prop · G60367 · 1982-12-31 00:00:00 — Ipraxis brukar överinstanserna när de t.ex. meddelar patent överlämna ärendettill patentmyndigheten för utfärdande av de föreskrivna kungörelserna och förandra administrativa åtgärder, såsom tryckning av patentskrift. Det kan varalämpligt att överinstanserna på motsvarande sätt överlämnar det avskrivnaansökningsärendet till patentmyndigheten för utfärdande av kungörelse angåendeavskrivningen, när sådan kungörelse skall utfärdas. Detbör i detta sammanhang framhållas att uppbörden av årsavgifterna liksombevakningen av att de betalas alltid ankommer på patentmyndigheten, så längeen patentansökan är under handläggning. Detta gäller sålunda oberoende av omärendet för tillfället är under prövning i en överinstans. Såsom framhålls iden allmänna motiveringen (avsnitt 8.3) får patentmyndigheten i förekommandefall underrätta överinstansen om att årsavgiften inte har betalats. Förevarandeparagraf innehåller bestämmelser om offentlighet i patentansökningsärenden.Ändringar har gjorts i sjätte stycket som gäller depositioner avmikroorganismer. Dessutom har ytterligare två stycken, sjunde och åttondestycket, fogats till paragrafen. EnUgtsjätte stycket första meningen i den nu föreslagna lydelsenhar envar rätt attfå prov från kulturen sedan handlingarna i patentansökningsärendet Prop.1982/83:67 73 har blivit tillgängliga enligt första, andra eller tredjestycket. Här anges sålunda både från vUken tidpunkt och på vilket sätt endeposition skall håUas tillgänglig. Depositionen hålls tillgänglig genom attprov från den lämnas ut. Tredje man har däremot inte någon rätt att direkt fåundersöka kulturen hos depositionsinstitutionen. I den allmänna motiveringen (avsnitt 5.6) har framhålUtsatt den allmänna regeln om tredje mans rätt att få ut prov bör förses med tvåundantag. Bestämmelser om dessa undantag har tagits upp i andra och tredjemeningarna i förevarande stycke. Den allmänna regeln om depositioners offentiighet medförsålunda inte att prov skall lämnas ut till någon som till följd av föreskrift ilag eller annan författning inte få ta befattning med den deponerademikroorganismen (andra meningen). Därmed avses svensk lag och annan svenskförfattning. Av bestämmelsen framgår att tredje man inte på grund avoffentlighetsreglerna i patentlagen kan ställa krav på att få utlämnad tillsig en organism som han enligt särskilda bestämmelser inte får befatta sig med. Den allmänna regeln om tredje mans rätt alt få ut provmedför inte heller att prov skall lämnas ut till någon vars befattning medprovet annars kan antas vara förbunden med en påtaglig risk med hänsyn tiU organismensskadebringande egenskaper (tredje meningen). Denna bestämmelse tar sikte på detfallet att det visserligen inte finns något direkt förbud att hanteraorganismen för den som har begärt provet men att organismen efter vad som ärkänt är farlig och depositionsinstitutionen anser det nödvändigt att det vidtassärskilda åtgärder för att organismen skall kunna hanteras på ett betryggandesätt. Det är nämligen möjligt att depositioner kan komma att omfatta sådanaorganismer vilkas hantering kan medföra risker av olika slag utan att behörigamyndigheter har hunnit att utfärda bestämmelser som inskränker rätten atthantera dem. Undantagsbestämmelsernahar betydelse för bedömningen enligt 8 a § huravida depositionen uppfyllerkravet på tillgängUghet. I fråga om tillgänglighet krävs enligt den paragrafenatt kulturen skall vara deponerad så att den som enligt patentlagen ärberättigad att få prov kan få sitt prov levererat i . Om något av de tvåfall som undantagsbestämmelserna avser skulle föreligga, behöver prov intelämnas ut. Den som har begärt provet är då inte enligt patentiagen berättigadtill prov. Detta innebär i sin tur att tillgängligheten inte brister därför attvederbörande har förvägrats att få ut prov. Skulle däremot prov ha vägrats frånen i princip allmänt tillgänglig deposition utan att någon avundantagsbestämmelserna är tUlämplig, föreUgger en brist i tillgängligheten.Huruvida en vägran att lämna ut prov var försvarlig med hänsyn lillundanlagsbestämmelserna får prövas i det patentansökningsärende eller detogiltighetsmål där frågan kommer upp. Såvitt gäller de fall då vägran grundaspå organismens farliga egenskaper torde patentmyndigheten och svenska domstolarsom regel inte ha anledning att under känna den bedömning som har gjorts av en kvaUficerad 1982/83:67 74 Densom inte själv kan få ut ett prov, antingen detta beror på att han enligt lageller annan författning inte får hantera organismen eller att han avdepositionsinstitutionen inte anses kvaUficerad att hantera organismen, kangivetvis avtala med någon som är berättigad att hantera organismen att denneför hans räkning skall begära prov och undersöka provet. Isjunde stycket ges patentsökanden möjUghet att få en särskildordning tillämpad vid utlämnande av prov från en deposition. Beträffande skälentUl alt denna möjlighet har införts hänvisas till den aUmänna motiveringen(avsnitt 6.3). TiU dess patentansökningen har utiagts eller har avgjortsslutligt utan att ha utlagts får prov lämnas ut endast till en särskildsakkunnig, om sökanden begär det (första meningen). Har sökanden begärt attsakkunnigsystemet skall tUlämpas, kan sålunda tredje man, som önskar få provfrån en deposition, inte få provet levererat direkt till sig annat än medsökandens samtycke i det särskilda fallet. I stället måste han anlita ensärskild sakkunnig som tar emot och hanterar provet. 1andra meningen av sjunde stycket bemyndigas regeringen att föreskriva inomvUken tid en patentsökande, som vill få sakkunnigsystemet tillämpat, måsteframställa begäran om det. Vidare bemyndigas regeringen att föreskriva vem somfår anlitas som sakkunnig. Avsikten är att regeringens föreskrifter i dessahänseenden skall meddelas i patentkungörelsen. Ordningenmed utlämnande av prov endast till en särskild sakkunnig får som har nämnts tillämpas bara tiU dess patentansökningen antingen har utlagts eller har avgjorts slutligt utan att ha utlagts. Detta innebär att sakkunnig systemet inte blir tillämpligt under invändningsfristen och inte heller sedan ansökningen har avskrivits och inte mer kan åtempptas eller avslagits genom beslut som har vunnit laga kraft. Iåttonde stycket har tagits in bestämmelser om vad som skall iakttas av den somvill få ut prov från en deponerad kultur. Dessa bestämmelser avser direkt barade fall då någon vill få ut prov med stöd av sjätte stycket i förevarandeparagraf. De bUr emellertid på grund av en föreskrift i 56 § första styckettillämpliga även i ett annat fall. Enligt 56 § första stycket tredje meningenskall nämligen sjunde och åttonde styckena i förevarande paragraf tillämpas närnågon vill få prov med stöd av sådant samtycke som avses i 56 § första stycket.iBestämmelserna i det förevarande stycket är däremot inte tillämpliga om t.ex.patentsökanden själv vill få ut prov från sin deposition. Enligtstyckets första mening skall den som vill få prov göra en skriftligframställning om det. Framställningen skall göras hos patentmyndigheten. Densom vill få prov skall avge en förbindelse av det innehåll som regeringenföreskriver för att förebygga missbruk av provet. Om detta skall hanteras av ensärskild sakkunnig, är del emellertid naturligt alt förbindelsen i ställetavges av den sakkunnige. En föreskrift om att förbindelsen i sådana fall skallavges av den sakkunnige finns i andra meningen. Det är emellertid att märka Prop.1982/83:67 75 attdet inte är den sakkunnige ulan hans uppdragsgivare som skall göraframställningen om att få ut provet. Den sakkunniges förbindelse bör lämpligenbifogas framställningen. Dennaparagraf innehåller bestämmelser om fullföljd i av internationellapatentansökningar. EnUgt paragrafen i dess nugällande lydelse skall sökanden förfullföljd alltid ge in en avskrift av sinInternationella ansökan till patentmyndigheten samt erlägga fastställd avgift.Dessutom är sökanden skyldig att, i den omfattning som regeringen föreskriver,ge in en översättning till svenska av ansökningen. Samtliga åtgärderskall havidtagits inom en bestämd frist. I normalfallet är fristen frånden eller, om prioritet yrkas, frånprioritetsdagen. Har ansökningen varit föremål för en internationellförberedande patenterbarhetsprövning, förlängs i regel fristen till tjugofemmånader. Om någon intemationeU nyhetsgranskningsrapport inte upprättas, gälleren frist från det att den internationeUanyhetsgranskningsmyndigheten avsände underrättelse till sökanden om attnyhetsgranskningsrapport inte kommer att upprättas. Dessafullföljdsbestämmelser har ändrats i väsentUga hänseenden. Sålunda harkravet på avskrift av den internationella patentansökningen slopats beträffandevissa ansökningar, nämligen sådana ansökningar som inte är avfattade påsvenska. Vidare har den särskilda fullföljdsfristen för fall dånyhetsgranskningsrapport inte upprättas tagits bort. Slutligen ges sökandenunder vissa förutsättningar en extra frist för att ge in översättningen resp.avskriften av ansökningen. I första stycket har ändringgjorts i fråga om de åtgärder som sökanden måste vidta för fullföljd av eninternationell patentansökan. Liksom hitintiUs gäller att sökanden alltid skalleriägga den fastställda avgiften. Ändring har däremot skett såvitt gäller dehandlingar som skall ges in. Sökanden skall sålunda ge in antingen enöversättning till svenska eller en avskrift av ansökningen. skall gesin, om den internationella ansökningen är avfattad på svenska. I övriga fallskall en översättning ges in. Ändringen innebär sålunda att kravet på enavskrift från sökanden har slopats för de fall då översättning skall ges in. Inomsamarbetsunionen övervägs f n. ändringar i tillämpningsföreskrifterna tillsamarbetskonventionen som skulle innebära att ändringar i en ansökan, som frånbörjan är avfattad på svenska, kan göras på engelska. Om dessa ändringargenomförs, kommer alltså en internationell patentansökan att kunna bestå bådeav delar avfattade på svenska och av delar avfattade på engelska.Bestämmelserna i förevarande stycke skulle för sådant fall innebära att enavskrift krävs i den del ansökningen är avfattad på svenska Prop.1982/83:67 76 och översättningar av de delar som föreligger enbart påengelska. Liksom f.n. anges den normala fullföljdsfristen tiU tjugomånader. Denna frist kommer att gälla även i de fall då någon internationellnyhetsgranskningsrapport inte upp- rättas. Den särskilda bestämmelsen i detnuvarande andra stycket om fullföljdsfristen i dessa fall utgår sålunda.Ändringen innebär att fullföljdsfristen i de flesta sådana fall blir längre änvad som gäller f.n. Det nya andra stycket motsvarar paragrafens nuvarandetredje stycke. Tredje stycket innehåller en ny bestämmelse om enytterligare frist för att ge in översättning eller, i förekommande fall,avskrift av den internationella patentansökningen. Som förutsättning för attsökanden skall få åtnjuta den ytterligare fristen gäller först och främst attden fastställda fullföljdsavgiften har erlagts inom den frist som gäller enligtförsta eller andra stycket. Avgiften måste alltså ovillkorligen betalas inom deföreskrivna tjugo resp. tjugofem månaderna från ingivningsdagen eller, omprioritet yrkas, från prioritetsdagen. Har emellertid sökanden betalatfullföljdsavgiften inom föreskriven tid, har han en ytterligare frist för attge in den översättning eller avskrift som fordras. Dessa handlingar får sålundages in inom en ytterligare frist under fömtsättning att sökandeninom denna frist även betalar en tiUäggsavgift. Såsom framhållits i den allmänna motiveringen (avsnitt7.4) har denna ytterUgare frist införts för att ge patentsökandena, eller ipraktiken deras ombud, en rimlig frist för att utarbeta översättningar avansökningarna. Ansökningarna är ofta omfattande. Det är givetvis -viktigt attöversättningarna bUr riktiga och av god kvalitet. För att regleringen inteskall bli onödigt komplicerad och därigenom medföra rättsförluster försökandena har fristen fått gälla även skyldigheten att ge in sådan avskrift somkrävs för fullföljd, om ansökningen är avfattad på svenska. Både fristen för att erlägga fullföljdsavgiften och denytterligare fristen för att ge in handUngar är absoluta. Överskridande av dessafrister medför att ansökningen skaU anses återkallad såvitt avser . Dettaföljer av fjärde stycket. I den allmänna motiveringen (avsnitt 7.4) har framhåUitsatt, om sökanden har betalat fullföljdsavgiften inom föreskriven lid menförsummar att ge in den föreskrivna översättningen resp. avskriften ens inomden ytterUgare fristen, patentmyndigheten skall avskriva ärendet utan attutfärda något föreläggande. Detsamma gäller naturUgtvis om översättningen elleravskriften visserUgen ges in inom den ytterUgare fristen men sökanden inteinom fristen betalar den tilläggsavgift som krävs för att han skall få åtnjutadenna frist. Enligt 72 och 73 §§ patentlagen kan en patentsökande undervissa förutsättningar vinna förklaring att en för sent företagen åtgärd skallanses vidtagen i rätt tid. Dessa paragrafer är tillämpliga på den ytterligaretvåmånadersfristen för att ge in översättning och betala tiUäggsavgift. 1982/83:67 77 Idenna paragraf regleras följden av att sökanden återkallar begäran ominternationell förberedande patenterbarhetsprövning eller förklaring att han avseratt använda resultatet av en sådan prövning vid fullföljd av ansökan om patentför . Rättsföljden av en sådan åtgärd är enligt paragrafens nu gällandelydelse att ansökningen anses återkallad såvitt avser . Undantag gällerdock för det fall att återkallelsen görs före utgången av den frist som gällerenligt 31 § första eller andra stycket och sökanden dessutom fullföljeransökningen inom den frist som är tillämplig. Medanledning av ändringarna i 31 § har beträffande fullföljdskravet gjorts denjusteringen att fullföljd skall ha skett inom den frist som gäller enligt 31 §första eller tredje stycket. Också i detta fall kan sökanden alltså få denytterligare fristen för att ge in den översättning eller avskrift som kankrävas för fullföljd. Enligtdenna paragraf gäller som huvudregel att, om en internationell patentansökanhar fullföljts i , bestämmelserna i 2 kap. patentlagen ompatentansökningar och deras handläggning blir tillämpliga på ansökningen.Undantagen från denna regel anges i förevarande paragraf och i 34-37 §§. Vidareanges i denna paragraf när en internationell patentansökan tidigast får tas upptill prövning. Enligtförsta stycket andra meningen i dess nu gällande lydelse får en internationellpatentansökan inte tas upp till prövning före utgången av den frist som gällerenligt 31 § annat än om sökanden begär det. Denna bestämmelse har justeratsså att förbudet gäller till dess fristen enligt 31 § första eller andra styckethar gått ut. Den ytterligare tvåmånadersfrist för att ge in översättning somhar tagits in i 31 § tredje stycket behöver alltså inte avvaktas innanprövningen får påbörjas. Ett av undantagen från nämnda huvudregeln gäller frågan när offentlighetsreglerna i 22 § andraoch tredje styckena blir tillämpliga på en internationell patentansökan. Dettaundantag regleras i tredje stycket i förevarande paragraf. Dess innebörd är att22 § andra och tredje styckena blir tiUämpliga på en internationellpatentansökan så snart sökanden har fullgjort sin skyldighet enUgt 31 § att gein en översättning av an sökningen. För det fall att översättning inte behövs -nämligen då ansökningen är gjord på svenska - finns det emellertid f.n.formellt inte någon bestämmelse enligt vilken 22 § kan bli tillämpUg innanansökningen har fullföljts. Eftersom tillgängliggörande enligt 22 § andra ellertredje stycket är en förutsättning för skadeståndsrättsligt skydd, har detdärmed framstått som om sådant skydd inte kunde uppnås före fullföljden i defall då översättning inte behövdes. En sådan ordning har inte varit avsedd och är inte heller förenlig med Prop.1982/83:67 78 Tredje stycket har därför ändrats så att det däriuttryckligen anges vad som krävs för att 22 § andra och tredje styckena skallbli tillämpUga redan före fullföljden, om ansökningen är avfattad på svenskaoch översättning sålunda inte fordras. Dessa lagrum blir i det fallettillämpliga så snart sökanden har gett in en avskrift av den internationellaansökningen till patenlmyndighelen. Det bör framhållas att sökanden genom att ge inöversättning resp. avskrift kan göra 22 § tillämpUg oberoende av om ansökningenännu har publicerats av internationella byrån. Liksom tidigare blir, i fall då översättning fordras, 22 §andra och tredje styckena tillämpUga så snart sökanden har fullgjort sinskyldighet enligt 31 § att ge in översättning. Om översättning fordras förfullföljd, blir alltså 22 § inte tiUämpUg genom att sökanden ger in en avskriftav ansökningen. I denna paragraf finns bestämmelser om att eninternationell patentansökan inte får godkännas för utläggning eller avslåsföre utgången av vissa frister, om inte sökanden samtycker till det. Genombestämmelserna tillförsäkrassökanden den rätt att ändra en internationell patentansökansom han har enligt samarbetskonventionen. Regleringen grundas på artiklarna 28och 41 i samarbetskonventionen samt reglerna 52 och 78 i tillämpningsföreskrifternatill konventionen. Paragrafen har ändrats så att dessa frister inte längreanges direkt i paragrafen. I stället sägs att godkännande för utläggning intefår ske eller beslut om avslag meddelas förrän efter utgången av den frist somregeringen föreskriver, om inte sökanden samtycker till att ansökningen avgörsdessförinnan. I fråga om skälen lill ändringen hänvisas till den allmännamotiveringen (avsnitt 7.5). I förevarande paragraf regleras bl.a. i vilka fall densvenska patentmyndigheten får ompröva vissa beslut som har meddelats av enmottagande myndighet eller av internationella byrån. Enligt andra stycket måste begäran om sådan omprövningframställas inom viss frist. Vidare måste sökanden inom samma frist vidta vissaandra åtgärder. Fristens längd har hitintills angetts direkt i andra stycket.Detta har ändrats. Enligt den föreslagna lydelsen gäller att begäran skallframställas inom den frist som regeringen föreskriver och att övriga åtgärderskall vidtas inom den fristen. I fråga om skälen till ändringen hänvisas tillden aUmänna motiveringen (avsnitt 7.5). Den frist som skall gälla i förevarande fall anges i regel51.3 i tillämpningsföreskrifterna tilLsamarbetskonventionen. 1982/83:67 79 melserom hur fristen skall beräknas finns i regel 80.6 i samma föreskrifter. Dennaparagraf innehåller i sin nu gällande lydelse en bestämmelse om den tid ettpatent kan upprätthållas. I paragrafen har också införts en bestämmelse omatt årsavgifter skall betalas för patent. Sålunda föreskrivs att för patentskall erläggas fastställd årsavgift för varje avgiftsår som börjar eftermeddelandet. Till skillnad från denhittillsvarande bestämmelsen 141 § om årsavgifter för patent avser den nyabestämmelsen bara tid efter patentmeddelandet. Såvitt gäller tiden förepatentmeddelandet finns bestämmelsen om skyldighet att betala årsavgifter i 8 §femte stycket. Avgiftsterminerna betecknas liksom under ansökningsstadiet"avgiftsår" och räknas från den dag då patentansökningen gjordeseller skall anses gjord. Skyldigheten att betala årsavgiften för patentinträder med det avgiftsår som börjar närmast efter meddelandet. I praktikeninnebär detta att skyldigheten att betala årsavgifter för ett patent tar viddär skyldigheten att betala årsavgifter för patentansökningen upphör. Någraackumulerade årsavgifter kommer sålunda inte att förfalla i samband medpatentmeddelandet, i motsats till vad som är fallet enUgt den hittillsvarandeordningen. Från principen attpatenthavaren skall betala årsavgifter bara för avgiftsåren efterpatentmeddelandet får göras undantag för det fall att patentet meddelas såtidigt att någon årsavgift då ännu inte har förfallit över huvud taget. Såsomframgår av den aUmänna motiveringen (avsnitt 8.2) skall årsavgifter förfallatill betalning tidigast vid ingången av det tredje avgiftsäret. En reglering ienlighet därmed finns i 41 §. Om patentet meddelas från delpatentansökningen gjordes, innebär det att några årsavgifter föransökningstiden ännu inte har hunnit förfalla när patentet meddelas.Årsavgifterna för de avgiftsår som har börjat före patentmeddelandet börgivetvis i sådant fall betalas av patenthavaren. En bestämmelse med dennainnebörd har tagits in som tredje meningen i förevarande paragraf. Iparagrafen, som har getts en helt ny avfattning, har samlats alla bestämmelserom när årsavgifter förfaller tiU betalning. Dessutom har till denna paragrafförts den generella regeln i nuvarande 42 § tredje stycket om rätt att motförhöjd avgift betala årsavgiften från förfallodagen. Enligthuvudregeln i första stycket förfaller årsavgiften till betalning iden kalendermånad under vilken avgiftsåret börjar. 1982/83:67 80 regleringuppnås att det inte finns under kalenderåret, trotsatt avgiftsåret, liksom hitintills patentåret, beräknas efterpatentansökningens egen löpdag. I andra stycket finns dock undantagsregler sominnebär att det för vissa fall gäller särskilda förfallodagar. Ienlighet med vad som har anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 8.2)föreskrivs emellertid också att årsavgifterna för de två första avgiftsårenförfaller till betalning först med årsavgiften för det tredjeavgiftsåret. Årsavgifter behöver sålunda aldrig betalas förrän efter detansökningen gjordes eller, i förekommande fall, skall anses gjord. Det börpåpekas att detta gäller även om patent skulle ha meddelats innan harförflutit från den dag då ansökningen gjordes eller skall anses gjord. Iförsta stycket finns också en bestämmelse om att årsavgifter inte får betalastidigare än de förfaller till betalning. Detta gäller ocksåenligt den nuvarande regleringen (42 § första stycket tredje meningen). Detandra stycket i paragrafen innehåller bestämmelser om särskilda förfallodagar ivissa fall. Iförsta meningen behandlas årsavgifter som avser en avdelad eller en utbrutenansökan. Bestämmelsema om delning av en ansökan och utbrytning ur en ansökangmndas på 11 §. De innebär bl.a. att en ansökan som har uppkommit genom delningeller utbrytning under vissa för utsättningar skall anses gjord inte närdelningen eller utbrytningen skedde utan en tidigare dag. Skillnaden mellan dendag då den avdelade eller utbrutna ansökningen uppkom och den dag då den skallanses gjord kan röra sig . Enligt huvudregeln skulle därmed fleraårsavgifter kunna vara förfallna innan den avdelade eller utbrutna ansökningenfaktiskt uppkom. Såsom framhållits i den allmänna motiveringen (avsnitt 8.3)behövs därför särskilda regler om när årsavgifterna förfaller för sådanaansökningar. Fören avdelad eller utbruten ansökan gäller alltså en särskild förfallodag förårsavgifterna för sådana avgiftsår som har börjat före den dag då ansökningenavdelades eller utbröts eller som börjar . Dessaårsavgifter förfaller sålunda inte i något fall förrän harförflutit från den dag då ansökningen uppkom, dvs. då delningen ellerutbrytningen skedde. Detär särskilt att märka att det gäller en individuell förfallodag för de ackumuleradeårsavgifter som kan uppstå för den avdelade eller utbrutna ansökningen. Somförfallodag gäller sålunda då har förflutit från detansökningen uppkom. Förfallodagen förskjuts således i dessa fall inte till densista dagen i den kalendermånad när ansökningen uppkom. andra meningen av andra stycket finns en särskild bestämmelse som rörinternationella patenlansökningar. Om sådana ansökningar fullföljs i Sverigeeller upptas till behandling här enligt 38 §, anses de vara gjorda den dag somgäller som internationell ingivningsdag för dem (29 §). förekommaatt en internationell patentansökan fullföljs eller upptas tUl behandling förstnär har förflutit från dag då ansökningen skall anses gjord.Detta gäller t.ex. om en internationell patentansökan utan prioritet från entidigare ansökan har varit föremål för internationell förberedandepatenterbarhetsprövning.