prop · G603100 · 1982-12-31 00:00:00 — Jaghar därför tillkallat en särskild arbetsgrupp inom med uppgift attstudera i vilken utsträckning elever lämnar utan fullständigutbildning och orsakerna härtill.Arbetsgmppen skall med utgångspunkt i tillgänglig statistik beskriva hur storandel elever som genom alt lämna , genom anpassad studiegång eller genom omfattande skolkinte har gått igenom pådet sätt som avselts. Gmppen skall också göra en analys av skillnaderna mellan olika skolor, kommuner ochregioner och mellan elever med olikasocial bakgrund. Arbetet skall kompletteras genom regio- Prop.1982/83:100 Bilaga 10 214 Målet med dessa är att få synpunkter från dem som är direktberörda. Arbetsgmppen hardock inte till uppgift att lämna förslag till lösning av de berördaproblemen. Delta kommer senare att bli föremål för särskild beredning. Ur SÖ:s anslagsframställning vill jag citera följande. Arbetsmarknadssituationenunder den aktuella långtidsbudgetperioden /84-1987/88 är svår atl överblicka. Utvecklingen moten allt mera begränsad arbetsmarknad för ungdomar som lämnar gmndskolan kommersannolikt att fortsätta. Samtidigl innebär utvecklingen inom industri, handel och förvaltningatt automatisering och datorisering medför minskade behov av arbetskraft även vid enexpansion av dessa näringar. Detta drabbar i första hand de korttidsutbildade. har under desenaste decennierna byggt upp en högtstående gymnasial yrkesutbildning och hävdarsig väl vid en internationell bedömning även inom den studieförberedande delen avgymnasieskolan. För att också skall kunnamarknadsföra sina produkter och tjänster i internationell konkurrens måste bl.a. den gymnasiala utbildningens omfattning och standard upprätthållas och utvecklasi taktmed samhällets och näringslivels krav. synsätt får konsekvenser fördimensioneringsövervägandena, utbildningarnas innehåll och de särskilda åtgärder somvidtas för de ungdomar som varken erhållit arbete eller utbildning efter gmndskolan. Sambanden mellanutbildning och yrke samt mellan utbildningens innehåll ochdimensionering och arbetsmarknaden är komplexa. Den dominerande uppfattningenär att utbildning - såväl för den enskilde som beträffande dimensioneringoch innehåll - skall anpassas till arbetsmarknadens behov. Detta ärnaturligtvis också nödvändigt i betydande utsträckning. Del finnsemellertid flera skäl som talar för försiktighet vid tillämpningen av en striktarbetsmarknadsbaserad utbildningsplanering, dvs. en utbildningsplaneringbaserad i huvudsak på yrkesprognoser. För det första går ett betydande antalelever inte lill de utbildningsvägar i högskolan eller till de yrkesområden som de utbildningarde genomgått i gymnasieskolan enligl prognoserna avses leda till.---------- För det andra torde det vara så alt på läng sikt påverkar ocksä utbildningsväsendetsutformning och utbildningarnasinnehåll arbetsmarknaden. Detta innebär i den situation av minskatarbetskraftsbehov som vi nu slår inför atten strikt arbetsmarknadsbaserad dimensionering av gymnasieskolan medför betydande risker.Utbildningssektorn måste ges en sådan utformningoch inriktning att den aktivt kan bidra lill samhäUsutvecklingen och inte enbart anpassas fill arbetsmarknadensbehov. En strategi för en meraoffensiv utbildningsplanering behöver utformas. Delta blir särskill angeläget mot bakgmnd av sysselsättningsläget ochde djupgående stmk- Prop.1982/83:100 Bilaga 10 215 turella förändringar av arbetsmarknaden som genomförts.En sådan strategi kan bl. a. baseras på en analys av utbildningsbehoven inom vitalaområdenför samhällsutvecklingen såsom elektronik, energi- och miljöområdena åtföljd av särskilda åtgärder föratt bygga upp utbildningen inom dessaområden lill alt svara mot samhällets och näringslivels behov. På regional nivå inleds i flera län projekt därlänsskolnämnden i samarbete med , länsarbetsnämnden och länetskommuner skall arbeta med kartläggning och utveckling av den gymnasiala utbildningen isin helhet i länet ochlänels arbetsmarknad. SÖ och länsskolnämnderna har prioriterat dessa uppgifter i den gemensamma verksamhetsplaneringen för1982/83. Kommunerna har ett huvudansvar för att gymnasialutbildning faktiskt kommertill slånd. Det är därför viktigt alt kommunerna aktivt deltar i såväl regional som övergripandeutbildningsplanering samt alt statens slöd och stimulans utformas så attockså nya expansiva utbildningsområden kan tillgodoses. För att öka möjlighelerna för en vidgadplaneringssamverkan mellan kommunerna och de statliga myndigheterna bör denkommunala femåriga invesleringsplaneringen kompletteras med en UtveckUngsplanför den gymnasialautbildningen i kommuner med gymnasieskola. En sådan plan bör bl. a. kunnautgöra gmnd för en planeringsdialog med regionala statliga myndigheter ocharbetsmarknadens parter i länet. SÖ avser att diskutera den närmareutformningen av en utvidgad planeringssamverkan med i syfte att nä en mera offensiv och samlad utbildningsplaneringavseende den gymnasiala utbildningen. Dagensungdomsarbetslöshet är delvis förorsakad av långsiktiga och varaktiga förändringar av arbetslivet.Arbetsmarknaden för ungdomar utanyrkesutbildning eller annan utbildning efter gmndskolan kommer sannolikt alt vara begränsad även vid enkonjunkturuppgång. Kravet på en yrkesförberedandeutbildning kan därför sägas gälla alla som lämnar gmndskolan. Det kan därförfinnas skäl att överväga om inte det kommunala uppföljningsansvaret bordekombineras med elt motsvarande utbildningsansvar,dvs. ett ansvar för att alla ungdomar, som har önskemål och fömtsättningar härför, erhåller utbildning somlägger grunden till en yrkesinriktad utbildning, andra studier ellerarbete. SÖ påpekar att detinte går att ta ställning till frägan om hur sysselsättningen inom olika sektorer kommer att utvecklasunder 1980-lalel utan alt dessförinnanvissa antaganden gjorts om den ekonomiska utvecklingen. Vid utarbetandet av förslagen till sektorsramar förgymnasieskolans dimensionering har SÖ framför allt vad gäller det mera arbetsmarknadsinriktade aUernativeträknat med atl sysselsättningen inom industrin kommer att öka. Dettafömtsätter enligt SÖ att samordnade politiska insatser görs för att byggaut industrin och öka sysselsättningen. Enligt SÖ skall fill detta läggas att degymnasieskolutbildade redan nu kvantitativt sett är ett störrearbetsmarknadsproblem än de grundskolutbil-dade och att de sannolikt kommer attbli ell ännu störte problem. Det är alltså viktigt att man är observant på nämndaförhållande, då man diskuterar hur olika sektorer bör dimensioneras. SÖ anger härsom exempel att i 1982/83:100 Bilaga 10 216 hade bortåt av dearbetssökande ungdo-mama genomgått gymnasieskolutbildning av något slag.Även många ungdomar med t.ex. vårdutbildning eller verkstadsteknisk utbildningfanns bland de arbetssökande.Liknande förhållanden råder enligt SÖ på fler håll i landet. För att lösa problemen erfordras ökningav den totala sysselsättningen. Att osäkerhet omframtiden försvårar så långsiktiga beslut som utbildningsplaneringinnebär, stryks också under i utbildningsekonomiska utredningens (U 1981:03)informationsskrift Utbildning, produktion, samhälle. Utredningen räknar intemed atl industrisysselsättningen kommer att öka. Betydande resurser satsas påkompetensuppbyggnad, utvecklingsarbete och investeringar för nya teknologier. Det kommeremellertid att ta lid att utveckla nya produkter och branscher. Dessa kommerinte heller att spela någondominerande roll i fråga om antalet sysselsatta. Det finns inte anledning att tro att relationerna mellantillverknings- och tjänstesektorerna kommer att förändras radikalt de närmastetio till tjugo åren. Den förändring som kan skönjas äratt tillverkningssektorn sysselsätter allt färre. Den sysselsättningsökningsom kan ske inom överblickbar framtid kommer att vara förlagd tilltjänstesektorn. Från dessa allmänna bedömningar vill utredningenemellertid inte dra andra kvantitativa slutsatser än de som uttrycks i det s.k.arbetsmarknadsinriktade alternativet, dvs. att utbildningskapaciteten ökas merpå de yrkesinriktade studievägarna.Utredningen menar också atl det är nödvändigt att se gymnasieskolan och högskolan som etl planeringskomplex. Ger inte gymnasieskolan ett visst mått avyrkesförberedelse tvingas de studerande att fortsätta att studera för att fåså mycket av yrkesinriktning att de kangå ut på arbetsmarknaden. Valmöjligheterna blir också begränsade i högskolan omde studerande uppfyller behörighetsvillkoren endast för ett fåtalutbildningar. Utredningen villdärför också se utvecklingen av högre specialkurser i gymnasieskolan somett komplement till fortsatta högskolestudier. Sådana kurser ger också närhet till de studerande ochkan utvecklas i samarbete med lokaltoch regionalt näringsliv. De kan ocksä avvägas mot likartade insatservid de nya högskolorna. Utredningen fäster stor vikt vid de kvalitativaaspekterna, utbildningens innehålloch inriktning, och menar att de med tanke på näringslivets framtid är vikfigaalt utveckla. Bl.a. måste det betydaatt processkunnande får ökad betydelse påbekostnad av traditionellt produklionskun-nande. Det är också värt attnotera att inte alla arbetsuppgifter inom industrininnebär tillverkning. En inte obetydlig och växande andel av de anställda arbetar i underhålls-, service- ochtransportfunklioner. Marknadsföring och försäljning kan också antas öka sin andelav de anställda. För egen del vill jag anföra följande. Detdominerande problemet för utbildningspolitiken kommer under Prop.1982/83:100 Bilaga 10 217 att vara att söka tillfredsställautbildningsintresset hos och arbetslivsförberedelsen för de stora ungdomskullarna. Föratt finna lösningar som kan tillgodose både de enskilda elevernas önskemåloch samhällets ocharbetslivets behov har det visat sig alltmera nödvändigt att se de åtgärder som vidtas inom skolan, främst dågymnasieskolan, och åtgärder inomhögskolans gmndläggande utbildning i ett sammanhang. Båda utbildningsformerna ger våra ungdomar förberedelser föryrkesverksamhet i samhället. Utvecklingen mot allmänt inriktad, enbartstudieförberedande utbildning igymnasieskolan ger ofelbart som effekt ett ökat tryck på högskolan. Jag kommer i detföljande under de enskilda anslagen samt i min föredragning av frågorom åtgärder inom högskolan alt återkomma till detta. Jag vill i dettasammanhang också fästa uppmärksamheten på de möjligheter som ligger iatt planeringen av gymnasieskolan nu i ökad utsträckning görs på regional nivå. Det ger möjlighetatt utveckla och utnyttja ett regionaltkontaktnät t.ex. i samarbetetomkring den sysselsättningsplaneringsom sker vid länsstyrelser och länsarbetsnämnder. Detta samarbete ger engod gmnd i strävan att få till stånd utbildning som svarar mol regionala behov.Jag vill också betona behovet av ett nära samarbete mellan länsskolnämnderna och regionstyrelserna för högskolan så att tillgängligaresurser utnyttjas så effektivt som möjligt. Ett av målen för skolan är, somstatsrådet angett i det föregående,alt alla ungdomar skall få en utbildning som ger dem en god grund för ett aktivt och utvecklande vuxenliv. Ettannat mål är atl utbildningen skallleda till arbete. Av min redovisning av vad SÖ och utbildningsekonomiska utredningen har angett framgårall det finns betydande svårigheter när det gäller att planera gymnasieskolanså att den utbildning som individenfår verkligen leder till en säker sysselsättning. De förslag jaglägger fram i det följande tar sikte på att dimensionera gymnasieskolan delsefter ungdomarnas intresse av olika utbildningar, dels efter den kunskap som finns omarbetsmarknadens behov, dels ock efterkommunernas möjligheter att anordna utbildning. Jag vill understrykaalt de prognoser som utbildningsplaneringen bygger på är osäkra. Det är därförviktigt att SÖ ägnar särskild uppmärksamhet åt den närings- ochindustripolitiska utvecklingen som gmnd för den långsiktiga planeringen avgymnasieskolan. måste dock utbildningsväsendets dimensionering ochplanering stödja den samhällsutveckling i stort som regeringen genom olika åtgärder försöker främja. Sökandetryckel pågymnasieskolan är mycket stort. har antaletinlagningsplalser ökat mer än antalet 16-åringar har ökat. Detta gäller både totalt och för de flestalinjer. Den s. k. Prop.1982/83:100 Bilaga 10 218 16-årspuckeln svarar alltså inte ensam för dagenskraftiga tryck på gymnasieskolan. Det torde i stället vara så att olikaförhållanden har samverkat. Jag vill här peka på några, som delvis är beroende avvarandra. 16-årskullarnas snabba ökning från100000 till 120000 . Minskademöjligheter för näringslivet atl anställa ungdomar, särskilt sådana som saknar yrkesutbildning. Ökad benägenhet attgå vidare lill gymnasieskolan. Ökat antal äldresökande till gymnasieskolan. Härtill kommer atl vissa av de yrkesinriktade linjernainte kunnat byggas ut i önskad utsträckning till följd av högainvesteringskostnader och även brist på praktikplalser. Därför har i stället en delallmänt teoretiska linjer fått expandera eftersom de varit lättare att bygga ul.Dessa bör av arbelsmarknadsskäl inte öka. har därförspärrar satts in mot en ökning av de treåriga ekonomiska, humanistiska ochsamhällsvetenskapliga linjerna samt de tvååriga ekonomiska, sociala ochtekniska linjerna. Utgångspunkten har därvid varit all förhindra en fortsatttillväxt av allmänt inriktad utbildning med svag arbetslivsanknylning, eftersomsådan utbildningi dagens arbetsmarknadsläge i stor utsträckning leder till arbetslöshet. Jagvill här erinra om vad jag anfört om sambandet mellan planeringen av gymnasieskolan och högskolan. Av en årskull 16-åringar (f.n. ca 123000)går som regel direkt vidare lillgymnasieskolan. Av de resterande har som regel hälften fåll arbete, medan för de kvarvarandekompletterande åtgärder måst sältas in.På senare tid har emellertid arbetsmarknaden för 16-17-åringar drastiskt försämrats. För allt fler ungdomar har därförsärskilda åtgärder, främst i form avintroduklionsprogram, yrkesintroduklion och ungdomsplatser, blivit nödvändiga. För att bryta denna negativautveckling beslöt regeringen ioktober 1982 att öka gymnasieskolans stora ram (linjer och gmndskol-anknutna specialkurser om minst ett läsår) för1982/83 med 2000 intagningsplatser. Därigenom gjordes det möjligt att ökautbildningskapaciteten igymnasieskolan fr.o.m. . De nya utbildningsplatserna skulle få läggas ul på alla utbildningsseklorerutom den humanistisk-sam-hällsvetenskapliga sektorn. För alt stimuleralill atl dessa nya platser i första hand användes tUl yrkesinriktadutbildning föreslog regeringen i proposifionen (1982/83:50) om vissaekonomisk-polifiska åtgärder m.m. all stimulansbidrag skulle ulgå med 6000 kr.för varje ny utbUdningsplats inom industri och hantverk. godkände delta förslag (UbU 1982/83:12, rskr1982/83:109). För att ytteriigare främja att de nya utbildningsplatsernaanvändes för yrkesinriktad utbildning har regeringen beslutat attyrkesinriktad filialutbildning (prop. 1981/82:157, UbU 1981/82:36, rskr 1981/82:445)skall fa anordnas redan fr.o.m. . hardessutom med anledning av propositionen (1982/83:12) om 1982/83:100 Bilaga 10 219 utökning av yrkesinriktad utbildning i gymnasieskolan pås. k. icke gymnasieorter beslutat atl dessa nya möjligheter skall få fillämpas redanfr. o. m. (UbU 1982/83:1, rskr 1982/83: 19). Genom dessa extraåtgärder har gymnasieskolan /83 dimensionerats för av antalet16-åringar mot de som angavs i budgetpropositionen 1982. Jag anser att dennadimensioneringsnivå bör bibehållas under den nu aktuella planeringsperioden1983/84-1985/86. Därigenom skall del vara möjligl för fler ungdomar att få enutbildningsplats igymnasieskolan. /83gäller en ny planeringsordning för gymnasieskolan. Systemet redovisas närmareunder anslaget D 18. Bidrag till driften av gymnasieskolor. beslutarom planeringsramar för olika utbildningssektorer, SÖ fördelar platserna inom resp.sektorsram på landets länsskolnämnder och nämnderna beslutar omgymnasieskolans organisafion i resp. läns kommuner. beslut medanledning av budgetpropositionen 1982 innehöU dels slutliga ramar /83, dels preliminära ramar för budgetåren 1983/84 och 1984/85. Den nyaplaneringsordningen tillkom för att ge bättre förutsättningar för en långsiktigplanering och för att åstadkomma en smidig beslutsordning där största möjligahänsyn kan tas lill olika lokala behov och förutsättningar. Del är därförviktigt att ändringar i de preliminära ramarna så långt som möjligt undviks. SÖ har emellertid isin anslagsframställning pekat på att det finns starka skäl att ändra de ibudgetpropositionen 1982 angivna och av beslutadepreliminära planeringsramarna för budgetåren 1983/84 och 1984/85. Jag delardenna uppfattning. Jag vill då försl peka på alt planeringssystemet endastvarit i funktion . Det är naturiigt alt de ramar somangavs i budgetpropositionen 1982 var behäftade med viss osäkerhet.Länsskolnämndema har utifrån beslut om preliminäraplaneringsramar beslutat om gymnasieskolans organisation för /84.Enligt vad jag erfarit har det därvid framgått alt det inte går att byggaut den yrkesinriktade utbildningen i tänkt omfattning. Skälen härtiU torde varadels atl kommunerna trots statliga stimulansåtgärder får betydande kostnader försådana utbildningar, dels att det fr. o. m 1984/85 sjunkande antalet 16-åringarminskat kommunemas benägenhet alt öka utbildningarna främst inom den teknisk-industriellasektorn. Regeringen medgavgenom tilläggsbeslut inför såväl 1981/82 som 1982/83 attutbildningsplatser fick omfördelas från yrkesinriktad utbildning lill utbildningar med teoretisk inriktning. Intagningen tillgymnasieskolan görs inför /84 påhöstterminsbetyget i årskurs 9 i gmndskolan. Sena tilläggsbeslut av del slagsom förekommit kan därmed bli ytterst besvärande. I värsta fall kan ensådan ordning äventyra hela intagningssystemel, då ett stort anlal elever skulle komma alt svävai ovisshet om humvida de Prop.1982/83:100 Bilaga 10 220 kommer att tas in till den utbildning de sökt. Det ärdärför av yttersta vikt att de slufiiga ramar som anges /84 är sårealistiska som möjligt. Den inriktning motyrkesinriktad utbildning som fastlagts av skall enligt minmening ligga fast. Andelen sådan utbildning inom den totalautbildningskapaciteten i gymnasieskolan bör öka . Jag räknarockså med att de särskilda åtgärder med olika syften, för vilka jag tidigareredogjort, skall fa denna effekt. Därtill föreslår jag i det följande att det högresfimulansbidraget på . för varje ny utbildningsplats inom industrioch hantverk skall ulgå även för /84. Mol denna bakgmndfinner jag det nödvändigt atl de i budgetproposifionen 1982 angivna och av riksdagenbeslutade ramarna /84 och 1984/85 justeras och mera ansluter till vad kommuner ochlänsskolnämnder bedömer vara möjligt att genomföra. I förhållande tillvad som faktiskt lagts utav SÖ för /83 innebär mina förslag en ökad utbildningskapacitet inom teknisk-industriellsektor men en minskning iförhållande lill de preliminärt bestämda ramarna /84. De innebär ocksåen ökning av ramarna för ekonomisk-merkantil och teknisk-naturvetenskaplig utbildning i förhållande till vad som angavs i budgetpropositionen 1982. Inom dessa sektorer finns utbildningar, vilkai och för sig är teoretiskt inriktademen ändå ger god förberedelse för att gå ut på arbetsmarknaden. Detta gäller i mycket ringa utsträckning det hu-manistisk-samhällsvetenskapligautbildningsområdet. Detta slag av utbildning bör därför få elt minskat antal platser i stort sett enligt vadsom angavs i budgetpropositionen 1982. Som jag återkommer tillunder anslaget D18. Bidrag lill driften av gymnasieskolor, föreslår jag att de gmndskolanknutna studievägarna omminst elt läsår (tidigare gymnasieskolans s.k. stora ram) får följande omfattning- förjämförelsens skull anger jag också siffrorna för /83 samt vad som angavs i budgetproposifionen 1982för de då aktuella tre budgetåren. Prop.1982/83:100 Bilaga 10 Intagningsplatser i faktiska lal och % avantalet 16-åringar *\p|ftnr ' Förkortningar förklaras på s ; vt 83 pä sektorerna 2 2000 platser totalt 134 340 = Många ungdomar som bl.a.på grund av den ökade konkurrensen orn platser i högskolan fått lov att sökasig ut på arbetsmarknaden har upptäckt att deras gymnasieutbildning innehållitalltför liten arbetslivsförberedelse. De har bl. a. därför haft svårt att fåarbete. Det är inte rimligl ochinte heller ekonomiskt möjligt att helt tillgodose behovet av yrkesinriktadutbildning för dessa elever inom högskolan. Jag återkommer till denna frågaunder littera E. Högskola och forskning. Ett alternativ till högskoleutbildningär den påbyggnadsutbildning i form av högre specialkurser som finns inomgymnasieskolan. budgetproposition anförde dåvarande statsrådetTilländer att denna möjlighet var ett bra alternativ för många ungdomar och attantalet platser för högre special- 1982/83:100 Bilaga 10 222 kurser därför borde öka /83 med 1 200 samtåren 1983/84 och 1984/85 med 1100 resp. 1200. antog dessa förslag. Enligt vad jagerfarit har den planerade ökningen till 1982/83 också kommil lill stånd.Ökningen har emellertid i stort gällt redan befintliga utbildningar. Iskrivelse till regeringen redovisade SÖ ett antal förslag till nyahögre specialkurser framför allt inom området handel och kontor. Föredragandenanförde budgetproposition alt nya högre specialkurser bordetillkomma också inom det tekniska området. Endast någon enstaka sådan kurs synes dock hatillkommit. Jag är medveten om alt det lar tid atlutarbeta tim- och kursplaner för nya högre specialkurser. Likväl är detangeläget alt nya kurser tas fram somsvarar mol behoven på arbetsmarknaden. En väg är här att dra nytta av regionala initiativ som tagits på några håll ilandet. Man har enligt vad jag erfarit i , ochSödermanlands län i samarbetemellan länsskolnämnd, högskola saml företag och organisationer på arbetsmarknaden utarbetat eller håller på altutarbeta tim- och kursplaner för nya högre specialkurser framför allt inom dettekniska området. Jag fäster storvikt vid den möjlighet som på detta vis ges att anknyta till regionalabehov. Jag är därför beredd att underlätta etl förverkligande av sådana regionala initiativ genom atl förorda altbeslut om högre specialkurser i vissa fall får fallas på regional nivå.Jag återkommer till detta under anslaget D18. Bidrag till driften av gymnasieskolor (avsnitt 1.3). Som exempel vill jagi detta sammanhang peka på att utbildningsekonomiska utredningen i samarbete medSundsvalls kommun och högskolan i /inlett ett arbete på att ta fram ettantal nya utbildningar i högskola och gymnasieskola som ger yrkesförberedelse och somkan inrättas med början /84. Förslagen grundar sig på en analysav näringslivets utbildningsbehov. De nya utbildningarna har bl. a. produktionstekniskinriktning. Möjligheterna att på ta fram alternativautbildningar i , för såväl gymnasieskola som högskola, bedöms avutredningen som goda, eftersom samarbetet mellan de två utbildningsnivåerna ärväl utbyggt och kontakterna mellan utbildningsplanerare och näringslivet i regionen fungerar väl. Även iSödermanlands och har en samlad genomgång gjorts avmöjlighelerna liU påbyggnadsutbildning inom högskola och gymnasieskola. länsstyrelse och länsskolnämnd i samarbete med bl. a.länsarbetsnämnd och högskola kartlagt utbildningsbehovet utifrån de behov sompresenterats av bl. a. företag och organisationer på arbetsmarknaden i resp. län. Ibåda fallen har ett omfattande utredningsmaterial presenterats med konkretaförslag till förändringar av nuvarande utbildningsutbud i avsikt att få en bättreanpassning till behoven i resp. region. Förslagen har gällt såvälgrundutbildning i gymnasieskolan som högre specialkurser i gymnasieskolan ocholika kurser inom högskolan i regionen. Utöver förändringar i det reguljärautbildningsutbudet har förslagen Prop.1982/83:100 Bilaga 10 223 gällt utbildningsbehov t. ex. inom det energitekniskaområdet samt inom träförädlings- och turistsektorerna för vilka områden det inte finnsnågon utbildning. Förslag lill kurs- och timplaner har därför utarbetats ellerär under utarbetande dels som högre specialkurser, dels som kurser inom högskolan.