prop · G60322 · 1982-12-31 00:00:00 — Uppsalakommun framhåller atl behovet av ökad samverkan har dokumenterats väli utredningen. Alternativa förslag har redovisats beträffande primär- ochsekundär samverkan över kommungränserna också med hänsynstagande till deförslag som lagts av den s. k. CK-gruppen. Kommunen finner att ett utökatsamarbete mellan kommunerna är till stor fördel för den framtidaräddningstjänsten. Genom etl frivilligt samarbete ges också möjligheter att väljaden organisationsform som anses vara mest lämplig för resp. kommuner. Dock börframhållas att räddningstjänstfrågorna inte med en gång löses genom t. ex.regionbildning. Olika uppfattningar kan fördröja ett genomförande ochutredningen är i detta avseende en aning för optimistisk. I princip kantankarna på en organisation i regioner växa fram genom att i första handsamverkan etableras genom samordningsgrupper på såväl politisk somadministrativ nivå. kommun anser attuppgifter saknas när det gäller kommitténs bedömning av värdet medsystematiserade allmänna riktlinjer och råd för kommunernas samverkansprövningom de tänkta kostnadseffekterna. En betydelsefull för att inte säga avgörandeförutsättning för det diskuterade och önskvärda samarbetet måste vara, att desamverkande kommunerna erhåller Ukvärdiga och rättvisande nyttoeffekter av sittsamarbete. Om de sist angivna fömtsättningarna inte föreligger, måste behovetav förslag till finansieringsformer för samverkan ifrågasättas. Räddningstjänstkommitlénföreslås därför behandla samverkansfinansieringen i sina allmänna övervägandenom finansieringen av den allmänna räddningstjänsten. Räddningstjänstkommitténsförslag till övergripande organisation för de förtroendevalda kommer att innebäraökade insatser från förtroendemännen i samband med erforderliga avvägningar förden allmänna räddningstjänstens mål, inriktning, kvalitet och omfattning.Kommunen anser det dock viktigt med ett lokaU inflytande i räddningstjänsten.Kommunens innevånare måste även i fortsättningen genom sina politiska organ fåbestämma vilka resurser som räddningstjänsten skall ha i kommunen och hur deskall användas. - Avslutningsvis kan kommun således konstatera, att Räddningstjänstkommilténsbetänkande, rent allmänt sett, kan tillstyrkas. Viss tveksamhet anges dock vadbeträffar möjligheterna till att uppnå en väsentligt ökad effektivitet inom denallmänna räddningstjänsten genom en ökad samverkan. Kommunen anser, att enväsentligt ökad effektivitet också innebär ökade krav på resurser, vilka ej kanuppnås genom samverkan. konstaterar kommunen att de befinfligaarbetsuppgifterna för den allmänna räddnings-tjänten och med den samverkan som f.n. sker inom närområde, ger en fullt tillfredställande allmänräddningstjänst. När det gäller de föreslagna samverkansorganen iräddningstjänstregioner, får kommunen således understryka angelägenheten av,att kommittén närmare studerar olika former för sådan samverkan. Skr.1982/83:22 64 kommun konstaterar, alt erforderlig samverkanmellan kommunerna sker . Avtal har träffats mellan ochNyköpings kommuner dels beträffande brandbefälsberedskap dels beträffandeinsatser inom räddningstjänsten. Kommunen kan för sin del ej se någramöjligheter till en väsentligt ökad effektivitet inom brandförsvaret genom enmer långtgående samverkan rnellan och kommuner. Dettakonstaterande gäller under förutsättning av, att någon utökning av befintligaresurser ej sker. och kommuner är av oUka storlek ochkommunen konstaterar alt knappast har resurser atl avstå för att höjaeffektiviteten inom en tilltänkt räddningsljänstregion. Förmodligen harNyköpings kommun samma uppfattning. Den samverkan som sker fungerar påett tillfredsställande sätt. Smärre förbättringar kan dock eventuellt uppnås isamarbetet. Därför pågår också f. n. en översyn av gällande avtal mellanOxelösunds och kommuner. Men någon väsenflig ökning av effektivitetenanser kommunen ej är möjlig att uppnå. Kommunen motsätter sig emellertid intekommitténs förslag om inrättande av samverkansorgan i de tilltänktaräddningstjänstregionerna, men konstaterar , att de motiv som anförtsför sådan samverkan i belänkandet, inte utgör tillräcklig grund för enomedelbar förändring av nuvarande samarbetsformer. - Kommunen får dessutomkraftigt understryka, att de föreslagna samverkansorganen ej får utvecklas tillnågon form av mellankommunal beslutsnivå. Det är synnerligen viktigt, att deberörda kommunerna i sina ordinarie beslutande organ får avgöra graden avsamverkan. Likaså måste beslut om dimensionering, malerialanskaffning ochdylikt fattas av de beslutande församlingarna i resp. kommun. Kommunen finnerdet däremot naturligt att berörda kommuner lämnar varandra information ommedelsanslag och investeringar inom brandförsvaret. För de kommuner som villutveckla samverkansformerna ytterligare, finns ju den möjligheten att bildakommunalförbund som även kommittén pekat på. - I kommilténs betänkande framgårej helt klart huruvida de tilltänkta samverkansorganen skall inrättas påfrivillig väg eller med tvång. Kommunen vill kraftigt understryka, att en ökadformell samverkan inom räddningstjänslregioner, måste ske på frivillig väg.Kommunerna måste dessutom få möjlighet att påverka en kommande indelning i räddningstjänslregioner.Över huvud taget finner kommunen flera oklara punkter vad beträffar formernaför den föreslagna samverkan inom räddningstjänstregionerna. Därför torde detvara angeläget, att denna samverkan utreds ytterligare i räddningstjänstkommitlénsfortsatta arbete. Det bör vara möjligt att ange fler modeller för samverkan änvad som gjorts i det föreliggande betänkandet. Det bör vidare vara möjligt attsom i faUet konstalera, alt samverkan redan förekommer på elttillfredsställande sätt. - Beträffande samverkan mellan kommuner vill kommunenäven peka på att det i vissa frågor kan vara nödvändigt alt samverka medkommuner utanför de tilltänkta räddningstjänstregionerna. För delhar kommunen etl typexempel när det Skr.1982/83:22 65 gäller oljeskadebekämpning utefter . Där harockså avtal träffats om en samverkan beträffande oljeskyddsmaterial mellankommunerna . I detta sammanhangvill kommunen peka på nödvändigheten av att det även i regioner mellan fleralän, bildas någon form av samarbetsorgan. - När det gäller de föreslagnasamverkansorganen i räddningsljänstregioner, får kommunen således understrykaangelägenheten av, att kommittén närmare studerar olika former för sådansamverkan. Kommunen får vidare kraftigt understryka, attkostnadskonsekvenserna av kommitténs förslag beträffande en ökad effektivitetgenom ökad samverkan, ytterligare måste klarläggas. vitsordar behovel av ökad samverkanmellan kommunerna. Förslaget att landet delas in i räddningstjänstregionertillstyrks. framhåller atl, om man inom ramen förnuvarande resurser skall kunna höja räddningstjänstens totala kapacitet, såkrävs elt effektivare och rationellare utnyttjande av samhällels samladeresurser inom denna sektor. Samverkan mellan kommuner bör kunna ske beträffandeexempelvis personal för administrativ ledning, styrkor i beredskap, inköp ochunderhåll av material, utbildning, övning och förebyggande åtgärder.Förutsättningarna för ett effektivt samarbete växlar mellan olika kommunerberoende på bl. a. kommunens storiek och geografiska belägenhet, avstånd mellantätorter, befolkningstäthet, bebyggelsestruktur, riskobjekt etc. Enligtkommunens uppfattning är det en uppgift för de enskilda kommunerna att tainitiativ till ökat samarbete inom räddningstjänsten. Något särskilt statiigtorgan bör ej åläggas ansvaret för samverkan mellan kommunerna. För atl initierakommunerna lill ökat samarbete bör ett system med allmänna råd och riktlinjerutarbetas. I första hand bör och dess länsavdelningarsvara för att dylika riktlinjer utarbetas. - Som kommunen tidigare framhåUitbör kommunerna själva ta initiativ till ökat samarbete med angränsandekommuner. Likaledes bör kommunerna själva - eller i samverkan medKommunförbundet och dess länsavdelningar - verka för att räddningsljänstregionerbildas i den omfattning som bedöms erforderligt. Ansvaret för bildande avräddningstjänstregioner bör således åvUa kommunerna och ej något statligteller regionalt organ. Om varje län skall utgöra en eller fleraräddningstjänstregioner bör avgöras utifrån de olika förutsättningar somgäller i resp. län. kommun vill för sin del uttala att för kompenseringav nuvarande svagheter och fördelarna med statiigt eller landstingskommunalthuvudmannaskap torde krävas ett utpräglat samarbete inom angivna områden samtatt samarbetet bör ske dels mellan kommuner i räddningstjänslregioner, delsmellan räddningstjänstregioner och . Sävsjökommun anser att räddningstjänstkommittén inte har någon särskilt starkargumentation för den av kommittén skisserade indelningen av landet i s.k. räddningstjänslregioner.Skälen för den av utredningen 5 1982/83. 1982/83:22 66 förordadeanknytningen till en framtida kommunövergripande civilförsvarsverksamhetförefaller inte heller övertygande. Såvitt vi förstår måste den aUmännaräddningstjänsten bygga på snabbhet och närhet. Inte något av dessa begrepp kanhållas särskilt högt i en mera centraliserad organisation. Mycket talar för attutredningens förslag beträffande räddningstjänslregioner har sin störstaförtjänst på just utrednings- och skrivbordsstadiet. I den praktiskaverkligheten med friståeride och suveränt verkande primärkommuner kan systemetsannolikt möta många svårlösta problem. Kommittén framhåller också möjlighetenav en ökad tillgång till bl. a. brandingenjörer i den administrativa ochoperativa ledningen för räddningstjänsten. Frågan är emellertid, enligtkommunstyrelsens uppfattning, om inle kommillén i detta avseende har en vissomotiverad övertro på värdet av befattningshavare med den angivna kompetenseninom den allmänna räddningstjänsten. Kommunen ställer sig tveksam tillförslaget om indelning av landet i räddningstjänslregioner i den form somförordas i det föreliggande betänkandet. kommunframhåller att en ökad interkommunal samverkan inom räddningstjänsten föreslåsav kommittén. Erfarenheterna har visat att mycket står att vinna med ett utökatsamarbete såväl ur effektivitetsmässig synpunkt som ur kostnadssynpunkt. finns ett väl fungerande samarbete meUan kommunerna. Uppvidingekommun tillstyrker härför kommitténs förslag under den förutsättningen attsamarbetet får utvecklas genom frivilliga åtgärder från kommunernas sida. kommun framhålleratt för att det skall bli möjligt att förbättra den allmänna räddningstjänstenoch höja effektiviteten torde det lämpligaste vara att geografiskt närbelägnakommuner i betydligt större utsträckning än f. n. själva organiserar engemensam användning av resurserna, dvs. genom långt driven samverkanunder fortsatt kommunalt huvudmannaskap bör räddningstjänstregionerorganiseras i linje med kommitténs principförslag. Regionerna bör geografisktmotsvara nuvarande civilförsvarsområden eller polisdistrikt och denlämpligaste samverkansformen torde vara kommunalförbund. Räddningstjänstregionernabör organiseras av begärda kommuner efter centrala allmänna rikflinjer församverkan. Oskarshamnskommun anser att förslaget till bildandet av regioner för räddningstjänst isamverkan är värdefullt och ger större resurser vid omfattande nödlägen. I detförebyggande brandskyddsarbetet samt i utbildnings- och övningsverksamheten ärdet speciellt de mindre kommunerna som kan ges hjälp från brandförsvar medstörre resurser. Om förslaget till frivillig samverkan skall få någon effekt fordrasdock åtgärder som stimulerar samarbetet. Ett sammanförande av flera kommunertill kommunanknutna civilförsvarsdistrikt bör t. ex. ge en anledning tillnaturlig samverkan. Gotlandskommun finner att skisserad regional primärsamverkan med andra kommuner härinte kan bli aktuell. 1982/83:22 67 Vad gäller s. k. sekundärsamverkan i frågor om t. ex.planläggning, förebyggande brandförsvar, inköp etc, vilka enligt kommittén bådeeffektivare och ekonomiskt fördelaktigare löses i områden omfattande fleraregioner, är kommunen medveten om att så kan ske. Vid fullföljande avkommitténs förslag bör emellertid problemen för glesbygdskommuner ochgeografiskt avlägsna kommuner noga beaktas. Karlskronakommun framhåller att kommitténs uppfattning om samverkan inom större regionerutan tvekan är en nödvändighet för att nå målet att erhålla rationellare ocheffektivare räddningstjänstorganisation. Dessutom krävs att regionbildning ochsamarbetet etableras så snabbt som möjligt och att samarbetet kan bedrivas i enså strikt linjeorganisation som möjUgt. Det måste bedömas som tveksamt huruvidatillskapandet av regionerna kommer att ske i tillfredsställande takt om inteattraktiva stimulansåtgärder eller styrmedel framtages. Den organisationsformsom synes bäst inrymma en gemensam räddningstjänstorganisation för flerakommuner verkar vara bildandet av kommunalförbund. Länen borde vara denlämpligaste enheten för regionbildning. Länen är en fast etablerad form inomvilken i andra fall ett utvecklat samarbete förekommer. a. kommer bildandetav regionerna därvid inte att fördröjas av utdragna utredningar och värderingarom vilken regiongräns som kan anses lämpligast. Dessutom blir länet en lillräckligtstor enhet för att ge framför allt de stordriftsfördelar som bör varaeftersträvansvärda. Karlshamnskommun förordar en väsentligt utökad samverkan inom räddningstjänstregionen.Den bästa samverkansformen är bildandet av ett kommunalförbund. En frivilligsamverkan mellan kommunerna måste i hög grad stimuleras genom olika åtgärdersom statsmakterna beslutar om. Utöver statsmakternas krav om inrättande av etlobligatoriskt samarbetsorgan, bör statens ekonomiska fördelning till detkommunanknutna civilförsvaret kunna bli en god stimulans till samverkan. Enbra samordning av den administrativa ledningen inom en räddningstjänstregionanser kommunen vara bildandet av en ledningsgrupp bestående av brandcheferna ide olika kommunerna. Ronnebykommun framhåller att samverkan med andra kommunala brandförsvar ochräddningstjänstorganisationer blir en följd av ett fortsatt kommunalthuvudmannaskap. Samverkan mellan de kommunala brandförsvaren finns till vissdel. men kan styras upp ytterUgare. Samverkan med militären skertill stor del inom dels genom nyttjande avflygvapnets räddningshelikopter och dels genom nyttjande av. den brandberedskapsom finns inom flygflottiljen. Utbildning och övning av brandpersonal sker tillvissa delar på flygflottiljens övningsplats och lerrängkörningsbana. Övrigamilitära resurser kommunen nyttjar är väderprognoser och expertis på hanteringav brandfarliga vätskor. Det finns stora resurser utanför brandförsvaren menproblemet är oftast att personalresurser saknas för planläggning ochsamordning. Skr.1982/83:22 68 framhåller att samarbete inom slörre geografiskaområden är den lösning som räddningsljänstkommittén anser vara den bästa föratt erhålla högre effektivitet. Kommunen delar denna uppfattning, men anser attdet föreligger många hinder för alt nå dit. Av kommittén redovisadesamverkansregioner och art av samverkan har på flera håll föranletts avgynnsamma förhållanden. Alla regioner kommer ej att ha de förulsättningar somhar rått vid de redovisade fallen. Som exempel kan nämnas områdesstruktur,personalvakanser, kommunsammanslagningar, politisk majoritet m. m. Fungerandesamverkan inom regionerna kommer all leda till ökad effektivitet.Effektiviteten inom de föreslagna regionerna kommer alt variera Uka mycket sominom kommunerna. Det är uppenbart, att regioner med befolkningsunderlag på 100-500000 invånare kommer att få resurser som regioner med 15-50 000 ej kan planeraför. Delta anser kommunen innebära, atl det även i fortsättningen kommer attråda samma skillnader som mellan olika räddningstjänstorganisationer.Kommittén nämner på flera ställen i utredningen vikten av att ha enbrandingenjör i beredskap för kommunerna. Denna samverkansform kan endast i ettfåtal av redovisade regioner förverkligas. Följaktligen måste detta samarbeteske över de föreslagna regiongränserna. För att erhålla ett långtgåendesamarbete över kommungränserna måste enligt kommunens mening mycket starkadirektiv utarbetas. Kommunen tror ej på någon större samverkan och ökadeffektivitet om detta helt skall ske på friviUighetens väg. Hur direktivenskall utformas eller vem som skall förverkliga idéerna får bli föremål förytterligare utredning. Samverkansområdet anser kommunenvara en lagom stor region för att åstadkomma kvalificerade resurser; Kommunenanser vidare, att samverkansformen bör utredas noggrant och att kommunernalämnas rekommendationer, när kommunalförbund är att föredraga framför avtaleller omvänt. Kanske kan kommittén hitta former för samarbete på annat sätt. Simrbhamnskommun anser att de verkligt stora effektivitetsvinsterna kan erhållas genombättre samordning av räddningstjänstresurserna kommunerna emellan. Kommunenvill särskilt tillstyrka de åtgärder som syftar till att åstadkomma en bättreledningsorganisation genom tillgång på befattningshavare med brandingenjörskompetens.Regionsindelning är att rekommendera, viss gemensam specialutmstning kananskaffas. Visst samarbete fungerar redan på ett utmärkt sätt. En indelning iregioner löser dock inte de problem som finns med nu rådande personalbrist. Rekommenderas kombinerad utryckningsstyrka heltid - deltid. Svedalakommun framhåller att som kommittén påpekar är det lokala engagemanget viktigtför den allmänna räddningstjänsten. Med hänsyn härtiU vill kommunen betonavikten av att ett samarbete med övriga kommuner får växa fram på ett naturligtsätt och med beaktande av del samarbete med övriga kommuner som redan nuförekommer för atl av 1982/83:22 69 kommitténåsyftad effektivisering och förbättring i den allmänna räddningstjänsten skallkunna förverkligas. kommuntillstyrker förslaget om indelning av landet i räddningstjänstregioner.Förslaget att - - skall utgöra en regionöverensstämmer med i instruktion för den regionalaräddningstjänsten. Om skall föras till region bör även Varbergföras dit med hänsyn till riskerna i norra delen av kommunen. Tyvärr trorkommunen inte på fri villigheten beträffande regionsamarbete. En viss styrningfrån eller kommunförbundet anser kommunen absolut nödvändig föratt få ett effektivt samarbete inom regionerna. I övrigt delar kommunen heltutredningens resonemang, om de fördelar som en regionindelning kan innebära. Kungsbackakommun stödjer kommitténs förslag om en utökad samverkan mellan kommunerna. Idetta syfte föreslås en indelning av landet i räddningstjänstregioner. Kommunenförutsälter, alt kommunerna därvid kommer att ges möjlighet atl medverka. Sombrandstyrelsen påpekat kan det vara ändamålsenligt för en kommun alt ingå i merän en räddningstjänstregion. En eventuell lagstiftning om landets indelning iräddningstjänstregioner får därför inte utformas så att den motverkar enklaoch praktiska lösningar. Kommunen vill här påpeka hur exempelvis en stellagstiftning vad gäller länens kollektivtrafik försvårat en administrativtenkel lösning inom . Kommunen vill i detta sammanhang anslutasig till kommitténs förslag, att kommunerna själva skall ges möjlighet attvälja den juridiska samarbetsform som anses mest lämplig. Göteborgskommun tillstyrker bildandet av räddningstjänstregioner och understryker viktenav atl räddningstjänsten i fred och krig har samma organisationsbas. Däremotifrågasattes om detta kan ske på frivillighetens grund. I harunder bl. a. med hjälp av kommunalförbundet att få enfrivillig samverkan till stånd. Senast har brand- och civilförsvarsnämnden i Göteborgsjälv tagit upp frågan. Resultat i den mening som räddningsljänstkommitténsyftar till har icke kunnat uppnås. Kommunens uppfattning är således attintegreringen av civilförsvar och allmän räddningstjänst bör vara fullständigsamt att regionerna fastställes i särskild författning. Lysekilskommun finner kommitténs förslag om inrättande av räddningstjänstregionervälgrundat. Kommunen vill dock för sin region föreslå att samarbetet skall skemellan kommunerna . Samarbetehar förekommit inom kommungruppen i ett flertal år. Kommunerna har likartadstorlek och likartade problem. Således har de med sitt kustnära läge drabbatsav oljepåslag som i stort krävt insatser av alla kommunerna, med undantag förMunkedal. Vid dessa skador har omfattande informella kontakter mellanräddnings- och saneringsledare i respektive kommuner förekommit. Vänersborgskommun tillstyrker att samarbetet inom den allmänna 1982/83:22 70 räddningstjänstenskall få utvecklas genom frivilliga åtgärder från kommunernas sida. För attdetta skall lyckas fordras enligt kommunens uppfattning ett väl genomarbetatsystem med allmänna riktlinjer för samarbetet. Kommunen gillar kommitténsförslag om indelning av landet i räddningstjänstregioner, som ger kommunernaen anvisning om var de hör hemma i samverkanssystemet. Kommunen vill för sindel framhålla, alt huvudförslaget till samverkansregion bättre än del alternativförslag till samverkansregion,Trollhättan-Vänersborg-Uddevalla-Lysekil, som presenterats. Särskilt viUkommunen peka på att hamn- och kustkommunerna tillväsentlig del behöver andra resurser för sin räddningstjänstberedskap än inlandskommunernaTrollhättan och . Ale kommun framhåller attkommittén föreslår ökad samverkan mellan kommuner i räddningstjänstregioner föratt räddningstjänsten i samhället skall bli effektivare. Exempel på indelningavlandet i sådana regioner lämnas också i betänkandet. Ale kommun föreslåstillhöra en region bestående av , , , , , ,och . -Inom räddningstjänstens verksamhet sker samverkan i mereller mindre organiserad form . Avsikten är emellertid atl interkommunalsamverkan skall utvecklas inom föreslagna räddningstjänstregioner för att ökaeffektiviteten till samma eller lägre kostnad för samhället. Exempel på lämpUgasamverkansområden lämnas i katalogen. Det förefaller emellertid oklart hurlångt man vill styra denna samverkan. Å ena sidan framhälles att det inte finnsnågon avsikt att minska kommunernas självbestämmanderätt och att det ärkommunernas ensak att bestämma hur långt man vill driva samverkan med andrakommuner. Å andra sidan exemplifierar man samverkan på ett sätt som måsteinnebära långtgående samverkan. Denna skulle sannolikt kunna medföra minskatinflytande från mindre kommuner inom en räddningstjänstregion med stor skillnadmellan kommunerna. Detta gäller exempelvis den region tillhör. En sådanutveckling skuUe vara olycklig Och begränsa en kommuns möjlighet att påverkaden allmänna räddningstjänsten inom den egna kommunen. Förutsatt att detta inteär avsikten måste en utvecklad samverkan mellan kommuner inom räddningstjänstenskompetensområde öka effektiviteten och resurserna, vilket Ale genom samverkanmed har erfarenhet av. - I betänkandet anges i övrigt att brandstyrkormed deltidspersonal inte kan bli Uka effektiva som styrkor med heUidsanställdpersonal. Erfarenhet från Ale kommuns brandstyrkor är emeUertid att brister irutin och erfarenhet i viss mån kan ersättas av idealitet och intresse. Änviktigare är emellertid att effektivisera övning och utbildning av dennapersonal. Detta är ett mycket viktigt område för samverkan där stora resurserslösas bort genom att brandförsvaren i kommunerna i regel planerar enbart föregna övningar och egen utbildning. Inom denna verksamhet finns mycket att göravilket också påpekas i betänkandet. Dock saknas en väsentiig del som skullekunna utvecklas till en Skr.1982/83:22 71 betydelsefull stödfunktion inom detta område. svarar för utbildning av brandpersonal på central nivå. Genom attutnyttja resurser och erfarenheter vid utbildningsenheten för att utvecklautbildningsprogram och -paket samt tUl att la fram stomplaner för olikaövningar inom räddningstjänstens mycket breda verksamhetsfält skullebrandpersonalen kunna ges en enhetligare utbildning. Härigenom skulle ocksåstora planeringsresurser sannolikt kunna frigöras ute i kommunerna. Arbetsmiljöaspekterskulle bättre kunna tillgodoses och dessutom skulle samverkan vid olikaräddningstjänstinsatser underiätlas.