prop · G60319 · 1982-12-31 00:00:00 — Motsvarande reglerfinns för kyrkorådet i 55 § LFS, som är utformad med ledning av den borgerligabestämmelsen. Av samma orsaker som angavs i förarbetena till KL har någonmotsvarighet till 55 § LFS inte tagits in i den nya lagen om kyrkliga kommuner. Bestämmelserna i 56 § 1 mom. LFS om centraliseradmedelsförvaltning har inte heller förts över till den nya lagen. Anledningenhärtill behandlas närmare i specialmofiveringen till 5 kap. 2 §. 1 § är församlingens styrelse. Två eller flera församlingar får ha ett gemensamt kyrkorådeller, om de särskilda kyrkoråden behålls, utse ett gemensamt kyrkoråd för eneller flera angelägenheter. Även om församlingarna ingår i eller utgör enkyrklig samfäUighet, får de utse ett gemensamt kyrkoråd för angelägenheter somhandhas av församlingarna. Ingår en församling i en kyrklig samfäUighet för allaekonomiska församlingsangelägenheter, får regeringen besluta att kyrkoråd inteskall finnas i församlingen om församlingen begär det. Denna paragraf innehåller grundregler om kyrkoråd. Denmotsvarar 42 § LFS. I 42 § första stycket LFS anges att det i en församlingskall finnas ett kyrkoråd som styrelse. Vidare föreskrivs i andra stycket atttvå eller flera församlingar får, även om de inte utgör en kyrklig samfäUighet,ha gemensamt kyrkoråd eller, om de särskilda kyrkoråden behålls, utse gemensamtkyrkoråd för vård om viss eller vissa angelägenheter. Om en församling ingår ien kyrklig samfäUighet. som handhar alla ekonomiska församlingsangelägenheter,får regeringen enligt tredje stycket på framställning av församlingen beslutaatt kyrkoråd inte skall finnas i församlingen. Utredningen påpekar att det i 4 § LFS anges attförvaltning och verkställighet i en församling ankommer på kyrkorådet ochövriga nämnder. Kyrkoråd skall alltså finnas i en församling enligthuvudregeln. Regeln i 42 § första stycket LFS kan, anför utredningen, mot dennabakgrund synas obehövlig. Specialbestämmelserna i andra och tredje styckena börenligt 1982/83:19 147 utredningen flyttas över till den nya lagen. Avsystematiska skäl anser utredningen det befogat att behålla den allmänna regelni 42 § första stycket. Bestämmelserna i 42 § andra stycket LFS är avsedda att täckadels det fall att församlingar som tillsammans ingår i ett kyrkomusikerdistriktskall ha ett gemensamt kyrkoråd, dels de övriga fall där ett gemensamt kyrkorådär en praktisk lösning för samverkan mellan olika församlingar. Regeln äremellertid inte tillämplig om två eller flera församlingar, som tillsammansutgör en kyrklig samfäUighet, önskar inrätta ett gemensamt kyrkoråd. Även isådana fall kan, anför utredningen, praktiska skäl tala för att församlingarnabör kunna inrätta ett gemensamt kyrkoråd, som handhar en eller fieraangelägenheter som inte ankommer på samfälligheten. Utredningen förordardärför att möjligheterna att inrätta gemensamt kyrkoråd utvidgas i enlighet meddet sagda. Kammarkollegiet hyser starka betänkligheter mot denföreslagna utvidgningen av möjligheten att inrätta gemensamt kyrkoråd.Kollegiet pekar på olika avigsidor med gemensamma kyrkoråd. a. framhållsatt skilda beslutande organ står bakom ett sådant kyrkoråd. Vidare nämns attproblem kan uppkomma i fråga om kostnadsfördelning, kungörelseförfarande ochadministration. Kollegiet anför att samverkan mellan församlingar, speciellt desmå och ekonomiskt svaga, sjävfallet är viktig och bör underlättas. Sådansamverkan bör dock enligt kollegiet så långt möjligt ske inom ramen för enkyrklig samfäUighet. Kollegiet framhåller också att det redan nu på sina hållanses betungande för kyrkoherden i ett flerförsamlingspastorat medledamotskapet i flera kyrkoråd. Liknande synpunkter framförs av iSkara, som anser att tillämpningen av regeln i 5 kap. 1 § om inrättande avgemensamt kyrkoråd för två eller flera församlingar bör inskränkas till detfall då församlingar som tillsammans ingår i ett kyrkomusikerdistrikt skall hagemensamt kyrkoråd. Behovet av samverkan i andra former än genom bildande avkyrklig samfäUighet har enligt minskat. Även i Göteborgavstyrker förslaget. motiverar detta med att inrättandet avytterligare ett gemensamt kyrkoråd för församlingarna i en samfäUighet utgören onödig byräkratisering och ingen förbättring i sak. i anser att det alltid bör finnas ettkyrkoråd i församlingen även om församlingen ingår i samfäUighet. Liksom utredningen anser jag att även den nya lagen börinnehålla en allmän regel om att kyrkorådet är församlingens styrelse. 1982/83:19 148 Utredningen har föreslagit att möjligheten att inrättagemensamt kyrkoråd bör utvidgas till att omfatta även de fall då församlingarnaingår i en kyrklig samfäUighet.Förslaget har kritiserats av någraremissinstanser. Jag finner för min del att det kan finnas praktiska skäl somtalar för att församlingarna i en samfäUighet kan inrätta gemensamt kyrkorådför en eller flera angelägenheter som inte ankommer på samfälligheten.Paragrafen har utformats så att detta blir möjligt. Jag är dock medveten om atten sådan ordning kan innebära vissa olägenheter. Möjligheten att inrätta ettgemensamt kyrkoråd bör därför utnyttjas restriktivt och endast när det medförklara fördelar för församlingarna. Jag vill i detta sammanhang peka påmöjligheten att lösa samarbetsfrågor genom avtal mellan församlingarna. Som bl.a., i framhållit torde behov av gemensamt kyrkoråd i enlighetmed bestämmelserna i denna paragraf föreligga framför allt när det gällerförsamlingar som tillsammans utgör ett kyrkomusikerdistrikt. För de gemensammakyrkoråden kommer enligt mitt förslag atl finnas vissa särbestämmelser i dennya lagen. I övrigt gäller de allmänna reglerna om kyrkoråd i fillämpligadelar. I likhet med utredningen anser jag att det även ifortsättningen bör finnas möjlighet för regeringen att på begäran av församlingbestämma att kyrkoråd inte skall finnas. Mot bakgrund av vad jag nu har sagt har paragrafen medvissa smärre språkliga justeringar utformats i enlighet med utredningensförslag. 2 § skall ha omsorg om församlingslivet ochverka för dess utveckling, leda förvaltningen av församlingens angelägenheteroch ha inseende över övriga nämnders verksamhet. Rådet skall uppmärksamt följade frågor som kan inverka på församlingens ekonomiska ställning samt hoskyrkofullmäktige eller kyrkostämman och övriga nämnder liksom hos andramyndigheter göra de framställningar som rådet anser behövs. 1. bereda elleryttra sig i ärenden som skall handläggas av kyrkofullmäkfige ellerkyrkostämman, 2. ha hand om denekonomiska förvaltningen och därvid själv förvalta kyrkans och församlingensegendom i den mån sådan egendomsförvaltning inte har uppdragits åt annan nämndeller annars ankommer på annan, 3. ha hand ommedelsförvaltningen i den mån kyrkofullmäktige eller kyrkostämman inte harmedgett annan nämnd att helt eller delvis ha hand om sin medelsförvaltning, 4. verkställakyrkofullmäkfiges eller kyrkostämmans beslut i den mån verkställigheten intehar uppdragits åt annan, 5. själv ellergenom ombud föra församlingens talan i alla mål och ärenden i den mån dettainte på grund av lag eller annan författning eller beslut av kyrkofullmäktigeeller kyrkostämman ankommer på annan, 6. ha hand omförsamlingens informationsverksamhet i den mån kyrkofullmäktige ellerkyrkostämman inte har uppdragit denna åt annan nämnd, 7. verka försådana förenklingar i verksamheten som kan underlätta enskildas kontakter medförsamlingen samt Prop.1982/83:19 149 8. i övrigt fullgöra de uppdrag som kyrkofullmäktige ellerkyrkostämman har överlämnat till rådet. skall handlägga de ärenden som enligt särskildaförfattningar ankommer på rådet. får infordra yttranden och upplysningar frånövriga nämnder och från beredningar och tjänstemän i församlingen, när detbehövs för att rådet skall kunna fullgöra sina uppgifter. Paragrafen behandlar kyrkorådets uppgifter. Den motsvarar43 § LFS. Enligt 43 § LFS skall kyrkorådet ha omsorg omförsamlingslivet och verka för dess utveckling, leda förvaltningen avförsamlingens angelägenheter och ha inseende över övriga nämnders verksamhet.Rådet skall uppmärksamt följa de frågor som kan inverka på församlingensekonomiska ställning och göra de framställningar som är påkallade hoskyrkofullmäktige eller kyrkostämman, övriga nämnder och andra myndigheter.Kyrkorådet skall vidare bereda ärenden som skall behandlas av det beslutandeorganet, handha församlingens drätsel, förvalta församlingens egendom,verkställa kyrkofullmäktiges eller kyrkostämmans beslut, föra församlingenstalan i mål och ärenden och i övrigt fullgöra de uppdrag som fullmäktige ellerstämman överlämnar till rådet. Vissa av dessa uppgifter fullgörs av kyrkorådetendast i den mån de inte ankommer på något annat organ. skall vidarehandlägga ärenden som ankommer på rådet enligt särskilda författningar. Rådethar rätt att från övriga nämnder, beredningar och befattningshavare infordra deyttranden och upplysningar som behövs för att rådet skall kunna fullgöra sinauppgifter. I 3 kap. 1 § KL finns bestämmelser om kommunstyrelsensuppgifter. På några punkter avviker de från 43 § LFS. 13 kap. 1 § KL finns en föreskrift om centraliseradmedelsförvaltning. Som skäl för att införa denna bestämmelse anfördes iförarbetena till KL bl. a. att utvecklingen hade gått mot en centraliseradmedelsförvaltning i kommunerna (prop. 1975/76:187 s. 434, 437). Mot denbakgrunden borde huvudregeln vara att medelsförvaltningen skall varacentraliserad och ankomma på kommunstyrelsen. Kommunfullmäktige har dockmöjlighet att medge en annan nämnd att helt eller delvis sköta sinmedelsförvaltning. Beträffande kommunernas informationsverksamhet framhölls ikommunallagspropositionen bl. a. att det finns möjlighet att geinformationsverksamheten en central roll när det gäller att utvecklakontakterna mellan den kommunala förvaltningen och medborgarna samt när detgäller att underlätta partiernas, det övriga föreningslivets och massmediernasverksamhet 1982/83:19 150 (s. 287, 288). Det ansågs därför vara av stor vikt attfrågor som rör prioriteringar av informationsinsatser och uppläggning avkontaktverksamheten kommer upp fill diskussion i förtroendevalda organ. Vidareanfördes att informafionen inte kan ses fristående från de olika verksamhetersom den gäller. Varje kommunalt organ har ett ansvar utåt för informationen omden egna verksamheten. Det ansågs emellertid nödvändigt med ett övergripandeoch samordnande informationsorgan i kommunerna. En allmän bestämmelse omkommunstyrelsens ansvar för informationen togs därför in i KL. KL har senare kompletterats med en bestämmelse om attkommunstyrelsen skall ha det övergripande ansvaret för att sådanaförenklingsåtgärder vidtas sorh syftar till att underlätta de enskildaskontakter med de kommunala organen (prop. 1980/81:80, KU 1980/81:13, rskr1980/81:149, SFS 1981:165). Utredningen föreslår att bestämmelsen i 43 § förstastycket LFS om att kyrkorådet skall ha omsorg om församlingslivet och verka fördess utveckling behålls. Bestämmelsen är speciell för de kyrkliga kommunernaoch anger ramen för kyrkorådets verksamhet inom församlingsvården. Uttrycket"drätsel" bör enligt utredningen bytas ut mot "ekonomiskförvaltning". Utredningen påpekar att bestämmelser om centraliseradmedelsförvaltning finns i 56 § 1 mom. LFS. Där sägs att del beslutande organetfår bestämma att kyrkorådets medelsförvaltning och sådan medelsförvaltning somenligt särskilda författningar ankommer på andra nämnder skall sammanföras.Utredningen framhåller emellertid att denna bestämmelse f. n. inte har någonaktualitet, eftersom specialreglerade nämnder saknas på det kyrkokommunalaområdet. Enligt utredningen bör samma huvudregel gälla för såväl borgerliga somkyrkliga kommuner i fråga om medelsförvaltningen. Regeln i 5 kap. 2 § andrastycket 3 i utredningens förslag har därför utformats med KL:s motsvaranderegel som mönster. Det innebär att bestämmelsen i 56 § 1 mom. LFS bliröverflödig. Det som sagts om informationsverksamheten i de borgerligakommunerna torde enligt utredningen vara i huvudsak tillämpligt även i dekyrkliga kommunerna. Det är, anför utredningen, av stor betydelse att manaktivt verkar för att informationen om de kyrkliga frågorna förs ut isamhället. Utredningen föreslår därför att det bland kyrkorådetsarbetsuppgifter anges att rådet svarar för församlingensinformationsverksamhet. Liksom på den borgerliga sidan bör det, anserutredningen, dock vara möjligt för kyrkofullmäktige eller kyrkostämman attuppdra åt en annan nämnd att ha hand om informationsverksamheten om detta ärlämpligare. 1982/83:19 151 Kammarrätten i anser att en bestämmelse börinföras som motsvarar regeln i 3 kap. 1 § 7 KL om att styrelsen skall verka försådana förenklingar i verksamheten som kan underlätta enskildas kontakter medkommunen eller landstingskommunen. Domkapitleti anför att kyrkorådets befattning med församlingensinformationsverksamhet inte bör inskränka pastors rätt att i förkunnelsenanvända olika informationskanaler, t. ex. församlingsblad. Punkten ominformationsverksamheten bör därför enligt ha följande lydelse: "6. att handha församlingens informationsverksamhet iden mån den inte åvilar pastor och kyrkofullmäktige eller kyrkostämman inte haruppdragit denna åt annan nämnd samt". påpekar också att uttrycket "tjänstemän iförsamlingen" i sista stycket kan komma att åberopas även när det gällerpräster. Eftersom kyrkorådet inte kan infordra yttrande av en präst, bör enligtdomkapitlet i klarhetens intresse i stället skrivas "församlingenstjänstemän" vilket bör vara ett kongruent uttryck för "dessbefattningshavare". Bestämmelserna om kyrkorådets uppgifter bör så långtmöjligt utformas med om kommunstyrelsens uppgifter som mönster. anser jag att reglerna om medelsförvaltning bör vara desamma förborgerliga och kyrkliga kommuner. Till följd av detta blir bestämmelserna i 56§ 1 mom. LFS överflödiga och behöver inte föras över till den nya lagen. Liksom påden borgerligt kommunala sidan bör det bland kyrkorådets arbetsuppgifter angesatt rådet svarar för församlingens informafionsverk-samhet. Jag anser det varaav stor betydelse att informationen om de kyrkliga frågorna förs ut isamhället. Bestämmelsens syfte är att klargöra att det skall finnas eftövergripande och samordnande informationsorgan i församlingen. Den närmareutformningen av informationsuppgifterna måste givetvis avgöras lokalt i varjeförsamling. Det bör också anges att det är möjligt för kyrkofullmäktige ellerkyrkostämman att uppdra åt annan nämnd att ha hand om informationsverksamheten. Jag har iannat sammanhang betonat att jag fäster stor vikt vid arbetet inom den kommunalasektorn för att åstadkomma förenklingar och förbättringar för allmänheten närdet gäller dess kontakter med myndigheterna (prop. 1980/81:80 s. 60). Det ärenligt min mening angeläget att ett sådant förenklingsarbete bedrivs även inomdet kyrkokommunala området. En bestämmelse om att kyrkorådet har att verka försådana förenklingar i 1982/83:19 152 verksamheten som kan underlätta enskildas kontakter medförsamlingen bör därför införas i den nya lagen. Som framgår av specialmotiveringen till 2 kap. 4 § ärförsamlingens präster inte att betrakta som "församlingenstjänstemän". Rätten för kyrkorådet enligt fjärde stycket att infordrayttranden och upplysningar omfattar således inte prästerna. Ordet"drätsel" har bytts ut mot "ekonomisk förvaltning".Uttrycket "eller eljest ankommer på annan" i punkt 2 syftar, liksommotsvarande uttryck i 43 § andra stycket b) LFS, på att vissa myndigheter harrättigheter och skyldigheter rörande förvaltningen av kyrklig jord. 3 § Kyrkoherden är ledamot i kyrkorådet. Kyrkoherden får förordna präst som tjänstgör i pastoratetatt vara kyrkorådsledamot i annexförsamling i stället för kyrkoherden.Förordnandet skall avse den tid för vilken övriga kyrkorådsledamöter har valts.Kyrkoherden skall underrätta kyrkofullmäktiges eller kyrkostämmans ordförandeöm förordnandet. Om församlingar som tillhör olika pastorat har ettgemensamt kyrkoråd, förordnar en av församlingarnas kyrkoherdar attvara ledamot i rådet och en annan att vid hinder för honom eller henne varaledamot i stället. Paragrafen behandlar kyrkoherdens ställning i kyrkorådet.Den motsvarar och stämmer i sak överens med 44 § 1 mom. LFS. Utredningen erinrar om att under senare fid uttrycket"folkligt förankrad självstyrelse och prästerlig ämbetsförvaltning"har brukat användas för att beteckna den samverkan mellan präster och lekmänsom är utmärkande för kyrkans struktur. Enligt 44 § 1 mom. LFS är kyrkoherdensjälvskriven ledamot i kyrkorådet. Utredningen anför att kyrkoherdens starka ställning ikyrkorådet kraftigt betonades i förarbetena till LFS. Endast i brådskande fallbör enligt nu gällande ordning sammanträde hållas utan kyrkoherdens medverkan. Utredningen påpekar att kyrkoherden har en rad uppgifterav exklusiv karaktär som gör honom eller henne till en självständig myndighetoch ger honom eller henne ett självständigt ansvar. Att prästen i den i övrigthelt demokratiskt uppbyggda församlingsstyrelsen haft en särställning har enlång historisk tradifion. Kyrkoherdens självskrivenhet i kyrkorådet är i våradagar inte lika självklar. Som jämförelse nämner utredningen attsjälvskrivenhet av detta slag på den borgerligt kommunala sidan numera heltsaknas.Utredningen framhåller att dock fortfarande skiljer sigfrån de borgerliga kommunerna just genom inslaget av prästens ämbete. mening finns det anledning behålla kyrkoherdens självskrivenhetäven i den nya lagen med i stort sett samma motiv, som har anförts. Prop.1982/83:19 153 Rem issy uran den a i och församlings- ochpastoratsförbund fillstyrker utredningens förslag att kyrkoherden skall varasjälvskriven ledamot i kyrkorådet. i anser liksomutredningen att kyrkoherdens självskrivenhet inte är lika självklar somtidigare. Enligt mening bör det därför närmare övervägas omkyrkoherden även i fortsättningen skall inta samma administrativa särställningsom . i anser att det bör klargörasom bestämmelsen avser kyrkoherden personligen eller den som vid varjetillfälle upprätthåller dennes ämbete. I likhet med utredningen anser jag att kyrkoherden har ensådan ställning och sådana uppgifter i församlingen att det finns anledning attförmoda att kyrkorådets arbete inte skulle kunna bedrivas på etttillfredsställande sätt utan kyrkoherdens deltagande. Jag förordar därför attkyrkoherden skall vara självskriven ledamot i kyrkorådet även i fortsättningen. Kyrkoherden är kyrkorådsledamot i kraft av sitt ämbete.Han eller hon har rätt att förordna en i pastoratet tjänstgörande präst attvara kyrkorådsledamot i annexförsamling. Någon ersättare vid förfall förkyrkoherde eller präst som sagts finns inte. Däremot är det uppenbart attvikarien på en kyrkoherdetjänst har samma befogenhet som kyrkoherden. Medkyrkoherden avses även den som förvaltar hans eller hennes ämbete. 4 § Andra ledamöter än den som avses i 3 § samtsuppleanter i kyrkorådet väljs av kyrkofullmäktige eller kyrkostämman till detantal som fullmäktige eller stämman bestämmer. ledamöter får dockinte vara mindre än fem. Antalet suppleanter bör vara minst lika stort somantalet valda ledamöter. Om suppleanter inte väljs proportionellt, skall vid valetäven bestämmas den ordning i vilken de skall inkallas till tjänstgöring. I paragrafen finns bestämmelser om val av ledamöter ochsuppleanter i kyrkorådet. Paragrafen motsvarar 44 § 2 mom. LFS. Andra ledamöter och suppleanter i kyrkorådet änkyrkoherden eller hans ställföreträdare väljs enligt 44 § 2 mom. LFS avkyrkofullmäktige eller kyrkostämman. Fullmäktige eller stämman bestämmer självantalet. Antalet ledamöter inräknat kyrkoherden eller hans ställföreträdare fårinte vara mindre än fem. Om val av suppleanter inte sker proportionellt, skalläven bestämmas den ordning i vilken suppleanterna skall inkallas tilltjänstgö-rine. Prop.1982/83:19 154 Ledamöter och suppleanter i kommunstyrelsen väljs enligt 3kap. 2 § KL av fullmäktige till det antal fullmäktige bestämmer. Antaletledamöter får dock inte vara mindre än fem. Antalet suppleanter bör vara minstlika stort som antalet ledamöter. Turordningen mellan suppleanterna skallbestämmas vid valet. Utredningens förslag till bestämmelser om val av ledamöteroch suppleanter i kyrkorådet stämmer överens med motsvarande regler i 3 kap. 2§ KL. i anser att antalet suppleanter ikyrkorådet inte behöver vara minst lika stort som antalet valda ledamöter utan attdet bör vara tillräckligt med hälften så många suppleanter. föreslår att det iförsamlingsstyrelselagen öppnas möjlighet för direktval av ledamöter i kyrkorådinom församling som ingår i kyrklig samfäUighet. Paragrafen har i enlighet med utredningens förslagutformats i överensstämmelse med KL:s motsvarande regler. Detta innebär attjag också föreslår en bestämmelse om att antalet suppleanter bör vara minstlika stort som antalet valda ledamöter. En bestämmelse som möjliggör direktval av ledamöter ikyrkoråd i församling som ingår i en kyrklig samfäUighet skulle innebära ettavsteg från principen att kommunernas förvaltande och verkställande organ utsesgenom indirekta val av fullmäktige. Jag har inte funnit skäl att gå ifrånutredningens förslag på denna punkt. 5 § Antalet ledamöter i ett gemensamt kyrkoråd och detantal ledamöter i rådet som varje församling skall utse bestäms genomöverenskommelse mellan församlingarna. Varje församling skall välja minst enledamot. Om församlingarna inte kan enas. bestämmer antaletledamöter i rådet och det antal som skall utses av varje församling. Paragrafen innehåller bestämmelser om antalet ledamöter igemensamt kyrkoråd. Den motsvarar 44 § 3 mom. LFS. Prop.1982/83:19 155 Bestämmelsen i LFS innebär i korthet aft antalet ledamöteri gemensamt kyrkoråd och antalet ledamöter i rådet som varje församling skallutse bestäms genom överenskommelse mellan församlingarna. Varje församlingskall välja minst en ledamot. Om församlingarna inte kan enas bestämmerlänsstyrelsen. Utredningen föreslår att bestämmelserna i 44 § 3 mom. LFSförs över till den nya lagen utan saklig ändring. Därutöver föreslårutredningen en bestämmelse om att val till ett gemensamt kyrkoråd skall görasom när ett val fill kyrkofullmäktige, som har utsett ledamot i det gemensammakyrkorådet, har upphävts och omval har ägt rum. kyrkokamerala förening anser att det inte skallvara nödvändigt att varje församling väljer minst en ledamot i det gemensammakyrkorådet. Bestämmelserna om antalet ledamöter i gemensamt kyrkorådhar i enlighet med utredningens förslag förts över till den nya lagen utansakliga ändringar. Jag anser det vara av vikt att varje församliiig ärföreträdd i ett kyrkoråd som är gemensamt för två eller fiera församlingar. Jag anser i likhet med utredningen att val till ettgemensamt kyrkoråd bör göras om i det fall då ett val till kyrkofullmäktige,som har utsett ledamot i det gemensamma kyrkorådet, har upphävts och omval harägt rum. Ett sådant val bör också göras om när rättelse har vidtagits genomförnyad sammanräkning och mandatfördelningen mellan partierna därvid harändrats. Den allmänna bestämmelsen om omval av kyrkoråd, som enligt mittförslag skall tas in i 8 § i detta kapitel, är emellerfid tillämplig även pågemensamt kyrkoråd. I förevarande paragraf behövs därför ingen särregel för degemensamma kyrkoråden. 6 § I fråga om valbarhet fill ledamot eller suppleant ikyrkorådet, verkan av aU valbarheten upphör och rätt till avsägelse tillämpasbestämmelserna i 2 kap. 4 § om ledamot och suppleant i kyrkofullmäktige. Densom har uppnått senast för valet till kyrkorådet är dockvalbar. Utöver de personer som avses i 2 kap. 4 § andra stycket får inte helleren tjänsteman, som förestår någon förvaltning som är underställd rådet, väljastill ledamot eller suppleant i rådet. 1982/83:19 156 Paragrafen behandlar frågan om valbarhet till kyrkorådet.Den motsvarar 45 § LFS. 1 fråga om valbarhet till ledamot eller suppleant ikyrkorådet, verkan av att valbarheten upphör och rätt till avsägelse tillämpasenligt 45 § LFS bestämmelserna i 10 § om fullmäktige. Förutom de personer somanges i 10 § andra stycket är vissa tjänstemän hos församlingen inte hellervalbara.