prop · G60384 · 1982-12-31 00:00:00 — Prop.1982/83:84 21 närmast till hands liggande förfarandet. Slutligen börföreskrivas att om de nu angivna grunderna inte kan tillämpas eller skulle ledalill oskäligt resultat, så skall taxeringen bestämmas till skäligt belopp.Undantagsregeln ger alltså möjlighel att jämka taxeringen när huvudregelnskulle leda till etl oskäligt resultat. I delta avseende liksom i övrigt bör ifråga om laxeringen tillämpas de grundsatser som har angetts i förarbetena lillnuvarande lagsiiftning. För tillämpning av lagen mot skatteflykt gäller f. n.vissa speciella regler på det processuella eller formella planet. Till atlbörja med har öppnats en möjlighet för de skallskyldiga alt få förhandsbeskedom huruvida ett visst förfarande omfattas av skatteflyktsklausulen eller ej.Vidare har föreskrivits att frågor om tillämpning av klausulen skall prövas iförsta instans av länsrätten på talan av skattechefen. Möjlighet har också öppnatsalt få anstånd med betalningen av skatt som har påförts med anledning av attskatteflyktsklausulen tillämpats och slutiigen har införts möjlighet till eflertaxeringnär rättelse påkallas av atl klausulen är tillämplig. Den nu föreslagna utvidgningen av klausulenstillämpningsområde bör enligt min mening inte föranleda någon ändring i de nuangivna specialreglerna. Det kan dock finnas anledning atl när klausulen harvarit i kraft ett tag ta upp frågan om tillämpningen av klausulen i förstainstans bör läggas över på taxeringsnämnderna. En skatleflyktsklausul är som jag har nämntnödvändig mol bakgrund av att skattedomslolarna inle ulan uttryckligt lagstödhar ansett sig kunna underkänna vissa skatteflyktstransaklioner. Avsiklen medklausulen är således all öka förutsättningarna för materiellt selt riktigalösningar. Mot denna bakgrund föreslår jag en klausul som tillskillnad mot den nuvarande inte bara lar sikte på en viss begränsad del av skatteflyktsområdel.Klausulen har fåll en allmännare utformning som gör att det bhr möjligt atttillämpa den inte bara på s. k. omvägsförfaranden, utan också i fall där denskallskyldige använder sig av den "närmaste vägen" men där handlandethuvudsakligen betingas av syftet alt erhålla av lagstiftaren inte avseddaskatteförmåner. Jag villemellertid understryka att utvidgningen av klausulens tillämp-. ningsområdegivelvis inte innebär alt den skall kunna tillämpas i alla fall där denskattskyldige får skattefördelar av sitt handlande. En näringsidkare måstegivetvis när han prövar förutsättningarna för en investering eller någon annanaffärstransaktion beakta skattekonsekvenserna och om olika alternativ står lillbuds välja del alternativ som ger del bästa resultatet. För alt klausulen skallkunna lillämpas krävs det all skattefördelarna träder i förgrunden på ettsådant sätt att transaktionen i övrigt framstår som mer eller mindremeningslös. Transaktioner som företas av rent kommersiella skäl riskerar alltsåinte atl beröras av klausulen. 1982/83:84 22 Den av mig föreslagna klausulen har sin udd riktad främst molskalleflykt som sker med hjälp av sinnrikt utformade bolagslransaktiöner,arrendeavtal e. d. och som går ut på t. ex. all en rörelseinkomst ellerrealisationsvinst skall undgå beskattning eller beskattas på ett alltförfördelaktigt säll. Det kan t. ex. vara fråga om indirekta överlåtelser av bolagi syfte att kringgå bestämmelserna angående vinstbolag eller interna aklieöverlåtelser(jfr prop. 1981/82:17 s. 133) eller avtal om arrende, optionsrätt e. d. för attlindra eller skjuta upp en realisationsvinstbeskattning. Jag vill emellertidframhålla alt klausulen skall kunna tillämpas även på andra områden. Ett sådantgäller transaktioner mellan närstående och jag syftar då främst på vissaförfaranden där föräldrar försöker föra över avkastning till minderåriga barnför att kringgå avdragsförbudet för periodiska understöd. I denna del kan förövrigt noteras all rätlsnämnd i etl ärende om förhandsbeskedunderkänt vissa lånetransaktioner mellan föräldrar och barn med slöd avnuvarande klausul. Jag har i del föregående angett de huvudprinciper som bör gällaför tillämpningen av klausulen. Den klausul som jag föreslår ansluter ganska nära till arbetsgruppens förslag. Gruppen har i sitt arbete gjort en analys av praktiska fall. Jag kan givetvis inte ta slällning lill de slutsatser ienskilda fall som arbetsgruppen har dragit rörande tillämpningen av arbetsgruppens skatteflyktsklausul. Fallen bör dock kunna ge vägledning när det gäller atl bedöma skalteflyklsproblemen. I sista hand blir det naturligtvis en uppgift för skattedomslolarna att i det enskilda fallet pröva t. ex. om en taxering på grundval av ett visst förfarande strider mol lagstiftningens grunder eller ej. 2.8 Ikraftträdande m. m. En proposilion bör enligt min mening kunna föreläggasriksdagen . Del är angelägel atl lagstiftningeli träder i kraftsnarast möjligt efter det att riksdagsbehandlingen har avslutats. Den bör varatillämplig fr. o. m. viss dag som direkt anges i ikraftträdandebestämmelsernaoch jag föreslår att denna dag bestäms lill . De nya bestämmelsernaskall således tillämpas på rättshandlingar som företas efter utgången avfebruari månad 1983. Nuvarande lagstiftning är tidsbegränsad lill ochtillämpas således på rättshandlingar som företas t. o. m. den 31 december 1985.Avsikten är att skatteflyktsklausulen skall utvärderas från bl. a.rättssäkerhetssynpunkter mol slutet av femårsperioden och all lagstiftningendärvid skall övervägas på nytt. Juslitiekanslern har regeringens uppdrag altgöra en sådan utvärdering. Jag anser att tidsbegränsningen bör vara kvar ochalt den angivna utvärderingen bör komma till stånd. 1982/83:84 23 3 Skatteavdrag på vissa rörelseinkomster 3.1 Nuvarandeordning i huvuddrag En arbetstagares huvudarbetsgivare är enligt uppbördslagen(1953:272), UBL, skyldig att göra avdrag för preliminär A-skatt på delönebelopp som han betalar ut till arbetslagaren. Underlåter han att göraavdrag eller betalar han inte in innehållen skatt blir han betalningsskyldigför den skatt som skulle ha innehållils eller som han underlåtit all betala in. Hittillshar det inle funnits någon skyldighet för en arbetsgivare att göra skatteavdragpå ersättningar som han betalar ut till någon som han inte är huvudarbetsgivareför men som utför arbetet åt honom i egenskap av arbetstagare. Någon skyldighetatt göra skatteavdrag på s. k. biinkomster har med andra ord inte förelegathittills. Fr. o. m.den 1 januari 1983 är förhållandet ett annat. Detta sammanhänger med lagen(1982:1006) om avdrags- och uppgiftsskyldighet beträffande vissauppdragsersättningar, AUL, som har antagits av (prop.1982/83:11, SkU 1982/83:5, rskr 1982/83:20). Enligt AULkommer alla arbetstagare, som har A-skattesedel och vid sidan av sina ordinariearbeten åtar sig elt uppdrag av det slag som anges i lagen, att få vidkännasskatteavdrag. Detta naturligtvis under förutsättning att uppdragsgivarenfullgör sin avdragsskyldighet. Förutsättningarna för att lagen i detta avseendeskall fungera på etl tillfredsställande sätt är goda. Bestämmelserna omavdragsskyldighet beträffande de angivna biinkomsterna är i praktiken enutvidgning av UBL:s föreskrifter om skatteavdrag ochuppdragsgivarna/arbetsgivarna bör få samma motivation att följa dessa somnuvarande huvudbestämmelser. En underlåtenhet att göra avdrag på en biinkomsteller atl inle betala in ett innehållet belopp får samma konsekvenser som närbestämmelserna om avdrags- och redovisningsskyldighet i UBL inte följs. Debiinkomster på vilka skatteavdrag kommer all göras för en arbetstagare ärenligt AUL bl. a. ersättningar för arbeten på mark och byggnader. Om arbetetavser en schablontaxerad fastighet (småhusfastighet) som ägs av en fysiskperson eller dödsbo föreligger dock inte någon avdragsskyldighet. Detsamma ärfallet i fråga om arbeten i lägenheter som uppdragsgivaren innehar på grund avhyresavtal eller tjänsteavtal eller som medlem i bostadsförening eller somdelägare i bostadsaktiebolag. Fastighetsägaren eller lägenhetsägaren är istället skyldig att lämna uppgift om den utbetalade ersättningen i sinsjälvdeklaration. Avdrag kommer också att göras på en arbetstagares biinkorhstsom han får genom att åta sig ett extra arbete hos en rörelseidkare på dennesarbetsplats. Enligt AUL föreligger i sådana fall en avdragsskyldighel omarbetet avser tillverkning på beställning, montering, rengöring, reparation,ändring eller underhåll. Avdrag skall också göras om någon som har A-skaltesedelåtar sig att utföra en godstransport för uppdragsgivarens rörelse. 1982/83:84 24 3.2 Några synpunkter på AUL och förhållandet till UBL:spreliminärskattesystem En uppdragsgivares ansvarighet enligl AUL om han inte görskalleavdrag blir direkt beroende av om uppdragstagaren har en A-skatleseddeller en B-skattesedel. Har uppdragstagaren en A-skaltesedel kanuppdragsgivaren inte undgå betalningsskyldighet enligt AUL för det skattebeloppsom han underlåter alt innehålla även om del senare skulle visa sig alt denutgivna ersätiningen utgjorde inkomst av rörelse för uppdragstagaren. Härföreligger aUtså en skillnad i förhållande till . Om enuppdragsgivare underlåter alt göra skatteavdrag för någon som har A-skaltesedelkan han nämligen enligt UBL inte göras betalningsskyldig om uppdragstagaren harutfört arbetet i en av honom bedriven rörelse. AUL:s effekt på skatleuppbörden är sålunda i hög gradberoende av hur om A-skatt och B-skalt är utformade. Preliminär A-skatt skall enligl huvudregeln (3 § 2 mom. UBL)betalas för sådan inkomst av tjänst som hänför sig till den skatlskyldigeshuvudsakliga arbetsanställning eller annars utgör hans huvudsakliga inkomst avtjänst. Skattskyldig som har sin huvudsakliga inkomst av annat än tjänst skallbetala preliminär B-skatt. Detta gäller alltså i huvudsak skattskyldiga medinkomst av rörelse eller jordbruksfastighet. Vad som skall förstås med inkomstav tjänst resp. inkomst av rörelse eller jordbruk skall enligt 2 § UBL bedömasi enlighet med dessa begrepps innebörd i kommunalskatlelagen (1928:370), lagen(1947:576) om stallig inkomslskall och taxeringslagen (1956:623). Huvudregelninnebär att A-skatlesedel utfärdas för den som har arbets-ansläUning och alltsåinkomst av tjänst. Bestämmelserna om utfärdande av A-skatlesedel har emellertidmjukals upp genom anvisningar till 3 § UBL. I förarbetena till dessa (prop.1974:159, SkU 1974:57, rskr 1974:360) ftaihhålls att det förekommer attskattskyldiga begär att få övergå från A-skatt till B-skatt med hänvisning tillatt de driver rörelse, medan omständigheierna i verkligheten ofta är sådana, atlden skatlskyldige kan anses anställd. I anvisningarna anges mot denna bakgrund,atl A-skalt skall utgå även om den skattskyldige säger sig driva rörelse, mendet av utredningen i ärendet framgår att hans verksamhet bedrivs under sådanaförhållanden som motsvarar arbetsanställning. Gränsen mellan A-skatt och B-skatlhar också mjukats upp genom ett annat uttalande i anvisningarna. Det sägssålunda att omständigheterna kan vara sådana att B-skalt visserligen framstårsom den naturliga skatteformen, men att A-skatt ändå bör betalas, exempelvis pågrund av att den skatlskyldige vid upprepade tillfällen harunderlåtit att i vederbörlig ordning betala den debiterade B-skatten. I den mån A-skatlesedlar uTfärdas i enlighet med dessaanvisningar får detta naturligtvis en direkt betydelse för tillämpningen av AULnär det är fråga om skattskyldiga som ålar sig uppdrag av det slag som fallerunder denna lag. Det är ju då utan betydelse om ersättningen i det särskildafallet 1982/83:84 25 skall anses utgöra inkomst av tjänst eller rörelse. Enuppdragsgivare som underlåter att göra avdrag enligt AUL för den som har A-skatlesedelblir betalningsskyldig för det inte innehållna skattebeloppet. 3.3 Frågan om en utvidgad tillämplighet av AUL Frågans behandling i prop. I propositionen framhålls att det inte sällan kan varasvårt för en uppdragsgivare att avgöra om den som skall utföra arbetet gördetta i en yrkesmässigt bedriven verksamhet eller som en bisyssla vid sidan aven huvudanställning. Det kan också innebära problem all med bestämdhet avgöraom det är fråga om en huvudsaklig arbetsanställning eller en bisyssla. Betydelsen av dessa gränsdragningsproblem minskas genom AUL.När det är fråga om elt uppdrag enligl AUL och uppdragstagaren har A-skaltföreligger det alltid en avdragsskyldighet, antingen enligl AUL eller enligl UBL.Om uppdragsgivaren skulle felbedöma enligt vilken lag avdrag skall göras fårdetta regelmässigt inle någon betydelse för hans ansvarighet. För denmellanskillnad som kan uppkomma genom en felaktig tillämpning kanuppdragsgivaren nämligen göras belalningsskyldig bara om del måste ha varituppenbart för honom att den andra lagen skulle ha tillämpats. Den förenkling och rationalisering som AUL sålunda innebärfrån uppbördssynpunkt är som nämnts förut direkt avhängig av UBL:s bestämmelserom A-skall. En förutsättning för AUL:s tillämpning är ju atl uppdragstagarenhar A-skatlesedel. I den mån man utvidgar de lokala skattemyndigheternasmöjligheter att utfärda A-skaltesedlar vidgar man också AUL:s tillämplighet ochbetydelse. Detta förhållande uppmärksammades i propositionen och detframhölls atl del finns skäl som talar för en utvidgning. Del erinrades sålundaom atl det finns grupper av uppdragstagare som strikt bedömda enligtskattelagarnas bestämmelser får anses driva rörelse men som i praktiken arbetarunder samma förhållanden som en arbetstagare och skulle kunna betala enpreliminär A-skatt, som beräknades enligt grunder som angetts av den lokalaskattemyndigheten. Enligl föredragandens mening skulle en sådan ordning utantvekan vara elt effektivt sätt alt förhindra all dessa uppdragstagare drar påsig skatteskulder, som blir så stora atl de i praktiken inte kan betalas.Föredraganden var dock inle beredd atl gå så långt i anslutning till denföreslagna lagen utan ansåg atl man först borde vinna en viss erfarenhel avdenna. 1982/83:84 26 Frågans samband med överväganden om etl reformerat källskattesyslem Inom () övervägs f. n. möjlighelerna atlinom UBL:s ram utvidga källskattesyslemel så atl arbetsgivarna blir skyldiga atlgöra preliminärskatteavdrag också för arbetstagare för vilka de inte är huvudarbetsgivare.Förutsättningarna för en sådan reform avses bl. a. vara att den utbetaldaersättningen utgör inkomst av tjänst för mottagaren och.att denne hartilldelals A-skaltesedel. RSV:s överväganden görs bl. a. mot bakgrund av ett avden s. k. framlagt förslag om skalleavdrag påbiinkomster. En sådan reform kommer- om undanlagsbestämmelser inleges-alt också omfatta ersättningar för uppdrag som anges i AUL. Enavdragsskyldighet kommer med andra ord i sådant fall att föreligga enligt både UBLoch AUL när ersättningen utgör lön för den som utför uppdraget och denne alltsåhar ställning som arbetstagare hos uppdragsgivaren. En avdragsskyldighel i fråga om biinkomster enligtbestämmelser inom UBL:s regelsystem kommer i väsentliga avseenden att skiljasig från den avdragsskyldighet som föreligger enligt AUL. Bestämmelserna i nämligen också när del gäller bUnkomsler för avdragsskyldighetförutsätta atl det är fråga om inkomst av tjänst, medan gränsdragningen mellaninkomst av tjänst och inkomst av rörelse inte har någon betydelse för AUL:stillämpning. Denna är direkt beroende av vilken preliminärskalteformarbetstagaren/uppdragstagaren faktiskt har. A-skatt eller B-skatt. Enligtbestämmelserna i skulle vidare innebörden av begreppet huvudarbetsgivare iförhållandet till begreppet "sidoarbetsgivare" få en utvidgadavgörande betydelse. Som har framgått av del förut sagda har AUL utformats påett sådant sätt all skillnaden mellan dessa begrepp i praktiken regelmässigtinte får någon större betydelse. Till detta kommer- att avdragsskyldighelen ifråga om biinkomster enligl AUL är klart avgränsad till särskilt angivnatjänster och avvägd med hänsyn till atl den också kan komma att gällauppdragstagare som är fysiska eller juridiska personer och skall beskallas förinkomst av rörelse. Man synes därför f. n. få utgå från alt beslämmelser omskatteavdrag på biinkomster inom UBL:s regelsystem utformas så att de intekommer atl gälla sådana biinkomster som omfattas av AUL:s beslämmelser. Dettahar också tagits som utgångspunkt i mina följande överväganden. Jag vill dockframhålla att en sådan gränsdragning inte får uppfattas som så bindande att deninte skulle kunna överges, om man finner former för en samordning där deviktigaste fördelarna med kan tas tillvara generellt. 1982/83:84 27 3.4 Överväganden och förslag Bestämmelserna i om skatteavdrag är föreskrifter avrent uppbördsteknisk natur. Det förhållandel all skyldigheten atl göraskatteavdrag är knuten lill ersättningar som för mottagaren utgör inkomst avtjänst grundas sålunda inte på några avgörande principiella skäl. Vid källskallesyslemetsuppläggning gällde det alt finna elt system som var såuppbyggt atl del på ett så enkelt och funktionsdugligt sätt som möjligt kom atlomfatta flertalet av dem som har regelbundna inkomster. Närmast till hands lågdå alt knyta avdragsskyldigheten lill de arbelsgivare/arbelslagare-förhållandeni vilka den skattskyldige i huvudsak har sin inkomst. Uppbördssystemel kom med denna utformning att fungera påett i stort selt tillfredsställande sätt . Förhållandena påarbetsmarknaden har emellertid successivt ändrats och det har blivit alltvanligare alt arbetslagarna skaffar sig biinkomster genom olika slags uppdrag.Formerna för uppdragen har också ändrats och avtalen präglas i allt slörreutsträckning av en önskan att så långt möjligt få uppdragstagaren alt framståsom en självständig företagare. Problemen med gränsdragningen mellan inkomst avtjänst och inkomst av rörelse och alt bedöma, när skyldighet att göraskatteavdrag eller alt betala arbetsgivaravgifter föreligger, har därmed vuxit.Som exempel på denna utveckling kan nämnas att det för något mer än elldecennium sedan i fanns ca 20 åkerier som vart och etl hadeungefär 20 anställda. beräknas dessa motsvaras av ett 20-talförmedlingsföretag, som vart och etl administrerar ca 20 s. k. lejåkare.Förhållandena har utvecklats efter samma linje när det gäller schaktnings-branscheni länet. Ca 40 organisationer har sålunda beräknats förmedla avalla schaktningstjänster i länet genom egenföretagare. På detta sätt har ibransch efter bransch tidigare anställda övergått till atl ulföra sina tjänsteri en sådan form alt de kan anses bedriva rörelse. Det är därför nödvändigt all genom olika lösningar bl. a.söka minska både betydelsen av till vilket inkomstslag en ersättning skallhänföras vid laxeringen och skillnaden mellan huvudinkomst och biinkomst. Ettsteg i denna riktning är AUL, som ju för sin tillämpning inte kräver någonbedömning av till vilket inkomstslag en uppdragsersättning skall räknas och somsamtidigt minskar betydelsen av huvudarbelsgivarbegreppet. I linje med dennareform ligger också de överväganden om skatteavdrag på biinkomster som f. n.görs inom RSV. Den förul redovisade utvecklingen måste emellertid ocksåmötas med en ändring av bestämmelserna om preliminär skatt. De nuvarandeföreskrifterna om A-skatt är alltför formellt anknutna till inkomstslagettjänst och har därmed öppnat vägar för avtalskonstruktioner som leder till attuppdragstagare, som i praktiken arbetar under samma förhållanden som enarbetstagare, får betala B-skatt. Det kan konstateras att man inom dessagrupper har 1982/83:84 28 många som drar på sig stora skatte- och avgiftsskulder. UBL:snuvarande grunder för utfärdande av A-skatlesedel bör därför såvill möjligtjämkas så all de lokala skattemyndigheterna ulan nuvarande bundenhet lillskattelagarnas inkomstbegrepp kan utfärda A-skatlesedel när den skattskyldigesinkomst- och arbetsförhållanden är sådana all han i praktiken mycket väl kanbetala A-skatl på sin inkomst. Som jag har nämnt uttalade min företrädare vidövervägandena om AUL:s utformning, att det finns skäl som talar för en reformav detta slag. Han ansåg emellertid alt man borde vinna en viss erfarenhet avlagens tillämpning innan ytterligare åtgärder vidtas. Jag delar inle dennauppfattning. Förhållandena är enligl min mening sådana, att man inte fårförsitta någon tid när det gäller att vidta lagändringar som förbättrar preUminårskatteuppbördenoch motverkar skatte- och avgiflsundandraganden. Detta gäller särskill när detär fråga om åtgärder som kan vidtas i överensstämmelse med grunderna för ochsyftet med vårt nuvarande uppbördssyslem. En rätt avvägd reform bör medföra enför statsverket betydande årlig ökning av skatte- och avgiftsinkomsterna ochstora räntevinster. Lika viktigt är emellertid att med dessa fördelar samtidigtföljer atl de seriösa förelagarna får ett ytterligare slöd för alt hävda sig ikonkurrens med dem som mer eller mindre bygger sin verksamhet på elt skatte-och avgiftsundandragande. Riktlinjerna för en reform Frågan hur vidsträckt en reform beträffande A-skatten nubör vara rör om utfärdande av A-skattesedel ochförutsättningarna för att en arbetsgivare skall bli betalningsskyldig närskalleavdrag inte görs. Förbestämmelserna i 3 § 2 mom. UBL om A-skatt har jag redogjort tidigare. Jag villdärför bara erinra om att förutsättningen för all en skattskyldig skalltilldelas A-skaltesedel i princip är att den skattskyldige har sin huvudsakligainkomst genom en arbetsanställning. Med denna ordning korresponderarbestämmelsen i 39 § 1 mom. UBL atl en arbetsgivare vid utbetalning av lön arbetstagare är skyldig att göra avdrag för preliminär A-skatt omarbetstagaren har sin huvudsakliga arbetsanställning hos honom. Om enarbetsgivare i sådana fall utan skälig anledning underlåter atl göra avdrag, ärhan betalningsskyldig för den skatt som skulle ha innehållits (75 § UBL). Någonavdragsskyldighet föreUgger däremot inle om lönen avser en arbetstagare förvilken den utbetalda lönen bara är en biinkomst vid sidan av en inkomst från enhuvudanslällning. Som jaghar nämnt förut utreds frågan om skatteavdrag på biinkomster f. n. inom RSV ochjag anser mig inte böra gå in på lösningar som faller inom ramen för verketsöverväganden. Delta innebär alt jag inle nu är beredd atl föreslå sådanaändringar som skulle medföra en utvidgning av arbetsgivarnas avdragsskyldighetenligt UBL. Bestämmelserna i 39 § 1 mom. UBL om 1982/83:84 29 arbetsgivarnas avdragsskyldighet bör med andra ord tillsvidare få kvarstå oförändrade. En reform bör enligt min mening nu i ställetinriktas på att ge AUL:s beslämmelser om avdragsskyldighet en vidgadtillämplighet. Som redan antytts bör delta kunna ske genom en sådan ändring av UBL:sbeslämmelser i 3 § 2 mom. om A-skatt och B-skatt att del blir möjligt atltilldela en skattskyldig A-skatlesedel utan hinder av alt han kan anses drivarörelse. Med anknytningen lill om avdragsskyldighet följervidare att ändringen skall hållas inom ramen för de uppdragsersättningar somanges i AUL. En reform efter dessa linjer innebär atl de uppdragstagaresom omfattas av AUL och alltså åtar sig uppdrag av det slag som anges i dennalag skall kunna tilldelas A-skatlesedel. Som exempel på sådana uppdragstagarehar jag förut nämnts, k. lejåkare, dvs. uppdragstagare med egen lastbil, ochuppdragstagare som ålar sig schaklningsarbeten. Exemplen kan mångfaldigas ochdet må räcka med atl ytterligare bara nämna uppdragsverksamheten inombyggnads-, måleri-, rörlednings-, el- och glasmästeribranscherna. I enlighet med vad jag har sagt förul måste enförutsättning för atl en sådan uppdragstagare skall kunna tilldelas A-skaltesedelvara, atl han bedriver sin verksamhel under sådana förhållanden att hanspreliminära skatt kan bestämmas med hänsyn till alt en eller flerauppdragsgivare skall göra skatteavdrag. När det gäller branscher, däruppdragstagaren inle själv står för stora kostnader för maskin e. d., bör detregelmässigt inte möta några slörre problem atl bestämma en procentsats eftervilken avdraget skall göras. I många faU bör denna metod också kunna användasgenom att procentsatsen beräknas med beaktande av sådana kostnader. I dessafall bör alltså uppdragslagarnas preliminära skatt i sin helhet kunna betalas iform av preliminär A-skalt.