prop · G603103 · 1982-12-31 00:00:00 — a. och . Enligt det andra systemet görs i princip inga ändringar ifråga om källskatten och taxeringsförfarandet. Däremot schabloniseras demateriella beskattningsreglerna och deklarationsskyldigheten förenklas. Ettsådant system tillämpas i bl. Där gäller i huvudsak att den som harhaft bara "A-indkomst", dvs. lön, pension eller andratjänsteinkomster, bankräntor och/eller en förmögenhet på högst 50 000 Dkr. kanavge en förklaring om detta på första sidan av deklarationsblanketten ochdärmed har han fullgjort sin deklarationsskyldighet. Han tillförs dåautomatiskt ett "lönmod-tagerfradrag" efter viss procent avinkomsten, dock högst 3 200 Dkr. Enligt min mening finns det anledning att särskilt nogapröva om man kan finna en lämplig lösning för svenska förhållanden efterförebild i det danska systemet. En sådan lösning synes ligga väl i linje med deregler och rutiner som tillämpas f. n. och den bör därför inte möta någrastörre tekniska eller administrativa problem. Jag vill dock framhålla atlarbetsgivares och andras kontrolluppgiftslämnande blir än viktigare i det härskisserade systemet än den är . Ökade kontrollinsatser på detta område gerockså möjlighet till effektivare granskning av de arbetsgivaruppgifler somligger till grund för debitering av socialavgifter. I kommitténs uppdrag ingårdärför att föreslå eventuella ändringar av uppgiftspliktens omfattning, avpåföljder för underlåtenhet att lämna kontrolluppgift etc, som kan krävas i ettsådant system. Denna arbetsuppgift gränsar till det område som utredningen (Fi1973:01) om säkerhetsåtgärder m. m. i skatteprocessen (USS) har att utreda.Kommittén skall därför i denna fråga arbeta i nära samråd med nämnda utredning. Som jag har nämnt har skatteprocessen och främstdå länsrätter nas verksamhet diskuterats i enkät, i ÖBO-gruppens 142 rapport och i JO:s rapport. Enförenkling av de materiella skattereglerna och en reform av det grundläggande taxeringsförfarandet ärvisserligen ägnad att Skr. 1982/83:103 minska antalet tvister som behöverföras vidare och därigenom att korta ner Dir. 1982:24 väntetiderna ilänsrätterna. Emellertid finns del under alla omständigheter anledning attbelysa också vissa frågor om skatteprocessen i förvaltningsdomstolarna. En fräga som berördes i enkätgäller skatteprocessens inriktning och omfattning. Skatteprocessen haralltsedan 1800-talet haft karaktär av en beloppsprocess vars föremål är detaxerade beloppen, inte de avdrags-, skattepliktsfrågor m. m. som parternaåberopar. I praktiken gestaltar sig skatteprocessen dock ofta som ensakprocess. Särskilt om rättelse- och omprövningsinstitulen utvidgas finns detemellertid anledning atl överväga att ta konsekvenserna av utvecklingen ochinföra en formlig sakprocess, där domstolens prövning och befattning med sakeninskränks till just den fråga som överklagandet gäller. Från domstolshanteringenskulle som regel försvinna bl. a. uträkningen av den taxerade ochbeskattningsbara inkomsten. Domstolens uppgift blir därmed mera renodlat attslita en tvist mellan det allmänna och den skattskyldige. Kommittén bör dock vid övervägandet av denna frågasärskilt beakta de svårigheter som Ugger i att man i en sakprocess inte tordekunna föra in nya grunder som ändrar processföremålet. Detta innebär allmäntsett givetvis väsentliga förändringar av parternas roller i skatteprocessen ochkan ge upphov till ytterligare processer rörande samma års taxering. Det medförockså ett behov av ändrade administrativa föreskrifter på flera områden bl. a.i fråga om sammanföring av mål. Nära samband med denna fråga har möjUgheterna att införamotsvarigheter till instituten deldom och fastställelsedom i skatteprocessen.Sådana frågor har diskuterats i enkäten och av JO. Andra processuella frågor,som har tagits upp, är frågor om intervention, besvärsrätt för tredje man,inhibition och förtursregler. I detta sammanhang bör nämnas att BRÅ:s promemoria (PM1982:1) Skattebrott och Skatlemål innehåller vittgående förslag om integreringav skatteprocessen och brottsmålsförfarandet när det gäller skattebrottmål.Promemorian är f. n. under remissbehandling från sida.När remissbehandlingen har avslutats får det övervägas om kommittén skall tasig an också de frågor som tas upp i promemorian. En annan fråga som togs upp i enkätgällde domstolarnas officialprövning och utredningsskyldighet. Det är uppenbartatt man här måste beakta att den skattskyldige i allmänhet själv för sin talan ochatt de aktuella bestämmelserna är gemensamma för processen iförvaltningsdomstolarna. Vad gäller domförhetsreglerna har regeringen föreslagit(prop. 1981/ 82:190) att gränsen för ensamdomarbehörigheten i taxeringsmål ilänsrätt höjs till . Kommittén bör överväga om del finns anledning atthöja denna gräns ytterligare eller om systemet med ensamdomare på annat sättbör vidgas. Medutgångspunkt i smämålslagen kan det finnas skäl alt överväga begränsningar i rätlen att fullfölja målen från länsrätten till kammarrätten. Genom att införa ett krav på prövningstillstånd när det gäller mindre omfattande skattemål kan kammarrätternas handläggning av de mer kvalificerade målen påskyndas. Jag vill erinra om att smämålslagen innehåller en möjUghet till ändringsdispens. I sammanhanget vill jag också 143 1982/83:103 erinraom att rättegångsutredningens (Ju 1977:06) arbete också berör Del II småmålsförfarandet. Kommittén bör därför hålla sigunderrättad om de överväganden rättegångsutredningen gör i detta hänseende. En viktig uppgift för kommittén blir även att anvisa hurden nuvarande av olika besvärsregler och besvärstider skall kunnareduceras. Åven om de frågor som jag nu har berört så gott somuteslutande avser inkomsttaxeringsmål bör kommitténs översyn omfatta ävenskatteprocessen när det gäller de indirekta skatterna. Det allmännas processföring i skattemål m. m. Reformer i de avseenden som jag har berört börkunna få en mycket positiv inverkan på förutsättningarna för det allmännasprocessföring i skattemålen. Kommittén bör emellertid överväga också åtgärdersom är mera direkt inriktade på att förbättra processföringen. har stora ändringar skett itaxeringsintendenternas arbetsuppgifter. Skattelagstiftningen har kraftigtomdanats. Reglerna har blivit svårare och en mängd nya ärendegrupper hartillkommit. Förvaltningsrättsreformen och inrättandet avförvaltningsdomstolarna har också ökat kraven på det allmännas representanter iskatteprocessen. Någon ordentlig översyn av processföringsornrådet haremellertid inte skett på mycket . Jag delar ÖBO-gruppens uppfattning atttiden nu är mogen för en sådan översyn. Kommittén bör förutsättningslöst pröva hur det allmännasprocessföring i skattemål av olika slag skall organiseras. En fråga som börbelysas är om man närmare bör integrera den processförande verksamheten ochtaxeringsarbetet. Kommittén bör också överväga om det är lämpligt att föra utdelar av processverksamheten till lokal nivå. Kommittén bör med andra orddiskutera den nuvarande uppdelningen av den fiskala verksamheten på entaxeringsenhet och en besvärsenhet resp. på regional och lokal nivå. Kommittén bör också ta upp de allmänna ombudens ställningäven när det gäller mervärdeskatt och andra indirekta skatter. Som ÖBO-gruppenhar framhållit kan det finnas anledning att avskaffa de allmänna ombuden ochinordna ombudsfunktionerna direkt i länsstyrelsernas skatteavdelningar. Processföringen i högsta instans måste ägnas särskilduppmärksamhet. Det är nämligen en viktig uppgift för taxeringsintendenterna attmedverka till att rättspraxis utvecklas genom att föra mål tillregeringsrätten. Det finns ett stort behov av att utveckla och samordna dennaprocessföring. ÖBO-gruppen pekar på möjligheten att ge RSV samma roll på detskatteproces-suella området som riksåklagaren har på brottmålssidan. Jag håller med ÖBO-gruppen om att frågan om RSV:sställning på det processförande området bör ingå i översynen. 1 likhet medÖBO-gruppen anser jag att man bör stärka RSV:s roll på detta område. a. undersöka om lösningen med s. k. riksintendenter är lämplig och börvidareutvecklas. Man bör också pröva i vilken utsträckning lösningen föråklagarväsendet kan vara av intresse även för den fiskala processföringen.Frågan om förhållandet mellan skattechefer och riksintendenter måste behandlas,liksom andra frågor om RSV:s och skattechefernas roller i processföringen ochdessa organs inbördes relationer. Iuppdraget skall också ingå att utreda om riksintendenternas talerätt bör 144 utvidgas. Enligt nuvarande reglerär denna begränsad till visst mål eller vissa grupper av mål. Det kan finnas skäl att övervägaexempelvis om riksinten- Skr. 1982/83:103 denterna bör ha en mera generellrätt att föra talan i mål som berör flera län. Dir. 1982:24 Kommittén bör idetta sammanhang också undersöka om den talerätt som taxeringsintendenterna harenligt nuvarande regler bör utsträckas också till mål utanför det egna länet.Därvid kan det visa sig lämpligt att kommittén gör en totalöversyn avforumreglerna för taxeringsprocessen. Kommittén bör också ta upp de övriga frågor somÖBO-gruppen har aktualiserat och som syftar till att stärka det allmännasprocessföring. Jag tänker bl. a. på möjligheterna att ge taxeringsintendentenrätt att begära ett förhandsbesked i en skattefråga enligt de principer som gäller för de skattskyldiga. Vidare bör kommittén ta upp motsvarande frågapå den indirekta beskattningens område. Utöver vad jag har anfört angående finansieringav reformer i fråga om löntagarbeskattningen bör kommittén beakta vad somanförts i de direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare angåendefinansiering av reformer (Dir 1980:20) som regeringen beslutade den 13 mars1980. Direktiven innebär att kommitténs förslag bör hållas inom ramen föroförändrad resurstilldelning. Om kostnadskrävande förslag läggs fram, måstesamtidigt visas hur förslagen kan finansieras genom besparingar i form avrationaliseringar och omprövning av pågående verksamhet inom utredningsområdet. Kommittén bör vid arbetets påbörjande samt vidare underarbetets gång informera berörda huvudorganisationer och i förekommande fallannan berörd central arbetstagarorganisation med vilken staten har eller brukarha avtal om löner och andra anställningsvillkor samt bereda dem tillfälle attframföra synpunkter. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar chefen för budgetdepartementet att tillkalla en kommitté med högst sju ledamöter meduppdrag att se över laxeringsförfarandel och skatteprocessen, att utse en av ledamöterna att vara ordförande, att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde till kommittén. Vidare hemställer jag att regeringen föreskriver attkostnaderna skall belasta åttonde huvudtitelns kommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. 10Riksdagen 1982/83. 1982/83:103 Tilläggsdirektiv till utredningen(Ju 1977:08) om bar- Dei II nens rätt Beslut vid regeringssammanträde . Chefen för , statsrådet , anför. Med stöd av regeringens bemyndigande tillkallade dåvarandechefen för en kommitté för att utredafrågan om en förstärkning av barns rättsliga ställning. Kommittén antog namnetutredningen om barnens rätt. Enligt direktiven (Dir. 1977:25) skulle utredningensuppgift allmänt vara att undersöka i vilka fall och på vilka sätt barnsintressen och behov borde tillgodoses bättre än f. n. genom föreskrifter som -huvudsakligen inom ramen för lagstiftningen i övrigt - särskilt tog sikte påbarnens rätt. Utredningsuppgifterna ansågs inte behöva preciseras närmare.Utredningen borde enligt direktiven i en första etapp inrikta sitt arbete påatl mera diskussionsvis presentera olika uppslag och förslag till lösningar,gärna i form av alternativ. Sedan utredningen i ett första delbetänkande (SOU 1978:10)föreslagit att ett förbud mot aga av barn togs in i , något somockså genomfördes (prop. 1978/79:67, LU 11, rskr 190, SFS1979:122), föreslog utredningen i ett andra delbetänkande (SOU 1979:63)omfattande ändringar i regler om vårdnad, umgänge ochöverlämnande av barn. Efter sedvanlig remissbehandling har en del av förslagenlagts till grund för förslag till ny lagstiftning om vårdnad och umgänge m. m.(prop. 1981/82:168). Vissa av utredningens förslag ansågs dock behöva övervägasytterligare. Del gällde bl. a. frågan om talerätt och representanter för barn imål om vårdnad m. m. I propositionen angavs att utredningen genomtilläggsdirektiv borde få i uppdrag att fullfölja arbetet i dessa delar. Jag avser nu att föreslå sådana tilläggsdirektiv. I dettasammanhang vill jag även ta upp en del andra frågor som har uppmärksammats iriksdagen eller och som också de lämpligen bör övervägas avutredningen. Till en del ligger dessa frågor utanför utredningens nuvarandeuppdrag. Talerätt och representanter för barn i mål om vårdnad m.m. I- betänkandet SOU 1979:63 lade utredningen fram olikaförslag om talerätt för barn i mål om vårdnad m.m. och om representanter förbarn i form av barnombud eller en särskild barnombudsman (se betänkandet s.137-144 och 152-156). Ytterligare förslag och synpunkter fördes fram underremissbehandlingen (se prop. 1981/82:168 bil. 3 avsnitt 7 och 8). Som jag nämnde i propositionen (se s. 20 och 42) kräverdessa olika förslag Utredningen bör ges i uppdrag attfullfölja detta arbete. lo Utredningsarbetet bör härvid intevara begränsat till vårdnadsfrågor utan också gälla talerätt och representanter för barn iandra frågor, t. ex. Skr. 1982/83:103 beträffande underhåll. Jag vill emellertid erinra om vad som sägs i Dir. 1982:25 "tilläggsdirektiven (Dir. 1980:20) till samtliga kommittéer och särskildautredare angående finansieringen av reformer. Utredningen bör i denna del samråda med rättegångsutredningen(Ju 1977:06). Barns rättsliga ställning enligt socialtjänstlagen m. m. Utredningen bör med beaktande av vad som kommer fram vidarbetet med frågan om talerätt m. m. för barn i mål om vårdnad också övervägahur barns rättsliga ställning kan stärkas i mål och ärenden enligtsocialtjänstlagen (1980:620) och lagen (1981:621) med särskilda bestämmelser omvård av unga (jfr SoU 1979/80:44 s. 103 ff, rskr 385). Jag vill i dettasammanhang nämna att utredningen har för avsikt att behandla den rättsligaställningen i övrigt för barn som stadigvarande vårdas och fostras i ett annathem än det egna (jfr SoU 1980/81:26 s. 3). Detta arbete rör såväl barnets behovav skydd mot flyttningar mellan olika hém som fosterföräldrarnas roll. Utredningen bör i denna del samråda med socialberedningen(S 1980:07). reformerades bestämmelserna om förmynderskap ochgodmanskap (prop. 1974:142, LU 38, rskr 404). De nya reglerna trädde i kraftden . Under slutet av behandlade ett parmotioner om bl. a. omyndighetsförklaring, utseende av god man samt arvode tillförmyndare och gode män (niot. 1979/80:23 och 1980/81:1192). behandling av motionerna inhämtades yttranden från ett antal myndigheteroch organisationer. Flera av dessa remissinstanser kritiserade i skilda delarde nuvarande bestämmelserna, som ansågs oklara och inte ge de tillämpandemyndigheterna tillräcklig vägledning. Utskottet fann för sin del att det nukunde vara motiverat med en närmare utvärdering av reform, främst föratt kartlägga de problem som yppat sig i tillämpningen. Enligt utskottet bordebl. a. undersökas i vad mån skyddet för sjuka eller handikappade personer kundebehöva förstärkas (LU 1981/82:4). har gett regeringen till känna vadutskottet sålunda anfört om en utvärdering av reglerna om förmynderskap ochgodmanskap (rskr 1981/82:7). Det kan tilläggas att harbehandlat ytterligare en motion om omyndighetsförklaring (se mot. 1981/82:523,LU 34). har förklarat sig utgå från att också de frågor som tagitsupp i den motionen kommer att belysas vid utvärderingen. Jag föreslår att utredningen om barnens rätt nu ges iuppdrag att företa den utvärdering av reglerna om förmynderskap och godmanskapsom har begärt. I anslutning till detta uppdrag bör till utredningenockså överlämnas följande handlingar som har kommit in till regeringen ellerjustitiedepartementet och som rör detta lagstiftningsområde, nämligen 1982/83:103 1.skrivelse från med Del II : , hemställan om översyn av 18 kap. 3§ , 2.skrivelse från datainspektionen om avisering av omyndighetsförklaring, m. m., 3.. skrivelse den 18november 1981 från Ystads kommun om arvodering till förmyndare och god man, samt 4. kopior av yttranden den 17och från till ombudsmän omutlåtande från läkare i ärende om förordnande av god man. Utredningen bör vidare ytterligare överväga de frågor omskydd för barns egendom som utredningen har tagit upp i en tilljustiliedepartementet ingiven promemoria . 1981/82:168 om vårdnad och umgänge m. m.diskuterades ett förslag av utredningen om att man i vårdnadsreglerna skullesamla samtliga de bestämmelser som gäller i fråga om det juridiska ansvaret förett barns personliga angelägenheter och slopa den anknytning lillförmynderskapsreg-lerna som finns när vårdnaden anförtros åt någon annanän barnets föräldrar. Detta förslag ansågs emellertid innebära sådana sakligaförändringar som behövde diskuteras ytterligare, vilket borde ske inom ramenför den allmänna översyn av lagstiftningen om förmynderskap och godmanskap somjag berörde. I enlighet med vad som uttalades i propositionen (s. 20) böräven detta uppdrag anförtros åt utredningen. Utredningen bör dessutom ges i uppdrag att på nyttöverväga om det går att hitta ett bättre uttryck för det juridiska ansvaret änvårdnad för att markera skillnaden mot den faktiska vården om ett barn (prop.1981/82:168 s. 21). Utredningen bör kunna ta upp också andra frågor omförmynderskap och godmanskap än dem jag nu har berört, t. ex. sådana som harinternationell anknytning. 1980/81:112 om samtycke och tillstånd tilladoption behandlades en del frågor om adoption som ansågs böra övervägas av utredningen om barnens rätt. En sådan fråga var om man borde avskaffa den nuvarande bestämmelsen i 4 kap. 5 § första stycket om att den som är får adopteras utan eget samtycke, om det kan antas skada honom eller henne att bli tillfrågad (se prop. s. 7). En annan fråga var om socialnämnden borde ha möjlighet att ge ekonomiskt stöd till fosterföräldrar även efter del atl de har adopterat ett fosterbarn (se prop. s. 10).Ytterligare en fråga gällde sådana adoptioner av utländska barn som av olika skäl inte fullföljs (se prop. s. 10, 14 f, 53 och 55). Det ansågs vidare lämpligt alt utredningen övervägde frågan om skulle tillträda Haagkon vention om behörig myndighet, tillämplig lag och erkännande av beslut rörande adoption (se prop. s. 10). Slutligen borde utredningen diskutera om det, bl. a. från systematisk synpunkt, fanns anledning att i etl större sammanhang se över adoptionsbestämmelserna i 4 kap. , däribland frågan huruvida de åldersgränser som gäller är lämpliga (se prop. s. 10). Dessa uttalanden ipropositionen lämnades utan erinran av (LU 1980/81:17, rskr 255). Utredningen bör nu ges i uppdrag att behandla dessafrågor. Enligt min Dir. 1982:25 mening bör utredningen vara oförhindrad attta upp också andra frågor om adoption. Utredningen bör vidare följa det arbeterörande internationella adoptioner som kan komma att äga rum inom FörentaNationerna. Idetta sammanhang bör utredningen även ges i uppdrag att undersöka om det behövslagändringar för att stärka den rättsliga ställningen för barn som utan attadopteras kommer till och saknar familjerättslig anknytning här (jfrJO:s ämbetsberätlelse 1979/80 s. 250 ff samt mot. 1981/82:668 och 669). Med anledning av olika riksdagsmotioner om lagstiftningtill skydd för ofödda m. m. uttalade att en kartläggningborde komma lill stånd beträffande fall då en gravid kvinna befinner sig i ensådan situation att hon kan tänkas förbise eller inte inse riskerna för detväntade barnet av atl hon handlar eller underlåter att handla på visst sätt. Enligtriksdagen borde man därvid analysera de problem som är förknippade med enlagstiftning lill skydd för fostrets intressen i sådana fall. Även den blivandefaderns roll borde uppmärksammas i sammanhanget. överlät åtregeringen att bestämma formerna för arbetets bedrivande (SoU 1981/82:14, rskr61). Enligt min mening bör denna uppgift anförtros åtutredningen om barnens rätt. Det bör påpekas atl uppdraget inte avser frågorsom hänför sig till abortlagen, fosterdiagnostiken eller arbetsmiljöområdet. Utredningen bör i denna del samråda med socialberedningenoch utredningen (Ju 1981:04) om artificiella inseminationer. Med anledning av en riksdagsmotion (mot. 1979/80:155) omåtgärder för att begränsa äktenskap med minderåriga uttalade år 1980ätt man borde undersöka de fall då ansökan om tillstånd för den som är under 15år att ingå äktenskap har getts in till länsstyrelserna. I samband med dennaundersökning borde man enligt också belysa i vad mån utländskaflickor bosatta i ingår äktenskap tidigare än svenska flickor vare siginvandraräktenskapen ingås i hemlandet eller här i landet. uttaladeslutligen alt förslag borde läggas fram till sådana åtgärder som kunde varapåkallade. Det fick enligt ankomma på regeringen att bestämmaformerna för utredningsarbetets bedrivande (LU 1980/81:2, rskr 141). Jag föreslår alt även detta uppdrag anförtros ålutredningen om barnens rätt. Utredningen bör i denna del samråda medinvandrarpolitiska kommittén (A 1980:04). Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen utvidgar utredningens uppdrag i enlighet med vad jag nu harförordat. Skr.1982/83:103 Beslut Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Departementschefen, statsrådet anför. Genom beslut bemyndigade regeringenstatsrådet att tillkalla en datadelégation med uppgift att bl.a.utarbeta förslag till principer och riktlinjer för datateknikens utveckling ochanvändning i samhället, samt att överväga i vilken form andra åtgärder börsättas in från siatens sida för att trygga en positiv utveckling av datoranvändningi samhället. Datadelegationen föreslog i en rapport (Ds B 1981:20) -Samordnad datapolitik - att allmänheten skulle ges möjlighet till utbildning idatafrågor genom bl. a. studieförbunden. Delegationen framlade i rapporten ävenvissa förslag till hur denna breda allmänutbildning skulle läggas upp ochfinansieras. Regeringen har i en proposition (1981/82:123) om samordnaddatapolitik, bil. 3, föreslagit att skulle anvisa 10 milj. kr. tillbred utbildning i datafrågor. Jag har därvid anfört följande: Det finns enligtmin mening flera olika vägar att gå fram på för att åstadkomma denna bredautbildning till allmänheten. Studieförbunden, kommundepartementetsreferensgrupp för folkrörelsefrågor, forskningsrådsnämnden ochutbildningsradion bör samtliga kunna spela en mycket aktiv roll isammanhanget. Det handlar bl. a. om att framställa utbildningsmaterial menframför allt att sprida kunskaper och information och arrangera utbildning. Efter samråd med statsrådet föreslår jag attregeringen uppdrar åt datadelegationen att utarbeta och lämna förslag tillregeringen om riktlinjerna för en sådan satsning på utbildning om datafrågortill allmänheten. Jag finner det angeläget att denna utbildning omfattar såvälelementära kunskaper i datateknik som användningen av tekniken ochkonsekvenserna av denna användning. Åtgärderna skall helt rymmas inomtillgänglig medelsram om 10 milj. kr. Kommittén skall redovisa sitt förslag senast den 15 juni1982. Jaghemställer att regeringen utvidgar datadelegationens uppdrag i enlighet med vadjag nu har anfört. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemsställan. Direktivtill samtliga kommittéer och särskilda utredare . 1982/83:103 angåendekontroll och förenklingsfrågor vid reformer Dir. 1982:27 på skatteområdet Beslut vid regeringssammanträde . Chefen för budgetdepartementet, statsrådet , anför. Jag har tidigare denna dag bemyndigats att tillkalla enkommitté med uppgift att se över taxeringsförfarandet och skatteprocessen.Kommittén skall bl.