prop · G60334 · 1982-12-31 00:00:00 — Föratt den pedgogiska planeringen ska bli tydlig måste det på fritidshemmetfinnas en kortsiktig och långsiktig plan för hur verksamheten skall genomföras.Planen har betydelse inte minst för att underlätta för personalen att självakontrollera att verksamheten innehåller inslag som är utvecklande ochstimulerande för barn i alla de olika åldersgrupperna som finns i fritidshemmet. Socialstyrelsenkommer att ge ut arbetsplan för fritidshem, mål ochinriktning. Arbetsplanen kan ses som ett första steg på vägen att skapa ett pedgogisktprogram för fritidshemsverksamheten. För det vidare arbetet med det pedagogiskaprogrammet kommer att tUlsätta en expertgrupp motsvarande densom nu arbetar på förskoleområdet. Behovetav platser i fritidshem kommer att överstiga tillgången.Flertalet av de barn som skulle vara i behov av en fritidshemsplats kommer inteatt kunna få en sådan. Utbyggnaden av den samlade skoldagen har inte skett iden takt som man hade beräknat. Den samlade skoldagen löser inte bristen påplatser i fritidshem. Den bör dock innebära att skolan tar ett större ansvarför barnen de vistas i skolan. Genom fasta tider för skoldagensbörjan och slut underlättas planeringen för föräldrarna och för fritidshemmen.Majoriteten av barnen på låg- och mellanstadium omfattas inte avsamlad skoldag 1982. 1982/83:34 52 Denförsöksverksamhet med olika former av fritidshem som bedrevs påinitiativ av barnstugeutredningen har varit av förhållandevis ringaomfattning. Såväl barnstugeulredningen som har givit otillräckliga underlagför kommunerna då det gäller att ta ställning till den organisatoriskautformningen av skolbarnsomsorger. TiU detta kan läggas att det finns en allmänbrist på kunskap omkring barns behov och livsvillkor i åldern . Itakt med att barnet blir äldre minskar det direkta behovet av tillsyn och omvårdnad.För barnen i mellanstadieåldrarna börjar detta bli särskilt påtagligt. Detminskade tillsynsbehovet behöver dock inte innebära att behovet av samhälleligomsorg minskar. Formerna för omsorgen kan dock se annorlunda ut för de äldreskolbarnen. Det vore betydelsefullt för fritidshemsverksamheten om deäldre skolbarnen kunde behållas inom verksamheten. Detta förutsätter sannolikten mer flexibel syn på resursanvändningen inom fritidshemmen. De äldre barnenskorta vistelsetider i fritidshemmen bör kunna medföra att de inte beräknasuppta en hel plats när de vistas i traditionella fritidshem. Deyngre skolbarnen bör även i fortsättningen erbjudas heldagsomsorg av den typsom erbjuds . Även här måste man dock sträva efter att finna lösningar somerbjuder bättre utnyttjande av befintliga resurser i form av lokaler ochpersonal. Sådana möjligheter kan skapas genom att fritidshemsverksamhetensamverkar med andra delar av barnomsorgen eller med andra verksamheter somskolan eller fritidsförvaltningen. Härnedan redovisas i korthet de utvecklingsmöjligheter som finns för fritidshemmenssamverkan med andra verksamheter. En viktig uppgift för 80-talet är att samlain kunskap om fördelar och nackdelar med de olika organisationsformerna. Samverkanmed andra delar av barnomsorgen Integrationav daghem- och fritidshemsverksamheten i utvidgade syskongrupper är den mestlångtgående formen av samverkan mellan fritidshem och daghem. De utvidgadesyskongrupperna ger mycket goda förutsättningar till ett rationeUt utnyttjandeav personalen. De hitintills vunna erfarenheterna av denna typ av gmpper harvisat att det kan vara en lämplig form för de yngre skolbarnen. Det råder däremotviss tveksamhet om hur bra verksamheten är för barn i åldern . Under50- och 60-talet var det vanligt att de dåvarande eftermiddagshemmenkombinerades med en lekskolegmpp då skolbarnen var i skolan.Denna kombination av verksamheter blev mindre vanlig i och med attfritidspedagogutbildningen startade . prövas dock integration avdeltidsförskola och fritidshem i flera kommuner. Vid den föreslagna översynenav gmndutbildningarna för fritidspedagoger och förskollärare bör utbyggnaden avdenna modell beaktas. Prop.1982/83:34 53 Eventuell ledig kapacitet i form av lokaler och personal ifritidshemmen bör också kunna utnyttjas för öppen förskoleverksamhet eller somen resurs för dagbarnvårdarna i fritidshemmets upptagningsområde. Erfarenheterna av försöksverksamheten med utvidgadefritidshem visar att samverkan mellan fritidshemmet och skolan måste förberedasoch planeras noggrant för att den skall ge önskat resultat. Denna organisationsformär mer lämpad för barn i åldern . Om kommunen genomfört samlad skoldagminskar beläggningen på fritidshemmen under förmiddagstid och fritishemspersonalenbör då kunna utgöra ett värdefullt tiUskott som ledare för fria aktiviteter. Omfritidshemmet är beläget på ett lämpligt avstånd från skolan kan ävenfritidshemslokalerna tas i anspråk för genomförande av fria aktiviteter. Vidsamverkan meUan fritidshemmet och skolan måste man dock beakta att de tvåverksamheterna fyller olika funktioner för det enskilda barnet. Det är av storbetydelse att fritishemmets omsorgsfunktioner inte åsidosätts vid samverkan medskolan. För små lågstadieenheter kan också en samverkan med fritidshem igemensamma lokaler vara en användbar form som prövats i enstaka fall. På fritidsgårdar med ledig lokalkapcitet finns ofta godamöjligheter att inrymma fritidshem. Fritidsgårdarna har i regel en utrustningsom passar de äldre skolbarnen bra. Erfarenheterna från försöksverksamheten medfritidshem för äldre skolbarn på fritidsgårdarna i har varit goda.Fritidsgårdarnas allmänna verksamhet och de föreningar som bedriver verksamhetpå fritidsgården ger många möjligheter tiU anknytningar till den allmännafritidsverksamheten för de barn som är inskrivna i fritidshemmet. Med familjedaghemsverksamhet avses kommunaltanställda dagbarnvårdare som i sitt eget hem tar emot barn i förskole- ochlägre skolåldern barnens föräldrar förvärvsarbetar ellerstuderar. Vägledning och riktlinjer för verksamheten i förskolor ochfritidshem gäller också för familjedaghem i tillämpliga delar! De speciella fömtsättningarsom gäller för familjedaghemsverksamheten motiverar dock att dennaverksamhetsform i vissa avseenden behandlas separat. Utifrån en kortfattad beskrivning av utvecklingen inomfamiljedaghemsverksamhetens område och identifierade behov och problemredovisar 1982/83:34 54 socialstyrelseni detta avsnitt de insatser som planeras i syfte att förbättra och utvecklaverksamhetens innehåll och organisation. Kommunernasansvar för och engagemang i familjedaghemsverksamheten har utvecklatssuccessivt . fanns kommunalfamiljedaghemsverksamhet i 82 kommuner medan det finns kommunaltanställda dagbarnvårdare i samfliga kommuner. Efterfrågan på platser i dag- ochfritidshem har mångdubblats . I riksdagsbesluten , 1975och 1981 som behandlade barnomsorgen och utbyggnaden av barnomsorgen har manansett att familjedaghemsverksamheten har en viktig uppgift att fylla, främstunder ett utbyggnadsskede men också framgent som ett värdefullt komplement tilldag- och fritidshemsverksamheten. Särskilt betonas att familjedaghem kan varaen lämplig lösning i glesbygdsområden och för infektionskänsliga ellerallergiska barn. Även sociala och andra skäl anges som skäl för attfamiljedaghem kan vara en lämplig barnomsorgsform för enskilda barn. Antaletbarn i familjedaghem har ökat med i genomsnitt 8 200 per årvilket innebär att av antalet barn i den kommunala heldagsverksamheteni dag återfinns inom familjedaghemmen. Enligt kommunernas barnomsorgsplanerkommer antalet barn i familjedaghem att öka också under den närmaste femårsperioden.Undersökningar har dock visat att merparten av föräldrarna föredrar dag- ochfritidshem framför familjedaghem. Bristen på daghemsplatser kommer att innebäraatt barnomsorgsplats i familjedaghem kommer att varaden enda form som erbjuds ett stort antal föräldrar, även om föräldrarna önskatplats i dag- eller fritidshem för sina barn. Ävenom dagbarnvårdarnas anställningsförhållanden förbättrats och möjUgheterna tillutbildning och fortbildning ökat betraktas dagbamvårdar-yrket fortfarande avmånga som ett genomgångsyrke medan de egna barnen är små. Möjligheterna att bedriva en planerad verksamhet försvåras av attbarngruppen sällan är samlad eftersom barnen ofta korhmer på oregelbundnatider. Ensamarbetet är ett problem, genom den isolering detta innebär ochavsaknad av stöd och den stimulans som arbetskamrater kan ge. Det Ugger isakens natur att man varken kan eller bör ställa samma krav på ett planeratpedagogiskt innehåll i familjedaghemmens verksamhet som man ställer påförskolan. Med hänsyn till dagbarnens behov av en regelbunden samvaro med andrabarn i gmpp och tillgång till aktiviteter som inte kan erbjudas i det enskildafamiljedaghemmet samt dagbarnvårdarnas behov av stimulans och arbetsgemenskapär det angeläget att finna former som kan bidra till att verksamheten utvecklasoch förbättras. En form som prövats i många kommuner är att ge dagbarnvårdarnatillgång till en s. k. gemensamhetslokal i bostadsområdet Prop.1982/83:34 55 därdagbarnvårdarna kan mötas och kanske med stöd av barnomsorgsassistent planeraoch organisera gemensamma aktiviteter för barnen. Öppna förskolor som startatsi allt fler kommuner har också visat sig fungera som ett pedagogiskt stöd för dagbarnvårdarna.Försök att koppla några dagbarnvårdare till förskolan i bostadsområdet harockså prövats i en del kommuner, bland annat inom MAFF-projekt. Underöverskådlig tid kommer familjedaghemmen att utgöra ett viktigt komplement till förskole-och fritidshemsverksamheten. Det utvecklingsarbete som kommer att bedrivasinom detta område bör syfta till att närma verksamheten till förskola ochfritidshem. Socialstyrelsenkommer att följa upp de former för stöd till familjedaghemmen som hittillsprövats i kommunerna och bidra till att ytterligare försöksverksamhet kommertill stånd för att få erfarenheter av hur familjedaghemmens verksamhet kanförbättras. Enutveckling av verksamhetens innehåll och organisation ställer stora krav påledningsorganisationen. har därför för avsikt att i första handarbeta fram fortbildningsmaterial för familjedaghemmens ledningspersonal. Denarbetsplan för förskolan som behandlar förskolans mål och inriktning ska varavägledande för all förskoleverksamhet och således så långt som möjUgt användasockså för familjedaghemsverksamhet. Detsamma kommer att gälla denarbetsplansdel som behandlar förskolans pedagogiska program och som närmarebeskrivits i avsnitt 1, Förskolans pedagogiska verksamhet, och motsvarandematerial för fritidshem. Kommunensansvar att utarbeta kommunala riktlinjer för barnomsorgens pedagogiska arbeteomfattar också familjedaghemsverksamheten. Vägledning för detta arbete kommer,vilket tidigare redovisats, att utarbetas av . Enligtsocialstyrelsens bedömning kommer en del av det vägledande material förförskolans och fritidshemmens verksamhet som planeras i serierna Arbeta iförskola och Arbeta i fritidshem och som tidigare beskrivits att kunna utnyttjasockså inom fortbildningsverksamheten för dagbarnvårdare. I vissa fall kan dessamaterial behöva kompletteras med vägledande material speciellt anpassat för dagbarnvårdare. Närdet gäller dagbarnvårdarnas yrkesutbildning föreslog barnstugeutredningen attde borde vara barnskötare. Ytterst få dagbarnvårdare har dock skaffat sig dennagrundutbildning. Det finns därför skäl att ånyo ta upp frågan om dagbarnvårdarnasutbildning. Undersökningenomfattade endast barn . Prop, 1982/83:34 56 Öppenförskola är en verksamhet som vuxit fram och som blivituppskattad framför aUt bland småbarnsföräldrar. Här behandlas kortfattatutvecklingen av den öppna förskolan och vidare redovisas vissa utvecklingsmöjligheter. Isamband med barnstugeutredningens förslag om uppsökande verksamhet förförskolebarn sa utredningen att "för att ge pedagogisk stimulans till barnsom inte får plats i förskolan bör till exempel lekrådgivning prövas i sambandmed barnavårdscentralernas mottagningar." En förskollärare från en avområdets förskolor skulle enligt utredningen svara för verksamheten, somsyftade till att ge föräldrar med barn i åldrarna råd om lek och lekmaterial. Påsocialstyrelsens initiativ startade försöksverksamhet 1972. Verksamheten blevmycket uppskattad och utvecklades från enbart lekrådgivning till dét som senarekom att benämnas öppen förskola med syfte att vara en träffpunkt för barn ochvuxna i bostadsområdet. startade på försök öppna förskolor med oHkainnehåll och oUka organisation. Sålunda prövades den öppna förskolan som resursi den uppsökande verksamheten och som utgångspunkt för föräldragmpper -föräldrautbildning. Öppen förskola för invandrare, öppen förskola i glesbygdoch öppen förskola tillsammans med dagcenter för äldre prövades även. Barnomsorgsgruppenutvecklade tankegångarna om den öppna förskolan i sitt betänkande Samverkan ibarnomsorgen (SOU 1975:87). Utredningen ser den öppna förskolan som ettkomplement till hemmiljön för de barn som står utanför förskolan menutredningen betonar också småbarnsföräldrarnas behov av en kontaktpunkt ibostadsområdet. Det är kanske på den senare punkten som den öppna förskolan harsin viktigaste uppgift. Denöppna förskolan är anordnad ungefär som en reguljär förskola med det undantagetatt inredningen måste vara mer anpassad för vuxna. Till den öppna förskolaninbjuds områdets småbarnsföräldrar. Barn har inte möjlighet att komma ensamutan måste följas av en vuxen. Till den öppna förskolan knyts olikaverksamheter som vänder sig till föräldrar med förskolebarn. Denöppna förskolan har ett stort värde som kontaktpunkt för småbarnsföräldrar.Den är också värdefull genom atl man erbjuder möjlighet till gruppsamvaro förbarn som står utanför förskolan. Till den öppna förskolan kan knytas olikaverksamheter som vänder sig till småbarnsföräldrar, t. ex. 1982/83:34 57 föräldrautbildning/föräldrainformation.Samverkan med barnhälsovården och viss samordning av de båda verksamheterna harockså visat sig värdefull Uksom att knyta den uppsökande verksamheten till enöppen förskola. .Socialstyrelsen anser också att den öppna förskolan kan vara ett stöd för dagbarnvårdarnainom området. Dagbarnvårdarna är i stort behov av ett verksamhetsinriktat stödoch det kan då vara lämpligt att för en del av dagen disponera den öppnaförskolan för verksamhet speciellt riktad till dagbarnvårdarna och deras barn.Av den anledningen har begärt att den öppnaförskolan ska erhålla statUgt stöd enhgt samma regler som gäller förfamiljedaghemmen. utgår statsbidrag till den öppnaförskolan. Socialstyrelsenkommer att publicera en skrift som sammanfattande redovisarde erfarenheter som finns av verksamheten i den öppna förskolan. Skriftenkan tjäna som ett planeringsunderlag för kommunerna för att dels utveckla de befintiigaöppna förskolorna och dels för planering av kommande anläggningar. Därefterär det önskvärt att uppmärksamma arbetssätt och innehåll i den öppna förskolan.Det gäller dels verksamheten med barnen men det gäller framför alltverksamheter för vuxna av typ föräldrautbildning/föräldrainfor-mation, önskvärdsamverkan med barnhälsovården, uppsökande verksamhet, etc. 6Barn med behov av särskilt stöd Enviktig del av diskussionen inom barnomsorgen har gällt barn somav olika skäl är i behov av särskilt stöd. Frågan har dels gällt att dessa barngenom en aktiv information (uppsökande verksamhet) bör erbjudas att delta iförskolans och fritidshemmets verksamhet med förtur, dels har frågan gäUt vaddessa barn ställer för krav på den pedagogiska verksamheten. I detta avsnitt ärdet den senare frågeställningen som står i blickpunkten. Frågan om samverkanmed andra berörda verksamheter behandlas . På grund av bristande resurserhar arbete med frågor om barn med behov av extra stöd främstgällt förskolan. Ett liknande arbete som behandlar fritidshemmen är dockönskvärt. Barnstugeutredningenbetonade i sina olika betänkanden samhällets ansvar för att utjämna skillnaderi barns uppväxtvillkor. Förskolan och fritidshemmen gavs av barnstugeulredningenviktiga uppgifter att kompensera brister i uppväxtmiljön.Barnstugeutredningens arbete resulterade bland annat i att barn som av olikaskäl är beroende av särskilt stöd för sin utveckling fick en lagstadgad rätttill plats i förskola eller plats i fritidshem med förtur (§15 SoL). I samma paragraf anges också 1982/83:34 58 kommunensskyldighet atl bedriva en uppsökande verksamhet för att nå de barn som enligtlagen omfattas av förtursrättighelen. Barnomsorgsgruppensutredningsarbete hade sin utgångspunkt i de resonemang som förts avbarnstugeutredningen om behovet av samhälleliga insatser, främst genomförskolan, för att stödja barn som riskerade att utvecklas ogynnsamt.Barnomsorgsgruppens uppdrag gällde bland annat ansvaret handikappade barnsförskolevistelse, formerna för den uppsökande verksamheten, barn på sjukhussamt föräldrautbildning (SOU 1975:87, Ds S 1976:7 och SOU 1978:5). Socialstyrelsensarbete med de handikappade barnens förskolevistelse har inriktats på attförskolans personal genom samverkan med olika verksamheter förhandikappade barn ska kunna få stöd i sitt arbete. Samverkan har också gälltvissa behandlingsinsatser. Det förekommer att personal från besökerförskolor och där utför viss behandling av handikappade barn, t. ex.sjukgymnastik. kan det förekomma att hela barngruppen deltar. Socialstyrelsensinsatser har i hög grad koncentrerats till fortbildning och information,utvecklingsprojekt, samarbete och samråd med andra organ och föreningar somarbetar med handikappade barn samt muntlig rådgivning till kommunerna. Samverkanmellan olika verksamheter och olika personalgrupper innebär svårigheter pågrund av skillnader i synsätt, tradition, inriktning osv. En landsomfattandefortbildningssatsning - Samverkan i barnomsorgen (Liber 1978) - tog främstsikte på att diskutera synsätts- och attitydfrågor i förhållande till barn ibehov av särskilt stöd och att diskutera ansvar och uppgifter för de berördaverksamheterna. Genom den ökade kunskapen om varandras arbetsområden lades en gmndför en positiv samverkan runt i första hand handikappade barn. Förutombarnomsorgens personal deltog i fortbildningen personal från olikaverksamheter på handikappområdet, psykiska barna- och ungdomsvården,barnhälsovården och mödrahälsovården samt socialvården. Ettomfattande arbete har lagts ned på att diskutera ansvarsfördelning ochsamarbetsbehov mellan den kommunala förskolan och landstingens pedagogiskahörselvård. En utredningsrapport med titeln "identitet, gemenskap, självkänsla- hörselskadade och döva barn i hem och förskola" har presenterats iserien redovisar (1981:4). återstår dock vissaoklara ansvarsfrågor när det gäller denna grupp barn. Ställningstagandenaav barnstugeutredningen och barnomsorgsgruppen om integrering av handikappadebarn i den reguljära förskolan låg i linje med utvecklingen på detta område.Inom landstingen och inom handikapprörelsen arbetade man för samma utveckling.Detta har lett till alt allt fler handikappade barn integrerats i den reguljärakommunala förskolan. Det gäller i hög grad de två största handikappgrupperna,rörelsehindrade och Även synskadade barn är somregel integrerade i den kommunala förskolan. Hörselskadade och döva barn går också i förskolamen där har det rätt starkt delade meningar om det lämpliga i att ett ensamthörselskadat barn går i vanlig förskola. Vanligast är att en grupphörselskadade barn går i en förskola där personalen är förstärkt meden specialutbildad förskollärare anställd av pedagogiskahörselvård. Eftersom det är ytterst få barn som har allvarliga hörselskadorinnebär denna s. k. gruppintegrering ofta problem för familjen genom att detkan bli långa avstånd till närmaste "hörselförskola". Den stora grupp barn som har psyko-sociala problem haralltid funnits i den kommunala förskolan och fritidshemmen. Även dessa barnomfattas av den ovan nämnda förtursrätten. För dessa barn pågår också endiskussion om det riktiga i att integrera alla barn med psyko-socialastörningar i den reguljära verksamheten. I enstaka fall förekommer det attkommunerna har en speciell avdelning eller s. k. smågruppsdaghem för barn medsvårare psykiska störningar. För skolbarn med psyko-sociala störningar finnsett antal s. k. skoldaghem. Inom den psykiska barna- och ungdomsvårdenförekommer deltidsgrupper för störda barn. Ett omfattande arbete återstår på detta område, främst närdet gäller att utveckla förskolans egna metoder för att ge barn med behov avsärskilt stöd den allsidiga stimulans som förskolevistelsen syftar till. Förskolans innehåll och arbetssätt har särskilt storbetydelse för barn med behov av särskilt stöd. De förändringar av denpedagogiska inriktningen i förskolan som redovisats i avsnitt 2 (Förskolanspedagogiska verksamhet) innebär förbättringar för dessa barn. 1 arbetsplanen omförskolans pedagogiska verksamhet har redovisats nackdelarna med en oklarpedagogisk roll och ett arbetssätt som har för lite struktur just när detgäller barn med behov av extra stöd. uppfattning är alltså attdet inledda förändringsarbetet när det gäller förskolans inriktning är särskiltviktig för barn med behov av extra stöd. anser det angeläget att öka kunskaperna ombarn med behov av extra stöd hos personalen. Den genomförda fortbildningen.Samverkan i barnomsorgen, hade en relativt allmän och övergripande karaktär ochsocialstyrelsen har haft ambitionen att ta fram informations-ochfortbildningsmaterial som fördjupar kunskaperna inom olika problemområden. På gmndav det ansträngda arbetsläget har detta ännu inte varit möjligt. Del är enangelägen uppgift att färdigställa sådant fördjupningsmaterial . En viktig grupp att uppmärksamma är barn med psyko-socialaproblem. Barn med sådana störningar, mer eller mindre uttalade, ingår ofta i 1982/83:34 60 barngrupperna.Att närmare analysera vilka krav del ställer på verksamheten och utvecklametoder för atl stödja dessa barn är en viktig uppgift för bl. a. FoU-verksamheten.Kunskapen om dessa barn bör ingå som en viktig del i grundutbildningen. Fråganom de krav integrering av handikappade barn och barn med psyko-socialastörningar ställer på verksamheten bör bli föremål för utvärdering ochutvecklingsarbete. Utgångspunkten är att barnomsorgen ska ha en sådan kvalitetpå verksamheten att alla barn kan delta. är det så att barnomsorgenär en generellt uiformad pedagogisk verksamhet och behandlingsarbete riktattill enskilda barn ligger inte inom barnomsorgens ansvarsområde. Endokumentation och utvärdering av de olika former som förekommer för barn ibehov av extra stöd bör kunna ge ett värdefullt underlag för utveckUngen avverksamheten inom barnomsorgen. Den bör också kunna vara värdefull för attklargöra ansvarsgränsen mellan barnomsorg och andra verksamheter. Socialstyrelsenanser det också viktigt att det inom barnomsorgens ledningsorganisation finnspersonal med särskild kompetens när det gäller barn med behov av extra stöd.Det är därför viktigt att fördjupningsutbildning inom detta område blirtillgänglig för förskollärare och fritidspedagoger i form av s. k. steg 3-utbildning.Denna fördjupningsutbildning som bör ha karaktären av en pedagogisk fördjupningkan också fylla andra syften inom ledningsorganisationen. En sådanvidareutbildning är viktig att etablera. Den närmare utformningen bör övervägasi samband med det utredningsuppdrag som föreslår i kapitel 12Grundutbildning och vidareutbildning. I avvaktan härpå bör det vara möjligt attinom ramen för anslaget till enstaka kurser anordna hela eller delar av denföreslagna steg 3-utbildningen. Vissaav speciallärarutbildningens olika Unjer är tillgängliga för förskolepersonal.Dessa linjer är enbart inriktade på barn med handikapp (hörselskadade och döva,synskadade, psykiskt utvecklingsstörda och talskadade). Det finns också ettbehov av en översyn av denna utbildning. Syftet med en sådan översyn skullebland annat vara att göra utbildningen mer anpassad till det faktum att alltfler barn integreras och att specialförskollärarna därför bör få en förändradyrkesroll i riktning mot konsulterande och handledande uppgifter.