prop · G603100 · 1982-12-31 00:00:00 — Den renodlade expansionspolitiken syftar till att ökakapacitetsutnyttjande och återskapa full sysselsättning genom atl stimulera den inhemskaefterfrågan, och då framförallt dennas dominerande komponent - den privata konsumtionen. Problemet är att ensådan politik för med sig försämrad bytesbalans och tendensertUl ökad inflation - i synnerhet om konkurrenskraften i utgångslägetär svag. Den högre prisstegringslaklen försvagar konkurrenskraftenytterligare och därmed också, efterhand, produkfionen och sysselsättningen.Den prioritering av arbetslöshetsbekämpningen, som ligger i strategin,fungerar således i själva verket endasi på kort sikt. Om denna strategiskulle lillämpas på den svenska ekonomin i dess nuvarande svaghetstillstånd, skulleden ofelbart leda till ett bakslag och framtvinga en markant omläggning av denekonomiska politiken i kraftigt åtstramande riktning. Internationellaerfarenheter bekräftar dessa farhågor och detta även i fall då obalanserna varmindre och utgångsläget således bättre än vad som är fallet i den svenskaekonomin. Iåtstramningsaltemativel, å andra sidan, eftersatts sysselsättningen uttryckligen på kortsikt. Genom en politik som beskär efterfrågan och sysselsättningframtvingas sänkta reallöner. Erfarenheten visar att detta nästan alllid skervia ökad arbetslöshet. Strävan är att en politik av denna art skall medföra enstrukturell anpassning av industrin samtkonkurrenskraftiga lönekostnader vilket tillåter atl sysselsättningenåter ökar. Såväl teoretiskastudier som praktiska erfarenheter visar emellertid alt älslramningsslrateginär behäftad med en rad problem. Framför allt gäller alt den arbetslöshet ochutslagning av kapital som blir nödvändig medför bådemänskligt lidande och betydande slöseri medresurser. Erfarenheterna tyder dessutom på atl detta resursslöseri bäde blir omfattande och långvarigt, om det skallge de avsedda effekterna på priserna.Risken är därför slor alt politiken misslyckas, atl uppoffringarna i form av förlorad tillväxt och minskadsysselsättning sker förgäves och att arbetslösheten permanentas på enhögre nivå. Prop.1982/83:100 Bilaga 1 9 Såväl expansions-som ätstramningsalternativet medför således mycket allvarliga problem.Den nya har därför valt alt gå en tredje väg, vars mål äratt det skall bli möjligt att öka produktionen och minska underskottet i deutrikes affärerna samtidigl som sysselsättningen hålls uppe och grunden läggs för lägreprisstegringar. Denna strategi innebäratt vi både "sparar" och "arbetar" oss ur krisen. Den höga prioritet som regeringen fiUmätersysselsättningsmålet kommer bl. a. till ullryck i alt det på kort sikt bedömtsvara nödvändigt atl göra vissa uppoffringar i form av minskade realinkomsler ochsänkt levnadsstandard. En annan grundläggande bedömning som görs är att detför att vidmakthållafull sysselsättning på är nödvändigt bäde att inflationstaktenvaraktigt blir väsentligt lägre och att underskottet i bytesbalansenelimineras. Någon målkonflikt mellan ä ena sidan sysselsätt-ningsmälet och åandra sidan inflationsbekämpnings- resp. bytesbalansmålen existerarsåledes enligl regeringens uppfattning inte annat än på kort sikt, och denstrategi som valts syftar i själva verket till att sä långt möjligt dämpa denna målkonflikt. Pör att strategin skall lyckas krävs det en väl avvägdkombination av expansiva och åtstramande inslag. Central är härvidlag den för en litenoch öppen ekonomi så vikliga disfinktionen mellan å ena sidan inhemsk efterfrågan på svenskaoch importerade produkter och å andra sidan inhemsk och utländskefterfrågan på svenska varor. I princip syftar polifiken till att strama ål delförstnämnda slaget av efterfrågan, men stimulera det . Det enda sättet atlsnabbi uppnå denna kombination av expansion och åtstramning var att genom endevalvering förändra de svenska relativpriserna. 2.2 Omläggningen av den ekonomiska politiken Devalveringen varnödvändig av två skäl: dels för att bryta den ogynnsamma långsiktigautveckling som äventyrar ställning som utvecklatindustriland, dels för att hejda det akuta valulaulflödet. Devalveringen var uppenbarligen intetiUräcklig för att återställa förtroendet för kronan och bryta de stmkturellaobalansernai ekonomin. förvärrades i stället dessa. Industriproduktionen minskade medytterligare 1 1/1982. En svag utveckling av den inhemska efterfrågan1982 var förutsedd, men den i föregående finansplan förutseddauppgången av exporten och förstärkning av den reala utrikesba-lansen som skulle ha burit upp en visstillväxt för totalekonomin fick varken väntad varaktighet eller styrka. utvecklades den privata konsumtionen oväntat starkt, framförallt till följd av en lätt kreditpolitik. blev emellertid en påtagligkonjunklurförsvagning märkbar, som tog sig Prop.1982/83:100 Bilaga 1 10 uttryck i såväl en dämpning av den privata konsumtionensom en minskning av exportorderingången. Investeringarna fortsatte att falla.Sålunda sjönkindustrins investeringar med ytterligare . Bmtto-nafionalprodukten minskade 1982 med 1/. Valutautflödetuppgick under större delen av tiden mellan devalveringen ochnedskrivningen av valutan tUl betydligt större belopp än vad som motsvaradeunderskottet i bytesbalansen. I samband med en mindre nedjustering av värdet påden norska kronan -den andra -uppstod en viss oro kring den svenska kronans ställning. Den återspeglades i etl stegratvalutaulflöde, vilket en skärpning avräntepolifiken inte förmådde bromsa. Trycket mot densvenska kronan ökade ytterligare då den flnska marken devalverades den 6oktober. i utländsk valuta ul tills den 7 oktoberupphörde med valutahandeln. Av dessaföU inte . Den nya regeringenstod i detta läge inför ett dubbelt problem; dels ett långsiktigt stmktur- ochkonkurrensproblem, dels elt akut problem med kraftigt valutaulflöde. Avgörande förvalet av ekonomisk-politisk strategi, med devalveringen som inledande steg, var självfalletförekomsten av de allvarliga obalanserna i den svenska ekonomin. Det kraftigavalulaulflödet och påverkade emellertid i hög grad valetav tidpunktför devalveringen. För att snabbt stoppa valutautflödet hade ett alternativ till endevalvering varit en kraftig kreditpolitisk åtstramning med höjda räntor. Iförlängningen av en sådan politik hade legat en än snabbare utslagning avindustriell kapacitet och ökad arbetslöshet. Långt ifrån att bidra till atl lösade underliggande stmkturproblemen i den svenska ekonomin hade en sådan polifik förvärratdessa. Med devalveringenskapas fömtsättningar för att få ett slut på de senaste årens återkommandevalutakriser. Den kan bidra till att lösa de underliggande konkurrens-och strukturproblemen, som orsakat både underskott och valutakriser, utan attkapacitetsutnyttjandet sänks och arbetslösheten stegras ytterligare. Även vid denmyckel svaga tillväxt av världshandeln som förutses, kan den totala efterfrågan som riktas motsvensk produktion öka. Därigenom kan nedgången av investeringar ochsysselsättning hejdas och såsmåningom vändas i en förnyad uppgång. Den svenska ekonominkännetecknas av ett slort, uppdämt behov av strukturell anpassning av produktionsapparaten fill deförändrade villkoren såväl inom landet sompå väridsmarknaderna. För att denna nödvändiga stmkturanpassning skall kommatill stånd krävs emellertid en tiUräckligthög efterfrågan i de livskraftiga delarna av ekonomin för atl arbetskraft ochkapital skall dras till dessa sektorer och företag. En polifik byggd påensidig åtstramning hindrar en dylik anpassningsprocess i stället för atl främja den. Även med hänsyn till denerforderiiga strukluromvand- Prop.1982/83:100 Bilagal 11 lingen var del sålunda nödvändigt att snabbt ökaefterfrågan i den konkurrensutsattasektorn. Fömtsältningenför atl devalveringen skall lyckas är att den följs upp med en konsekvent och uthållig ekonomisk politik som främjar tillväxteni den konkurrensutsatta sektorngenom att tillse att förbättringen av konkurrenskraften blir bestående. 1 krispropositionen beskrevs det omfattandeekonomisk-politiska program, som den nya regeringen påbörjat i detta syfte. Det omfattar bl. a. åtgärder, som syftartill att fördela krispolitikens bördor efter bärkraft. Detta är enförutsättning för att devalveringens positivaeffekter inle skall urholkas av olika kompensationskrav. Vidare ingår en serie åtgärder, som syftar till att delsstimulera företagens investeringar, dels motverka all de ökande vinsterna skapar oönskadlöneglidningoch en ytterligare koncentration av makt och ägande i näringslivet.Slutligen ingår ett omfattande offentligt investeringsprogram saml en kraftfullarbetsmarknadspoUfisk satsning, vilka tillsammans skall bidra till all håUaaktivitetsnivån uppe fram till dess den ökade efterfrågan tillföljd av den förstärkta konkurrenskraften ger fullt utslag. Devalveringen och det ekonomisk-politiska program somdärefter presenterats innebär en markant omläggning av den ekonomiska politiken, bort från eninriktning på ensidig åtstramning av efterfrågan fill en politik som är ägnad attstimulera produktion, sysselsättning och investeringar. Regeringen förnekaringalunda att även den politik som har inletts kommer all innebärauppoffringar och alt del i vissa avseenden kommer att dröja innan nedgången kan brytas. Det är mot denna bakgmnd viktigt atl särskill framhållanågra typiska drag i den nya ekonomisk-politiska strategin. Regeringen har handlatutan dröjsmål.De allt djupare obalanserna i den svenska ekonomin förutsatte kraftfulla ingrepp;en fortsatt tidsspillan skulle ha förvärrat problemen ytterligare och imotsvarande mån ha krävt än mer drastiska åtgärder. Regeringen har settdet som nödvändigt att redan från början lägga om den ekonomisk-politiskakursen för att på det sättet ge en klar och otvetydig signal tillmänniskorna och inte minsl beslutsfattarna i det ekonomiska livet - att strävandena att återskapabalans i den svenska ekonomin nu måste gesallra högsta prioritet. Att ge klara besked om den ekonomiska politikensinriktning måste - även om beskeden i vissa fall är kärva - vara attföredra framför fortsatt tveksamhet och osäkerhet. De uppoffringar sommåste ske på kort sikt bör framstå som meningsfulla om politikenverkligen inriktas på all vända den negafiva ekonomiska utvecklingen.Regeringen är därför fast besluten atl tillse alt de möjligheter som uppstår genomatt konkurrenskraften förbättras och den inhemska konsumtionen håUs tillbakaverkligen utnyttjas på elt sätt som resulterar i Prop.1982/83:100 Bilagal 12 ökad produktion, stigande investeringar och förbättradsysselsättning. Därmed skapas också förutsättningar för att åter höjalevnadsstandarden. Ett annat nödvändigtinslag i den ekonomiska politik som förs är strävandena efter en rättvisfördelningspolitik. Alla gmpper måste bära sin del av de uppoffringarsom krävs på kort sikt. Bördorna måste fördelas efter bärkraft. Löntagarna kommer1983 att få vidkännas en betydande reallönesänkning. Genom åtgärder somregeringen har vidtagit kommer även andra grupper att fä bära krispolitikensbördor. Förmögenhets-, arvs- och gåvoskatten höjs. Vissa skattelättnader fill aktieägarnaåtertas eller minskas. Ävenpensionärerna får bidra härtill, genom att kompensation inte utgär för deprisökningar som beror på devalveringen. Av stor betydelseär också de åtgärder som regeringen har vidtagit eller planerar med syfteatl effektivisera skatteuppbörden och intensifiera kampen mot ekonomisk brottslighet ochskatteflykt. Det provisoriskasystem för vinstdelning som avses bli genomfört 1983 har också en viktigfördelningspolilisk innebörd, och bör göra det lättare för lönlagarna alt accepteraden vinstökning i näringslivet som den förda politiken resulterar i. Regeringens politikinnefattar också åtgärder för att värna det sociala trygghetssystemet ochdärmed mildra krispolitikens verkningar för en del utsatta gmpper. Hit hör inleminsl infriandet av de fyra vallöftena: att riva upp beslutet om karensdagar isjukförsäkringen, att upphäva försämringen av arbetslöshetsförsäkringen, attåterställa värdesäkra pensioner och att återställastatsbidragsnivån inom barnomsorgen. Härutöver bör ocksånämnas atl barnbidragen höjs, särskUt för flerbarnsfamiljerna, och att matsubventionerna ökar. Genom dessa olikaåtgärder har förutsättningar skapats för en avtalsrörelse, som bidrartill att befästa den konkurrenskraftsförstärkning som devalveringen ger. Av avgörandebetydelse för en rättvis fördelning är vidare strävandena att återskapa fullsysselsättning. Hela syftet med den ekonomisk-politiska strategin kan sägasvara att skapa fömtsättningar för atl långsiktigt upprätthålla fullsysselsättning. På kort sikt har regeringen vidtagit mycket omfattandearbelsmarknadspolitiska åtgärder. Även investeringsprogrammet har enbetydande effekt på sysselsättningen . En annan viktigaspekt av fördelningspolitiken är att inflationstakten under senare delenav 1983 kan nedbringas till en väsentligt lägre nivå. En av de centralauppgifterna för den ekonomiska politiken kommer att vara att skapaförutsättningar för att bryta den inflationsutveckUng som ägt rum under senare är. Prop.1982/83:100 Bilagal 13 Devalveringen som metod för att stärkaelt lands konkurrenskraft har den givnafördelen att den leder till en snabb förbättring av det relativa kostnadslägetoch den konkurrensutsatta sektorns lönsamhet. är den förknippad medbetydande risker. Med hänsyn fill omfattningen av obalanserna i den svenska ekonomin och att våramål i fråga om tillväxt och sysselsättning i så avgörande gradförutsätter all denna devalvering blir framgångsrik, är del motiverat attnärmare diskutera de villkor som denekonomiska politiken mäste uppfylla för att devalveringen skall lyckas. Erfarenheterna fråndevalveringar i utlandet, liksom resultatet av tidigare devalveringar iSverige, ger vid handen atl ett nödvändigt villkor för att en devalveringskall lyckas är att såväl den relativa efterfrågan som den relafiva lönsamhetenvaraktigt höjs i den konkurrensulsatla sektorn. Endast på delta sätt blir delmöjligt all åstadkomma den nödvändiga överföringen av produktionsresurser tillden konkurrensulsatla sektorn. Orsaken till att många devalveringar misslyckas ligger ofta iall detta villkor inte uppfylls. Utvecklingen i i dessa avseenden efterdevalveringarna 1976-1977 illustreras i diagram 3, där det inhemska respektiveutländska bidraget till BNP belyser utvecklingen av efterfrågetrycket i denskyddade respektive denkonkurtensutsatta sektorn. Av detta framgår hurden ekonomiska politiken efter devalveringarna pressade ned det relativainhemska efterfrågetrycket men sedan lades om i kraftigt expansiv riktning. Denförbättring av den konkur-rensutsalta sektorns lönsamhet som uppnåddes1977-1978 blev därigenom otillräcklig. 1980 lades den ekonomiska politiken på nyttom i syfte att förbättra det relafiva efterfrågetrycket i den konkurrensutsattasektorn, dennagång genom att dra ned den inhemska efterfrågan. Då den internationellaefterfrågan försvagades, blev emellertid resultatet sjunkandeindustriproduktion, minskat kapacitetsutnyttjande och lägre investeringar, någotsom ytterligare bidrog till att försvaga den konkurrensulsatla sektorn. Slutsatsen för den ekonomiska politikens del av dessaerfarenheter är, att det är nödvändigt all efter devalveringen söka hållaelt så stabilt och högt kapacitetsutnyttjande som möjligt. Dettakapacitetsutnyttjande måste dock bygga på att efterfrågetrycket i den konkurrensulsatla sektorn håUs högre än i den skyddadesektorn. Någon ökning avsysselsättningen inom industrin kan emellertid inte förväntas äga rumunder 1983, pä gmnd av den omfattande lediga kapacitet som f. n. finnstillgänglig. Även om efterfrågan på arbetskraft i den offentliga sektorn kanväntas öka i viss omfattning kommer arbelsmarknadslä- Prop.1982/83:100 Biiaga 1 Diagram 3 Den utländska resp. inhemskaefterfrågans bidrag till BNP samt den konkurrensutsatta sektorns relativalönsamhet 1971 1982 INHEMSKT :; BIDRAG \ .'" 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 Den konkurrensutsattasektoms relativa lönsamhet illustreras med förhållandetmellan industrins (SNI 2-4) och den skyddade sektorns (SNI l-t-5-9) lönsamhet.Denna definieras som kvoten mellan driftöverskottet exkl. kapilalförslitning ochförädlingsvärdet lill faktorkostnad. Uppgiftema är preliminära. get, i synnerhet ,att bli fortsatt svagt. För att motverka en ökning av den höga arbetslöshetenhar regeringen därför begärt medel för omfattande arbelsmarknadspolitiskaåtgärder. Även omindustriproduktionen kommer att öka i den takt som förutses, ärkapacitetsutnyttjandel inom industrin i utgångsläget så lågt att det Prop.1982/83:100 Bilaga 1 15 sannolikt kommer att ta betydande tid innan enspontan investeringsuppgång kan äga rum. Fram tiU dess är polifiken inriktadpä att dels brygga över denna invesleringssvacka med hjälp av direktaoffentliga investe-ringsinsalser och oUka typer av investeringsstimulanser,dels motverka risken för att den förbättrade lönsamheten och likviditeten skallleda till vinstinflation. En annan avgörandefömtsättning för atl koslnadsanpassningen skall bli framgångsrik är altinflationen bringas under kontroll. Devalveringen leder inledningsvis till en engångshöjningav prisnivån, därför att importerade varor blir dyrare. Den 16-procenligadevalveringen beräknas höja konsumentpriserna med sammanlagt . Dennainflationsimpuls är ofrånkomlig eftersom det är den som leder till dennödvändiga förskjutningen av priserna mellan svenska och utländska produkter. Ett avgörande element i en strategi förkostnadsanpassning via en devalvering består i att motverka alt dennaprishöjning leder till en varaktigt hög inflationstakt. Löntagarna måsteacceptera devalveringen och avstä från atl kompensera sig för den prisstegringsom denna medför. På motsvarande sätt måste också andra grupper i samhäUetavstå frän att söka kompensera sig för den effekt devalveringen har påprisnivån. För lönlagarnas del handlar det här i hög gradom den prioritering som de gör mellan reallöner och sysselsättning. Vidfidigare tillfällen har de svenska löntagarna visat en internationellt sett högberedvillighet lill uppoffringar i termer av reallöner för atl åstadkomma enförbättring av sysselsättningsläget. Löntagarorganisationernas reaktioner pådevalveringen lyder på att samma höga värdering av den fulla sysselsättningengör sig gällande . En avgörande förutsättning för att bred enighet skallkunna nås om denna återhållsamma löneutveckling är emellertid att alla gmpper isamhället, inte enbart löntagarna, får göra uppoffringar för att stärka densvenska ekonomin. Om den förbättrade konkurrenskraften skall kunnabefästas, måste löne-stegringstaklen under en följd av år hållas på en lågnominell nivå, och lönekostnadsutvecklingen bättre anpassas tillproduktivitetsutvecklingen. 1 detta sammanhang är det av särskild vikt attinflationsdrivande lönegUd-ning undviks, liksom atl de olika slag av indexeringi löneavtalen, som bidrar till en stelare och mera inflationsdrivandelöneutveckling, i möjligaste mån avvecklas. Det är vidare av avgörande betydelse altföretagen utnyttjar det utrymme devalveringen skapar, inte till attkortsiktigt öka sina vinsler, utan till alt stärka sin position på marknaden.Endast på delta sätt kan devalveringen ge den eftersträvade ökningen avproduktion och sysselsättning. Även om de avtalsmässiga löneökningarna under denärmaste åren utvecklas så att den eftersträvade konkurrenskraften bevaras,kvarstår en 1982/83:100 Bilaga 1 16 annan riskfaktor som gjort atl devalveringar oftamisslyckas. Denna risk utgörs av en alltför snabb lönsamhets- ochlikviditetsuppgång inom näringslivet.En sådan hotar alt spränga fömtsättningarna för en varaktigt lugn kostnadsutveckling genom alt enokontrollerad löneglidning leder till att konkurrenskraften på nyttförsämras. I takt med att företagens lönsamhet stiger blir delnödvändigt atl motverka att de stigande vinsterna leder tUl löneglidning ochinflation i stället för lill den nödvändiga investeringsuppgången. I dennapolitik ingår de av beslutade obligatoriska 20-procentigavinstavsätlningarna på ränlelösl konto i , liksom den temporäravinstdelningen i form av en 20-procentig utdelningsskatt. Dessa åtgärder kanbidra till att lön-samhetsförbätlringen accepteras och görs varaktig. Liknandeåtgärder kan behöva vidtasför . En beslående konkurrenskraftsförbällringkräver att även andra källor till inflationbringas under kontroll. Här spelar finansieringen av budgetunderskottet en viktig roll. Jag återkommer senaretill denna fråga. Även prispolifikenkommer att spela en betydelsefull roll i en ekonomisk polifik som syftar till alt stabiliserapriserna. Statens pris- och kartellnämnd(SPK) kommer efter det nuvarande allmänna prissloppet att bedrivaprisövervakning som etl led häri. Syftet med prisövervakningen bör vara att regeringen snabbt skall få kännedom omprishöjningar, som kan komma i konflikt med övergripande samhällsekonomiskamäl och där behov föreligger av all kunnaingripa med t.ex. prisreglerandeåtgärder. Övergångsvis kommerprisstoppet att följas av med skyldighet att förhandsanmälaprishöjningar på viktigare områden. Regeringen kommersenare all meddela närmare riktlinjer för SPK:s prisövervakning. En utgångspunkt bör därvid vara attföretagen själva skall avgöra vilka prisersom skall tillämpas. Ingripanden frän det allmännas sida i syfte att påverka prissättningen i enskilda fall bör ske sparsamt. Behovet av en långsiktig inriktning av den ekonomiskapolitiken Det finns anledningatt varna för föreställningar om att den ekonomiska utvecklingen i Sverigesnabbt kommer att vända till det bättre. Som jag tidigare påpekat, harunder den senaste liden tvivlen ökat om att en uppgäng skulle påbörjas i den internationella ekonomin under detnärmaste året. Det kan inte uteslutasalt stagnationen blir långvarig och att utvecklingen blir ännu sämre än vad som fömtses. Inte minsl är del viktigtatt vara medveten om de risker sominstabUiteten pä de internationella kreditmarknaderna - med ett anlal länder som får allt svårare att fullgörasina betalningar skapar för världsekonomin redan på kort sikt. Under allaförhållanden är del nödvändigt att bygga upp den ekonomiska politiken under förutsättningen att vi -trots devalveringen - inte kan förlita osspå draghjälp från utlandet för att lösa våra egna ekonomiska problem. Inteminst av dessa skäl måste strävan i fortsättningen vara att minska Sverigesberoende av en hög utlandsupplåning. Prop.1982/83:100 Bilaga 1 17 För atl det skaU blimöjligt att successivt ta ned och avveckla underskottet i bytesbalansen krävsen konsekvent politik under en följd av år för att hålla tUlbaka efterfråganför konsumtionsändamål och för att bevara den förbättrade konkurrenskraften.För att inte ytterligare likvidisera den svenska ekonomin och därmed driva uppinflationen måste kraftfulla ingrepp göras för att begränsabudgetunderskottet. Mot denna bakgmnd måste den ekonomiska politikenpräglas av fasthet och uthållighet. Det faktum all några snabba framgångar inleslår atl vinna får inte tas fill intäkt för slutsatsen alt den valdaekonomisk-politiska strategin skulle vara felaktig och behöva överges. På en rad centrala områden är det av stor viktalt den ekonomiska politiken har en långsiktig inriktning och präglas av klarabesked och fasta normer. Detta gäller för såväl näringslivets utveckling - inteminst ifråga om investeringsutvecklingen - som förhållandena mellan parterna påarbetsmarknaden. En central uppgift i delta sammanhang är att bryta deinflafionsförvänlningar - bl.a. i form av olika indexbindningar - som vuxit i den svenska ekonomin . Målet måste vara altpå sikt säkerställa alt pris- och kostnadsstegringen i inle överstigerden i våra viktigaste konkurrentländer. Etl led i en sådan poUtik är alt dämpade från utlandet kommande inflationsimpulserna genom att skriva upp densvenska kronans värde. Detta fömtsätter dock att bytesbalansen förbättras. Regeringen har med en rad åtgärder, därdevalveringen utgjorde det första steget, sökt lägga fastfömtsättningarna för den ekonomiska politiken på .