prop · G603103 · 1982-12-31 00:00:00 — En förutsättning för detta är emellertid atl det är fråga om enlikvid placering, som kan avvecklas om medlen behövs för andra ändamål. Enfungerande andrahandsmarknad behövs således och för detta anses skattereglernasutformning ha myckel stor betydelse. Ett förslag som framförts är t., ex. attkursvinster eller -förluster av ett innehav,dvs. då en realisationsvinst enUgt nuvarande regler är fullt ut skattepliktig,skall behandlas som ränta. Vad jag nu sagt gäller i första hand frågan ombeskattningen vid jämförelsevis korta innehav! Vissa problem i fråga omgränsdragningen mellan ränta och kapitalvinst har emellertid också kommit attuppmärksammas vid längre innehav. har det således förekommit att det ställsut skuldebrev som löper med låg ränta eller utan ränta, men som i gengäldemitteras till en kurs som betydligt understiger det nominella beloppet.Avsikten med denna utformning är tydligen att söka utnyttja att avkastning iform av värdesteg-ririg skattemässigt behandlas, inle som ränla, utan somkapitalvinst med därav följande skattefrihet . Det kan emellertidhävdas att en på sådant sätt uppkommen avkastning i själva verket utgör enränteinkomst. I skattedomslolarna prövas f. n. en del fall av detta slag ochjag skall givetvis inte föregripa domstolarnas prövning av saken. Det kanemellertid redan nu konstateras att det här rör sig om ett fält därskattefrågorna är komplicerade och där man kan tänka sig olika bedömningarberoende t. ex. på hur villkoren i skuldebrevet utformas och på om det rör sigom förvärv av nyemitterade skuldebrev eller av tidigare emitterade skuldebrev. Ytterligare en fråga bör nämnas i sammanhanget. I syfteatt öka rriöjligheterna atl sälja statens värdepapper direkt lill företag ochhushåll har föreslagit att bankerna skall inrätta särskildaobligationsfonder. Utredningen (E 1982:01)om obligationsfonder har nyligenavgivit betänkandet (Ds E 1982:1) Lagstiftning om obligalionsfonder med förslag om lagstiftnine för sådana fonder. I betänkandet framhållsalt vissa beskattnings-218 frågor aktualiseras i sammanhanget, men att utredningenhar ansett sig Skr. 1982/83:103 förhindrad att inom ramen för sina direktivnärmare penetrera dessa. De Dir. 1982:47 ; frågor som tagits upp ibetänkandet synes i huvudsak ha samband med a-wägningen mellari beskattning avlöpande inkomst och realisationsvinstbeskattning. Det bör enligl min mening ankomma på kapitalvinstkommitténatt se över frågan om gränsdragningen mellan inkomst och kapitalvinst i de falljag nu har berört. En målsättning för arbetet bör vara att söka åstadkommalösningar som å ena sidan underlättar strävandena att få till stånd en smidigtfungerande obligationsmarknad men som å andra sidan inte öppnar möjlighetertill oberättigade skattelättnader genom speciella konstruktioner. Vidare gällergivetvis här liksom i fråga om aktievinstreglerna atl stor vikt måste fästas vid-attreglerna skall vara enkla att tillämpa såväl för de skattskyldiga som förskattemyndigheterna. Jag hemställer att regeringen bestämmer uppdraget tillkapitalvinstkommittén i enlighet med vad jag nu har anfört. Regeringen ansluler sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Utredningom beskattningen av aktiebolagens utdelade vinster Beslul vid, regeringssammanträde Chefen för budgetdepartementet, statsrådet , anför. Genom tilläggsdirektiv harkapitalvinstkommittén (B 1979:05) befriats från den del av utredningsuppdragetsom gäller dubbelbeskattningen av utdelade bolagsvinster. Jag förutskickade idet sammanhanget att jag avsåg att föreslå regeringen atl en särskild utredaretillkallas för ändamålet och jag återkommer till den frågan. Kapitalvinstkommillénhar haft i uppgift att undersöka förutsättningarna för ett bolagsskattesystemdär dubbelbeskattningen av utdelade vinster lindras eller elimineras (Dir.1980:10). Både metoden med avdrag för utdelning (differentierad bolagsskatt)och avräkning skulle studeras, Beträffande båda metoderna skulleföretagsekonomiska och samhällsekonomiska effekter belysas och skattetekniskalösningar anvisas. Utredningsarbetet skulle inte mynna ut i förord för någon avmetoderna. Kommittén förutsattes inte heller ta slällning till omdubbelbeskattningen skulle elimineras helt eller bara delvis. Skr.1982/83:103 Ett så omfattande utrednirigsarbetemåste med nödvändighet ta tid atl Del II utföra. direktivunderströks vikten av att snabbi få till stånd en stimulans av aktiesparandet. Kommittén fick därför också iuppdrag att föreslå provisoriska lättnader i dubbelbeskattningen. Kommillénföreslog att lättnaden skulle genomföras i aktieägarledet i form av enreducerad skatt på utdelningsinkomster. Vid departements- ochriksdagsbehandlingen gjordes vissa ändringar. De regler som slutligen antogs(prop. 1980/81:39, SkU 12, rskr 97, SFS 1980:1047) innebär atl fysiska personer(och vissa dödsbon) får en skallereduktion om av utdelningsbeloppet. Vissabegränsningar gäller dock. Utdelningsbelopp till den del de överstiger 7 500kr. för ensamstående och . sammanlagt för gifta berättigar inte tillskattereduktion. Utdelningar från icke börsnoterade aktiebolag är också ,undantagna. Reglerna tillämpas första gången vid taxering. Dubbelbeskaltningsfrågorna har aktualiserats också förandra kategorier av företag än börsbolagen. har således nyligenbeslutat om nya skatteregler för icke börsnoterade aktiebolag (prop.1981/82:191, SkU 65, rskr 368, SFS 1982:336). Sådana bolag skall ifortsättningen få göra avdrag av den lämnade utdelningen. Även härfinns vissa begränsningar. Så är t. ex. avdraget maximerat lill 700 000 kr.Särskilda undantag gäller för utdelning som lämnas till bl. a. närståendebolag. Vidare kommer ett förslag om de kooperativa föreningarnas beskattningalt remitteras lill lagrådet . Avsikten är atl föreningarna skallfå göra avdrag för den utdelning som lämnas på insatserna (den s. k.insatsräntan). Inom den kooperativa sektorn skall således utdelad vinst bliföremål för beskattning bara en gång (enkelbeskattning). Jag har uppehållit mig vid åtgärder som direkt tarsikte på dubbelbeskattningen och som därför här har ett intresse.Det fortsatta reformarbetet inom andra delar av skatteområdet påverkar ocksåutredningsarbetet. Sänkningen av marginalskatterna ärett exempel. Av betydelse är också arbetet inom 1980 års företagsskattekommitté(B 1979:13). Som en följd av skattereformen har denna kommitté helt nyligenfått tilläggsdirektiv (Dir. 1982:28). Kommittén skall bl. a. undersökamöjlighelerna att upprätta ett "staket" kring enskild näringsverksamhet.Metoden bygger bl. a. på principen att ägaren skall beskattas för verksamhetensöverskott först när medel förs över staketet till hans privata ekonomi. I delsammanhanget aktualiseras de problem som följer med dubbelbeskattningen. har villkoren för aktiesparandetförbättrats. Aktiemarknaden har vitaliserats, nyemissionerna har ökat ochbättre förutsättningar skapats för industriell expansion. De provisoriskalättnaderna i dubbelbeskattningen får antas verksamt ha bidragit till depositiva effekterna. Det är viktigt atl arbetet med att konstruera permanentalättnader fortsätter. Siktet bör vara inställt på att elt system av permanentkaraktär skall kunna tas i bruk så snart som möjligl. Det fortsattauti-edningsarbetet, som mot denna bakgrund bör bedrivas mer målinriktat än somförutsatts direktiv, kan lämpligen ske genom en särskild utredare. Ramen för utredarens arbete bör vara direktiv.Arbetet bör emellertid nu inriktas på att visa hur ett system med fulltgenomförd enkelbeskattning av utdelade bolagsvinster lämpligen bör utformas.Uppläggningen innebär bl. a. atl utredaren inte behöver behandla de särskildaproblem som uppkommer vid en partiell lättnad i dubbelbeskattningen. Det ärdock självfallet av värde om utredaren pekar på i vilken utsträckning andralösningar måste väljas om dubbelbeskattningen bara delvis elimineras. Utredaren bör i sitt arbete utgå från att principen om en'Kelbeskattningskall gälla för alla aktiebolag. En enkelbeskaltning för de icke börsnoteradeaktiebolagen skulle ytterligare förbättra deras möjligheter att dra lill sigexternt riskkapital. Utredaren bör dock pröva om det finns behov av någrasärregler, t. ex. för fåmansägda aktiebolag som lämnar utdelning till företagsledarenoch personer som står denne nära. har uppmärksamheten alltmer riktats påskatteadministrationens arbetssituation. I direktiv till samtliga kommittéerinom skatte-och avgiftsområdet har framhållits att de administrativa effekternaav alla förslag måste övervägas noga (Dir. 1982:27). Naturligtvis gäller dettaockså förslag i fråga om dubbelbeskattningen. Teoretiskt mer fullgångnalösningar kan få stå tillbaka för regler av mer schablonartad karaktär. Förutredarens del innebär detta bl. a. att enkelbeskattning av utdelad vinst skallses mer som ett riktmärke än som något som måste uppnås i varje enskilt fall.Detta innebär i sin tur att utredaren får överväga även andra lättnader påaktieägarnivå än avräkning. Det är angeläget att utredningsarbetet bedrivs med storskyndsamhel så att ett betänkande kan redovisas så snart som möjligl. Med ensådan målsättning för det fortsatta arbetet är det uppenbart att alla aspekter påproblematiken inte kan belysas så fullständigt som förutsatts i 1980 årsdirektiv. Utredaren bör ha frihet att göra de prioriteringar som följer av dennya uppläggningen av utredningsarbetet. Betänkandet och den efterföljanderemissbehandlingen bör ge en god grund för den fortsatta hanteringen avfrågan. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar chefen för budgetdepartementet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag atl utredafrågan om beskattningen av aktiebolagens utdelade vinsler, att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt utredaren. Vidare hemställer jag att regeringen beslutar attkostnaderna skall belasta åttonde huvudtitelns kommittéanslag. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Skr.1982/83:103 Den framtida organisationen samt ansvars- och upp- Dei II giftsfördelningen av läkaresvidareutbildning och viss efterutbildning av hälso- och sjukvårdspersonal Beslut vid regeringssammanträde StatsrådetAhrland anför. Enligt lagen (1960:408) om behörighet att utöva läkaryrketskall den som inom riket avlagt läkarexamen och som vill få legitimation somläkare gå igenom allmäntjänstgöring (AT). Av tillämpningskungörelsen tillnämnda lag framgår att allmäntjänstgöringen omfattar och nio månader.Den fullgörs inom allmän kirurgi, inom allmäninternmedicin, inom allmän psykiatri eller barn- och ungdomspsykiatrisamt inom allmänläkarvård. Prov avläggs i allmän kirurgi, allmäninternmedicin och psykiska sjukdomar. Legitimation som läkare meddelas av . Den som vill få specialistkompetens skall efterlegitimation som läkare genomgå vidareutbildning, som består av visshuvudutbildning samt sidoutbildning inom verksamhetsområden som är avbetydelse för den sökta kompetensen. har på grundval av propositionen 1979/80:6 (SoU45, rskr 386) fattat beslut om den principiella uppbyggnaden avsocialstyrelsens framtida uppgifter och organisation. Detaljutformningen avorganisationen har handlagts av én särskild organisationskommitté.Socialstyrelsens nya organisation har genomförts . Den nya organisationen har inneburit bl. a. att deuppgifter som tidigare låg på den särskilda NLV) lagts direkt på . har medanledning härav inrättat en rådgivande vidareutbildning(NLV). Det åligger således numera att anordnadels prov för läkare som fullgör allmäntjänstgöring, dels systematiskundervisning med kunskapsprov för läkare som går igenom specialistutbildning.Socialstyrelsen meddelar också beslut om godkänd allmäntjänstgöring samt bevisom specialistkompetens. I prop.1979/80:6 erinrades om att personal- och utbildningsplaneringbeträffande läkararbetskraften har kommit att få en central betydelse för attpå påverka hälso- och sjukvårdens omfattning och inriktning.Grunden för denna planering lades i samband med 222 den dågenomförda reformeringen av läkarnas vidareutbildning. 1982/83:103 omfattar både kvantitativa och kvalitativa synpunkter på denframtida Dir. 1982:48 . läkarutvecklingen. I propositionen framhölls vidare att genomförandet avvidareutbildningen i stor utsträckning borde kunna regionaliseras och att enanknytning till regionsjukvårdsnämnderna därvid borde övervägas. bordeen anslutning av vidareutbildningen till resurser inom det ordinarieutbildningsväsendet eftersträvas. Även beslutanderätten i fråga om bevis omgodkänd AT och bevis om specialistkompetens borde kunna decentraliseras. Socialstyrelsenförutsattes dock även i fortsättningen svara för inriktningen av innehållet iläkares vidareutbildning och anpassa planeringeri av verksamheten till rådandeoch förväntat behov av specialistkompetenta läkare: föredraganden bordesocialstyrelsen i samråd med berörda parter utarbeta former för den framtidavidareutbildningen i enlighet med de angivna riktlinjerna. ochriksdagen ansåg dock alt en sådan förändring ifråga om genomförandet avvidareutbildningen av läkare kunde ske först om det fortsatta utredningsarbetetvisade att en decentralisering kunde ske utan att utbildningens kvalitetförsämrades. för har därefter påregeringens uppdrag utrett frågan om den framtida utformningen av läkaresvidareutbildning. Kommittén har lagt fram sina överväganden och förslag ibetänkandet "Ansvars- och uppgiftsfördelning m. m. för läkares vidareutbildning"(Ds S 1981:5). Utgångspunkten i kommitténs arbete har varit att övergripandeplanering och tillsyn skall utgöra en uppgift för , medan självagenomförandet av vidareutbildningen skall kunna regionaliseras, om kvalitetenpå utbildningen därigenom inte försämras. Kommitténs förslag avser såväl allmäntjänstgöring somfortsatt vidareutbildning. Kommittén föreslår att socialstyrelsenutfärdar anvisningar för uppläggning och innehåll av allmäntjänstgöringen.Socialstyrelsen skall vidare svara för provkonstruktion och rättning.Administrativa uppgifter som hänger samman med proven samt registrering avtjänstgöring och provresultat bör däremot föras över till sjukvårdshuvudmännensregionala nivå och läggas på de regionala samverkansnämnderna. Kommittén haräven övervägt att föra över ansvaret till högskolan men har med nuvarandeordning för legitimering föredragit de regionala samverkans-, nämnderna. Omlegitimationsansvaret skulle föras över till utbildningshuvudmännenkunde kommittén tänka sig att ett samlat ansvar för kontroll och registreringav allmäntjänstgöringen lades på högskolan. Komrnittén föreslår vidare att prövningav godkänd allmäntjänstgöring och utfärdande av bevis härom upphör. Uppgiftenatt betala ut rese- och traktamentsersättningar till deltagare i provenföreslås bli överförd till sjukvårdshuvudmännen som bör få medel för dettagenom ett centralt avtal. Enligt förslaget skallsocialstyrelsen ha det övergripandeansvaret för att ange mål och inriktning för vidareutbildningen. 1982/83:103 Styrelsenskall också ge ut anvisningar för uppläggningen av utbildningen. Del II Det fakliska genomförandet av undervisningen bör liksomvad som föreslås för AT kunna decentraliseras. Kommittén har konstateratatt syftet med den fortsatta vidareutbildningen är att efter grundutbildningoch legitimation bibringa läkarna de praktiska erfarenheter och kunskaper sombehövs för att som specialist utöva yrket. Tyngdpunkten i vidareutbildningen ärlagd på den praktiska tjänstgöringen. Även den systematiska undervisning somges under vidareutbildningen skall ha praktisk inriktning. Mot denna bakgrundhar kommittén förordat att administration och driftansvar för den fortsattavidareutbildningen förs över till sjukvårdshuvudmännen på regional nivå.Kommittén har som skäl för att avvisa ett överförande till högskolan pekat påatt vissa sjukvårdspolitiskt prioriterade områden såsom långtidssjukvård ochallmänläkarvård är svagt förankrade i högskolan. Kommittén har alltså funnitdel naturligt - framförallt med hänsyn till den anknytning som finns lill denpraktiska sjukvårdstjänstgöringen - att lägga ansvaret för utbildningensgenomförande på sjukvårdshuvudmännen på regional nivå, dvs. på de regionalasamverkansnämnderna och deras kanslier. Strävan bör enligt kommittén vara att sprida kursutbudetöver regionerna. Undervisningen bör bestå av dels ett centralt styrt i huvudsakobligatoriskt kursutbud och dels etl regionalt utbud. Härigenom bör de f. n.höga rese-och traktamenlskostnaderna kunna nedbringas, särskilt genom attantalet resor över regiongränserna minskas. Kommitténs förslag innebär således att ett stort antaluppgifter läggs på de regionala samverkansnämnderna. Dessa skall samordnaplaneringen av regionala aktiviteter, svara för samordning gentemotefterutbildning och högskola samt utföra vissa administrativa uppgifter.Samverkansnämnderna har endast inrättats i ett fåtal regioner.Nämndernas huvuduppgift rör regionsjukvårdens ekonomiska förhållanden ochuppbyggnad. Nämnderna består som regel av politiker från regionernas landsting.Nämnderna har inte ställning som kommunalt beslutsorgan utan är närmast etlsamrådsorgan på frivillig bas. Kommittén föreslår även att ett regionalt beredningsorganinrättas för vidareutbildningen med företrädare för sjukvårdshuvudmännen,allmänläkarvården, de fackliga organisationerna och högskolan. Kommittén beräknar att dess förslag innebär en besparingpå ca 2,1 milj. kr. eller av kostnaderna för verksamheten. Enligt kommitténs bedömningar innebär de framlagdaförslagen möjligheter till förbättringar av vidareutbildningenskvalitet. Förslagen beräknas kunna genomföras successivt under tident. o. m. . Kommitténs förslag har remissbehandlats. ,universitets-och högskoleämbetet (UHÅ) - som hört de medicinska fakulteterna-Landstingsförbundet och har yttrat sig över förslaget. och är i huvudsakpositiva till att föra över ansvaret för vidareutbildningens genomförande tillsjukvårdshuvudmännens regionala nivå. påpekar dock attregionala 224 samverkansnämnder ännu inte finns inrättade över helalandet, men menar . 1982/83:103 att förslaget kan genomföras stegvis. Ävensocialstyrelsen anser att kommit- Dir. 1982:48 -tensgenomförandeplan är för forcerad. Styrelsen anser att kontrollen över AT ävenfortsättningsvis bör ligga kvar hos . Vidare uttrycker styrelsenfarhågor över att en alltför kraftig regionalisering av vidareutbildningen kanpåverka kvalitén negativt. Fördelen med en centralt fastlagd systematiskundervisning är att regionala skillnader utjämnas. Enligt socialstyrelsensmening bör de centrala ämnesexpertgrupperna bibehållas. En nationell planeringav vidareutbildningen behövs enligt även fortsättningsvis. Både UHÄ och år negativa till attansvaret för vidareutbildningens genomförande förs över till de regionalasamverkansnämnderna. anser att förslaget inte ger någragarantier för kvalitén och befarar att en omfattande och tidsödande regionaladministrativ utbyggnad kommer att bli följden av kommitténs förslag. Förbundetanser vidare att en nationell överblick är ett kvalitetskrav som måste ställasoch kan inte acceptera förslaget om regionala ämnesexpertgrupper. UHÄ anser attde regionala samverkansnämnderna saknar kompetens för de föreslagnauppgifterna. Ytterligare överväganden krävs med utgångspunkt i en lösning avfrågan i samverkan mellan sjukvårdshuvudmännen och utbildningshuvudmännen. UHAframhåller att ämnena långvårdsmedicin och allmänläkarvård är väl förankrade ihögskolan. Motsvarande synpunkter förs fram av de olika fakulteterna somdessutom direkt förordar att ansvaret för vidareutbildningen läggs på demedicinska fakulteterna. Samma uppfattning har företrädare förmedicinarutbildningen i landet fört fram vid en uppvaktning förhälsovårdsministerh. Efterutbildning av hälso- ochsjukvårdspersonal bedriver omfattande kurs- ochkonferensverksamhet för personal som är anställd av de kommunalavårdhu-vudmännen. De direkta kostnaderna för verksamheten betalas från olikaanslag under socialhuvud-titeln. Därutöver avsätter internaresurser för att planera, leda och administrera verksamheten. Förefterutbildning av viss sjukvårdspersonal finns ett särskilt anslag underfemte huvudtiteln. Från detta anslag bekostas viss efterutbildning av läkare,barnmorskor, kuratorer, sjukgymnaster och arbetsterapevter m. fl. samt visskompletterande utbildning av hälso- och sjukvårdspersonal med utländskutbildning, som har för avsikt att arbeta i . För läkare finns bl. a. under anslaget för läkaresvidareutbildning särskilda medel för efterutbildningsverksamhet. 1979/80:6 om uppgifter,organisation m. m., som i här ifrågavarande delar bifallits av , anförde föredragande statsrå det under Extern kursverksamhet bl. a. att utbildning av fortbildningskarak- 15 Riksdagen1982/83. Skr.1982/83:103 tär för personal inomsocialtjänsten och hälso- och sjukvården i första hand Del II borde vara ett ansvar förhuvudmännen och att i princip inte borde bedriva extern kursverksamhet. En fortsattdecentralisering och avveckling av styrelsens externa kursverksamhet bordedärför genomföras. I vissa fall borde dock övergångsvis kunnages ett ansvar för att utbildning kom till stånd, t. ex. i de fall formellabehörighets- och kompetenskrav finns fastställda, vilka kräver enkompletterande utbildning. Föredragande statsrådet förutsatte dock attsocialstyrelsen såg över sina rutiner för sådan utbildning så att den kundesamordnas med lokal och regional utbildningsverksamhet och därmed kundegenomföras på ett smidigt sätt utan onödig central administration. förslag, m. m. har med anledning av riksdagensställningstagande sett över sin externa kursverksamhet. Motbakgrund av denna översyn har organisationskommittén för i sitttill regeringen överlämnade förslag till ny organisation av socialstyrelsenlagt fram följande förslag beträffande. den externa kursverksamhet, sömbekostas under anslaget Efterutbildning av viss sjukvårdspersonal, m. m.:Ansvaret för den -kursverksamhet som bedrivits vid NUM) och som avser sjuksköterskor, barnmorskor,arbetsterapevter och sjukgymnaster förs över till utbildningshuvudmännen ochinordnas i den . Ansvaret för NUMs kurser för läkare isvenska medicinalförfattningar förs över till landets socialmedicinskainstitutioner, medan ansvaret för kunskapsprov för läkare med utländsk examenäven fortsättningsvis bör ligga på . Kurserna i svenska språketför utländsk personal bedrivs även fortsättningsvis vid kursverksamheten iUppsala. Ansvaret för efterutbildning av tandläkare med utländsk examen förs isin helhet över till utbildningshuvudmännen. Ansvaret för de ämnesfördjupandekurser för sjukgymnaster och arbetsterapevter som anordats av socialstyrelsenförs över till utbildningshuvudmännen och inordnas i den ienlighet med de intentioner som kommit till uttryck i prop. 1978/79:197 omvårdutbildning inom högskolan m. m. Kommittén har vidare föreslagit att motsvarande delar avdet under huvudtitel upptagna anslaget Efterutbildning avviss sjukvårdspersonal m. m. förs över till huvudtitel. När det gäller övriga kurser under anslaget bör strävanvara att föra över ansvaret i första-hand till sjukvårdshuvudmännen. Förslaget torde enligt kommittén kunna /83. bör vidta erforderliga åtgärder för att denavveckling och decentralisering som föreslås kommer till stånd. Regeringen har genom beslut fattat beslutom nya organisation i huvudsaklig överensstämmelse medorganisationskommitténs förslag. Vidare har regeringen beslutat att NUM skallupphöra att gälla fr. o. m. . Socialstyrelsenhar i en särskild promemoria närmare beskrivit den nämnda kursverksamheten. Förslagom efterutbildning av läkare . Inom nämnden för läkares vidareutbildning har en särskildledningsgrupp utrett frågan om läkares efterutbildning. Utredningen haravlämnat rapporten . Rapporten har remissbehandlats och NLV har därefter med egetyttrande överlämnat rapporten till regeringen. Utredningen och NLV förordar ettvisst statligt ansvar för efterutbildningen av läkare. Framföralltförsöksverksamhet, utveckling och samordning bör enligt rapporten vara statligauppgifter.