prop · G60323 · 1982-12-31 00:00:00 — brandmästare har renodlade arbetsuppgifter antingen sombesiktningsbrandmästare eller brandlnspektör eller som brandmästare ellerverkmästare. Arbetsgruppen har föreslagit att en utryckningsledarutbildning införs för allt blivande brandbefäl. Denna utbildninginriktas nänriast på att leda mindre utryckningsstyrkor. Det finns enligtarbetsgruppens mening ett behov av en högre befälsutbildning mellanutryckningsledareutbildningen och brandingenjörsutbildningen. Den högrebefälsutbildningen bör enligt arbetsgruppens mening liksom ifråga om utbildningenav brandförmän koncentreras till räddningstjänstens krav i samband medutiyckningen. Detta innebär att utbildningen i första hand bör inriktas påledning av större utryckningar, samverkan med andra myndigheter, m.m, 'Även ora brandmästarutbildningen enligt arbetsgruppensmening i första hand skall inriktas pä rollen som mera kvalificerad 'utiycknlngsledare, finns det vissa andra krav som ocksä bör tillgodoses. Brandmästarna har ofta att utföra kvalificerat administrativt ochpersonalledande arbete. Det är uppgifter som noimalt ligger p;°i brandchefenmen som måste avlastas honom. Enligt arbetsgruppens mening måste därförbrandmästarna fä kunskaper för att kunna fullgöra dessa uppgifter. Arbetsgruppenanser därför att brandmästarutbildningen skall innehålla sädana inslag avförvaltningskunskap och administration som är specifika för räddningstjänsten.Utbildningstiden bör såsom de sakkunniga föreslog vara . Enligt arbetsgruppens mening bör för antagning tillbrand-raästarutbildning krävas genomgången utryckningsledarutbildning ochFörebyggande I. Vidare bör säsom de sakkunniga föreslog krav uppställas påallmän behörighet vilket innebär kun--skaper i svenska, matematik, engelska ochkemi motsvarande lägst två årskurser i g>Tiinasiesko]an. 1982/83:23 92 De sakkunniga förutsatteett årligt utbildningsbehov av 60 brandmästare. Arbetsgruppen gör ingen annan bedömning. Genom den avtaladearbetstidsförkortningen kan dock utbildningsbehovetpä sikt öka något. Brandmästarutbildningenbör enligt arbetsgruppens mening hastatens brandnämnd som huvudman. För de brandmästare som önskarnå befattning som brandchef ellervice brandchef anser arbetsgruppen i likhet med de sakkunniga att det är nödvändigt att tillskapa en särskild utbildning i förvaltningskunskap. Arbetsgruppens förslagi fråga om befälsutbildning innebär liksom de sakkunnigas, att det inte vidare kommer att finnas någon särskild utbildningav deltidsanställda brandchefer och vice brandchefer. De s.k. A- och B-kursema kommer att upphöra. Befälsutbildningen blir densamma för heltidsanställdaoch deltidsanställda. Det blir i första hand en angelägenhet att besluta om det med hänsyn till de lokala förhållandena är möjligt att hadeltidstjänstgörande på någon av dessa befattningar. Förvaltningsutbildningenbör förutsätta att eleven har genomgått brandmästarutbildningenoch Förebyggande II. Utbildningen behandlas närmare i kapitel 5. Det utbud av fortbildningskurser på räddningstjänstomrädetsom ställs till förfogande av olika myndigheter och organisationer är inte systematiserat. Enligt arbetsgruppens mening är behovet av fortbildning särskilt betydelsefullt pä detta område.Varje år ökar antalet transporter av farliga laster. Lagringen av hälso- och miljöfarligavaror är betydande. Det är en svåruppgift att på ett snabbt och riktigt sätt ta hand om löskomnagifter och miljöfarliga varor m.m. Personalen 1982/83:23 93 inom räddningstjänsten börenligt arbetsgruppens mening hällasinformerad om nya rön inom bekämpningstekniken liksom erfarenheter frän inträffadeolyckor eller tillbud. Arbetsgruppen vill också betona att en systematiserad fortbildning ökar de anställdasvilja och förmåga att ta ett större ansvar. Fortbildningen blirmed arbetsgmppens förslag ett återkommande led i en utbildningskedja. Arbetsgruppenföreslår att statens brandnämnd skalltilldelas resurser för att samordna, bedriva och spridainformation om fortbildningskurser. Arbetsgruppen har övervägt hur de fortbildningsresurser som statentillhandahåller bör dimensioneras och organiseras. Enligtarbetsgruppens mening bör statens brandnämnd få i uppdragatt inom en bestämd medelsram tillhandaliålla kurser förfortbildning av befälet inom räddningstjänsten.Vid kursemas uppläggning bör samrådske med och berörda myndigheter. Kursema bör anordnas regionalt eller lokalt och inriktas pä aktuella ämnesområden. De böri princip erbjudas allt befäl inom räddningstjänsten.Kursema bör omfatta nägra dagar. Förläggningen till olika delar av landet bör göras på sådant sätt att kommunemas kostnader hälls på så låg nivå som möjligt.Liksom kommer brandmännen att få kontinuerlig fortbildning i samband med den övningsverksamhet som alltid pågår inombrandförsvaret. Arbetsgruppen har strävatefter att samordna räddningstjänstutbildningen med annan utbildning och attdecentralisera utbildningen. Genom att brandmannautbildningen förläggs till gymnasieskolanoch komvux tillgodoses båda dessa mål när det gäller den grundläggandeutbildningen. I syfte att undersökaförutsättningarna för en samordning avvidareutbildningen och fortbildningen med annan utbildning har arbetsgruppenstuderat annan likartad utbildning. Sådanut bildning förekommer på många områden i samhället.Luftfarts- Prop.1982/83:23 94 verket utbildar päArlanda flygplats vapenfria tjänstepliktigaför flygplatsbrandkärema. Flygvapnet utbildar i räddningspersonal. ger vidtullskolan i en utbildning i marin räddningstjänst. Marinen utbildar pä örlogsskolorpersonal i skyddstjänst. Sjöbefälsskolor på olika platser undervisar om fartygsbrand m.m. Mänga industrier har behov av personal medspecialktmskaper inom olika räddningstjänstområdenoch utnyttjar dä oftast Svenska brandförsvarsföreningenskurser. Enligt arbetsgruppens mening skullerationaliseringsvinster troligen kunna görasgenom en bättre samordning. Detta är emellertid ett omfattande.och långsiktigt arbete. Inom ramen för arbetsgruppens uppdrag har det inte varit möjligt att göraen fullständig kartläggning av denna fråga eller komma med mera långtgående förslagom samordning. Frägan bör enligt arbetsgruppens mening tas ipp i ett fortsatt samordningsarbete. Den utbildning av vapenfria tjänstepliktiga som ägerrum i luftfartsverkets regi på gerenligt samstämmiga uppgifter ett mycket gottresultat. Också det försök som har bedrivitsunder på civilförsvaretsanläggning i med längtidsutbildning av vapenfria tjänstepliktiga inom civilförsvaret har enligt preliminära utvärderingarslagit väl ut. Det har inte ingått i arbetsgruppens uppdrag att tå ställning tillannan utbildning än utbildningen av personal till dekommunala brandförsvaren. Arbetsgruppen vill dock påpeka att vapenfria tjänstepliktiga som utbildas förräddningstjänstuppgifter kan bli användbara bådesom instruktörer och som deltidsbrandirän. Detta har inte kunnat beaktas av arbetsgruppen när det gällerdimensioneringen av utbildningen av deltidsanställda brandmän. Prop.1982/83:23 95 Den nuvarande kompetensutbildningen för den kommunala räddningstjänsten bedrivs i förstahand centralt pä statens brandnämnds utbildningsenhet i och i . Dendecentralisering av viss utbildning till vissa större brandförsvar som har genomförts har gett positiva erfarenheter. De praktiskainslagen i räddnings-tjänstutbildningen mästeenligt arbetsgixippens mening öka. I detnuvarande ekonomiska läget kan inte resurser avsättas föratt centralt bygga upp anordningar förpraktisk utbildning. Genom en decentralisering av verksamheten kan befintligautbildningsanordningar och befintlig administration utnyttjas. Koncentrationenav undervisningen till och medför större kostnader för kommunerna ännödvändigt. Dessutom tvingas elevema i mångafall till långa resor. Det är alltsåenligt arbetsgruppens mening flera fördelarmed att räddningstjänstutbildningen decentraliseras. Arbetsgruppen harefter studiebesök pä civilförsvarets anläggningar och pävissa större brandförsvar fininit att möjlighetema till decentralisering och samordning är goda. En samordning mellan räddningstjänstutbildningen och motsvarande civilförsvarsutbildning ligger f.ö. i linje med de överväganden som 1978 årsförsvarskommitté gör och somsiktar, till att samordna räddningstjänsten i fred och krig. Övervägandenainnebär att den lokala civilförsvarsverksaraheten knyts till kommunema och attdessa därigenom ges ansvaret för ledningen av civilförsvarsverksamheten oä lokal nivå, Räddningstjänstkommitténanser också i betänkandet (SOU 1981: 82) Samhällets räddningstjänst att fördelarkan vinnas med en sådan samordning. Enligtarbetsgruppens mening medför samordningen av räddningstjänstutbildningenoch civilförsvarsutbildningen ett bättra utnyttjande av lärama och en ökad möjlighet till gemensamt utnyttjande av anläggningarna. De kvalificerade räddningstjänstlärama kan verka föratt fördjupa civilförsvarsutbildningen. De kan ocksä användas som enregionalt placerad expertresurs som kan ståtill förfogande vid bl.a. större kemikalieolyckor. Dessa experter kan t.ex. 1982/83:23 96 förstärka organisation om ett kemikalieutsläpp skulle inträffatill sjöss (se prop. 1980/81:119 bil. 3, CU1980/81:38, rskr. 1980/81:376). Arbetsgruppen anser att en samordning mellan räddnings-tjänstutbildningi fred och krig skulle ge följandepositiva effekter, nämligen - centralasamordningsvinster inom administrationen - bättre utnyttjande av investeringarna för övningsändamäl - rationellareutnyttjande av de administrativa resursema - bättre utnyttjande av lärama - högre kvalitet päbäde den fredstida och den krigstidaräddningstjänsten samt - en regionaltplacerad expertresurs för ingripanden vid svårare olyckor. Arbetsgruppen föreslår därför att utbildningen av utryckningsledare och brandmästare samt kursen Förebyggande I förläggs till civilförsvarets utbildningsanläggningar. tre, nämligen , och Revingeby. , kan också den planerade anläggningen i bli aktuell. Den nu föreslagnadecentraliseringen förutsätter att frågan om en samordning mellan statensbrandnämnd och civilförsvars-styrelsen har avgjorts av statsmakterna. Det är enligt arbetsgruppens mening ur praktisk synpunktolämpligt att skapa regionalautbildningsorganisationer utan gemensam huvudman. De tänkta samordningsvinsterna kan heller intetillvaratas i någon högre grad förrän efter en total samordning. Decentraliseringen måste därför anståoch utbildningen inom statens brandnämndsutbildningsenhet tills vidare i huvudsak bedrivas i nuvarande former. I vad mån viss del av utbildningen kan och bör regionaliseras anser arbetsgruppenatt det Prop.1982/83:23 97 bör överlåtas åt brandnämnden att ta ställning till. 1 och för sig ligger det nära tillhands att förlägga en del av utryckningsledamtbildningen och Förebyggande I regionalt. Ytterst blir dock detta enfråga om att på bästa sätt utnyttja bef.mtliga resurser. 4.S Lärare tillstatens brandnämnds utbildning Arbetsgruppen har övervägt hur behovet av lärare för. den av statens brandnämnd bedrivna vidareutbildningen och fortbildningenskall kunna fyllas. De sakkunniga har uttalat att det är angelägetatt radikalt minska antalet timlärare.Heltidsanställda lärarkrafter ärenligt de sakkunniga att föredra av både ekonomiska och praktiska skäl. Lärama kanantingen vara fast anställda eller förordnade päviss tid. De sakkunniga ansåg att en större växelverkanmellan de kommunala brandförsvaren och brandnämnden skulle vara till fördel förbåda parter. Arbetsgruppen anslutersig i princip till de tankegångar som desakkunniga har fört fram i fråga om inlåningav personal från brandväsendet. Volymen på statensbrandnämnds utbildning minskar högst väsentligtmed arbetsgruppens förslag. utbildningsenhet har f.n. sju heltidsanställda lärare.Då har inte medräknats personal förutbildning för beredskap mot kärnkrafts-olyckor. På utbildningsenheten produceras ca undervisning . Förden regionala utbildningen ärmotsvarande tal ca 3 000. Huvuddelen av all denna undervisning ges av timanställda lärare. Den vidareutbildning som enligt arbetsgruppens förslag skall genomföras av statens brandnämnd kommeratt omfatta ca 2 000 eleweckor. 2 000 eleweckor kräver med en klasstorlek av 30 elever ca 70undervisningsveckor. Eftersom en heltidsanställdlärare kan beräknas producera ca per 7 1982/83. 1982/83:23 98 åranser arbetsgruppen att den nuvarande personalstyrkan pä utbildningsenheten i huvudsak bör kunna meddela den föreslagna undervisningen. Enligt arbetsgruppens mening bör alltsåutnyttjandet av timlärare kunna avsevärt begränsas.De heltidsanställda lärare vid utbildningsenheten som inte tas i anspräk för den nu nämnda undervisningen eller för central administration bör kunna svara föri vart fall en del av den regionala fortbildningen. Arbetsgruppen anser att en'kapacitet motsvarande tre kvalificerade lärarebör finnas för fortbildningen. Prop.1982/83:23 99 5.1 Utbildning av brandingenjörer Enligt 7 §brandstadgan (1962:91) skall brandchef och vissa andra befattningshavare haavlagt-brandingenjörsexamen. Denna examen avläggs vid statens brandnämnds utbildningsenhet i . Antagning till utbildningen skervartannat år med ca 30 studerande. Som behörighetskrav gälleri princip slutförd tre-eller fyraårig gymnasieskola. Brandingenjörsutbildningenomfattar f.n. fördeladepä utbildningstjänstgöring, 55veckor teoretisk undervisning och tvåveckor praktisk undervisning. Utbildningen indelas i fyra skeden, nämligen - 19 veckorhandledd, grundläggande brandmannautbildning vidkommunal brandkår med heltidsanställd personal - en terminsstudier vid brandnämnden - nio veckorpraktisk befälsutbildning vid brandkår med heltidsanställdpersonal samt - ett läsårs studiervid brandnämnden. De sakkunniga föreslogen förändrad brandingenjörsutbildning vad gäller bådeutbildningens innehåll och omfattning. Beträffande utbildningens längd föreslog desakkunniga en ökning till ISOveckor. Enligt förslaget disponerades utbildningstidenpå följande sätt, 1982/83:23 100 - anställningsutbildning vid utbildningsbrandkår - delvis handleddpraktik i allmän räddningstjänst under minst 100 tjänstgöringsdygn(motsvarar ett arbetsår). - utbildning underett läsår vid brandnäjimdens utbildningsenhet - utbildningunder ett läsår vid teknisk högskola samt - utbildningunder en termin vid brandnämndens utbildningsenhet . Därigenom innebar förslaget i stort sett utbildningstjänstgöring, 69veckor teoriundervisning vid brandnämndenoch teknisk högskola samt praktiskundervisning vid statens brandnämnd. I fråga om behörighetskraven ansågde sakkunniga det angeläget att dessa överensstämmermed dem som gäller för andra motsvarande eftergymnasiala utbildningar.Vidare borde kraven utformas sä attvidareutbildning till brandingenjörunderlättas för den som redan äranställd i brandväsendet. Brandskyddsfrågorav olika slag har av tradition - bådei och utomlands - behandlats ganska schematiskt och i stor utsträckning baserats påerfarenhet, "tumregler" eller påresultat av enkla prövningar. Vid jämförelser medandra delar av det tekniska och industriella området har brandskyddsområdet länge karaktäriseratsav stor knapphet på utvecklings-betonade arbeten.Samtidigt har det i samhället skett en utveckling mot storakomplexa system som innebär att sårbarheten föroch konsekvensema av olyckor har ökat.Detta har lett till en alltmer besvärande'iTrist på brandskyddstekniskt välutbildad personal med kompetens att på tekniskt-vetenskaplig grund angripa skyddstekniskaproblem. Prop.1982/83:23 101 brandskadorna understryker detta. är det nästan uteslutande kommuner och vissa andra offentligaarbetsgivare som ar.ställer brandingenjörer. Arbetsgruppens arbete har i första hand varit inriktat på att läggafram förslag till en förbättradutbildning för brandingenjörer inom brandförsvaret.Med den uppläggning av utbildningen som föreslås i det följande ärdet dock sannolikt att brandingenjörernakan fä anställningar även inom den privata sektorn.Vidare är det sannolikt att kvinnor kommeratt utbilda sig till brandingenjör. De kommunala brandchefemas bedömning av säkerhetenpåverkar den fysiska planeringen samtbyggnaders konstruktion och utformning. Brandchefens ställningstaganden i dessa för samhälls-uppbyggandenså viktiga frågor kan ha avgörandebetydelse för människors liv. De påverkar ocksä ekonomi, industriers korikur-renskraft, sysselsättning, bostadsbyggande m.m. har starkt ändratkaraktär. Pä våra vägar och järnvägar transporteras ständigt brand-och' explosionsfarliga ämnen. De moderna flygplanen tarfler och fler passagerare. Oljeföroreningaroch andra miljöskador har ökat i omfattning. Som en följd av denna utveckling kan dagens brandingenjör ställas inför allvarliga problem som man inte tidigare hadeanledning att räkna med. Förutom att en brandchef skall behärska såväl de förebyggandesom de skadeavhjälpande delarna av sitt fackområde ställs i dagkrav på operativ ledning av större räddningsinsatser,planläggning av sådana samt förmåga att inhämta,utnyttja och förmedla ny kunskap av betydelse för räddningstjänsten. Han skall ävenkunna samverka med andra räddningsorgan m.m. Brandchefen ärdessutom en administrativ förvaltningschef.Detta förutsätter god inblick i förvaltning.Han 1982/83:23 102 skall planera och leda den egna verksamheten med en oftaomfattande personaladministration, upphandling m.m. De inom brandskyddet mycketspeciella arbetarskydds-frågorna förtjänar också att nämnas. Som har framhållitsställer brandchefens funktioner krav på en fördjupad ochbreddad kompetens. Mot denna bakgrund delar arbetsgruppen de sakkunnigas ochremissinstansernas uppfattning att kvaliteten i brandingenjörsutbildningen måstehöjas. Arbetsgruppen anser att dettamäl bäst kan uppnäs genom att brandingenjörsutbildningen som helhet bedrivs som högskoleutbildning. Brandingenjörsutbildningenär den enda eftergymnasialaingenjörsutbildningen som ligger utanför högskolan.Arbetsgruppen anser, liksom ett flertal remissinstanser, det naturligt attbrandingenjörsutbildning jämställs medannan teknisk utbildning och organiseras päett likartat sätt. Detta förutsätter attutbildningen hålls samman under en endautbildningshuvudman, nämligen högskolan. Att utbildningen till stora delar kommeratt vara praktiskt inriktad kan inte anses utgöra något hinder därvidlag. I ett stort antal mera yrkesinriktade högskoleutbildningar utgörs ca hälften av utbildningstiden avpraktik. Vid en sammahållenutbildning kan ett effektivare utnyttjande av resurser uppnäs. En sädanlösning har dessutom pedagogiska fördelar. Den viktiga integrationen mellan teoretiskaoch praktiska undervisningsmoment medförkortare utbildningstid. Vidare underlättasen önskvärd samordning med annan närbesläktad teknisk högskoleutbildning,såsom driftpersonalutbildning samt väg- och vattenbyggnadsteknisk utbildning. Härigenom kan betydande besparingar ske genomsamutnyttjande av lärare, lokaler och utrustning. För de studerande mästedet vara önskvärt att kunna genomföra hela sinutbildning pä i Prop.1982/83:23 103 princip en och samma ort. Av betydelse förgruppens ställningstagande att inordna utbildningeni högskolan har även varit det av remissinstanserna påtalade behovet av en vetenskaplig/teknisk grund för yrkesområdet.I dag ger brandingenjörsutbildning inte behörighet till forskarutbildning. Enligt riksdagensbeslut skall principen om ett samband mellan forskning och grundläggande utbildning vara en central del i detfortsatta reform- och utvecklingsarbetet inom högskolan. En viktig form av forskningsanknytning är att forskningsresultat direkt kan tas till vara iden grundläggande utbildningens innehåll och arbetsformer. Arbetsgruppen förordardärför att en allmän utbildningslinje, brandingenjörslinjen, inrättas.Utbildningen bör omfatta 80 poäng, dvs. Beträffande innehållet i brandingenjörsutbildningen anser arbetsgruppen i enlighet med de sakkunniga atttyngdpunkten bör ligga på utbildning i räddningstjänst och i förebyggandeåtgärder mot brand samt sädanatekniska ämnen som är av särskildbetydelse härför. De administrativa funktioner och myndighetsfunktioner som enbrandchef utövar måste ocksä motsvaras av moment iutbildningen. Som framgår av avsnitten 4.2,2 och 4.2.4 bör den del av brandingenjörsutbildningen som avser förvaltningskunskap och förebyggande åtgärder mot brand (FörebyggandeII) organiseras även som en vidareutbildning för brandmästare. Det är angeläget att de studerande har nägon erfarenhet fränverksamheten vid brandkär innan den egentliga tekniskautbildningen påbörjas. Det bör ankomma på universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) - som har att utarbeta utbildningsplan -att överväga om dennapraktik (ca. ) skall ingå somen del av den föreslagna tvååriga utbildningen eller utgöra ett särskiltbehörighetskrav för tillträdetill den. 1982/83:23 104 En del studerande som har genomgått den nya brandingenjörsutbildningen kommer sannolikt att vilja bygga pä den till att omfatta examen som civilingenjör, t.ex. påväg- och vattenbyggnadslinjen. Det är angelägetatt berörda utbildningsmyndigheterplanerar brandingenjörsutbildningen sä att en sådanpåbyggnad underlättas. Arbetsgruppen delar de sakkunnigas uppfattning att deregler för allmän behörighet tillhögskoleutbildning som anges i högskoleförordningen(1977:263) bör tillämpas förtillträde till den nya brandingenjörsutbildningen. I enlighet med vad som har sagts idet föregående bör det ankomma pä UHÄ att bestämma de särskildaförkunskapskrav som bör gälla utöver den allmännabehörigheten. I tidigare brandingenjörsutbildning(motsvarande) var av elevemabrandmän. Detta procenttal har sjunkit medåren. rekryteras endast eneller tvä av 30 elever ur denna kategori.Arbetsgruppen anser detta förhällande otillfredsställande. Kraven för tillträde till brandingenjörsutbildningen bör i möjligaste män utformas sä att vidareutbildning underlättas förden i brandväsendet redan anställde. 5.1.5 Dimensionering och lokalisering utbildas ca 30 brandingenjörervartannat är. Med hänsyn till den vidgade arbetsmarknad som kan förutses förhögskoleutbildade brandingenjörer föreslår arbetsgruppen att ca 25 studerande antas till brandingenjörsutbildningen. Vid val av lokaliseringsort för den nya högskoleutbildnigenbör i första hand de alternativ övervägas som frånutbildningssynpunkt erbjuder de bästaförutsättningarna att utnyttja befintliga lokaler och anläggningar samt erbjuder möjligheter till samordning med annan verksamhet, 1982/83:23 105 Brandingenjörsutbildningenkräver tillgång till övningsfält och omfattande räddningsutrustning säsom fordonm.m. Erforderliga resurser firms i anslutning till , och . Vid sin avvägning mellan dessa alternativ har arbetsgruppenfunnit att brandingenjörsutbildningen bör förläggas till i . Därigenom kan det kunnande och den erfarenhet somredan nu finns vid tas tillvara. Landets enda professur ibyggnadstekniskt brandskydd är knutentill i . Vid finnsdessutom vissa lediga resurser på grund avtidigare neddragningar av antalet nybörjarplatseri bl.a. civilingenjörsutbildningen. Där finns ocksågoda möjligheter till samordning medandra utbildningar. Den praktiska delen av utbildningen kan genomföras antingen vid civilförsvarets anläggningRevingeby eller vid Malmöbrandförsvars övningsfält . Övningsfältet är utmstat för räddningstjänstutbildning inom kommunalt brandförsvar. Staten har investerat ca 4,5 milj. kr. idetta övningsfält, vilket kan påverkautbildningskostnaderna. Ytterligare investeringar i övningsfälteterfordras sannolikt inte med anledning av brandingenjörsutbildningen. Samverkan kan naturligtvis ocksä ske med andra brandförsvar i närheten av . Enligt 7 §brandstadgan (1962:91) skall brandchef och vissa andra befattningshavare' haavlagt brandingenjörsexamen. kan emellertid medge att ocksä brandmästareutses till brandchef eller till befattning som normalt kräver brandingenjörsexamen.Det finns 104 brandchefer och 98 vice brandchefer för vilka länsstyrelsenhar medgett att brandmästarexamen utgör erforderlig behörighet. 1982/83:23 106