prop · G603103 · 1982-12-31 00:00:00 — Kommittén har funnit del i direktiven skisseradefondsystemet ha väsentliga svagheter i fråga om både räckvidd och effektivitet.Del är sålunda åtminstone f. n. långt ifrån alla företag som redovisartillräckliga vinster att göra avsättningar från. För de företag som har vinsterfinns redan nu flera alternativa sätt att disponera medlen, t. ex. förinvesteringar eller avsättning till investeringsfond. Under de närmaste årenkan systemetdärför inte väntas få någon nämnvärd effekt på behovet av andraresurser för åtgärder i samband med akuta företagskriser. Inte heller längrefram i tiden kan systemet förutses lösa mer än en begränsad del av dessaproblem. I den mån som fonderna dessutom skall ha till syfte att främja ensamverkan mellan företag och anställda i fråga om investeringar framstår detsom särskilt omotiverat att utforma systemet så att det bara kan beröra företagsom har redovisat vinst och därefter råkat i kris. Trots att det inte faller inom dess uppdrag harkorrimittén något övervägt i vad mån en annan konstruktion än den som angetts idirektiven skulle kunna minska de berörda bristerna. De alternativ somkommittén har diskuterat är emellertid alla sådana alt deras värde inte kan bedömas utan vidare Skr.1982/83:103 utredningsarbete. Enligt kommitténsuppfattning är det av väsentligt intresse Del II att utveckla metoder såväl för attlösa problem i samband med akuta företagskriser som för att långsiktigt underlätta enstrukturomvandling i socialt acceptabla former. Kommittén bedömer det inte som sannolikt att en fortsattutredningsverksamhet i nuvarande former och i enlighet med de givna direktivenskulle kunna leda fram till förslag vilkas genomförande kan rekommenderas.Kommittén anser sig därför ha slutfört sitt arbete. Med slöd av regeringens bemyndigande tillkallade dåvarandechefen för industridepartementet en kommitté med uppgift attutreda effekterna av vissa s. k. icke-permanenta industripolitiska insatser.Kommittén, som antog namnet industristödsutredningen har i juni 1981överlämnat sitt betänkande (SOU 1981:72) "Att avveckla en kortsiktigindustristödspolitik". Kommittén föreslår bl. a. en aktivare insats frånarbetsmarknadens parter i den industriella omvandlingen. För egen del vill jag anföra. Till följd av en svag industriell utveckling under1970-talet blev, som jag har nämnt, statens utgifter för attupprätthålla en hög industriproduktion och sysselsättning höga. De högautgifterna för staten för strukturomvandlingen, står till stor del atl finna ien otillräcklig beredskap inför kraven på strukturförändringar inom industrin.Detta är något som industristödsutredningen kraftigt understryker. Vidare varformerna från samhällets sida otillräckligt utformade och anpassade för atthantera en omfattande omstrukturering av industrin. Mot bakgrund av dessa erfarenheter kommer frågan omnäringslivets fortlöpande anpassning till marknadsförutsättningarna och kravenpå förändring i företagens struktur att vara centrala frågor inäringspolitiken. Samhällets roll i strukturförändringarna bör därför bli föremålför närmare analys och överväganden. Därför instämmer jag i trygghetsfondsutredningens slutsatsatt det är av väsentligt intresse att utveckla metoder såväl för att lösaproblem i samband med akuta företagskriser som för att långsiktigt underlättaen strukturomvandling i socialt acceptabla former. Erfarenheterna av 1970-talets strukturomvandling inomindustrin, tyder på att omstruktureringsinsatser vidtagits på elt alltför sentstadium inom industrin. Följden blev onödigt stora krav på statliga industripolitiskainsatser för att upprätthålla sysselsättningen och klara omstruktureringen avavsevärda delar av industrin. Mot bakgrund av vad jag anfört börtrygghetsfondsutredningens arbete fortsätta, men i andra former. Enligt minmening talar starka skäl för att utredningen får en parlamentarisksammansättning. Utredningens centrala uppgift bör vara att kartlägga om och iså fall hur strukturomvandlingen i industrin kan underlättas samt hur behovelav statliga stödinsatser kan minska. Då det slutliga förslaget redovisas bör deförfattningsförslag som föranleds av ställningstagandena läggas fram. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen utvidgar uppdraget till utredningen i enlighet med vad jag haranfört och bemyndigar chefen för industridepartementet att tillkallaytterligare en Skr. 1982/83:103 ledamot ätt ingå i utredningen. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. (I 1979:14) Chefen för industridepartementet, statsrådet ,anför. Med stöd av regeringens bemyndigande den 19 juli 1979tillkallades teknikimportkommittén (I 1979:14), TIK, med uppdrag att bedrivaoch utvärdera försöksverksamhet med produktsökning och teknikimport samtstudera vissa frågor i anslutning till försöksverksamheten. Den 27augusti 1982 överlämnade kommittén betänkandet (Ds I 1982:8) Utveckla företaggenom teknikförvärv. I betänkandet redovisas erfarenheterna av hittillsvarandeverksamhet saml lämnas förslag till hur verksamheten skall drivas vidare. EnligtTIK:s uppfattning är teknikimport en bra metod för att stimuleraföretagsutveckling. Förvärv av extern teknik och inlemmande av denna i den egnaverksamheten är emellertid en i tiden relativi utdragen process.Hittillsvarande erfarenheter utgör därför inte tillräckligt underlag för attstatsmakterna skall kunna ta ställning till på vilket sätt samhället bäst kanfrämja denna verksamhet. TIK föreslår därför att verksamheten får fortsättainom ramen för redan anvisade resurser men under något modifierade former ochmed en mer specificerad inriktning. TIK föreslår att den fortsatta verksamheten inriktas på s.k. riktad sökning, dvs. sökning i företagens regi. Kommittén bör enligtförslaget finnas kvar men en stor del av själva det operativa projektarbetetbör delegeras till befintliga organ med näraliggande verksamhet. Härigenombibehålls den samlade kompetens som kommittén representerar som dessarbete kan koncentreras till mer övergripande styrningsfrågor och slutUgutvärdering av verksamheten. För egen del vill jag anföra följande. Huvuddelenav världens samlade forsknings- och utvecklingsarbete sker utanför Sverigesgränser. Det är angeläget att en del av den kunskap som kommer fram i sådantarbete tillförs svenska företag och svenska intressen. Som TIK framhållitbehövs ytterligare underlag för att ta ställning till hur samhället bästa kanfrämja verksamheten på teknikimportområdet. En fortsatt försöksverksamhet medteknikimport bör därför komma till stånd. Ansvaretför att genomföra och utvärdera denna försöksverksamhet bör liksom hittillsankomma på teknikimportkommittén, vars arbete alltså bör 1982/83:103 fortsätta.För arbetet bör följande riktlinjer gälla. Del II Verksamheten bör liksom finansieras över dei statsbudgeten för budgetåren 1979/80 och 1980/81 under fjortonde huvudtitelnuppförda reservationsanslaget Försöksverksamhet med teknikimporl. Enligt kommitténhar ca 9 milj. kr. av anslagna medel ännu inle tagits i anspråk. En koncentration bör ske till s. k. riktad sökning. Idetta sammanhang vill jag erinra om att den s. k. breda sökningen skallfortsätta som en del i ett vidare program rörande sysselsältningsfrämjandeinsatser i stödområdena (prop. 1981/82:113, AU 1981/82:23, rskr 1981/82:388). TIK har skisserat en ordning där de regionalautvecklingsfonderna får ansvar för den riktade stödgivningen m. m. till teknikimportsamt ges möjlighet att refinansiera sig hos kommittén. Även jag finner att godaskäl talar för en ökad medverkan från de regionala utvecklingsfondernas sida idessa frågor. Fonderna är samhällets regionala organ för åtgärder som främstriktar sig till små och medelstora företag. Produktsökning kan därför på ettnaturligt sätt inordnas bland övriga instrument för företagsutveckling. Kommittén bör i detalj utforma den av TIK skisseradeordningen med stödgivning av de regionala utvecklingsfonderna. Ett konkretförslag med denna innebörd bör överlämnas till industridepartementet,som enligt gällande regleringsbrev disponerar över det tidigare nämndaanslaget. På grundval av förslaget kan chefen för industridepartementetdärefter besluta om föreskrifter för användningen av medlen. En viktig del i kommitténs fortsatta arbete utgörs avinformation, rådgivning och utbildning. En särskild arbetsgrupp förinternationella teknikhandelsfrågor (prop. 1981/82:118 s. 67), i vilken ingårrepresentanter för exportråd, Teknisk Vetenskapliga Attachéer(STATT) och styrelen för teknisk utveckling (STU), har utarbetat riktlinjer fören sådan verksamhet med syfte att främja handeln med teknik. Det är angelägetatt det påbörjade samarbetet mellan berörda organ fortsätter samt utvecklasvidare. De nämnda riktlinjerna bör ligga till grund för kommitténsinsatser på detta område och den kompetens som STU besitter bör i ökadutsträckning utnyttjas i kommitténs fortsatt arbete. Jag finner det även naturligtatt kommittén samarbetar med statens industriverk i fråga om åtgärder somhänger samman med verkets uppgift som huvudman för de regionalautvecklingsfonderna. Kommitténs arbete bör avslutas med enutvärdering av verksamheten. Eventuella förslag till följd av utvärderingenskall kunna genomföras inom ramen för oförändrade resurser och befintligaorgan. Jag hemställer att regeringen uppdrar åt kommittén attfortsätta sin verksamhet i enlighet med de riktlinjer som jag nu har förordat. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Kraven på utbildning och kvalitet hos militärachefer . m. m. Dir. 1982:80 T. f. chefen för försvarsdepartementet, statsrådetDahlgren, anför. För att försvarsmakten skall kunna uppfylla sinkrigsavhållande uppgift utbildas personal fortlöpande för militära uppgifter ikrigsorganisationen. Kompetens för huvuddelen av dessa uppgifter - upp tillplutonschefsnivå -kan uppnås inom värnpliktssystemets ram. För högre nivåerbehövs vidareutbildning. För nivån kompanichef och vissa befattningar på bataljonschefsnivåuttas och utbildas reservofficerare. Behovet av den ytterligare militärakompelens som erfordras för övriga befattningar tillgodoses genom en planmässigoch varvad utbildning och tjänstgöring av lämpade officerare på aktiv stat. Inom fredsorganisationen behövs militär yrkespersonal förutbildning av värnpliktiga och officerare, för stabstjänst och förvaltning samtför uppgifter som hänger samman med vår beredskap. Försvarsmaktens antalsmässiga behov av yrkesverksammilitär personal bestäms i första hand av antalet högre befattningar inomkrigsorganisationen, och i andra hand av behovet av kvalificerad personal inomfredsorganisationen. För atl krigsorganisationens högre befattningar skallkunna bemannas krävs dessutom att officerare rekryteras i en sådan omfattningatt ett antal ständigt kan utbildas och tjänstgöra på lägre nivåer. Längden avden tidsperiod som personalen är placerad i de befattningar som utbildningen iförsta hand har inriktats mot är vidare en viktig faktor i sammanhanget. Övertiden varierar behoven främst med hänsyn till förändringar i krigs- ochfredsorganisalionerna. behov av kvalificerad militärpersonal för högre befattningar kan av bl. a. ekonomiska skäl inte helttillgodoses inom fredsorganisalionens ram. Det ytterligare behovet tillgodosesgenom anställning i reserv och på s. k. reservstat av färdigutbildadeförlidsavgångna officerare. försvarskommitté har i sitt slutbetänkandeTotalförsvaret 1982/1987 (Ds Fö 1981:14) under avsnittet om fredsorganisationenbl. a. anfört följande beträffande befälstillgångarna inom försvarsmakten (s.106-107). Inom marinen ökar antalet chefer på nivån bataljonschef(motsvarande) och högre i stället för en mot bakgrund av ändringarna i krigsorganisationen förväntad minskning. Antalet yrkesofficerare i detta skikt är styrande för rekrytering och utbildning m. m. I vissa fall synes kraven på marinens krigsbefattningar vara högre än i försvaret i övrigt. Tiden för krigsplacering är kort, bl. a. för fartygschefer. Överbefälhavaren anmäler i sin fredsorga nisationsplan att det är nödvändigt att minska rekryteringen av yrkesbefäl, bl. a. för att anpassa befälstillgångarna till framtida behov. Han anger härvid alt fördjupade undersökningar skall göras av krigs- och fredsorganisationens behov av yrkesbefäl inom de tre försvarsgrenarna. Kommittén vill under stryka att det är viktigt att dessa undersökningar genomförs snabbt och att de mot bakgrund av bl. a. de ovan angivna förhållandena inom marinen särskilt 351 1982/83:103 inriktaspå att samordna behovet av samt kvalitetskraven på yrkesofficerarna Del II i olika befattningar i krigsorganisationen, liksom den lidsom de utnyttjas i Detta gäller främst för de skikt som är styrandeför rekrytering och utbildning m. m. Undersökningarna bör genomföras isamverkan med Vid sin anmälan av propositionen om säkerhets- ochförsvarspolitiken samt totalförsvarets fortsatta utveckling (prop. 1981/82:102bil. 2) anförde chefen för försvarsdepartementet, statsrådet medanledning av försvarskommitténs uttalande att han delade dess uppfattning bl.a. mot bakgrund av den förestående övergången till en ny befälsordning och atthan avsåg att föreslå regeringen att tillsätta en särskild utredare med uppdragatt skyndsamt genomföra en sådan undersökning. hade inte något atterinra mot detta (FöU 1981/82:18, rskr 1981/82:374). Den förordade översynen bör nu komma till stånd. För dennaöversyn bör, som har anförts, en särskild utredare tillkallas. Utredarens huvuduppgift bör vara att mot bakgrund av deprinciper som ligger till grund för beslut om ny befälsordning(prop. 1977/78:24, FöU 10, rskr 179) skyndsamt granska och överväga nuvarandeoch framtida krav på utbildning och kvalitet hos militära chefer och fackmäninom krigs-och fredsorganisationen liksom den tid de utnyttjas ikrigsorganisationen och för olika uppgifter i fredsorganisationén, t. ex.trupptjänst. Mot bakgrund av resultaten härav bör utredaren senast den 1januari 1984 lämna förslag till en balanserad befälsstruktur som såvälekonomiskt som funktionsmässigt är anpassad till de riktlinjer förförsvarsmaktens fortsatta utveckling som har beslutat om (prop.1981/82:102 bil. 2, FöU 1981/82:18, rskr 1981/82:374). Utredaren bör varaoförhindrad att i detta sammanhang även överväga och lämna förslag till ettförändrat utnyttjande i krigsorganisationen av personal på reservstat och ireserv om detta kan bidra till att med fortsatt godtagbar kvalitet minskaresursbehoven för fredsorganisationen. Arbetet bör således i första hand inriktas mot debefattningsskikt som är styrande för rekrytering och utbildning m. m. samtbedrivas i nära kontakt med de centrala staberna. Utredaren skall vid arbetets påbörjande samt vidare underarbetets gång informera berörda huvudorganisationer och i förekommande fallannan berörd central arbetstagarorganisation med vilken staten har eller brukarha avtal om löner och andra anställningsvillkor samt bereda dem tillfälle attframföra synpunkter. Utredaren skall därutöver informera berörda arbetstagareom sitt arbete. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar chefen för försvarsdepartementet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att granskakraven på utbildning och kvalitet hos militära chefer m. m., att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt utredaren. Vidare hemställer jag att regeringen föreskriver attkostnaderna för utredningen skall belasta fjärde huvudtitelns kommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Dataflöden över gränser Skr. Beslutvid regeringssammanträde Statsrådet anför. Den snabba utvecklingen när det gäller datateknik ochkommunikationsteknik har skapat förutsättningar för ett mycket omfattande ochökande internationellt dataflöde. Med internationellt dataflöde avses här främstdatakommunikation över en nationsgräns i form av kontakt terminal-dator,dator-dator samt terminal-terminal via datorväxel eller motsvarande. Dataflödetkan ske via det vanUga telefonnätet, allmänna datanät eller privataförbindelser, i allmänhet förhyrda från teleförvaltningarna. I vissa sammanhang kan det vara riktigt att även inkluderasådana datatransporter över en nationsgräns där själva databäraren (magnetband,skivminne eller motsvarande) förflyttas från ett land till ett annat. tillhör de länder som är mycket beroende av detinternationella dataflödet. är dataflödet över gränseromfattande och har betydelse för bl. a. forskning och utveckling, industri ochhandel samt även vissa delar av den offentliga sektorn i . Utöver sårbarhetskommitténs (Fö 1977:02) utredningsarbeteoch utredningsarbete på integritetsområdet finns det f. n. inte något svensktutredningsmaterial kring tillämpningsområden, volymer och konsekvenser (positivaoch negativa) av dataflödena över gränserna. Det tilltagande dataflödet över gränserna har lett till enökande internationell debatt och studier i oUka internationella organ,däribland och ochutveckling (). Dataflödena kan, med tanke på informationens innehåll,delas in i persondataflöden och övriga flöden. Persondataflödena anses utgöraen liten del av den totala volymen flöden. Övriga flöden gäller bl. a. teknisk/vetenskaplig information av betydelse för forskning och industri, handel meddatatjänster, företagens interna information eller branschanknuten information. När det gäller skyddet av den personUga integriteten isamband med dataflöden över gränserna, finns redan en viss reglering i svensklagstiftning. Enligt 11 § datalagen (1973:289, omtryckt 1979:334) krävs sålundamedgivande av datainspektionen för att lämna ut personuppgifter ipersonregister, om det finns anledning anta att uppgifterna skall användas förautomatisk databehandling i utlandet. Vidare har antagit en konvention omskydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter (deneuropeiska dataskyddskonventionen). har beslutat tillträdadataskyddskonventionen (prop. 1981/82:189, KU 33, rskr 349). harvissa ändringar gjorts i datalagen för att anpassa den efter konventionenskrav. 23 1982/83. Skr.1982/83:103 princip skall personuppgifter fåöverföras fritt till de stater som har anslutit Del II sig till konventionen. Dessutom har antagit riktlinjer i fråga omintegritetsskyddet och persondataflödet över gränserna. 1981/82:189behandlas även behovet av eventuella åtgärder från svensk sida med anledning avOECD:s riktlinjer. Det konstateras att bestämmelserna i datalagen uppfyller dekrav som anges i riktlinjer i fråga om utformningen av integritetsskyddet.Någon lagändring med anledning av riktlinjerna föreslås därför inte. Inom pågår f. n. bl. a. studier av internationelladataflöden generellt och som inte primärt är inriktade på integritetsaspekter.Studierna syftar till att analysera ekonomiska och juridiska aspekter avdataflöden över gränserna. Vidare är datatjänster, som är en viktig och snabbtväxande del av tjänstehandeln, föremål för studier i . Flera FN-organ studerar frågor kring internationelladataflöden. och behandlar bl. a. olika upphovsrättsliga frågor.FN:s center för transnationella företag, , utreder bl. a. transnationellaföretag och internationella dataflöden i både i-länder och . Inom bedrivs visst arbete avseendedatabasägares ansvar. Dataflödesfrågor studeras också bl. a. inomIntergovernmental , IBI samt InternationellaHandelskammaren. 1981/82:123 om samordnad datapolitik framhållerjag (bilaga 1 s. 42) att "det är angeläget att, vid sidan om vissautredningsinsatser bl. a. beträffande sårbarhetsfrågor, utarbeta ett merheltäckande material som belyser frågor om dataflöde över gränserna för svensktvidkommande. Det bör kunna vara underlag för den allmänna debatten rörandedessa för näringsliv och samhället viktiga framtidsfrågor". Ipropositionen uttalas att en utredare borde tillkallas med uppgift attpresentera ett brett utredningsmaterial om dataflödena över de svenskagränserna, vilken betydelse de har samt underlag för bedömningenav utvecklingen . Jag anför därvid (s. 42): "Jag finner det särskilt angeläget att utredarenbelyser hur utvecklingen av det internationella datautbytet påverkarförutsättningarna för svensk exportindustri, små och medelstora företag, etc.Det är också angeläget att belysa inom vilka branscher som denna utvecklingkommer att ha störst genomslagskraft. Det är emellertid också väsentligt att redovisa hur detväxande internationella dataflödet kommer att utnyttjas för andrasamhällsfunktioner samt hur det kan komma att påverka möjligheterna tillservice för medborgarna, förvaltningens effektivitet, sysselsättning m. m. Utredningen skall ge en bred kartläggning över området ochge underlag för överväganden om hur vi skall fortsätta arbetet med att utarbetanationella ställningstaganden till frågor om internationellt datautbyte." Vid sin behandling av propositionen noterarfinansutskottet (FiU 1981/ 82:34) - med anledning av en motion (1981/82:2396) - att man i tagit upp datafrågorna till behandling och att ministerrådet tillsatt en särskild arbetsgrupp för i första hand frågor om nordisk samverkan kring utbildning och forskning. Inom bedrivs sålunda, framhåller 354 utskottet, ett arbete som medverkartill en gemensam nordisk syn på viktiga Utskottet förutsätter att engemensam nordisk Skr. 1982/83:103 hållning rörande det internationelladataflödet eftersträvas i de sammanhang Dir. 1982:81 där förutsättningarnahärför föreligger. Mot bakgrund av det anförda bör en särskild utredare nutillkallas med uppgift att utarbeta ett brett, inledande material omdataflödena över gränser och dessa flödens betydelse. Syftet med utredningen är att snabbt få fram ettfaktamaterial om dataflödenas omfattning och karaktär samt att få belyst deväxande dataflödenas betydelse för individer, företag och samhälle. Därmed fårregeringen underlag för bedömningar av behovet av ytterligare utredningsarbete,för överväganden om samhällsåtgärder av olika slag samt för svenskaställningstaganden i internationella sammanhang. Utredningen skall avgränsaslill att gälla andra dataflöden än sådana av massmediakaraktär. Utredaren bör inledningsvis beskriva nuläge ochutvecklingsprognoser för det internationella dataflödet i stort samt vilkatillämpningar som dominerar. Beträffande den tekniska utvecklingen bör deviktigaste tendenserna i fråga om utrustning och system redovisas. Vidare börutredaren redovisa bedömningar av för vilka typer av system och tillämpningarinternationell datakommunikation kan få stor betydelse. Olika slag avorganisatoriska förändringar och strukturförändringar inom olika branscher tillföljd av det ökande internationella dataflödet bör belysas. Mot bakgrund av en sådan allmän översikt av deninternationella utvecklingen bör utredaren beskriva den nuvarande omfattningenav dataflödet över de svenska gränserna. Det kan då vara aktuellt att sökabelysa volymen av dataflödet, vilken typ av information som överförs och ivilka typer av system internationell dataöverföring utnyttjas. Utredaren börange vilka områden inom svenskt näringsliv och förvaltning som är dedominerande användarna. Utredaren bör därvid överväga olika sätt att mäta dataflödenasomfattning. Det finns skäl att räkna med metodologiska svårigheter, varförmaterialet knappast kan bli fullständigt. Utredaren bör redovisa vad som f. n.är känt om dataflödet över de svenska gränserna. I beskrivningen bör även ingå bedömningar från svenskaintressenter av hur utvecklingen kan väntas gestalta sig, i fråga omtillämpningar som utnyttjar dataflöden över gränserna, teknik för dataflödensamt väntad volymutveckling. Utredaren bör också redovisa vad som framkommit vidkartläggningen om dataflödenas påverkan på svenskt näringsliv, förvaltning ochsamhälle och därvid också redovisa sin bedömning av behov av ytterligareutredningsarbete och analys. Den utredning som jag nu föreslår bör ses som förstaetappen i ett utredningsarbete om de internationella dataflödena i ett svensktperspektiv. Utredaren bör därför belysa behovet av kommande utredningar.