prop · G60361 · 1982-12-31 00:00:00 — Den förefaller lill sin storlek väl avvägd.Emellertid kan den komma atl få olyckliga och ej avsedda effekter i en delfamiljerätlsliga angelägenheter säsom vårdnads- och umgängesärenden,faderskaps- och bördsmål, bodelningar m.fl., där en svagare part oförskyllt kandrabbas av en kostnadsökning, som föranletts av en motparts genslrävigaprocessföring eller t.ex. av domstols egel beslul om inhämtande av utredningeller kompletterande av sådan. Problemet kan möjligen lösas genom etlundan-lagssladgande av innebörd alt myndighet, som avgör kostnadsfrågan, gesmöjlighet att befria från självrisk, eller genom att självrisken knyts tillinnehav av rällsskyddsförsäkring. Självrisken bör under alla förhållandenerläggas direkt till statsverket och först sedan den slutligt fastställts. Om självrisk som föreslås införs i rättshjälpen torde detvara befogat all rättsskyddet inte till någon del läcker självrisken. Annarsskulle intentionerna bakom förslagel förfelas. Centralorganisationen /SR: Del kan i och för sig ifrågasättas om de föreslagna isjälvrisk påtagligt påverkar den enskildes benägenhet all avslå från etlkostsamt processande. Om bilrädesersättningen uppgår lill . blirsjälvrisken enligl förslaget endast . Å andra sidan kommer införande avell självrisksyslem all få slörsla praktiska betydelse vad avser den enskildesbenägenhet lill rätlssökning i de ärenden där rättsskydd inte förekommer, detvill säga framför allt i äklenskapsskillnadsmål. Det måste upplevas somstötande atl en person inom ramen för rättshjälpssyslemet tvingas avstå frånt.ex. en angelägen vårdnadsprocess av processekonomiska skäl. En 10 procenligsjälvrisk kan därför ses som en lämplig kompromissnivå. Självriskens storlekbör självfallet utvärderas så snart dess effekter dels på antalet rättssökandeoch dels på reglerna i nuvarande rältsskyddsförsäkringar kan bedömas. Med tanke på statens finanser är det önskvärt altförslaget genomförs i denna del. Atl befria den rätlssökande från ansvar förrätlshjälpskoslna-dernas storlek så snart de överstigit en viss nivå, innebäratl många rätlssökande helt bortser från om Ivisleföremålels omfattning slår irimlig proportion lill rällegångskoslnadernas storlek. Del kan också förefalla Prop.1982/83:61 100 lockande alt genom utlröttningsiaklik förmå enmotståndare, som måhända inte har förmånen att åtnjuta allmän rättshjälpoch/eller har en hög rättshjälpsavgifl lill en fördelaktig lösning.Ullröltningstaktiken kan exempelvis beslå i obefogade invändningar ochöverklaganden. Merparten av den allmänna rättshjälpen faller som regel påersättning lill den rällssökandes biträde. Elt syslem med självrisk, somförhoppningsvis skulle leda till ett ökat kostnadsmedvetande hos derirätlssökande, borde vara lill fördel även för biträdet. Del förekommer all denrätlssökande, som inte behöver bekymra sig om kostnadernas utveckling, begäralt biträdet skall utföra en slor mängd arbete i ärendet, varefter domstolenförklarar all biträdel utfört arbete som inle varit skäligen påkallat förtillvaratagande av klientens rätt, och nedsätter biträdets arvode. Biträdetbefinner sig i fall som dessa i en konfliktsituation, som förhoppningsvis kanlösas genom införandel av ell självrisksyslem. Del noteras med tillfredsställelse atl självrisken blottavser biträdets ersättning. All t.ex. lägga en självrisk på lolkkostnader kaninte vara rimligl. Sådana kostnader bör undantas också när de uppkommer som etlbiträdets ullägg. 2.3 Ökad progressivitel och upphävande av avgifternasanknytning till basbeloppet I promemorian föreslås atl rätlshjälpsavgiflerna och räUentill rättshjälp inte längre bör knytas till basbeloppet. En skala föravgifterna som är fast knuten lill olika inkomstnivåer föreslås i stället. Somskäl härför har åberopats atl inkomslhöjningarna inte alltid följer höjningarnaav basbeloppet. Utvecklingen av basbeloppet har också medfört all även rätlssökandemed förhållandevis höga inkomster kan få rättshjälp. Det system som föreslås måste för atl inte urholkasförutsätta atl den tänkta skalan återkommande justeras. Den föreslagnaordningen torde således komma atl kräva ändringar av skalan med relativt tätaintervall om denna skall förbli oförändrad. Mot bakgrund av det anförda anserjag atl den föreslagna skalan på någol sätt bör skyddas mot inflation.Eventuellt skulle della kunna ske på liknande sätt som gäller förinflalionsskydd av inkomstskalteskalan. Enligt min mening talar goda skäl förall justera avgifterna och rätten lill rättshjälp till den föreslagna nivån menalt behålla någon form av inflalionsskydd. DV tillstyrker förslagel i dessa delar. I fråga om denökade progressiviteten vill dock DV, trots alt förslagel tillstyrks, ävenhänvisa till vad som sagts i inledningen av della yllrande (se I Allmännasynpunkter). 1982/83:61 101 Besvärsnämndenfinner ej bärande skäl föreligga att på grundval av det i promemorianredovisade underlaget nu frångå systemet med rältshjälpsavgifternas anknytningtill basbeloppet. Ej heller förslaget om ökad progressivitel förrättshjälpsavgifterna bör genomföras utan närmare utredning. Ipromemorian har enligt hovrättens mening inte tillräckliga skäl redovisats föratt rättshjälpsavgifternas anknytning till basbeloppet skulle ersättas av etlannat system. Hovrätten avstyrker därför förslaget i denna del. Hovrättenhar inte någon erinran mol förslagel all rältshjälpsavgifternas anknytning tillbasbeloppet skall upphöra. När del gällerrältshjälpsavgifternas ökade progressivitel ifrågasätter hovrälten emellertidom inte rätlssökande med högre inkomster är missgynnade redan med nuvarandeberäkningssätt och om de inle kommer alt missgynnas än mer om den i promemorianföreslagna ändringen genomförs. Rättshjälpsavgifterna är inte avdragsgilla vidinkomsttaxeringen och blir med hänsyn lill den kraftiga progressiviteten iinkomstbeskallningen oproportionerligt stora i förhällande till disponibelinkomst i högre inkomstlagen. Av promemorian framgår inle om man har övervägtdella. Enligl hovrättens mening borde rältshjälpsavgifterna i slörreutsträckning anpassas till den verkliga betalningsförmågan och mindre till dennominella inkomsten. Fråganom rättshjälpsavgifterna bör vara anknutna till basbeloppet eller om de börbestämmas enligt fixa, i lag angivna inkomstnivåer har diskuterats tidigare(jfr bl.a. SOU 1965:13 Rättegångshjälp s. 64). Vissa remissinstanser avstyrktedå, att avgifter skulle bestämmas av inkomstnivåer som anges i lag. Som skälhärför angavs bl.a. av nedre juslilierevisionen all del torde vara ovanligt alträttigheter och skyldigheter anknyts direkt lill fixerade inkomstbelopp ochrevisionen ifrågasatte om inte inkomstgränserna borde kompletteras medbefogenhet för regeringen att vid väsentlig ändring i levnadskostnaderna jämkagränserna. Åven andra remissinslanser anförde liknande betänkligheter. Medhänsyn till förändringar i penningvärdesutvecklingen hyser även tingsrättenbetänkligheter mol all införa fixa inkomstnivåer. All ändra de i lag inskrivnanivåerna, vilket måste ske via proposilion lill , är Prop.1982/83:61 102 vidare omständligt och tidskrävande, vilket gör attändringarna får förskjutna effekter. all bryta kopplingen tillbasbeloppet kan i stället effekterna av alltför snabb höjning av basbeloppetbegränsas pä visst sätt. På grund av det anförda bör enligt tingsrättenförslaget i nu förevarande del övervägas av kommittén. Beträffande vad som föreslås om progressiviteten avavgifterna och om högsta inkomst för rätt tiU rättshjälp ifrågasättertingsrätten lämpligheten av atl alla samhällels stödformer trappas av päungefär samma nivå och där åstadkommer en brant marginaleffekt. På grund häravanser tingsrätten skälen närmast tala emol att gränsen läggs just vidbrytpunkten i den föreslagna marginalskanereformen. Tingsrätten understöder förslagel all kompensera dennegativa fördelningseffekten av atl stanna vid en enhetlig procentsats vidberäkningen av självrisken med all öka progressiviteten i uttaget avmaximibeloppen för rältshjälpsavgiften. Om maximibeloppet inte längre skallanknytas till basbeloppet måste upprepade lagändringar göras för alt undvikapåverkan av inflationen. sådant syslem som medför upprepade lagändringar ärliU stor nackdel för alla som tillämpar rältshjälpslagen och innebär därförnackdelar i förhållande till nuläget. Fördelen med den nuvarande anknytningen till basbeloppetär atl lagstiftningen ständigt hålls aktuell. Delta system används med slorfördel på många olika områden. Det vore mycket olyckligt om systemetavskaffades och vi i stället fick tillgripa återkommande lagändringar för alllagtexten skulle hålla takt med liden. Kan inle basbeloppet, eventuellt efterändringar i beräkningsgrunderna, bibehållas som grund för rätlshjälpsavgiflerna,bör något annat flexibelt syslem utarbetas. En hänvisning i lagtexten till enförordning utfärdad av regeringen vore i brist på andra förslag en bänreordning än den föreslagna. Tingsrätten har intet att erinra mot en skärpt progressiviteli uttag av rällshjälpsavgiflen. Däremot kan det vara diskutabelt atl övergeavgifternas anknytning till basbeloppet. erfordras någon faktor atlanpassa Prop.1982/83:61 103 rättshjälpsavgifternas storlek till penningvärdelsförändring. Basbeloppet är just en sådan faktor som med den föreslagnaändringen bör ersättas med någon annan. I första hand borde således gmndernaför beräkningen av basbeloppet granskas. Detta kan dock inte ske inom ramarnaför en rälts-hjälpsreform. Om nu rättshjälpsavgifternas beräkning frikopplasfrån basbeloppet, bör de nya beräkningsgmnderna ta sig uttryck i tabeller somfastställes anpassade lill penningvärdets utveckling. i (majoriteten): Se även under avsnitt 2.2 angående frägan om en ökadprogressivitel. --- anser sig inte kunna ansluta sigtill en ökad progressivitel vid beräkningen av de rättssökandesavgifter. I promemorian föreslås vidare att avgifternas anknytningtill basbeloppet borttages. vill erinra om att basbeloppetär relationsobjekt i flertalet fall inom sociallagstiftningen och ställer sigtveksam till frågan humvida skäl föreligger att tillämpa någon annan metodikinom rätthjälpslagstiftningen. Ledamoten , rättshjälpsnämnden i ,är av skiljaktig mening: Beträffande förslaget om införande av ökad progressivitelanser jag alt nämnden borde ha tillstyrkt förslaget i sin helhet. Visserligenfår detta ekonomiska konsekvenser för den enskilde i högre inkomstlägen menförslaget har en fördelningspolilisk profil. Hänsyn har tagils lill framförallt barnfamiljer i lägre inkomst. Nämnden anser alt slopandet av anknytningen tillbasbeloppet kan leda till en kraftig urholkning av rältshjälpsförmånen. Hurkraftig denna urholkning kan komma att bli kan inte förutses. Nämnden anserdärför att anknytningen lill basbeloppet bör vara kvar. Nämnden avstyrker även förslaget om ökad progressivitel iuttaget av rätlshjälpsavgiflen. anser inte att självrisksystem börinföras. I konsekvens härmed menar nämnden ocksä att anledning saknas attinföra regler om ökad progressivitel. Bortsett från frågan om självrisk är detenligl nämndens mening olämpligt att nu åter vidtaga åtgärder som innebär Prop.1982/83:61 104 höjning av avgifterna. genomförda avgifisändringari rältshjälpslagen pressar många av de rätlssökande till del yttersta av derasförmåga alt betala avgiften, vilket med största sannolikhet är en anledningtill atl antalet ärenden minskat. avstyrker också förslaget att slopaanknytningen lill basbeloppet. Nuvarande system är smidigt och väl inarbetat.Del finns ingen anledning till ändring. Bibehållandet av gällande reglerinnebär vis-serUgen att även högre inkomsttagare kan erhålla rättshjälp. Sompåpekats i promemorian kommer emellertid rältshjälpsavgifterna då all ligga påen hög nivå. Detta uppfattar nämnden som en fördel. Om beräkning avrättshjälpsavgifterna inle längre skall anknytas till basbeloppet måste - somnämnden ser del - bestämmelserna i rältshjälpslagen ändras förfastställande av nya gränsbelopp. har svårl atl se attgenomförandel av förslagel kan innebära någon förenkling. Anknytningen mellan rätlshjälpsavgiflerna och basbeloppetbör inle frångås. Myckel av modern lagsiiftning anknyter till basbeloppet somgräns för olika värden t.ex. vid beräkning av pensioner, sjukersättningar, rätti dödsbo. Nämnden har inte något att erinra mot att progressiviteten ökas ochinle heller mot atl "taket" för erhållande av rättshjälp sänks. Denföreslagna gränsen på ca . framstår därvid som lämplig i dagsläget.Däremot bör anknytningen till basbeloppet behållas, även när det gäller allfastställa den övre gränsen för erhållande av allmän rättshjälp. Man kan ävenfä den önskade progressiviietsprofilen med behållande av anknytningen tillbasbeloppet. En annan grund för beräkning av rättshjälpsavgifler skullemedföra åriigen återkommande lagstiftningsåtgärder med hänsyn till den allmännaprisutvecklingen. Allmänna advokatbyrån i : Utgångspunkten vid konstruktion av den nya skalan föravgifterna anges vara alt lägre inkomsttagare ej skall drabbas avavgiftshöjningarna. Däremot föreslås atl inkomsttagare i högre skikt skall fåbära de ökade avgifterna. Enligt advokatbyråns mening kan dessa utgångspunkterifrågasättas, i synnerhet med beaktande av de nya skalleregler som kommer altgälla. Om en skala ej kan införas som är progressiv i takt med denrällssökandes inkomst såvill gäller självrisksystemel, bör avgiftsskalankonstrueras så all den rällssökandes reella inkomstförhällanden blir avgörandeför avgiftens storlek. Prop.1982/83:61 105 Allmänna advokatbyrån i : I promemorian har riktats kritik mol kopplingen tillbasbeloppen bl.a. med hänsyn lill atl inkomsthöjningarna inte alllid följtbasbeloppshöjningarna. Med förslagel om införande av en skala för avgifternaföljer atl denna skala regelbundet måste överses. Promemorian innehåller ingetförslag på vilket sätt denna översyn skall ske. Anledning torde saknas attfrigöra avgiftssystemet från dess anknytning lill basbeloppet. Med enanknytning till basbeloppet följer en önskad automatik i avgiftssystemet. Ingenerinran finnes mol annan lämplig konstruktion som i slorl följer framlidainkomst- och penningvärdeförändringar. Oavsett vilket avgiftssystem som väljesbör ej ifrågakomma all en yllerligare skärpning sker av de redan under handavsevärt ökade maximibeloppen för rättshjälpen. För stora klientgrupper harsmärtgränsen redan passerats i detta hänseende. Se fakullelsnämndens yllrande under avsnitt 2.2. Förbundet anser atl det särskilt av praktiska skäl ärlämpligt atl bibehålla rättshjälpsavgifiens anknytning till basbeloppet iavbidan på en fullständig översyn av rältshjälpslagstiflningen. mening har inle heller bärande skäl förebragts för förslaget atl ökaprogressiviteten. Personer i vissa inkomstlagen och med stor försöijningsbördaskulle drabbas alltför hårt. Om det av statsfinansiella skäl anses påkallat altöka rältshjälpsavgifterna, bör della hellre ske genom en procentuell höjning.Förbundet vill i detta sammanhang framhålla, att de inkomstuppgifier, somligger lill grund för fastställande av rättshjälpsavgifl, ärotillfredsställande eftersom ingen kontroll är föreskriven. Elt bättre underiagskulle sannolikt kunna leda till minskning av samhällels kostnader förrättshjälpen. Förbundet anser det vara angeläget all denna fråga överväges avkommittén. Centralorganisationen /SR: Metoden alt beräkna avgifternas storlek med utgångspunktfrån bruttoinkomster innebär all man inle lar hänsyn lill vare sigskatleprogression eller bostadsbidrag och lägre barnlillsynskoslnader m.m. förlåginkomsttagare. Den angivna negativa fördelningseft"eklen med detföreslagna självrisksystemel saml del påstådda slörre utrymmet för höjning avmaximibelopp i vissa inkomslskikl är verklighetsfrämmande. Förhållandelillustreras av ett praktiskt exempel: Två personer med vardera två barn, sammakommunala barntillsyn och med likadana bostäder. Den ene tjänar ochden andre . 1982/83:61 106 skatt(30:4) niaximibelopp för rättshjälpsavgift enl förslaget ./.I 301 Mot denna bakgrund kan den föreslagna ökadeprogressiviteten inte godtagas. /SR ifrågasätter om inle rätlssökande medhöga inkomster redan nu är missgynnade med nuvarande beräkningssätt. Med denföreslagna ändringen kommer de alt missgynnas ylleriigare. /SR har inle någol alt invända mol atträttshjälpsavgiften bestäms i proportion lill inkomst i stället för lillbasbeloppet. Däremot kan del inte godtagas alt högsta inkomst för rätt lillrättshjälp fastställes till ett fast belopp utan hänsyn lill ändringar ipenningvärdet. 2.4 Högsta inkomst för rätt till rättshjälpDomstolsverket: ------ Förslagel om ändring av högsta inkomst för rälllill rättshjälp bör ej genomföras ulan närmare utredning. Enligt hovrättens mening bör av rättviseskäl den övreinkomstgränsen för rätten alt erhålla rättshjälp slopas. Inle ens s.k.höginkomsttagare har möjlighet all erlägga hur stora rättegångskostnader somhelsl och har i vissa fall elt uttalat behov av bistånd, t.ex. i kostsammafamiljerättsliga angelägenheter. I de högre inkomsllågena kommerrällshjälpsavgiflen all vara sä stor alt den rätlssökande oftast kommer allsjälv få svara för kostnaderna för rättshjälpen. Även om personer med högainkomster skulle bli berättigade till rättshjälp, torde inte statens kostnaderför rättshjälpen komma atl öka i nämnvärd grad, i synnerhet inle om man införelt självrisksystem. På grund av progressiviteten i inkomstbeskattningen ärskillnaderna i disponibel inkomst i varje fall inte så stora atl del är motiveratatl sälta gränsen för erhållande av rättshjälp så låg som del har föreslagils ipromemorian. Prop.1982/83:61 107 Tingsrätten ifrågasätter lämpligheten av atl allasamhällels stödformer trappas av på ungefär samma nivå och där åstadkommer enbrant marginaleffekt. På grund härav anser tingsrätten skälen närmast tala emolatl gränsen läggs just vid brytpunkten i den föreslagna marginalskattereformen. Om förslaget med fasta belopp skall genomföras, synesförslaget atl anpassa gränsbeloppet till en nivå närmare gränsen för andra isamhället förekommande stödformer riktigt. Den föreslagna gränsen för ensamstående,, . samt en ökning med 9 000 för varje därtill kommandeförsörjningsbörda, tillstyrks. Här uppkommer frågan hur en revidering avgränsbeloppet skall utformas. Rälien delar uppfattningen alt övre gränsen för rättshjälpanpassas lill nivån för andra stödformer och till brytpunkten i den föreslagnaskallereformen. Se avsnitt 2.3. Allmänna advokatbyrån i : Även såvitt avser inkomslgränsen för räll lill rättshjälpbör som anknytning ske till basbeloppet. Del nuvarande gränsbeloppetmotsvarande 8 gånger basbeloppet synes lämpligt. Med hänsyn lill de redan nuhöga maximibeloppen för rätlssökande i dessa inkomstlagen torde emellertidrelativt sällan samhällels resurser få ianspråklagas i rätlshjälpsärenden medrätlssökande i de övre inkomslskiklen. Prop.1982/83:61 108 Centralorganisationen /SR: Del kan inle godtas all högsta inkomst för rätt lillrättshjälp läslslälles lill ell fast belopp ulan hänsyn lill ändringar ipenningvärdet. 3 Rättshjälp vid bodelning I denna del föreslås atl staten i princip endasi börförskoltera bodd-ningskostnaderna. Båda makarna skall betala tillbakakostnaderna lill slaten. Den restriktivitet som förslagel i denna del ger ullryckför finner jag vara motiverad. Jag vill dock ifrågasätta om inte i stället förden föreslagna ordningen det finns skäl att la steget fullt ut och heltavskaffa rätlen till rättshjälp i dessa angelägenheter. Härigenom skulleonödiga administrativa kostnader kunna undvikas. DV tillstyrker förslagel. I detta sammanhang vill DV peka pä den komplikation somuppstått lill följd av atl ansökningsavgift vid domstol numera är en kostnadför parts allmänna rättshjälp. I elt ärende angående t.ex. förordnande avskiftesman måste tingsrätt nu rätteligen fastställa rällshjälpsavgift och göraavräkning. En smidigare ordning skulle vara att den regeln infördes all iärenden av ovannämnda och liknande slag tingsrätt endasi behöver underrättarättshjälpsnämnden om att en kostnad uppställ för den allmänna rättshjälpen. Enligt promemorian är tanken alt rättshjälp vid bodelninginle skall omfalla ordinära bon. I de fall rättshjälp beviljas skall nägonsubvention inte utgå utan makarna skall åläggas återbetalningsskyldighet förhela kostnaden. Har biträde förordnats skall även denna kostnad i sin helhetåterbetalas av makarna. Staten skall alltså endasi förskoltera kostnaderna. Innebörden av förslaget är alltså atl staten ombesörjerprövning och utbetalning av ersättningen lill skiftesmän och biträden samtindrivning av dessa ersättningar hos makarna. Denna rundgång skall emellertidbegränsas till slörre och mera komplicerade bon. Vilka närmare övervägandensom ligger bakom förslagel undandrar sig besvärsnämndens bedömning. Nämndenavstyrker bestämt förslaget. Bestämmelserna om rättshjälp vid bodelning är emellertidinle tillfreds- Prop.1982/83:61 109 Vissa besparingar skulle enligt besvärsnämndensmening kunna åstadkommas utan alltför ingripande åtgärder. Besvärsnåmndenhar i sin praxis funnit skäl föreligga all bevilja allmän rättshjälp ulanbiträdesförordnande vid delning av ordinära lösörebon av ej alltför enkelbeskaffenhet, exempelvis om rätten lill bostad är tvistig. De sociala skälenför rättshjälp vid delningen av denna typ av bon är oftast starkare än då detgäller delning av större bon där rörelse eller annan mera svårskiftad egendomingår. Reglerna om giftorätt och om makes rätt lill bostad är också sådana altbehov av juridiskt bistånd regelmässigt föreligger även ifråga om mindre bön.Ersättningen åt skiftesman i sådana fall är förhållandevis låg. De storakostnaderna uppkommer, enligl besvärsnåmn-dens erfarenhet, vid delningen av destörre-bon, där ofta rättshjälp med bilrädesförordnande beviljats. Kostnadernaför rättshjälpen omfattar i dessa fall förutom kostnad för skiftesman, jämvälbiträdeskoslnad, som alltid stannar på statsverket. anser del ejvara försvarbart all staten i del nuvarande siatsfinansiella läget bekostarbodelning i de fall tillgångarna i boet väl förslår atl ersätta skiftesman ochannat juridiskt biträde. Besvärsnämndenvill i anledning härav ifrågasätta en inskränkning av rättshjälpen ifråga omstörre bon, där del ekonomiska behovel av bistånd är mindre framträdande.Möjligheten alt erhålla biträde för bodelning bör därvid avskaffas eller i vartfall begränsas lill fall där synnerliga skäl av personlig art föreligger. Isådana fall då make, som erhållit rättshjälp, tillförs egendom genombodelningen finns redan nu en möjlighet att höja rältshjälpsavgiften. Det kanfinnas skäl atl överväga en ordning som ger ökade möjligheter alt beaktaresultatet av bodelningen när den slutliga rältshjälpsavgiften bestäms. Hovrätten för (majoriteten): Hovrätten ifrågasätter om besparingarna blir så stora atldet finns skäl all göra ändringar beträffande rättshjälp vidbodelning. Om förslagel skall genomföras ansluter sig hovrälten ihuvudsak till vad som anförts i promemorian angående förutsättningarna förrättshjälp vid bodelning. Hovrätten kan också ansluta sig lill uppfattningenatt systemet bör bygga på ålerbelalningsskyldighet för båda makarna men delarinle den i förslagel angivna meningen alt ålerbelalningsskyldighetundantagslöst skall åläggas båda makarna, då endasi en av dem har rättshjälp.En undanlagsregel liknande den 131 § 2 st. 4 p bör finnas beträffande biträdesersätlningoch biträdeskoslnad. Hovrätlslagmannen är av skiljaktig mening ochanför: Den föreslagna regleringen av rättshjälp vid bodelninginnebär i praktiken att förmånen av rättshjälp avskaffas; systemet innebär allstaten Prop.1982/83:61 110 endasi förskollerar de ofta mycket betydande kostnadernaför bodelning, vilka sedan i sin helhet avses skola återkrävas från parterna,som därvid förutsattes kunna betala hälften var ulan någon möjlighet tilljämkning med hänsyn till vederbörandes ekonomiska situation. Enligt min bestämda uppfattning innebär detta en ickegodtagbar urholkning av rätlshjälpssystemel som kan komma all drabbaekonomiskt svaga parter på etl synneriigen kännbart sätt.