prop · G60319 · 1982-12-31 00:00:00 — Denna regel bör, liksom på den borgerliga sidan,utformas som en hänvisning till lagen med särskilda bestämmelser om kommuns ochannan menighets utdebitering av skatt, m. m. Utredningen erinrar om dessförslag om att församlingarna skall ha lika långa budgetfrister som deborgerliga kommunerna och att församlingarna får ändra den skattesats somförst fastställts, om det föreligger särskilda skäl till det (6 kap. 4 § tredjestycket). Dessa förslag föranleder enligt utredningen att förevarande paragrafbör innehålla bestämmelser som är anpassade till de nya budgetreglerna. Prop.1982/83:19 205 Jag delar utredningens uppfattning att det bör finnasregler om bestämmande och tillämpande av skattesats i den nya lagen.Paragrafen har i enlighet med utredningens förslag utformats med 6 kap. 2 § KLsom förebild. 3 § När budgeten har fastställts, skall kyrkorådet genastunderrätta den kommun där församlingen är belägen om den skattesats som harbestämts för . I kommunallagen (1977:179) finns föreskrifterom skyldighet för kommunstyrelsen att underrätta den lokala skattemyndighetenoch om denna skattesats. Om skattesatsen inte har fastställts före oktober månadsutgång, skall kyrkorådet genast underrätta kommunen om rådets förslag tillskattesats. Har annan skattesats än den föreslagna fastställts, skall rådetgenast underrätta kommunen om den fastställda skattesatsen. Om budgeten intehar fastställts före november månads utgång skall, så snart skattesatsen harfastställts, kommunen underättas om denna. Paragrafen, som delvis motsvarar 83 § LFS, innehållerbestämmelser om skyldighet för kyrkorådet att lämna underrättelse om denskattesats som har bestämts. I 83 § LFS föreskrivs att kyrkorådet, sedan budgetenfastställts, skall underrätta den kommun där församlingen är belägen ombeslutet. Vidare hänvisas till bestämmelserna i om kommunstyrelsensskyldighet att lämna underrättelse om skattesatsen. Enligt 6 kap. 3 § KL skall kommunstyrelsen, när budgetenfastställts, genast underrätta den lokala skattemyndigheten och statistiskacentralbyrån om den skattesats som har bestämts för . Omskattesatsen inte har fastställts före oktober månads utgång skall styrelsengenast underrätta den lokala skattemyndigheten och omstyrelsens förslag till skattesats. För den händelse annan skattesats än denföreslagna har fastställts, skall styrelsen genast underrätta dessa myndigheteroch om den fastställda skattesatsen. Om budgeten inte harfastställts före november månads utgång skall, så snart skattesatsen för denpreliminära skatten har fastställts, den lokala skattemyndigheten ochstatistiska centralbyrån underrättas om skattesatsen. Vidare skall i andrakommuner än styrelsen också underrätta den lokalaskattemyndigheten och om den skattesats som församlingeller kyrklig samfäUighet inom kommunen har beslutat för . 1982/83:19 206 Paragrafens första stycke i utredningens förslag motsvarar83 § LFS. Det andra stycket har utformats med ledning av 6 kap. 3 § andrastycket KL. Församlingarna får således enligt utredningens förslag skyldighetatt lämna underrättelse om skattesatsen till den borgerliga kommunen, som sedanvidarebefordrar beskedet till den lokala skattemyndigheten och statistiskacentralbyrån. Utredningenframhåller att en borgerlig kommun numera omfattar flera kyrkliga kommuner. Dennuvarande ordningen för underrättelser medför sålunda att det kan ske enuppsamling av uppgifter om skattesatser hos de borgerliga kommunerna innanbesked lämnas till den lokala skattemyndigheten och statistiska centralbyrån.Erfarenheterna av det nuvarande systemet visar inte några nackdelar avallvarligare art. 1 stället torde den samordnande roll som de borgerligakommunerna har innebära en inte oväsentlig arbetsbesparing för de slutligamottagarna av underrättelserna. Utredningen anser därför att den nuvarandeordningen bör behållas. Vidare påpekar utredningen att skyldigheten förkyrkorådet att samråda med kommunstyrelsen innan budgetförslaget görs uppföreslås bli överförd till den nya lagen. i fillstyrker förslaget attde borgerliga kommunerna även i fortsättningen skall varauppsamlingsmyndigheter för de kyrkliga kommunernas uppgifter om skattesatser.Länsstyrelsen pekar på att denna ordning har fungerat tillfredsställande ochatt praktiska skatteadministrativa skäl talar för att den behålls. Paragrafen har med några språkliga ändringar utformats ienlighet med utredningens förslag och sålunda med bestämmelserna på detborgerligt kommunala området som mönster. Eftersom jag delar uppfattningen attde borgerliga kommunerna av praktiska skäl även i fortsättningen bör samla inuppgifterna om de kyrkliga kommunernas skattesatser, föreslås inte någonändring i vad som gäller f. n. på denna punkt. Ett ytterligare skäl som talarför detta är skyldigheten enligt 6 kap. 4 § andra stycket för kyrkorådet attsamråda med kommunstyrelsen innan budgetförslaget görs upp. I 7 §finns särregler för församlingarna i kyrkliga samfäUighet och församfälligheten beträffande underrättelse om skattesatsen. 4 § Om utbetalning av församlingsskatt finns bestämmelseri lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighetsutdebitering av skatt, m.m. Prop.1982/83:19 207 184 § LFS regleras hur statens utbetalning av skatt tillförsamlingarna skall ske. Bestämmelserna är av teknisk natur. En församling har rätt att erhållaförsamlingsskatt av staten. Beloppet skall motsvara vad som skulle utgå pågrundval av antalet skattekronor och skatteören i församlingen vid detföregående årets (taxeringsåret) taxering, beräknat efter den skattesats somhar bestämts för året före taxeringsåret. Om en skattskyldig har fått lindringi skattskyldigheten till församlingen på grund av att han eller hon intetillhör , skalidet belopp som församlingen har rätt att få frånstaten nedsättas i motsvarande mån. En församling har vidare rätt att under ett visst år fåförskott från staten. Förskottet skall motsvara produkten av den skattesats somhar beslutats för året och det antal skattekronor och skatteören som enligttaxeringsnämnds beslut beträffande det föregående årets taxering till kommunalinkomstskatt har påförts de skattskyldiga. Förskottet ingår i församlingensfordran hos staten vid ingången av året då beslutet fattades.Förskottet skall avräknas mot den församlingsskatt som församlingen har rättatt erhålla från staten på grundval av taxeringen efter det dåförskottet utbetalas. Det belopp som vid ingången av utgör en församlingsfordran hos staten skall betala ut under till den kommundär församlingen är belägen. Utbetalning skall ske med en tolftedel den 18 ivarje kalendermånad. Om församlingens fordran inte är uträknad vid utbetalningstillfällenai månaderna skall utbetalas sammabelopp som utbetalades föregående år. får dockbetala ut ett annat belopp om det finns särskilda skäl till det. Om någon avutbetalningarna månader inte motsvarar en tolftedel avförsamlingens fordran, skall jämkning ske vid utbetalningen i mars månad.Kommunen skall därefter betala ut medlen till kyrkorådet. Det som sagtsbeträffande församlingar gäller också enligt 85 § LFS för kyrkligasamfälligheter. För församling i och kyrkliga samfäUighetgäller dock enligt 86 § LFS att skattemedel skall betalas ut direkt tillförsamlingen eller samfälligheten. I 6 kap. 4 § KL finns en hänvisning till bestämmelserna omutbetalning av kommunalskatt i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelseromkommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m. m. Bestämmelserna fördesöver dit års kommunallag i samband med kommunallagsréformen (KU1976/77:25). 1982/83:19 208 Utredningen framhåller att bestämmelserna i 84 §första-tredje styckena LFS om skatteutbetalning är av teknisk natur. De stämmeri huvudsak överens med motsvarande regler för de borgerliga kommunerna.Utredningen föreslår därför att reglerna, på samma sätt som skedde vidkommunallagsreformen, flyttas över till lag med särskildabestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m. m. 1 dennya församlingsstyrelselagen behövs därefter endast en hänvisning till bestämmelsernaom utbetalning av församlingsskatt lag. Paragrafen har utformats i enlighet med utredningensförslag. Jag förordar alltså att reglerna om utbetalning av församlingsskatt,liksom motsvarande regler om kommunalskatt, placeras i lagen med särskildabestämmelser om kommuns och annans menighets utdebitering av skatt, m.m. Jagåterkommer till den närmare utformningen av dessa regler i specialmotiveringentill lagen om ändring lag. 5 § skall till kyrkorådetöverlämna redovisning för det föregående året över skatt som tillkommer församlingen och som har utanordnats till denna. Denna paragraf motsvarar 84 § fjärde stycket LFS. Denstämmer i sak överens med den nämnda bestämmelsen i LFS och medmotsvarande regel för de borgerliga kommunerna i 6 kap. 5 § KL. Bestämmelsen i84 § femte stycket LFS om meddelande av närmare förskrifter om redovisningenhar inte fått någon motsvarighet i den nya lagen, eftersom regeringen med stödav 8 kap. 13 § RF kan meddela verkställighetsföreskrifter. 6 § Beträffande kyrklig samfäUighet tillämpasbestämmelserna i 2-5 §§ om församling Paragrafen motsvarar 85 § LFS. Reglerna om skyldighet attlämna underrättelse om skattesats, utbetalning av församlingsskatt ochlänsstyrelsens redovisning av skatt till församling bör även i fortsättningenvara tillämpliga på kyrkliga samfälligheter. Vidare bör den nya bestämmelsen i2 § om utdebiteringsgrund även gälla för dessa. 7 § För församling i kyrkliga samfäUighet ochför samfälligheten gäller att varje församlings kyrkoråd och samfällighetens kyrkoråd skall, sedan budgeten har fastställts, genast underrätta den lokala skattemyndig heten och om den skattesats som har bestämts för . Omskattesatsen inte har fastställts före oktober månads utgång, skall kyrkorådetgenast underrätta den lokala skattemyndigheten och områdets förslag till skattesats. Har annan skattesats än den föreslagnafastställts, skall rådet genast underrätta dessa myndigheter och 1982/83:19 209 om den fastställda skattesatsen. Ombudgeten inte har fastställts före november månads utgång skall, så snartskattesatsen har fastställts, den lokala skattemyndigheten och statistiskacentralbyrån underrättas om denna. Paragrafen innehåller specialregler för församlingarna iStockholms kyrkliga samfäUighet och för samfälligheten beträffandeunderrättelse om skattesatsen. Paragrafen motsvarar delvis 86 § LFS. Enligt 86 § LFS gäller särskilt för församling i Stockholmoch kyrkliga samfäUighet att varje församlings kyrkoråd och samfällighetenskyrkoråd skall, sedan budgeten har fastställts, genast underrätta den lokalaskattemyndigheten och om den skattesats som harbestämts för . För församling i och kyrkligasamfäUighet gäller således att resp. kyrkoråd själv underrättar den lokalaskattemyndigheten och om den beslutade skattesatsen.Jag anser i likhet med utredningen att denna ordning bör bestå. Reglerna omunderrättelse bör dock kompletteras på grund av förslaget om ändradebudgetfrister m. m. Andra stycket har därför avfattats med ledning av 6 kap. 3§ KL. Vidare sägs i 86 § b) LFS att belopp som avses i 84 §tredje stycket LFS skall betalas ut direkt fill församlingen ellersamfälligheten. I lagen om ändring i lagen (1965:269) med särskildabestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m. m.föreslås att skattemedlen i fortsättningen skall betalas ut direkt fill varjeförsamling eller samfäUighet. Föreskriften i 86 § b) LFS behövs då inte längre.Den har därför inte fått någon motsvarighet i den nya lagen. 1 detta kapitel, som motsvarar 8 kap. LFS, finns regler ombesvär över kyrkofullmäktiges, kyrkostämmans, kyrkorådets och annan nämndsbeslut. Kapitlet innehåller också en särskild bestämmelse om kyrkligasamfälligheter. 1 87 §LFS hänvisas till bestämmelserna i 71 och 74 §§ LFS om skyldighet attunderställa regeringen vissa fondbeslut samt beslut att ta upp lån och ingåborgen. Enligt 87 § andra stycket skall sådana beslut insändas till ,som skall överlämna handlingarna med eget yttrande till regeringen. I 88 § LFSfinns en hänvisning till 67 § LFS, som innehåller en bestämmelse om skyldighetatt underställa beslut om anslag som skall täckas genomutdebitering . 188 § sägs vidare att ett underställt beslutskall antingen fastställas oförändrat eller ogillas. Om fastställelse vägrasskall skälen för det uppges. Församlingen får överklaga beslut att vägra fastställelsehos regeringen. kommunallag fanns bestämmelser som motsvarade 87och 88 §§ LFS. Dessa bestämmelser fördes inte över till KL. 14 1982/83. 1982/83:19 210 Vad jag har anfört i specialmotiveringen till 6 kap. 5, 6och 7 §§ innebär att underställningsskyldigheten i fråga om de s. k.flerårsanslagen, fondbesluten samt besluten om lån och borgen slopas.Bestämmelserna i 87 och 88 §§ LFS har därför inte fått någon motsvarighet i dennya lagen om församlingar och kyrkliga samfälligheter. 8 kap. LFS har som rubrik Om underställning och besvär.Överklagande av kyrkokommunala beslut med stöd av bestämmelserna i 8 kap. LFSräknas som kommunalbesvär. Detsamma gäller besvär som kommer att anföras enligtbesvärsreglerna i den nya lagen. Kommunalbesvär är en särskild typ av besvär,som i flera viktiga avseenden skiljer sig från de s. k. förvaltningsbesvären.I KL har det kapitel som innehåller bestämmelserna om besvär rubrikenKommunalbesvär. Denna beteckning bör användas även i lagen om församlingar ochkyrkliga samfälligheter. Detta kapitel har därför enligt utredningens förslagfått rubriken . Kapitlets bestämmelser om kommunalbesvär innebär att dengällande regleringen i stort sett behålls. Flera av besvärsreglerna i LFS ficksin nuvarande utformning i samband med den reform av instansordningen ikommunalbesvärsmål som genomfördes . Bestämmelserna i 6§ i detta kapitelom rättelse av verkställighet av upphävda beslut saknar motsvarighet i LFS. Kapitletinnebär även i vissa andra hänseenden en ytterligare anpassning till KL. Borgerlig kommun och landsfingskommun får enligt 7 kap. 3§ KL utse en särskild nämnd (besvärsnämnd) med uppgift att pröva besvär överstyrelsens, annan nämnds, partssammansatt organs eller revisorernas beslut omframför allt tillsättning av tjänster. De kyrkliga kommunerna har intemöjlighet att inrätta sådana besvärsnämnder. Frågan om besvärsnämnderdiskuterades i förarbetena till LFS. Enighet rådde om att något praktiskt behovav bevärsnämnder inte förelåg inom det kyrkokommunala området. Någonbestämmelse om möjlighet att inrätta besvärsnämnd togs därför inte in i lagen.Utredningen anför att utvecklingen på det kyrkokommunala området under senaretid inte heller har visat att det nu finns behov av besvärsnämnder. Utredningenföreslår därför inga regler om sådana nämnder. Jag delar utredningensuppfattning i denna fråga. 1 övrigtstämmer kapitlets bestämmelser i stort överens med reglerna om kommunalbesvär i7 kap. (Kn 1977:05) , har avslutat enöversyn av kommunalbesvärsprocessen och avgett betänkandet (SOU 1982:41)Överklagande av kommunala beslut. 1 § Kyrkofullmäktiges eller kyrkostämmans beslut får, omannat inte är särskilt föreskrivet, överklagas genom besvär hos kammarrätten.Besvären får grundas endast på omständigheter som innebär att beslutet 1. inte hartillkommit i laga ordning, 2. står i stridmot lag eller annan författning, 3. på annat sättöverskrider kyrkofullmäktiges eller kyrkostämmans befogenhet. 1982/83:19 211 4. kränkerklagandens enskilda rätt eller 5. annars vilar påorättvis grund. Besvärshandlingenskallfha kommit in till kammarrätten från den dag dåjusteringen av det över beslutet förda protokollet tillkännagavs påförsamlingens anslagstavla. Om besvärshandlingen före besvärstidens utgång harkommit in till församlingen, skall besvären ändå tas upp till prövning. 1besvärshandlingen skall anges det beslut som överklagas och de omständigheterpå vilka besvären grundas. Klaganden får inte anföra någon ny omständighet tillgrund för besvären efter besvärstidens utgång. 2 § I fråga om besvär över beslut av kyrkorådet ellerannan nämnd skall bestämmelserna i 1 § om besvär över kyrkofullmäktiges besluttillämpas, om annat inte är särskilt föreskrivet. Besvär får inte anföras överbeslut av rent förberedande eller rent verkställande art. Bestämmelsernai första stycket gäller även beslut som har fattats med stöd av uppdrag enligt5 kap. 16 §. I fråga om beslut som inte har protokollförts särskilt räknasbesvärstiden från den dag då justeringen av det protokoll, som fördes vid detsammanträde med kyrkorådet eller nämnden då beslutet anmäldes, tillkännagavs påanslagstavlan. Bestämmelserna i första stycket gäller också i fråga ombesvär över sådant beslut av revisorerna som avses i 7 kap. 4 §. Dessa paragrafer motsvarar i huvudsak 89 § 1 och 2 mom.LFS. Bestämmelserna i 89 § 1 mom. LFS fick sin nuvarandelydelse i samband med att den nya instansordningen 1981. Denna reform, vars främsta syfte var att så långt möjligtförkorta handläggningsfiderna i kommunalbesvärsmålen, innebar att kammarrätternaersatte länsstyrelserna som första besvärsinstans i dessa mål och att rättenatt fullfölja kommunalbesvär till regeringsrätten begränsades genom krav påprövningstillstånd. Reformeringen av instansordningen föranledde ändringar ibl. 7 kap. 1 § KL. Motsvarande ändringar gjordes i 89 § 1 mom. LFS. Dessainnebar att 89 § 1 mom., bortsett från besvärsrättsfrågan, helt har anpassatstill de regler som gäller för de borgerliga kommunerna. Bestämmelserna i 89 § 1mom. har därför i enlighet med utredningens förslag förts över till den nyalagen. Bestämmelserna i 2 § första stycket om besvär över kyrkorådetseller annan nämnds beslut har med vissa språkliga ändringar förts över från 89§ 2 mom. LFS. Deras motsvarighet i KL finns i 7 kap. 2 § första stycket. Bestämmelser i 2 § andra stycket om besvär över beslut somhar fattats med stöd av delegation saknar motsvarighet i LFS. Den har sinförebild i 7 kap. 2 § andra stycket KL. Avsikten med bestämmelsen är endast atti lagen skall anges vad som fidigare gällde enligt fast praxis. Bestämmelsen i 2 § tredje stycket om besvär överrevisorers beslut har också hämtats från KL (7 kap. 2 § tredje stycket).Bestämmelsen avser revisorernas beslut angående den förvaltning som har sambandmed revisionsuppdraget. Prop.1982/83:19 212 3 § Besvär enligt 1 och 2 §§ får anföras av den som ärkyrkobokförd i församlingen och av den sorn utan att vara kyrkobokförd iförsamlingen enligt taxering till inkomstskatt skall erläggaförsamlingsskatt till församlingen. Denna paragraf stämmer i sak överens med 89 § 3 mom. LFS. Utredningen framhåller att besvärsrätten enligt KL ärknuten till medlemskapet i kommunen. Medlem av kommun är den som är kyrkobokfördi kommunen, äger fast egendom där eller är taxerad till kommunalskatt där.Utredningen påpekar att någon regel om medlemskap i församling inte finns i LFS.1 fråga om rätten att anföra besvär föreligger således en skillnad mellan deborgerliga och de kyrkliga kommunerna. Enligl utredningen torde det inte finnasskäl att ändra reglerna om rätt att anföra besvär över kyrkokommunala beslut.Utredningen anser att anledning därför saknas att i detta sammanhang anpassaLFS till KL. i anser att paragrafen ärofullständigt utformad. Besvärsrätt för den som har utträtt ur svenska kyrkanbör enligt stiftsrådet endast gälla begravningsväsendet och folkbokföringen. kommunaljuridiska förening delar utredningensmening att anledning saknas att i fråga om besvärsrätten anpassaförsamlingsstyrelselagen fill KL. i påpekar att ordet"kyrkoskriven" bör bytas ut mot ordet "kyrkobokförd". 1 likhet med utredningen har jag inte funnit skäl attföreslå någon ändring i vad som gäller f. n. i fråga om besvärsrätt. Så längesom lagen om de kyrkliga kommunerna inte innehåller något särskiltmedlemsbegrepp för dessa, blir en anpassning fill KL:s besvärsrättsregel intemöjlig. I sak innebär detta dock inte någon annan avvikelse från KL än attenbart fastighetsinnehav inte ger besvärsrätt. Jag kan således inte ansluta migtill stiftsrådets i åsikt att paragrafen bör utformas så attbesvärsrätt för den som har utträtt ur endast gäller beslutrörande begravningsväsendet och folkbokföringen. Ordet "kyrkoskriven" i utredningens förslag harbytts ut mot ordet "kyrkobokförd". 1982/83:19 213 4 § Kammarrätten skall inhämta domkapitletsyttrande över besvären, om det inte är obehövligt. Vidtillämpning av förvaltningsprocesslagen (1971:291) anses församlingen sompart. Ettföreläggande enligt 5 § förvaltningsprocesslagen får inte gälla sådan brist ibesvärshandlingen som består i att denna inte anger den eller de omständigheterpå vilka besvären grundas. Bestämmelsen i 29 § förvaltningsprocesslagen omrätt att utan yrkande besluta till det bättre för enskild tillämpas inte. Denna paragraf motsvarar 90 § LFS, som fick sin nuvarandelydelse i samband med reform av instansordningen i kommunalbesvärsmål. Enligt 90§ första stycket LFS skall kammarrätten inhämta domkapifiets yttrande överbesvären, om det inte är uppenbart obehövligt. Utredningen har föreslagit attbestämmelsen i den nya lagen skall ha samma innehåll. ifrågasätter om yttrande behövsi kommunalbesvärsmål. i och anser att kravet på remiss till , om det inte är uppenbartobehövligt, är alltför kategoriskt. Jag delar uppfattningen att remisskravetenligt utredningens förslag är alltför strängt. Att slopa det helt och hållet äratt gå för långt. De bör dock enligt min mening mjukas upp så att det räckeratt inhämta yttrande från i de fall då det inte är obehövligt.Ordet "uppenbart" har således tagits bort ur lagtexten. Därigenomblir det möjligt för kammarrätterna att i större utsträckning än f. n.underlåta remiss till i mål där den påstådda bristen i detöverklagade beslutet ligger på det rent formella planet. Andra och tredje styckena infördes i LFS i samband medreformeringen av instansordningen 1980. De har ienlighet med utredningens förslag förts över oförändrade från 90 § LFS till dennya lagen. I sak stämmer de överens med 7 kap. 4 § KL. 5 § Besvär över ett beslut av kammarrätten vilkethar gått klaganden emot får anföras endast av denne. Besvär över ett beslut, varigenom kammarrät ten har bifallit besvär eller förbjudit att det överklagade beslutetverkställs, får anföras av församlingen och av var och en som sägs i 3 §. Denna paragraf motsvarar 91 § LFS. När instansordningen ikommunalbesvärsmålen ändrades fick 91 § LFS sin nuvarande lydelse, somstämmer överens med motsvarande bestämmelser i (7 kap. 5 §). Paragrafen hari enlighet med utredningens förslag utan ändringar förts över från LFS till dennya lagen. 6 § Om beslut av kyrkofullmäktige ellerkyrkostämman har blivit upphävt genom avgörande som har vunnit laga kraft och om beslutet redan har verkställts, skall fullmäktige eller stämman föranstalta om rättelse av verkställigheten i den mån det är möjligt. Förstastycket tillämpas även i fråga om beslut av kyrkorådet eller annan nämnd ellerav revisorerna. 1982/83:19 214 Denna paragraf saknar motsvarighet i LFS. I 7 kap. 6 § KLfinns däremot bestämmelser om kommuns och landstingskommuns skyldighet attåterställa verkställighet av beslut som har upphävts. I likhet med utredningenanser jag att samma regler bör gälla för de kyrkliga kommunerna. Paragrafen harutformats med 7 kap. 6 § KL som förebild. i ifrågasätter bestämmelsernasgenomslagskraft i fall då beslutet har lett till civilrättsligt bindande avtalmed annan part. Enligt paragrafen skall rättelse av verkställigheten ske i denmån det är möjligt. I fråga om bedömningen av hur långt motsvarande skyldighetenligt 7 kap. 6 § KL sträcker sig hänvisadeföredraganden i kommunallagspropositionen (prop. 1975/76:187 s. 561-562) tillvad kommunalrättskommittén hade ullalat i frågan i sitt betänkande (SOU1971:84) kompetens (s. 147). Dessa uttalanden kan tjäna till ledning ävenvid tillämpningen av denna paragraf. 7 § I fråga om besvär över beslut avkyrkofullmäktige, församlingsdelegerade, kyrkorådet eller annan nämnd i enkyrklig samfäUighet tillämpas 1-6 §§. Besvär får anföras även av en församlingsom ingår i samfälligheten. Denna paragraf motsvarar 92 § LFS.