prop · G6039 · 1982-12-31 00:00:00 — bestämmelser i lokala ordningsstadgor omaffischering samt tillståndskravet i 2 § AOst. En föreskriftom krav på tillstånd för gatumusikpå allmän plats torde mot bakgrund av vad nu sagts inte kunna anses som enbegränsning av yttrandefriheten. Något hinder mot lokala föreskrifter om gatumusik som inte är sammankomst torde därför enligt utredningens mening intei och för sig föreligga. bör emellertid kompletteras med en erinran om att gatumusiksom utgör allmän sammankomst ärreglerad i annan ordning. Kommunala ordningsföreskrifterfår endast reglera ordningen på allmän plats (8kap. 7 § första stycket 5 och 11 § RF). Bestämmelser med krav på tillstånd för sång och musik i portgångar, förgårdar o.d. torde därför inte vara förenliga med grundlagen. I lokala ordningsstadgor förekommer även bestämmelser om att tillstånd skall inhämtas till penninginsamling i bössor o.d. påallmän plats. Om en gatumusikant går runt bland publiken och samlar in pengar, blir förfarandet såledesregelmässigt att anse som penningsinsamling.Att, som oftast sker, musikanten endast ställerfram en instrumentlåda eller lägger fram någotklädesplagg där åhörarna kan lämnasina penningbidrag kan knappast betraktas som tillståndspliktig penningsinsamling. Det kan enligt utredningens mening ifrågasättas om detfinns något behov av lokala föreskrifter om gatumusik. De musikframträdanden påallmän plats som 1982/83:9 137 faller utanförregleringen i LAS är nämligen av så blygsam omfattning att de knappastkan tänkas vålla någraordningsproblem. Härtill kommer att, som framgår av det föregående, någonklar gräns inte kan dras mellan gatumusiksom utgör allmän sammankomst och annan gatumusik. Tillämpningsområdetför en lokal föreskrift om tillståndskrav blir alltså oklart. Detframstår vidare som stötande att en sådanlokal reglering skulle kunna medföraatt i viss mån strängare regler blir tillämpliga på mera anspråkslösa framträdandenän på gatumusik som utgör allmän sammankomst. De bestämmelser i som avser att skydda mötesfriheten gällerju bara för gatumusik som utgör allmänsammankomst. Bilaga 1 s. 1 (3) Lag om ändring iallmänna ordningsstadgan (1956:617) Härigenom föreskrivsatt 30 § allmänna ordningsstadgan (1956:617) skall ha nedan angivna lydelse. Vapen somanvänts i strid med 6 § första ellerandra stycket och för vapnet avsedd ammunition må, efter ty prövasskäligt, förklaras förverkadetill kronan. Vapen somhar använts i strid med 6 § första ellerandra stycket och ammunition som äravsedd för vapnet skall förklaras förverkade,om inte särskilda skäl talar mot det. Har anordnareav offentlig tillställning begått överträdelse som i 29 § avses,må, efter ty prövas skäligt,förklaras förverkat till kronan vad som uppburits i avgiftereller eljest i ersättning för bevistande av tillställningen. Har vederlaget utgått i annat an penningar och finnes det ej i behåll, m£ i stället värdetförklaras förverkat. Om £n anordnare av offentlig tillställning har begåtten_ överträdelse som avses i 29 §, får vad som har uppburits i avgifter eller i annan ersättning förbevistande av tillställningen förklaras förverkattill den del det kan anses skäligt. Omvederlaget har utgått i annat än pengar och om vederlaget inte finns i behåll, får i stället värdetförklaras förverkat. Spritdrycker,vin eller starköl, som påträffas hos densom i strid med bestämmelse i lokal ordningsstadga förtär sådana drycker påallmän plats, skall, oavsett vemdryckerna tillhör, förklaras förverkade, om inte särskilda skältalar mot det. Vad som har sagts nu gällerockså i fråga om spritdrycker, vin och starkölsom påträffas hos någon som vid tillfället var i sällskapmed den som bröt mot bestämmelsen, om det äruppenbart att dryckerna var avsedda ävenför den . Angående beslag av egendom, som kan antagas vara förverkad enligt denna paragraf, gälla bestämmelsernaom beslag i med den avvikelsen att bestämmelsen att åtal skall väckas ej gäller i annat fall än då rätten utsatt sådan Angående beslag av egendom, som kan antagas vara förverkad enligt förstaeller andra stycket, gäller bestämmelserna om beslag i rättegångsbalkenmed den avvikelsen att bestämmelsen att åtal skall väckasinom inte gäller i annat fall än då rätten utsatt sådan tid. I frågaom drycker som kan antagas vara förverkadeenligt tredje stycket gäl-ler lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. i tillämpliga delar. 1982/83:9 141 Bilaga 2 s. 1 (2) Lag om ändring ilagen (1956:618) om allmänna Härigenom föreskrivs att 3 §lagen om allmänna sammankomster (1956:618) skallha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Utan tillstånd avpolismyndigheten må allmän sammankomst ej hållas å gata, torg, park eller annan plats, som enligtfastställd stadsplan eller byggnadsplan utgör allmänplats och som upplåtits för avsett ändamål, å sådan del av hamnområde som är tillgänglig förallmänheten eller å allmän väg eller annat områdesom är upplåtet till eller eljest nyttjas för allmänsamfärdsel . Tillstånd får vägras endastom det är nödvändigt med hänsyn till trafik eller allmän ordning. fårföreskriva att sådana allmännasammankomster av mindre omfattning som med hänsyntill det väntade deltagarantalet, de särskilda anordningar som avses före-komma och omständigheternai övrigt inte kan antas föranleda fara förordning och"säkerhet får hållas utantillstånd. En sådan föreskriftskall, innehålla uppgift om på vilka platser och under vilka tider sådana sammankomster får hållas utan tillstånd. Innan föreskriftenmeddelas, skall polismyndigheten samrådamed den kommu-nala nämnd som kommunen har bestämt. Prop.1982/83:9 143 Sammanställning av remissyttranden över ordningsstadgeutredningensbetänkande (Ds Kn 1981:26) Alkoholförtäring på allmän plats m. m. Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av justitiekanslem (JK),riksåklagaren (), hovrätten för , hovrätten för Nedre ,kammarrätten i , , ,, statskontoret, , länsstyrelserna iStockholms, , , och , , ochNorrbottens län. ,Centralorganisationen /SR, Landsorganisationen-i (LO), FöreningenSveriges länspolischefer samt Föreningen . () har utan eget ställningstagande överlämnat ettyttrande från . Riksåklagarenhar bifogat yttranden från överåklagaren i åklagardistrikt ochlänsåklagarna i och län. Länsstyrelserna har överlämnatyttranden från poUsstyrelserna i , , , , ,, , , , , , ,, , , , , , ,och polisdistrikt. De har vidare överlämnat yttranden från ,, , , , , , , ,, , , , , och Borlängekommuner. Ettyttrande har dessutom kommit in från fältutskottet för kommunssamrådsorgan. 2 Alkoholförtäringpå allmän plats Någraremissinstanser delar uttryckligen utredningens uppfattning att det finns ettbehov av en reglering som gör det möjligt att ingripa mot sådan alkoholförtäringpå allmän plats som sker under störande eller provocerande former eller somleder till ordningsstörningar av annat slag. Till dessa remissinstanser hör bl.a. JK, hovrätten för och Socialstyrelsendelar i huvudsak de synpunkter som utredningen har framfört. Styrelsenunderstryker vikten av att förtäring av de drycker etc. som det här är frågaom, endast förbjuds på sådana platser där Prop.1982/83:9 144 behovetfrån ordningssynpunkt gör sig särskilt starkt gällande. Det är enhgt styrelsenäven viktigt att socialnämnderna beaktar de möjligheter som finns att enligtsocialtjänstlagen förebygga och motverka missbruk. Ett flertalremissinstanser ger stöd åt utredningens uppfattning om behovet av åtgärdergenom att redovisa sina egna erfarenheter på området. Polisstyrelsen iLandskrona polisdistrikt upplyser att det har införts ett förbud motalkoholförtäring inom ett centralt beläget område i . Anledningenhärtill var att försöka komma till rätta med det tilltagande alkoholmissbruk,som enligt polisstyrelsen numera sker öppet och ogenerat på allmänna platseroch som utgör ordningsstörande inslag och avsevärt obehag för allmänheten.Erfarenheterna under den relativt korta tid som har förflutit sedan förbudetinfördes visar på att en förbättring har skett ur ordningssynpunkt.Polisstyrelsen i polisdistrikt anför att missbruket av alkoholhaltigadrycker tenderar att öka. Vetskapen hos missbrukarna om myndigheternasbegränsade möjUgheter att ingripa har enligt polisstyrelsens mening inneburitatt missbrukarna mer och mer ohämmat tar allmänna platser i anspråk med ökad otrivselför allmänheten som följd. Även polisstyrelserna i , ,, -och polisdistrikt framhåller de tilltagandeordningsproblemen i samband med alkoholförtäring på allmän plats. Malmökommun åberopar ett utlåtande i frågan från sociala centralnämnden i förorsakar alkoholförtäring på allmän plats i många fallbetydande ordningsproblem. För att ge polisen möjlighet att ingripa iförebyggande syfte är, enligt nämnden, en bestämmelse om förbud mot alkoholförtäringpä allmän plats mest verkningsfull. framhåller det angelägna iatt införa regler som möjliggör effektiva åtgärder mot alkoholförtäring påallmän plats. vitsordar att det har blivit mer och mervanligt att alkoholhaltiga drycker förtärs på allmän plats till stort förtretför allmänheten. Någon möjlighet att komma till rätta med dessa störningarfinns f. n. inte enligt kommunens mening. Kommunen anser inte att polisenstillrättavisningar till berörda personer har någon effekt. Enligt Rättvikskommun har en allt mer växande kritik riktats mot ordningslagetpå vissa allmänna platser. Det torde enligt kommunen vara ostridigt attordningsproblemen i många fall har ett direkt samband med alkoholförtäring.Kommunen instämmer helt i utredningens slutsats att det föreligger ett klartbehov av en reglering som gör det möjligt att ingripa mot alkoholförtäring påallmän plats. Länsstyrelseni län ställer sig tveksam till värdet av att förbjuda alkoholförtäringpå allmän plats. Inom län har föreskrifter innefattande förbud motförtäring av alkoholdrycker på allmän plats fastställts i trekommuner, medan förslag till sådana föreskrifter har lagts fram i ytterligaretvå kommuner. I flertalet kommuner torde enligt förbud av dennatyp ingå som en del i kommunernas alkoholpolitiska program. Vid genomförandethar dock i flera fall stor 1982/83:9 145 tveksamhet uppstått om värdet ur alkoholpolitisk synpunktav sådana förbud. Man har avstått från att anta några föreskrifter eftersomdessa föreskrifter inte har ansetts vara något effektivt medel att komma tillrätta med alkoholmissbruket. I den mån betydande ordningsproblem har uppkommiti samband med förekomsten av alkoholförtäring på vissa platser torde dockenligt befogenheten för en kommun att anta ett förbud i lokalordningsstadga kunna vara av visst värde. framhåller att effekteni yttersta hand bhr beroende av huruvida polismyndigheten har tillräckligaresurser för att övervaka och i förekommande fall beivra överträdelser avförbudet. ifrågasätter om det inte skulle kunna vara tillräckligtmed tillsägelser från polisens sida eller bötesförelägganden grundade påförhörsanteckningar. 2.2 Generella eller lokala förtäringsförbud Så gott som alla remissinstanser instämmer med utredningeni att ett generellt förbud mot förtäring av alkoholhaltiga drycker på allmänplats inte bör införas. I likhet med utredningen anser de att det är lämpligareatt sådana förbud meddelas i lokala ordningsstadgor. En sådan inställningredovisar JK, RÅ, hovrätten för , hovrätten för Nedre ,kammarrätten i , , ,statskontoret, , länsstyrelserna i , ,, och , , och ,polisstyrelserna i , , , , , ,, , , , , , och Luleåpolisdistrikt, , , , , , ,, , , , , , , ochBorlänge kommuner. , , centralorganisationen /SR, LO samt Föreningen och Föreningen . RÅ framhåller att behovet av en förbudsbestämmelsevarierar från kommun till kommun och att behovet av ett förbud inom en kommunofta är angeläget endast beträffande någon eller några allmänna platser. Utredningrens förslag medför enligt RÅ den fördelen att lokala förbud kan meddelasbeträffande särskilt utsatta platser inom kommunerna. RÅ finner även i likhetmed utredningen att efterlevnaden av ett generellt förbud knappast skulle kunnaövervakas effektivt med de resurser som står till buds. Hovrätten för NedreNorrland, som betonar frågans karaktär av ordningsföreskrift, instämmer iutredningens ställningstagande att ej föreslå införande av ett generelltförbud mot alkoholförtäring på allmän plats. Den nuvarande ordningen medmöjlighet för kommunerna att med stöd av allmänna ordningsstadgan i lokalordningsföreskrift föreskriva dyhkt förtäringsförbud synes hovrätten fullttillfredsställande, förutsatt att förbudet får 10 1982/83. 1 sami Nr 9 Prop.1982/83:9 146 enlämplig begränsning till mera utsatta platser och endast omfattar sprit, vin ochstarköl. Kammarrätten i delar utredningens uppfattning att ett generelltförbud mot förtäring av alkoholhaltiga drycker på allmän plats inte börinföras, men att kommunerna även skall kunna besluta om lokalaförbud. Förtäringsförbud i lokala ordningsstadgor bör emellertid enligtkammarrättens mening inte utformas så generellt som tycks vara fallet. Detbehov som finns av att kiinna ingripa på ett tidigt stadium, innan ingrepp kanske enligt de regler som gäller vid ordningsstörningar, är enligt kammarrättensuppfattning inte lika starkt beträffande alla allmänna platser i en kommun.Kammarrätten anser att möjligheten att utfärda lokala förbud borde begränsastill att gälla mera centralt belägna allmänna platser i tätorterna.Länsstyrelsen i finner det riktigt att man lämnar åt kommunernaatt efter lokala behov besluta om införande av förtäringsförbud. Länsstyrelsenframhåller vikten av att förbuden blir lokala, dvs. avser platser inomkommunen, där verkliga problem föreligger och kan styrkas. Landstingsförbundetanser att möjligheterna för kommuner att i lokal ordningsstadga införa reglerom alkoholförtäring på allmän plats bör finnas kvar. Genom samråd och beredningi den komunala beslutsprocessen kan enligt sådana reglerförväntas bli på ett meningsfullt sätt anpassade till lokala behov ochförutsättningar samt samordnade med eventuella andra insatser med motsvarandesyfte. Enligt polisstyrelsen iHallsbergs polisdistrikt föreligger inte något behov av ett generellt förbud.Allmänheten skulle enligt polisstyrelsens förmodan uppfatta ett sådant förbudsom ett alltför stort intrång i den personliga friheten och förbudet får därförinte någon förankring i det allmänna rättsmedvetandet. Polisstyrelsen hävdarden uppfattningen, att i egenskap av fastställelsemyndighetspelar en väsentlig roll vid utformningen av lokala förtäringsförbud, särskiltsom många kommuner saknar juridisk kompetens. Vad angår förtäringsförbudensutformning anser polisstyrelsen att ölförtäringsförbud bör meddelas med mycketstor restriktivitet, eftersom denna typ av föreskrifter i särskilt hög gradkommer att uppfattas som ett intrång i den personliga friheten. Polisstyrelsendelar i och för sig utredningens uppfattning att förtäringsförbuden börbegränsas enbart till de enstaka mindre områden i en tätort, där man haruttalade ordningsstörningar. Polisstyrelsen påpekar att avsevärda problem är förenademed denna metod. Dels kan man befara; att förtäring kan komma att äga rum omedelbartutanför det område, som omfattas av förbudet medan de ordningsstörande momentenfortfarande sker i området och dels kan den situationen tänkas uppstå, attsåväl förtäring som ordningsstörningarna flyttas till angränsande områden.Liknande synpunkter framförs av kommun. Polisstyrelsen i Luleåpolisdistrikt anser däremot att det ur ordningssynpunkt torde vara tillräckligtatt begränsa eventuella förbud till sådana platser där ordningen hotas bl. a.på grund av alkoholförtäring. Ett generellt förbud skulle enligt polisstyrelseni polisdistrikt inte Prop.1982/83:9 147 kunna övervakas effektivt och skulle knappast mötaförståelse från allmänhetens sida. Enligt polisstyrelsen i polisdistriktmöjliggör den nuvarande ordningen med en självbestämmanderätt en lokalbehovsanpassning och ordningen fungerar enligt polisstyrelsens mening bra. Oskarshamnskommun instämmer i utredningens uppfattning att införande av ett generelltförbud mot alkoholförtäring på alla allmänna platser i landet är heltomotiverat. Bärande skäl för ett så omfattande generellt förbud kan inte enligtkommunens uppfattning anses föreligga ur ordningssynpunkt och inte heller på alkoholpohtiskagrunder. I lokala ordningsstadgan för har införts förbud motförtäring av alkoholdrycker inom två från varandra skilda områden i centraladelarna av . Dessa områden omfattar endast mindre delar av deallmänna platserna i tätorten. En utökning av alkoholförtäringsförbudet tillalla allmänna platser inom en ort som är enligt kommunen enöverdrift. Insatserna för övervakning av efterlevnad av bestämmelsen måsteenligt kommunen bli betydande. anser att det skulle vara avstort värde att få en enhetlig reglering för hela riket. Kommunen är samtidigtmedveten om att det vid behandling av riksdagsmotioner i ämnet inte har funnitsgehör för tanken att skriva in ett generellt förbud i lag. förslag enligt kommunens uppfattning innebär avsevärdaförbättringar i jämförelse med nuvarande möjligheter, tillstyrker kommunenutredningens förslag. Ett generellt förbud skulle enligt kommun läggaett onödigt tvång på allmänheten. Föreningen och FöreningenSveriges polischefer anför i ett gemensamt yttrande att behovet av förbudvarierar starkt från kommun till kommun. Prövningen bör därför enligt föreningarnasmening göras på lokal nivå. Ett par remissinstanser förordar ett generellt förbud.Polisstyrelsen i polisdistrikt förordar att ett förbud motalkoholförtäring på allmän plats regleras i . Enligt polisstyrelsenkan det inte vara lämpligt att låta varje kommun själv avgöra om förtäringen avalkoholdrycker på allmän plats skall vara straffbar eller inte. Det främstaskälet härtill är enligt polisstyrelsen att begreppet "allmän plats"då definieras enligt ordningslagstiftningen och alltså får en annan omfattningän när man hänför sig till den straffrättsliga innebörden av begreppet. Som ettalternativ till den av polisstyrelsen förordade allmänstraffrättsliga regleringen,bör enligt polisstyrelsens mening ett generellt stadgande i allmännaordningsstadgan gå före lokala regleringar. Behov av enhetliga regler,alkoholens stora skadeverkningar och hänsyn till rättssäkerheten talar enligtpolisstyrelsen i polisdistrikt för att ett generellt förbud införs.Svårigheten för allmänheten att känna till var lokala förbud mot spritförtäringfinns och på vilka platser de gäller talar enligt polisstyrelsen inte för ensådan reglering som föreslås. Enligt polisstyrelsen är därför ett generelltförbud att föredra. Prop.1982/83:9 148 Polisstyrelsenanser att man genom ändring av gärningsbeskrivningen för förargelseväckandebeteende skulle vinna att det blir enhetliga regler över hela landet. Polisstyrelseni polisdistrikt framhåller att ett polisdistrikt vanligtvisomfattar ett flertal kommuner. Olika utformning av förbudet kan enligtpolisstyrelsen skapa osäkerhet om gällande bestämmelser hos såväl allmänhetsom polis. Polisstyrelsen anser därför att ett generellt förbud vore attföredra. Ett sådant förbud kan enligt polisstyrelsen förväntas få förankring idet allmänna rättsmedvetandet och medföra stabilitet i rättstillämpningen. JKriktar viss kritik mot utredningens ställningstaganden från grundlagssynpunkt.JK anför: 54 i betänkandet anför utredningen att det av övergångsbestämmelserna tillregeringsformen (RF) följer att bemyndigandet i 23 § allmänna ordningsstadgan (AOst)för kommunerna att anta lokala ordningsstadgor fortfarande kan utnyttjas ochatt det alltså f. n. inte behövs några författningsändringar för att kommunernaäven skall kunna besluta om lokala förbud. Lokala föreskrifter iämnet kommer alltså enligt utredningen inte i konflikt med RF:s normgivningsmakt.Jag ställer mig dock tveksam till om den punkt i övergångsbestämmelserna tillRF som kommer ifråga, nämhgen punkten 6, medger att kommunerna antar nya lokalaordningsstadgor. AOst är nämligen inte en sådan författning som avses i punkten6 andra meningen, eftersom den inte beslutats av Konungen och riksdagengemensamt eller av ensam. Däremot kan diskuteras om inte 23 § AOstgenom lagen (1976:1003) om ändring i allmänna ordningsstadgan innefattar ettbemyndigande som kommunerna kan utnyttja även . Mot detta talaremellertid det förhållandet att ändringen genom SFS 1976:1003 enbart avsåg attordet "Konungen" i olika böjningsformer skulle bytas ut mot"regeringen" i motsvarande form. Det är därför tveksamt ombestämmelsen kan sägas ha fått sitt huvudsakliga innehåll genom lag. Vidare kanjag inte finna att 23 § AOst fått en sådan utformning som förutsätts i 8 kap.11 § RF för att delegation skall vara möjHg. Om man vid lagändring avsettatt lagstifta om delegation till kommunerna borde man alltså enligt min meningha utformat 23 § AOst på ett sådant sätt att detta framgått. Då detta inte harskett anser jag det säkrast att kommunernas normgivningsmakt redan nu ges stödi lag i enlighet med . Hovrättenför Nedre finner inte mot bakgrund av regeringsformensövergångsbestämmelser, att det föreligger någon konflikt mellanregeringsformens regler om normgivningsmakten och lokala ordningsstadgor. Utredningensförslag om en bestämmelse, enligt vilken beslag och förverkande skall kunna skeav spritdrycker, vin och starköl får ett positivt bemötande avremissinstanserna. Några instanser har dock en från utredningen avvikandeuppfattning i några delfrågor. Endast en instans har en 1982/83:9 149 mera allmänt kritisk inställning till förslaget. Förslaget om att införa en bestämmelse om beslag och förverkandetillstyrks av JK, RÅ, hovrätten för , hovrätten för NedreNorrland, kammarrätten i , , ,, statskontoret, , länsstyrelserna iStockholms, , , och , , ochNorrbottens län, polisstyrelserna i , , , ,, , , , , , ,, , , , , , ,, och polisdistrikt, , , , ,, , , , , , , ,, och kommuner. ,, , centralorganisationen /SR, och Föreningen . RÅ biträder utredningens uppfattning att beslags- ochförverkandebestämmelser som anknyter till förtäringsförbud i lokalordningsstadga bör införas. Det bötesstraff som enligt 28 § första stycketallmänna ordningsstadgan kan drabba de personer som rapporteras för att habrutit mot i lokal ordningsstadga meddelat förtäringsförbud torde enligt RÅknappast ha någon preventiv verkan. Däremot kan RÅ på goda grunder anta att ettbeslagtagande av förekommande alkoholhaltiga drycker med efterföljandeförverkande avsevärt skulle höja effekten av ett ingripande. RÅ har inte någotatt erinra mot utformningen av de i betänkandet föreslagna beslags-och förverkandereglerna.Anpassningen till de förverkanderegler som gäller vid trafikonykterhetsbrottsynes RÅ välgrundad. RÅ anför vidare: I regeringens proposition 1980/81:38 om ändring ibrottsbalken, m. m. (bötesstraffen) föreslogs bl. a. höjning av maximum förpenningböter i . Propositionen ledde till lagstiftning.Departementschefen uttalade därvid att även straffskalorna avseendepenningböter inom specialstraffrätten bör justeras till att omfatta högst böter samt att frågan får beaktas i samband med att ändringar avandra skäl görs i de aktuella författningarna. Mot bakgrund härav bör såledesutredningens förslag till ny lydelse av 30 § allmänna ordningsstadgankompletteras med en justering av stadgans 28 §. I likhet med utredningen anser hovrätten för VästraSverige att en beslags-och förverkanderegel bör införas, vilken anknyter tillförtäringsförbud i lokal ordningsstadga, såvitt gäller spritdrycker, vin ochstarköl, som påträffas hos någon som bryter mot förbudet. Hovrätten biträderockså förslaget om möjlighet till beslag och förverkande av sådana drycker sompåträffas hos någon som var i sällskap med den som bröt mot förtäringsförbudet.En sådan regel bör enhgt hovrättens mening kunna få en avhållande effekt på demsom i grupper dricker alkohol på gator och torg. Hovrätten påtalar attutredningen inte har funnit det påkallat att lägga fram något förslag om 11 1982/83. 1 sami Nr 9 1982/83:9 150 möjlighet att förelägga förverkande även i föreläggande omordningsbot.