prop · G603167 · 1982-12-31 00:00:00 — Ett parremissinstanser anser att även anläggningar för framstäUning av träfiberbränslebör omfattas av prövningsskyldighet. Förslaget all höja gällande prövningsgränsför verksamheter spm använder träfiberråvarpr har avvisats av de flestaremissinstanserna. Detbehov av atl kpntrpUera användningen av träfiberråvarpr spm föranledde ändringav 136a§ byggnadslagen kvarstår aUtjäml. Detta behov har enligl minmening förstärkts genom den ökade användningen av träfiberråvaror som bränsle ieldningsanläggningar. Såväl näringslivsorga-nisafioner som fackligaorganisationer har mot bakgmnd av utvecklingen på eldningsområdel uttryckt oroför skogsindustrins möjligheter alt erhålla fillräckliga mängder Iräfiberråvaror.Del är från samhällsekonomiska ut- 1982/83:167 13 gångspunkterangeläget att utvecklingen vad gäller eldningsanläggningar inte allvarligtförsvårar skogsindustrins möjligheter att erhålla träfiberråvaror genom altsädana råvaror som är av betydelse för skogsindustrin används för eldning.Enligt min uppfattning finns goda möjligheter alt för eldningsändamål användasådana skogsråvaror som inte kan utnyttjas för fillverkning avskogsindustriella produkter. Av flera skäl är det angeläget att en sådan användningkommer tiU stånd. För att användningen av träfiberråvarpr för eldningsändamålskall ske på elt sätt spm inte strider mpt behpvet all hushåUa med de svenskatillgångarna på träfiberråvarpr behöver, likspm beträffande skpgsindustrieUverksamhet, denna användning kpnlrolleras. Delta gäller även användningen avreturpapper som i vissa faU kan användas såväl som råvara i massa- ochpappersindustrin som för eldningsändamål. harregeringen, efter särskUt beslut om atl förbehålla sig prövningen i delenskilda faUel, prövat vissa anläggningar som använder Iräfiberråvaror föreldningsändamål. har regeringen skärpt liUämpningen av 136 a§ så att prövning regelmässigt sker av anläggningar för produktion av träfiberbränsleoch eldningsanläggningar, om råvamanvändningen motsvarar gällandeprövningsgräns för skogsinduslrieU verksamhet, nämligen 10000m' fast mått. Regeringen tillämparsålunda redan genom förbehållsbeslut förslaget i departementspromemorian om prövningsskyldighetför eldningsanläggningar och även förslaget frän vissa remissinstanser om attanläggningar för framställning av träfiberbränsle skaU prövas. Dennuvarande prdningen med förbehållsbeslul i varje särskih fall är dpck enliglmin mening inte tillfredsställande. Dels skapar den psäkerhet hps förelag pchenskilda som avser att driva verksamhet, dels kan dessa komma alt behandlas ohkaberpende pä pm regeringen blir uppmärksammad på etableringen eller inte.Regeringen har i vissa fall fått kännedom om en etablering i ett så sent skedeatt anläggningen har påbörjats och ibland nästan färdigställts, innan beslut omprövning har fattats av regeringen. Mot den här bakgrunden börprövningsskyldighet nu införas för verksamheterna i fråga. Del kan ifrågasättas omprövningsskyldigheten skall behöva gälla både anläggningar som framställerträfiberbränsle och eldningsanläggningar. För atl möjliggöra en liUfredsslällandekontrpll av användningen av träfiberråvarpr har jag emellertid funnit atl ensådan i vissa avseenden dubbel prövning behöver ske. Prövningen i eldningsledelbehövs för atl anpassa verksamhetens omfattning med hänsyn tiU tUlgången pålämpliga träfiberråvarpr. I detta led, där träfiberråvarprna pftast används i bearbetadform, t.ex. Iräflis eller pellets, är det emellertid svårt attavgöra vilken sorts träfiberråvara som urspmngligen har använts. Som jag har sagttidigare är del angeläget atl sådana träfiberråvarpr som är av betydelse förskogsindustrin inle används för eldningsändmål. Kontrollen av detta kan lättastske vid de anläggningar som fillverkar träfiberbränsle. t2 1982/83.1 saml. 1982/83:167 14 Vissaanläggningar av del nämnda slaget är inle permanent lokaliserade till enviss plats, s. k. mobila anläggningar. Jag tänker på bl. a. sådana anläggningarför framställning a\' träfiberbränsle som flyttas till plika platser inom ettvisst område. Behovet av all kpntrpUera användningen av träfiberråvarpr gällergivetvis även i fråga om dessa anläggningar. De bör därför vara underkastade prövningsskyldigheli samma utsträckning som övriga anläggningar. När det gäller frågan omvilken användningsnivå som skall grunda prövningsskyldighel, anser jag, ilikhet med flertalet remissinstanser, all den nivå som gäller för skogsindustriellaverksamheter är lämplig och bör gälla även för de verksamhetcT för vilkaprövningsskyldighet nu bör införas. För nyetablering av anläggningar förframställning av träfiberbränsle Pch eldningsanläggningar föreslår jag sålundaatl regler om prövningsskyldighel införs i de fall användningen av Iräfiberråvarorper kalenderår kommer all uppgå tiU minst 10000m' fast mått. Vad gäller utvidgningav verksamheten vid sådana anläggningar anser jag dock alt prövningsskyldighelenbör utformas något annorlunda än för skogsindustrin. Som framgår av minredogörelse lör nu gällande regler medger dessa en viss utvidgning utanföregående prövning av tillståndsgiven verksamhet vid sågverk, massafabriker, pappersbmksamt fabriker för tillverkning av fiberskivor, spänskivor eller plywood. Ifråga om verksamhet vid anläggningar för framställning av träfiberijränsle ochvid eldningsanläggningar är del, som jag omtalade, av särskih intressevilken slags råvara som kommer atl användas. Med hänsyn härtill anser jag all någpnmptsvarande utvidgning av dessa verksamheter ulan föregående prövning inle börfå komma till stånd. Jag föreslår således all bestämmelserna i 136a§ byggnadslagenutformas så alt användningen av träfiberråvaror vid befintliga anläggningarhelt skall bestämmas £iv lillslåndsbeslut enligt paragrafen, om användningenper kalenderår kommer all uppgå fiU minst 10000 m' fast mätt. Några särskildaregler om utvidgning av verksamhet vid sådana anläggningar som har tiUståndsprövalsenligt 136a§ bör således inte införas. För dessa kommer sålunda i tillståndsbeslutelangiven rå varumängd alt direkt motsvara vad som högst får användas vidanläggningen. För anläggningar som finnsnär ändringen av 136 a § skall träda i kraft bör dock viss utvidgning avverksamheten kunna ske ulan föregående prövning. Delta bör lämpligen regleras ien övergångsbestämmelse. Del skulle enligl min mening föra för långt att kräva atlbefintliga anläggningar alltid skall prövas, om de omfattas av den nyssföreslagna prövningsskyldighelen. Många av dessa anläggningar kan ha en råvamanvändningsom ligger strax under den föreslagna gränsen för prövningsskyldighel. Såväl viddessa anläggningar som vid sådana befintliga anläggningar där råvamanvändningenligger över denna gräns anser jag alt verksamheten utan prövning bör få öka iskälig omfattning. För anläggningar där verksamhet pågår vid lagändringensikraftträdande, utan tillstånd enligl 136a§, före- 1982/83:167 15 slårjag därför alt prövningsskyldighet skall inträda först om användningen avträfiberråvaror under ett kalenderår ökas med mer än 5 000 m' fast mått iförhållande till den högsta användningen per kalenderår . Särskilda övergångsreglerbehövs för anläggningar som har börjat byggas eller ändras innan de nyareglerna träder i kraft men inte har kunnat färdigställas i sådan tid atl dethar varit möjligt alt under elt kalenderår uppnå den för anläggningen avseddaanvändningen av Iräfiberråvaror. Vid dessa anläggningar bör verksamheten fåbedrivas i avsedd omfattning ulan hinder av alt tillstånd saknas, om ansökan omtiUslånd görs före . Sedan ansökningen har prövats skall naturiigtvisi beslutet meddelade föreskrifter gälla för verksamheten. För dessaanläggningar bör prövningen avse endast frågan om all fastställa en råvamanvändningsom medger ett rimligt utnyttjande av resp. anläggning. Somjag nämnde tidigare prövar regeringen genom förbehållsbeslul dentyp av anläggningar som enligl del nu framlagda förslaget skall omfattas avprövningsskyldigheten enligt I36a§ byggnadslagen. Antalet ärenden är relativtstort och kan väntas öka. I flertalet ärenden somrör hushållningen med Iräfiberråvaror är det enbart just den hushåUningsaspektensom är av intresse vid 136a§-pröv-ningen. Trots del är det med hänsyn fill beslämmelsemasutformning nödvändigt att pröva ärendena från samtliga de hushållningsaspektersom anges i paragrafen. Somjag beskrev när jag redogjorde för gällande prövningsordning blir regeringensbeslut enligl I36a§ byggnadslagen bindande för koncessionsnämnden förmiljöskydd vid efterföljande prövning enligl miljöskyddslagen. Detta medförall regeringen, i den mån prövning skall ske även enligl miljöskyddslagen, yidsin prövning måste beakta också liUåtlighelsreglerna i den lagen. Enligtmiljöskyddslagstiftningen är prövningsordningen uppdelad så att vissa ärendenprövas av medan övriga ärenden prövas av koncessionsnämnden. Omen verksamhet har prövats enligl 136a§ byggnadslagen och även skall prövas enhgtmiljöskyddslagen är det dock allfid koncessionsnämnden som har hand pmprövningen (3 § miljöskyddsförordningen (1981:574)). Beträffande åtskUliga avde ärenden där prövningen enligl 136a§ är motiverad enbart med hänsyn tillhushållningen med träfiberråvaror skall verksamheten prövas även enliglmiljöskyddslagen. måste enligt den gällandehandläggningsordningen höras i dessa ärenden. Enligt 14§ miljöskyddslagen skallremissen från regeringen i 136a§-ären-del i princip behandlas som ett vanligtkoncessionsärende. 1982/83:167 16 bl.a. alt nämnden normalt sammanträder på den plats dit verksamheten skaU förläggas.Koncessionsnämnden avger normalt sitt yttrande först sedan övrigaremissinstanser har yttrat sig, vilket påverkar handläggnings-liden i 136a§-ärendet. Jaganser att den nuvarande prövningsordningen onödigt komplicerar handläggningenav ärenden som vid 136a§-prövningen enbart har intresse för hushållningen med träfiberråvarpr.Innehållet i ansökningshandlingarna måste utformas sä alt samthga tre hushällningsaspekteri 136 a § byggnadslagen blir tillräckligt belysta. När prövningen skall skeäven enligl miljöskyddslagen, måste sökanden dessutpm lämna entillfredsställande redovisning av miljöskyddsfrågprna redan innan del slårklart vUken omfattning av verksamheten som kommer att medges. I fall där barahushållningen med träfiberråvaror är relevant vid regeringens prövning blir remissbehandlingenmot den här bakgmnden pnödigt omfattande och tidskrävande. Det leder tiU pnödigtarbete för såväl sökanden, remissprganen spm och medför atthandläggningen av ärendet tar längre fid än vad som egentligen är motiverat. Föratt komma tUl rätta med de- ölägenheter som jag har beskrivit föreslår jag nu atl136a§ ändras så att vissa verksamheter, där träfiberråvaror används, nprmaltskall prövas av regeringen enbart med avseende på hushållningen med Iräfiberråvaror.Vid behov bör regeringen naturligtvis kunna pröva ärendena även utifrån övrigaprövningsgrunder i 136a §. Begränsningenav prövningen bör avse dels de verksamheter som jag har föreslagit alt man nuskall införa prövningsskyldighet för, dels sågverk och fabriker förtillverkning av fiberskivor, spänskivor eller plywood. Med undanlag för sågverkmed en årlig produktionskapacitet överstigande 50000m' sågade trävaror infördesprövningsskyldighet för de nämnda skogsindustriella verksamheterna som en följdav att prövningsgmnden hushållning med träfiberråvaror tillkom. I fråga omdessa verksamheter finns det endast i undantagsfall anledning för regeringenatt beakta andra hushällningsaspekter i 136 a § än den som rör Iräfiberråvaror.Erfarenheterna har visat alt delta gäller även för sågverk med en årlig produkfionska-pacilelöverstigande 50000 m' sågade trävaror, för vilka prövningsskyldighet redantidigare förelåg. Närprövningen med avseende på hushållningen med träfiberråvaror tillkom, infördesäven prövningsskyldighelen för utvidgningar av verksamhet vid massafabriker Pchpappersbruk. Erfarenheterna-bar visat alt vid sådana utvidgningar även frågprom hushållningen med mark och vatten eller energi ofta har betydelse vidtillståndsprövningen. Det finns därför inte skäl att undanta utvidgningar avmassafabriker och pappersbruk från en prövning utifrån prövningsgrundernahushållning med energi och mark pch vatten. Idepartementsprpmemprian pm översyn av 136 a § byggnadslagen läggs fram förslag pmuppdelning av prövningen i linje med det förslag spm jag Prop.1982/83:167 17 Jag vill nämna att promemprieförslaget i den delen har godtagits avremissinstanserna. Somframgår av vad jag har sagt innebär bestämmelsen i miljöskyddslagenom atl beslut enligt 136 a § skall vara bindande för prövningen enligtmiljöskyddslagen speciella krav på handläggningen både i pchhos andra myndigheter. För alt den av mig åsyftade förenk-hngen skall åstadkpmmasmåste även denna bestämmelse ändras. Bestämmelsen infördes när prövningenavsåg enbart frågan om hushållning med mark och pch det är enbartutifrån den prövningsgmnden spm kppplingen tiU prövningen enliglmiljöskyddslagen är av betydelse. Ändringar i miljöskyddslagen bör därförgöras på det sättet att bundenhet i tiUståndsfrågan vid prövning enligtmiljöskyddslagen skall gälla endast i ärenden spm regeringen har prövat medhänsyn till hushållningen med landets samlade mark- och vattentillgångar. inle blir bunden av regeringens beslut, pm regeringsärendelhar prövats endast ufifrån hushållningen med träfiberråvaror, uppnäs att miljöskyddsfrågornainte behöver behandlas vare sig i ansökningshandlingarna eller iremissbehandlingen. Omändringar i miljöskyddslagen genomförs enligl vad jag nu har föreslagit börockså bestämmelsen i 3 § miljöskyddsförordningen ändras så all den normalaärendefördelningen mellan koncessionsnämnden och gäller när ettärende enligt 136 a § byggnadslagen har prövats enbart med utgångspunkt frånkravet på hushållning med Iräfiberråvaror. Jag viUnär del gäller prövningsordningen också la upp bestämmelserna om regeringensmöjlighet alt förbehålla sig prövning ay verksamheter för vilka prövningsskyldighelinte följer av innehållet i 136 a § byggnadslagen. I paragrafensfemte stycke föreskrivs att förbehållsbeslut inte får avse nyanläggning avsågverk med en årlig produktionskapacitet som är mindre än 5000 m' sågadeträvaror och inte heller utvidgning av verksamheten vid sågverk eller vidmassafabriker, pappersbruk saml fabriker för tillverkning av fiberskivor, spänskivoreller plywood, om utvidgningen inte skall prövas till följd avkvantitetsgränserna i tredje stycket. Närjag nu har föreslagit atl prövningsskyldighel inte skall gälla för verksamhetvid anläggningar för produktion av Iräfiberbränsle och vid eldningsanläggningarom användningen av iräfiberråvaror per kalenderår är mindre än 10000m' fastmätt, uppkommer frågan om utvidgning av kretsen verksamheter för vilkaregeringen inle får förbehålla sig prövning. Del kan emellertid ifrågasättas omdenna begränsning av regeringens prövningsrätt behöver uttryckas i lagtexten. Enliglmin mening ger de regler för prövningsskyldighet som har lagts fast i lagtextenuttryck för att statsmakterna har tagit ställning till att verksamheter, sominte använder Iräfiberråvaror i sådan omfattning alt prövningsskyldighelföreligger, inte har sådan väsentlig betydelse för hushållningen med Iräfiberråvarorsom sägs i 136 a § första stycket. 1982/83:167 18 därförsjälvklart alt regeringen inle på gmnd av kravet på hushållning medträfiberråvaror skall förbehålla sig prövning av verksamheter som till följd avlagens kvanfitetsgränser inle omfattas av prövningsskyldighel. Jag föreslårdärför alt den nu inskrivna begränsningen för förbehållsbeslul utgår. Jagvill i detta sammanhang också ta upp frågan om delegation av prövningen avsädana verksamheter som enligl vad jag nu föreslår endast skall prövas medavseende på hushållningen med träfiberråvaror. Regeringenhar uppdragit åt statens industriverk och atlgemensamt utreda effekter på skogsindustrins virkesförsörjning av en ökadanvändning av skpgsrävara för eldningsändamål. I uppdraget ingår alt överväga möjli:gheternafill pch formerna för en delegering av lUlslåndsprövningen enligt 136a§byggnadslagen i fräga om verksamheter för eldning med ellef framställning av träfiberbränsle.En delegering av prövningen beträffande vissa verksamheter som använderträfiber-råvaror skulle kunna innebära ytterligare förenkhngar än de jag nu harförprdat. Enligtmin mening är det lämpligt alt regeringen redan nu begär riksdagensbemyndigande att vid behov besluta om en sådan delegering. Jag föreslär alt enbestämmelse om detta tas in i 136 a § första stycket. Jagvill här peka på att de föreslagna ändringarna i 136 a § byggnadslagen även börföranleda vissa följdändringar i 12 § lagen om påföljder och ingripanden vidolovligt byggande m. m. Somjag nämnde inledningsvis vill jag här redovisa synpunkter på vissa tillsynsfrågor. Enligt1 § byggnadsstadgan (1959:612, omtryckt 1981:873) åligger det atlbl.a. övervaka efterlevnaden av byggnadslagen, byggnadsstadgan och övrigaföreskrifter angående byggandet. , skall enligt 2 § lagen ompåföljder och ingripanden vid olovligt byggande m. m. som elt led i inseendetöver byggnadsverksamheten ta upp frågan om påföljd eller ingripande så snartdel finns anledning att tro all överträdelse har skett av en föreskrift ombyggande. ByggnadsnämndensfiUsynsfunkfion omfattar även bestämmelserna i 136a§ byggnadslagen samt viUkoreller föreskrifter som har meddelats med stöd av delta lagmm. Erfarenheternahar visat alt det föreligger betydande svårigheter för allbedriva en effektiv tillsyn och kontroll i fråga om verksamheter som är berördaav föreskrifter enligt 136a§ byggnadslagen med avseemde på hushållningen medträfiberråvaror. Förall förbättra möjhghetema till tUlsyn av dessa verksamheter föreslås i departementspromemprianatl tiUsynsansvaret läggs på skpgsslyrelsen eller någon annan myndighet somregeringen bestämmer. 1982/83:167 19 eltblandat mottagande av remissinstanserna. Det fiUslyrks bl. a. av skogsstyrelsenoch de skogsvårdsstyrelser som har yttrat sig saml av domänverket, pch . Iavvaktan på den översyn av hela 136a§ byggnadslagen som pågår i anslutning fillarbetet med en ny plan- och bygglag bör tillsynsfrågorna, i de avseenden somjag har berört, nu ges en provisorisk lösning. Byggnadsnämndensmöjligheter att utöva en effektiv fillsyn och konlroll bör enligt min meningkunna förbättras om och skogsvårdsstyrelsema åläggs alt efterframställning från biträda nämnden i ett visst fall beträffandefillsynen och kontrollen av en verksamhet med avseende på frågor omhushållning med Iräfiberråvaror. Jaghar i denna fråga samrått med chefen för som senarekommer all föreslå regeringen alt får i uppdrag atl, på del sättsom jag nu har redovisat, biträda vid tillsynen och konlrpllenav verksamheter spm är av betydelse för hushållningen med träfiberråvaror. Jagbedömer alt denna verksamhet kan bedrivas inom ramen för de resurser somskogsstyrelsen och skogsvårdsstyrelserna förfogar över. begärd utredning i ett visst fall kunna bli av betydandeomfattning bör styrelserna inte vara skyldiga all utföra utredningen ulan allerhålla ersättning för kostnaderna. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till 1. lag om ändring i byggnadslagen(1947:385) 2. lag om ändring imiljöskyddslagen (1969:387) 3. lag om ändring i lagen(1976:666) om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m. m. Det under 2 angivnaförslaget har upprättals i samråd med chefen för jordbmksdepartementet. Förslagentill lagändringar, som endast innebär en förenkling av nuvarande prövningsprdning,är enligt min mening inle av sådan beskaffenhet atl lagrådet behöver höras. 1982/83:167 20 4.1Förslaget till lag om ändring i byggnadslagen nya meningen i första stycket har i enlighet med förslaget i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.3) tagils in en bestämmelse spm bemyndigar regeringenall delegera prövningen av vissa verksamheter av betydelse endast förhushållningen med träfiberråvaror till annan myndighet. Spmjag har utvecklat i den allmänna mptiveringen (avsnitt 2.2) bör prövningsskyldighetenligt 136 a § föreligga för nyanläggning av dels anläggningar förframställning av träfiberbränsle pm användningen per kalenderår av träfiberråvarprkommer att uppgå till minst 10000 m' fast mätt, dels anläggningar för eldningmed Iräfiberråvaror om förbmkningen per kalenderår kommer alt uppgå till minst10000 m' fast mått. I enlighet härmed har i uppräkningen i andra stycket av denyanläggningar för vilka prövningsskyldighel skall föreligga under punkt 2tagits in anläggningar för framställning av Iräfiberbränsle. Anläggningar föreldning med träfiberråvarpr har lagils in som punkt 8 med åtföljandeförskjutning av de nuvarande punkterna 8 och 9. Innebördenay begreppet Iräfiberråvara har kommenterats i proposifionen 1975/76:56 omändring i byggnadslagen \s. För vissa typer av skogsindustri finns det enligluttalanden i propositionen möjligheter atl, som alternafiv till mndvirke,använda t.ex. flis, spån och avfallspapper. Vidare uttalades att, även omanvändning av annan råvara än rundvirke innebär god hushållning med de iinhemskavirkeslillgångarna, sådan användning inte generellt bör ge rält liU all ökaproduktionen. Mot denna bakgmnd förordades atl i princip varje utvidgning avverksamhet inom skogsindustrin som förutsätter ökad användning av råvara skullekunna prövas enligt 136 a § byggnadslagen oberoende av hur råvaruförsörjningen avsesske. Atl enkelt och entydigt definiera det råvambegrepp som borde komma tillanvändning i lagtexten ansågs dock svårt. Även om begreppet träfiberråvara inteansågs heltäckande - bl.a. torde avfallspapper inte täckas - föreslogs attdetta begrepp skulle avse inte bara rundvirke utan också råvara spm kan utgöra altemativtUl mndvirke. Sompåpekades i den nämnda proposifionen är del svårt att enkelt och entydigtdefiniera det råvambegrepp som används i lagtexten. Som jag har framhållit iden allmänna motiveringen (avsnitt 2.2) syftar den av mig nu föreslagnaprövningsskyldigheten bl. a. till alt med hänsyn till skogsindustrins behovkunna lägga fast vilka slags träfiberråvarpr spm får användas föreldningsändamål. Vid prövningen blir därför av intresse även andra sådana träfiberråvarpr,än de ; uppräknade, som kommer till användning vid anläggningar förframställning av Iräfiberbränsle och vid eldningsanläggningar t. ex. Iräddelarsom grenar, toppar och stubbar samt avfallsvirke från sågverken. Förtydlighetens skull vill jag i det här sammanhanget peka på att bark, barr ochrivningsvirke inte kan anses vara av den art att de omfattas av begreppetträfiberråvara. 1982/83:167 21 Medträfiberbränsle menas sådant bränsle som baseras på träfiberråvaror i denbetydelse som jag har redogjort för. Storleken på användningenav Iräfiberråvaror har angetts i m' fast mått och överensstämmer därmed med måttangivelseni tredje stycket. Jag är medveten om all de träfiberråvaror som används vidanläggningar för framställning av träfiberbränsle och vid eldningsanläggningaroftast mäts pä annat sätt, t.ex. värmeinnehållets storiek eller m' stjälptmått. Några olägenheter av betydelse bör dock inte uppkomma på grund härav dädet finns vedertagna rutiner för pmräkning till fast mått. Nuvarandebestämmelser i tredje stycket pm utvidgning av verksamhet vid sågverk m. m.bör, spm jag har förprdat i den allmänna mpfiveringen (avsnitt 2.2), inte gällai fråga om de anläggningar som föreslås bli prövningsskyldiga. Tredjestycket har därför ändrats till följd av ändringarna i andra stycket. Fjärde stycket, som ärnytt, reglerar prövningsskyldigheten beträffande utvidgningar och andraändringar av eldningsanläggningar och anläggningar för framställning av träfiberbränsle.Beslärrimelsen innebär all anläggningama skall prövas så snart användningenper kalenderår av träfiberråvaror kommer all uppgå till 10 000 m' eller mer.Jag vill särskilt framhålla att bestämmelserna omfattar äveneldningsanläggningar vid vilka det sker en övergång från eldningmed annat bränsle till eldning med träfiberrå- Femtestycket, motsvarar med en viss ändring del nuvarande fjärde stycket.