas och att denna täcker insamtliga de utbildningsavsnitt som de sakkunniga har föreslagit. Den vidgadeutbildningen bör i övrigt inriktas i huvudsak på värme- och ventilationsteknik. Medhänsyn tUl det betydande innehållet av specialutbildning medbrandförsvarsanknytning bör övervägas om en del av utbildningen lämpUgen kanupphandlas vid brandnämndens utbildningsenhet efter samma mönster som avses förbrandingenjörsutbildningen. Förbundet utesluter därvid inte möjligheten avhuvudmannaskapet och upphandlingen kan bytas mellan dessa båda instanser,vilket kanske kan vara till fördel för en sammanhållen utbildning medbrandskolan som huvudman. Beträffandelokaliseringen torde med hänsyn till vad ovan anförts om en särskildstudieinriktning och att elevantalet beräknas tiU 12-15 utbildningen fårlokaliseras till en plats och med närhet tiU brandskolan. Förbundettillstyrker att förslaget övervägs ytterligare och att förbundet därvid fårtillfälle att delta i överläggningar. menar att den föreslagna utbildningen av skorstensfejarmästare,benämnda drifttekniker, vid högskolan under en tvåårig utbildning ligger ilinje med förslaget om att göra brandingenjörsutbildningen tillhögskoleutbildning. Det förefaller naturligt och lämpUgt att dessa utbildningarhar en nära koppling till varandra. Utbildningen bör dock utgöra en egen linjepå driftteknikerutbildningen. Arbetsgruppenhar beräknat att statens utbildningskostnader både för räddningstjänsten och sotningsväsendetkommer att bli i stort sett oförändrade, ca 10 milj. kr. , när den nyautbildningen är helt genomförd. Prop.1982/83:23 233 Vadgäller de årliga kommunala kostnaderna beräknas dessa jämfört med nulägetoförändrat till ca 26 milj. kr. Härutöver beräknas vissa övergångskostnader. Beträffande de framtidakostnaderna för utbildningen ifrågasätter flera remissinstanser om de statligaoch kommunala kostnaderna verkligen kommer att minska om de föreslagnaförändringarna genomförs. Några remissinstanser anser att förslaget kan kommaatt innebära ökade kostnader. Civilförsvarsstyrelsenanför att under avsnittet "Samordning medfreds-brandförsvarsutbildningen" har styrelsen i sin programplan 1982/87 föratsattden samordning som arbetsgruppen föreslagit och därvid beräknat volymen tilldrygt 500 yrkesbrandbefäl/år eller ca /år. Om denvidareutbildning, som arbetsgruppen föreslagit att skallfungera som huvudman för, lokaUseras till civilförsvarets utbildningsanläggningarinnebär detta en ökning till 690 elever/år eller / år.Civilförsvarsstyrelsen förutsätter att tillkommande investeringsbehov bestridsav medel utanför civilförsvarets ekonomiska ram för samtliga de tjänster somstyrelsen tillhandahåller åt i samband med den föreslagnavidareutbildningen av yrkesbrandbefäl. Investeringarna som beräknats icivilförsvarsstyrelsens programplan omfattar enbart erforderlig stödverksamheti form av viss förläggning, förplägnad, materiel- och utbildningsservice, menej de specieUa utbildnings- och övningsanordningar som brandförsvaret kan kommaatt behöva för sin verksamhet. I de uppskattningar som styrelsen gjort i sin programplan1982/87 har ej heller medräknats resurser för den fortbildning som bör anordnasför fredsbrands-försvarets personal. Arbetsgrappen har ej heller gjort någonbedömning i vilken utsträckning denna kommer att lokaliseras tillcivilförsvarets anläggningar. Avslutningsvisuppfattar den interdepartementala grappens förslag tillutbildningssystem som om det på ett ändamålsenligt sätt tillvaratagerföreliggande möjligheter när det gäller att integrera brandförsvarsutbildningenmed annan utbildning - tillhandahållen av andra huvudmän - som därigenom påett decentraliserat sätt kan utnyttjas också för brandförsvarets behov. Om förslagetförverkligas bör brandförsvarsutbildningen kunna reformeras utan att nämnvärtökade omkostnader behöver uppstå. Statskontoretframhåller att arbetsgruppen för överarbetning av det tidigare förslaget har nulämnat förslag som torde vara väl ägnade att tillfredställa kraven påstandardhöjning i utbildningen som resursanspråken i stat ochkommuner kan hållas nere. ,, anför att arbetsgmppen har haft som utgångspunkt att de föreslagnaförändringarna skall kunna genomföras inom ramen för oförändrade resurser inomdet område som förslagen avser. I promemorian anges att de av arbetsgruppenframlagda förslagen t. o. m. kommer att Prop.1982/83:23 234 ledatUl minskade statliga utbildningskostnader. RRV anser emellertid att de kostnadsberäkningar som ligger till grund för denna bedömning är mycketofullständiga. Enligt RRVs bedömning kan statens kostnader komma att uppgå tillbetydligt högre belopp än som anges. Nedan lämnas därför exempel på dekompletteringar i kostnadskalkylen som bör beaktas innan beslut fattas omförändringar i utbildningarna. Utbildningenav heltidsanställda brandmän, som kostar för stat och kommun,anges i promemorian efter den föreslagna förlängningen bli helt kostnadsfri. Skäletär enligt promemorian bl. a. att den ram för gymnasieutbildning somskolöverstyrelsen fördelar inte heU utnyttjas. Enligt RRVs mening innebär dockinte förekomsten av "outnyttjade" ramar eller besparingar och omprioriteringarinom andra delar av gymnasieskolan att den nya utbildningen för brandmän blirkostnadsfri. Samma besparingar borde rimUgen kunna genomföras även om inte dennya utbildningen kommer till stånd. Kostnaderna för brandmannautbildningenmåste således tas med i kalkylen. Enligt RRVs överslagsmässiga beräkningar kandriftkostnaderna komma att uppgå till belopp i storleksordningen perår för staten, beroende på i vilken utsträckning utbildningen kommer attbedrivas i form av inbyggd undervisning. Motsvarandeinvändningar kan riktas mot kalkylen avseende utbildningen av deltidsanställdabrandmän och skorstensfejare. Driftkostnaderna för dessa utbildningslinjer bliremellertid lägre än för de heltidsanställda brandmännen. Iberäkningen av statliga kostnader för de föreslagna utbildningslinjerna skallenligt RRVs mening även utgifterna för studiestöd medtagas. I samband medförlängningen av utbUdningen av brandingenjörer och skorstensfejarmästarekommer denna kostnad att öka. Brandmännensom har bedrivit sin utbildning på betald arbetstid kommer enligtarbetsgruppens förslag i fortsättningen att själva få finansiera sina studier.Eftersom de intagna till denna utbildning även i fortsättningen fömtsätts varai åldrarna kommer studiemedel att kunna utgå. Detta kan, enligt RRVsöverslagsmässiga beräkningar, innebära kostnader för staten på omkring 5 Mkrårligen. Iett tidigare presenterat betänkande om brandförsvarsutbildningen (Ds Kn 1979:5)beräknas investeringsbehovet för en förbättrad utbildning till ca 170 Mkrvilket i dagens penningsvärde motsvarar ca . Arbetsgmppen anser sig intepå nuvarande stadium kunna beräkna motsvarande kostnader för den nu föreslagnautbildningen. Denna är dock minst Uka omfattande som den utbildning som föreslogsi det tidigare presenterade betänkandet. Enligt RRVs mening kan det därför inteuteslutas att krav på omfattande investeringar kan komma att stäUas närutbildningslinjen har tagit form. Sammanfattningsvisdelar således RRV inte arbetsgruppens bedömning att statensutbildningskostnader för räddningstjänsten och sotningsväsendet Prop.1982/83:23 235 kommeratt minska om de föreslagna förändringarna genomförs. Tvärtom kan förslagenkomma att innebära kraftigt ökade kostnader för staten. RRV tar däremot inteställning till i vilken utsträckning som förslagen innebär den kvalitativaförbättring av utbildningen som har eftersträvats. Universitets- ochhögskoleämbetet, UHÄ, anför att universitet i framhåller i sittremissyttrande till UHÄ att en förutsättning för att utbildningen skall kunnanå de avsedda kvalitetsmålen är att tillräckliga resurser tillförs förgenomförande av utbildningen. Kostnaden för utbildningen bör därför beräknaspå i stort samma grander som för andra motsvarande ingenjörsutbildningar inomhögskoleområdet. De bedömningar av resursbehovet som redovisats iarbetsgruppens promemoria ligger vid en sådan jämförelse aUtför lågt. Linjenärhndenför väg- och vattenbyggnadslinjen redovisar beräkningar som pekar mot ettresursbehov för brandingenjörsutbildningen av storleksordningen 2000 tkr/år istället för de 1 160 tkr/år som beräknas av arbetsgruppen. Enligt UHÄ:s mening måstede resurser som ställs till förfogande för utbildningen även täckautbildningens andel av baskostnaderna. Med denna utgångspunkt är de kostnadersom angivits av arbetsgruppen alltför lågt räknade. Beträffandekostnaderna för planering och genomförande av utbildningen utgår UHA frän attsärskilda medel tillförs UH A i enlighet med utredningens beräkningar. UHÄ viUvidare understryka nödvändigheten av att resurser ställs till förfogande under1982/83 så att utbildningen kan starta . Länsstyrelseni län anser att det avsnitt i utredningen som behandlar kostnader förutbildningen innehåller många frågetecken och oklarheter. ex. brandmannautbildningen skall inrymmas i gymnasieskolans utbud måstenågon eller några andra utbUdningar minskas eller helt tas bort. Ty trots att.vissöverkapacitet inom gymnasieskolan eller KomVux utnyttjas, innebär utbildningenkostnad för bl. a. timlärare, material etc. anser sålunda att deblivande kostnaderna för kommunerna bör belysas bättre. Länsstyrelseni anser att det redovisade underlaget ej i önskvärd mån gör detmöjligt att bedöma den samlade kostnadskonsekvensen av förslaget för kommunensdel. Vissa ej statsbidragsberättigade kostnader för utbildningsmateriel och lärar/konsulttjänsterförefaller sålunda inte ha beaktats. Länsstyreben i Göteborgsoch län vill ifrågasätta arbetsgrappens bedömning att föreslagenutbildning inom gymnasieskolan och komvux kan anordnas inom befintligaanslagsramar. Enligt mening måste inrättandet av nyautbildningslinjer, särskih den ettåriga högre specialkursen för utbildning tillheltidsanställd brandman, medföra ökade kostnader vid oförändratutbildningsutbud i övrigt inom gymnasieskolan. Prop.1982/83:23 236 Malmöhusläns landsting förutsätter att sjukvårdshuvudmännen icke ålägges ytterUgarekostnader vid ett eventuellt genomförande av förslaget. Enligt kommunkan kostnaderna för den förbättrade grundutbildningen inrymmas i statensbefintliga anslagsramar för gymnasieskolan och kommunala vuxenutbildningen.Kommunen vill inte ifrågasätta vilka statliga medel som finns tillgängliga fördetta ändamål, men anser att kostnaderna för de praktiska delarna grovtunderskattats. Ungefär halva kurstiden skall ordnas som inbyggd utbildning hosde större brandförsvaren. För detta skall alltså ett statsbidrag om 15 000kronor per kurs utgå. Den verkliga kostnaden för lärare, instmktörer, materieletc. torde uppgå tUl ett belopp av helt annan storleksordning. Som jämförelsekan nämnas att den kompetensutbildning för brandmän som enligt avtalanordnar åt statens brandnämnd kan kostnadsberäknas till ca 150 000 tkrför en kurs för 30 elever. Den är i huvudsak teoretiskt inriktad.För praktisk utbildning ökar kostnaderna för instruktörer och materiel. För attutbildningen skå bli effektiv krävs särskilt avdelade resurser. Det är intemöjligt att ha eleverna med i den ordinarie verksamheten vid de större kårerna.I princip är brandförsvar dock berett att ta på sig inbyggdgrandutbildning av brandmän under förutsättning att ersättning försjälvkostnaden erhåUes från staten. kommun anser attdet finns anledning påpeka att förläggningen av delar av den gmndläggandeutbildningen för heltidsanstäUda brandmän till ett brandförsvar kommer att blien väsentligt utökad verksamhet för dessa brandkårer. Man måste ha klarlagt vemsom betalar instraktörernas löner då sådan undervisning endast i undantagsfallkan ske på tjänstgöringstid. Beträffande undervisningsmateriel och Uknandeskall observeras att dessa inte aUtid kan bindas upp vid en utbildning dåmaterielen ofta är i utryckningsberedskap. F. ö. är det ytterst tveksamt omföreslaget statsbidrag om . per kurs täcker kostnaderna. Nyköpingskommun konstaterar att arbetsgruppen ej har ansett det nödvändigt att klarläggakommunernas kostnader i detalj, utan endast schablonmässiga uppskattningar hargjorts. Med hänsyn härtill bör förslaget överarbetas med avseende på de olikautbildningsvägarnas innehåll, omfattning och kostnader för genomförande ochtillämpning. Boxholmskommun anser att förslaget drabbar småkommuner mest, de som hardeltidsanställda brandmän får enligt sammanställningen över de beräknadedriftskostnaderna en kostnadsökning från nuvarande årliga kostnader på 3 000 tkrtill 10 500 tkr. Kommunen anser att staten måste ta viss del avkostnadsökningen.