prop · G60387 · 1982-12-31 00:00:00 — Vad gäller statskontorets tveksamhet till användningen avavgiftsla-beller vill jag först erinra om elt uttalande i den fömt nämnda prop.1981/82:142 om ekonomiska sanktioner vid brolt i näringsverksamhet, där detframhålls att bestämmelserna om beräkning av avgiftsbeloppet i all möjligutsträckning bör konstmeras så att de ulgår från ell mälbari moment i denaktuella överträdelsen - en parameter - som gör del möjligl all fömtse ochfastställa hur stor avgiften skall bli i del särskilda fallet. Dennarekommendation, som ställt sig bakom, följer man enligl min meningdåligt, om man utan några närmare preciseringar av beräkningen för avgifternasstorlek överlämnar till domstol eller koncessionsnämnden att fastställaavgifter för atl få lill stånd en praxis på området. Med denmetoden är det knappast möjligt för redare eller andra alt på förhand få enuppfattning om avgiftens storlek. Med tanke på alt även utländska fartyg skallomfattas av bestämmelserna om vallenföroreningsavgift är det snarare extrabetydelsefulll atl välja en parameter som gör det möjligl atl fömtse avgiftensstoriek. Det är också uppenbart atl tabeller med höga avgifter bör medföra enbättre preventiv verkan än den av statskontoret förordade lösningen. Jag kanföljaktligen inte ansluta mig till den. RRV: suppfattning, alt det inte är förenligt med de principer som gäller föravgiftsformen atl låta en avgift få rollen av all förslärka straffet där dettaär otillräckligt, synes vila på en missuppfattning. Något hinder för dettaexisterar inte. Del framgår bl.a. av de rekommendationer rörande principernaför avgiflsformen som har tagits upp i prop. 1981/82:142 och som ,enligl vad som förut har sagts, ställt sig bakom. Således är det intenödvändigt att inrikta avgiften enbart på all eliminera del ekonomiska motivetför olaga utsläpp. Som jag redan har nämnt är del dessutom nödvändigt att låtaavgift ulgå även i sådana fall då inle har uppstått för redaren, t. ex.vid överfyllning av tankar i hamn. När det gäller den avgiflsmodell som ärskissad i tur-betänkandet kan jag konstatera atl remissinslansernaredovisade en rad invändningar av såväl teoretisk som praktisk natur mot den.Med hänsyn bl. a. till kravet på alt avgift skall kunna tas ut när någonbesparing inle uppstått för redaren finner jag att den angivna modellen inle äranvändbar som avgifisparameler. har i sitt yllrande jämfört denföreslagna vattenföroreningsavgiflen med miljöskyddsavgiflen. Jämförelsen ärintressant, eftersom det är som har atl utreda och föra talan ommiljöskyddsavgift och därmed torde vara den instans som hunnit få de bästakunskaperna om hur denna avgift kan fungera i praktiken. Verket finner allvaltenföroreningsavgiften har flera fördelar framför miljöskydds- Prop.1982/83:87 22 En svårighet som redan visat sig medmiljöskyddsavgiflen är att det i många fall torde bli svårt förnaturvårdsverket all styrka alt en överträdelse har medfört ekonomiskafördelar. I vart fall kommer del atl krävas betydande arbetsinsatser frånverkets sida för all utreda frågan. Del framstår därför som riktigt all inte hanågot krav på att ett utsläpp skall ha medfört en ekonomisk fördel för attvallenföroreningsavgift skall kunna utgå. En ytterligare skillnad gentemotmiljöskyddsavgiflen är alt det inle krävs några särskill kvalificerade utsläppför alt avgift skall kunna ulgå. Även i del avseendet har förslaget lillvallenföroreningsavgift enligt naturvårdsverkels uppfattning fåll en bättreutformning ån miljöskyddsavgiflen. De föreslagna parametrarna för atl bestämmaavgiftens storlek - utsläppets art och omfattning samt fartygets storlek - ärenligt väl valda då de bäde avspeglar utsläppens påverkan påmiljön samt förore-narens koslnadssitualion. De är dessutom förhållandevislätta att bestämma. yllrande ger enligt min meningyllerligare belägg för de fördelar som är förknippade med den idepartementspromemorian förordade lösningen med avgifislabdler för delspeciella område som del här är fråga om. Är del svårt all styrka all enöverträdelse medfört ekonomiska fördelar, kan del knappast vara lättare allberäkna dessa. Resultatet torde då ofta bli en skönsmässig uppskattning, somgör det omöjligt all förutse avgiftens storlek. Jag anser således all starkaskäl talar för all vallenföroreningsavgift skall ulgå enligl på förhanduppgjorda tabeller. Frågan är då, om del går alt göra upp tabeller, som gerrättvisande resullal, verkar preventivt och dessutom går atl tillämpa medrimliga arbetsinsatser. Del är inte bara som finner de i promemorianföreslagna parametrarna väl valda. Flera andra remissinstanser anser altförslagen till utformning av avgiften är väl utförda och underbyggda. Sålundaframhåller t.ex. hovrätten över och all den föreslagna formelnbör kunna leda till resultat som fyller kraven på både effektivitet ochrättvisa. par instanser betonar dock de svårigheter som föreligger altbestämma omfattningen av ett utsläpp. Av dessa menar alt deföreslagna parametrarna - i brist på någol bättre -väl kan accepteras, ombegreppet utsläppets minsta omfattning lillämpas restriktivt, dvs. så atl ingentvekan kan råda om alt utsläppet hade minsl den storlek som läggs lill grundför avgiflsbeslämningen. är innehållet i dentabell som finns i promemorian förhållandevis acceptabelt, men här kvarstårmyckel arbete med alt göra tabeller för andra skadliga ämnen än olja. I likhet med finner jag, frånprincipiella utgångspunkter, de föreslagna parametrarna väl valda. Eltutsläpps art och omfanning speglar sålunda dess påverkan på miljön, medanfartygets storlek återspeglar förorenarens koslnadssitualion. Den tveksamhetsom flera instanser givit uttryck för gäller den praktiska tillämpningen avbegreppet "utsläp- Prop.1982/83:87 23 Denna fråga har också diskuterats utförligt i promemorian.För egen del kan jag i allt väsentligt ställa mig bakom arbetsgruppensöverväganden i dessa delar. Eftersom avgiftens främsta syfte är atl verkaavskräckande finner jag del vara viktigare alt tabeller med höga avgifter skallkunna publiceras än all kräva fullkomlig exakthet i fråga om ell utsläppsomfattning. Om man bygger in relativt höga avgiftsbelopp i label-ierna framstårdel som acceplabell all vid avgifisberäkningen utgå från ell med godsäkerhetsmarginal faslställt minsta värde för utsläppets omfattning, även omman genomgående kan räkna med all förövaren i realiteten får "rabatt"genom atl utsläppets omfattning uppskattas lill en lägre volym än som verkligenhar varit fallet. När jag stannar för allföreslå utsläppets omfattning som delparameler sker det också mol bakgrund avdel tekniska utvecklingsarbete som pågår i fräga om atl uppskatta volymen avett oljeutsläpp, bl. a. genom användning av flygburen mikrovågsradiometer. Jagär övertygad om alt möjligheterna all uppskatta utsläppens omfattning kommerall förbättras i framliden. Jag övergår nu till denandra föreslagna ddparamelern, fartygets storlek. Som framgår av det föregåendehar arbetsgruppen diskuterat två olika alternativ när det gäller atl mätastorieken. Del ena beslår i all välja fartygels bmltodräktighel för samtligafartyg. Del andra allernalivel innebär all bruttodräktigheten används förlorrlaslfartyg och dödvikten för tankfartyg. Arbetsgruppen finner övervägandeskäl tala för det senare alternativet. Av remissinslansernaansluler sig till alternativet med olika tabeller förlorrlaslfartyg och tankfartyg. Föreningen anmärker dock all skillnaden mellandessa fartygstyper inte har preciserats i promemorian. Både ochgeneraltullstyrelsen menar att brul-todräktighelen bör användas som endaparameter för fartygets storlek. Den blir enligt internationella skeppsmätningskonventiondet enda användbara officiella måttet på en fartygs storiek. Generaltullstyrelsenframhåller vidare atl det är önskvärt alt man har endast en avgiflslabell föroljeutsläpp från fartyg. Den bör gälla alla slag av fartyg. Dödvikten är olämpligsom parameter, eftersom många fartyg saknar dödvikt och del inle finns någonofficiell bestämning av den. För egen del finner jagdel riktigast att välja fartygels bruttodräklighet som del enda mättet förfartygets storlek. Jag vill i della sammanhang hänvisa till vad jag uttalat iprop. 1981/82:87 om ändrade regler för angivande av fartygs dräklighel (s.21), nämligen alt den enda parametern med anknytning lill fartygs dräklighelbör vara bruttodräktigheten. Dödvikten är inget bra mått på fartygs storlek närdel gäller all fastställa avgifter, eftersom det inte finns nägra officiellaregler för hur den skall fastställas och redaren därför har möjligheter allvariera den. Detgår givelvis atl bygga in yllerligare ddparamelrar i avgiftssystemet för alt göradel mer nyanserat. I promemorian framhålls all arbetsgruppen Prop.1982/83:87 24 övervägt att i tabellerna bygga in en faktor för platsendär ett utsläpp har ägl rum. Härigenom skulle man kunna åstadkomma all delkostar mer att göra utsläpp i särskill miljökänsliga vatten. Enliglarbetsgruppen blir syslemel då onödigt komplicerat, en uppfattning som delasav . Själv är jag av samma uppfattning. Avgifislabellerna skall enligt promemorian las in iförfattning. Föran de skall kunna justeras ulan alltför slor omgång förordararbetsgruppen att de tas in i den lill VFL anslutande förordningen (1980:789)om åtgärder mol vattenförorening från fartyg. Med tanke på de höga avgifter som blir aktuella vidöverträdelser av förbuden alt släppa ul olja kan jag, såvin avser dessa, inleansluta mig till arbetsgruppens förslag. Del är inte i överensstämmelse med 8kap. regeringsformen all välja annan form än lag för all ange grunderna förberäkningen av så ingripande avgifter som dessa. Avgiflslabdlen för olja skallföljaktligen tas in i VFL. I anslutning härtill vill jag beröra frågan omvallenföroreningsavgift för andra skadliga ämnen än olja. Enligldepartementspromemorian har arbetsgruppen i diskussionerna kringparamelerfrågan huvudsakligen inriktat sina överväganden på oljeutsläppen.Arbetsgruppen har därför gjort en viss reservalion för om den föreslagnaparametern passar lika väl för andra typer av utsläpp. Det synes dock,framhåller arbetsgruppen, inle föreligga några hinder mol all användaparametern även vid utsläpp av kemikalier, fast avfall eller loaletlavfall. För egendel finner jag alt vattenföroreningsavgiflen har en betydelsefull uppgift allfylla när del gäller all motverka otillåtna utsläpp av olja. Sådana utsläpp ärvanligt förekommande, och del är möjligt att lokalisera dem och all uppskattaderas omfattning. När det gäller kemikalier är skälen för en avgift inle likauppenbara. Kemikalierester torde f ö. också i de flesta fall vara omöjliga allupptäcka och kvantifiera. Mot den bakgrunden anser jag all det f n. inle finnsanledning atl överväga att införa vattenförorenings-avgift även för kemikalier.Däremot anser jag all det finns skäl all närmare undersöka hur man lämpligenutformar avgiftstabeller för toalettavfall och fast avfall. Sådana torde kunnagöras förhållandevis enkla. Jag avser därför att lämna ett uppdragtill att utforma förslag lill tabeller för toalettavfall ochfast avfall. En rad remissinslanser betonar vikten av allavgiftsbeloppen är höga. Flera av dessa tycker all avgifterna i den ipromemorian intagna tabellen är för låga. och anser att det vore lämpligl all indexreglera avgiften, såatl den inle blir verkningslös genom penningvärdeförändringar. Jag har redan tidigare själv understrukit vikten av atlavgiftsbeloppen är höga. Annars får de ingen preventiv verkan. Del finns godaskäl för all indexreglera avgiften så all den behåller sill värde. Så har ocksågjorts med flera andra sanktionsavgifter, som har satts all ulgå med en vissprocent av 1982/83:87 25 basbeloppetenligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Jag är dock tveksam till altknyta avgiften till basbeloppet med tanke på de svårigheter del för med sig atlpå etl lättfattligt sätt presentera den för utländska sjöfarande. Med tanke påpresentationen av tabellen finner jag del vara så betydelsefullt attavgiftsbeloppen anges i kronor atl jag f n. avslår från att föreslå enindexreglering. När erfarenheter vunnits av systemet kan det vara lämpligt attåterkomma och undersöka om del finns anledning atl justera tabellinnehållet.Därvid kan frågan om en eventuell indexreglering las upp på nytt. Redan denomständigheten alt penningvärdet förändrats kan behöva föranleda enöverarbetning av innehållet i tabellen sedan den gällt . I elt sådantsammanhang torde det vara lämpligt atl, mol bakgmnd av de erfarenheter somvunnits, även studera om avgiftsstrukturen behöver förändras. 2.3Säkerställande av betalning m. m. 1avsnitt 5.5 i promemorian diskuteras frågan om användning av tvångsmedel föratt säkra betalning av vattenföroreningsavgiflen. Inledningsvis konstaleras attetl av de grundläggande kraven på en sanktion är atl del skall finnasmöjligheter atl på ett effektivt sätt kunna säkra betalning av den ålagdasanktionen. Del är viktigt inte minsl när det gäller utländska fartyg, somkanske besöker bara för en enstaka resa eller passerar igenom svensktsjöterritorium. Arbetsgmppenförordar atl fartyget skall kunna beläggas med kvarstad enligt 15 kap. I §rättegångsbalken (RB). om dess redare eller ägare genom att avvika, skaffaundan egendom eller förfara på annat sätt undandrar sig alt betala den skuldsom motparten har visat sannoUka skäl för. Behovet av att belägga ett fartygmed kvarstad kan bedömas efter den beredvillighet redaren eller ägaren visar ifråga om alt ställa begärd säkerhet för vattenföroreningsavgiften. Ställssäkerhet för avgiften och andra eventuella krav bör fartyget få avsegla eller fortsättasin resa. Ianslutning till dessa överväganden redovisas vilka möjligheter till ingripandensom den internationella havsrätlen godtar. Exemplen är hämtade bl.a. från 1958års Genévekonvention om terrilorialhavet och tilläggszonen och från utkastettill havsrättskonvention (i dess lydelse efter nionde sessionen av FN: s tredjehavsrättskonferens ). Utöverregler om kvarstad bör det enligt promemorian utformas uttryckliga regler ommöjUghet lill ingripanden mol fartyg som har gjort sig skyldiga till utsläpp.Möjligheterna till ingripanden bör vara av del slag som anges i 7 kap. 5§ VFLpunkterna I, 2, 4 och 5, dvs. förbud mot fartygets avgång eller vidare resa,förbud all påböija eller fortsätta lastning, lossning, läktring ellerbunkring, föreläggande att fartyget skall följa en viss färdväg ochföreläggande att fartyget skall anlöpa eller avgå från en viss hamn eller annanuppehållsplats. Prop.1982/83:87 26 Remissinslanserna har i allmänhet lämnat förslagen omkvarstad och andra ingripanden för atl säkra betalning av avgiften ulanerinran. Elt par instanser förordar av rättssäkerhetsskäl alt delför elt ingripande enligt 10 kap. 6§ i lagförslaget - ingripanden av del slagsom anges i 7 kap. 5 § VFL - skall ställas krav på den objektiva bevisningensstyrka. Åtminstone borde krävas "skälig misstanke" för eller"grundad anledning" anta atl utsläppet skelt från det aktuellafartyget. Del är enligl min mening helt uppenbart atl del måstefinnas möjlighel till kraftfulla ingripanden mol fartyg som sätter sig överutsläppsreglerna och som inte vill medverka till all etl misstänkt utsläpputreds. Jag är följaktligen beredd atl ställa mig bakom arbetsgruppens förslaglill ingripanden av det slag som avses i angivna delar av 7 kap. 5 § VFL ochtill användning av kvarstad. De av remissinslanserna begärda kraven på vissform av slöd för misstanken atl det aktuella fartyget har gjort sig skyldigtlill utsläppet bör tillgodoses. Eftersom del är vanligt i den internationella sjöfartenall säkerhet får ställas för ersättningsanspråk på grund av vållade skadortorde del i regel inte bli nödvändigt med Ivångsingripanden och framför alltinle med kvarstad. Det är självfallet önskvärt att berörda myndigheter verkarför smidiga lösningar när del gäller atl säkra bevisning och betalning avavgift. Vad som sagts skall självfallet inle leda lill tveksamhet mol atlingripa med kraft mot fartyg som efter elt konstaterat oljeutsläpp t.ex. vägrarall svara på radioanrop. Om ett sådant fartyg befinner sig inom Sveriges sjöterritoriumbör del på lämpligl sätt prejas, dirigeras in i hamn och - om del finnsfömtsättningar för del - åläggas nyltjandeförbud. konstaterar all promemorian inleberör den viktiga frågan om kostnaderna för fartyget i del fall det, efter eltivångsin-gripande, visar sig att utsläppet inle härrör från fartyget. Denna fråga regleras folkrättsligt av artikel 7 i MARPOL73/78, som anger all ersättning för uppkommen förlust eller skada skall ulgånär elt fartyg otillbörligt kvarhålls eller försenas på grund av åtgärd medanledning av bl. a. en misstänkt överträdelse av bestämmelserna i konventionen.En eventuell skadeståndstalan mot svenska staten måste grundas på fel ellerförsummelse vid myndighetsutövning enligt reglerna i skadeståndslagen(1972:207). I avsnitt 5.6 i promemorian behandlas frågan om vilkeneller vilka myndigheter som skall pröva frågor om vallenföroreningsavgift. Redan inledningsvis konstateras att koncessionsnämnden förmiljöskydd inte är lämplig alt handlägga sådana frågor. Valet av prövningsmyndighetstår därmed enligt promemorian mellan administrativ myndighet och de allmännadomstolarna. 1982/83:87 27 Enligl arbetsgruppens mening uppnås de grundläggandekraven på en snabb och sakkunnig behandling bäst, om kustbevakningbeslutar valtenföroreningsavgiften i första instans. I brådskande situationereller då del annars finns behov därav bör kunna lämnakustbevakningen biträde med vissa förbud och förelägganden. Beslut om förbudeller förelägganden av del slag som avses i 7 kap. 5 § VFL bör, med tanke påderas ingripande nalur, underställas generaltullstyrelsen och underställningengöras hos gränschefen. För de fall där rederiet inte är berett atl godta enförelagd avgift måste det tillhandahållas en möjlighel all få frågan prövad påell sätt som tillgodoser kraven på rättssäkerhet. Del bör enligl promemorianlämpligen ske genom all beslutet om vallenföroreningsavgift överklagas lillallmän domstol. Domstolsprövningen bör ske i tingsrätt i första instans och ägarum vid tingsrält, som är behörig domstol enligt RB eller enligt 336-338§§sjölagen. De sist angivna, s.k. sjörätts-domstolarna, anges vara geografisktväl belägna för all uppfylla rimliga krav på närhet räknat från större hamnar.Enligt arbetsgruppens mening bör vara klagandens motpart idomslolsprocessen. Även anhängiggörande av kvarsladstalan vid domstol börombesörjas av . Olika regler kan länkas för överklagande av ell avgiflsbesluttill domstol. En lämplig förebild kan enligt arbetsgmppen vara besvärsbestämmelsernai 10§ andra stycket lagen (1976:206) om felparkeringsavgift. Remissopinionen är delad i fråga om vilken eller vilkamyndigheter som skall handlägga ärenden om vallenföroreningsavgift. En klarmajorilet av remissinslanserna tillstyrker eller lämnar utan erinran förslagelall avgiften skall beslutas av kustbevakning och kunna överklagaslill allmän domstol. Ett par instanser godtar förslaget all kustbevakningenbeslutar avgift i första instans men förordar atl överprövningen av sådanabeslut sker i förvaltningsdomstolarna. anlal instanser anser all helapröv-ningsförfarandel bör äga rum i allmän domstol. De instanser som förordar all allmän domstol skall varaexklusivt behörig all handlägga ärenden om vallenföroreningsavgift anser inteall den i promemorian föreslagna ordningen uppfyller de krav på rättssäkerhetsom bör ställas upp för en så ingripande sanktion. Del framhålls bl.a. all delofta kan bli fråga om all bedöma bevisning och all lä ställning lill säkerhetsåtgärderav ingripande slag. Kammarrätten i pekar på atl beslul om ingripandenenligt 7 kap. 4§ första stycket, 5 eller 6§ VFL överklagas lill kammarrätt. Delfinns inget skäl all låta besvär i ärenden om vallenföroreningsavgift gå tillallmän domstol. Den naturliga ordningen borde vara atl tullmyndighetens beslulöverklagas lill länsrätt med fullföljd pä sedvanligt sätt lill kammarrättenoch regeringsrätten. Hovrältenöver och föreslår en delvis annorlunda handläggningsordning,avsedd atl tillgodose kraven på såväl effektivitet som rättssäkerhet. Omförseelsen erkänns, bör saken kunna av genom 1982/83:87 28 atlredaren godkänner ell föreläggande utfärdat av tullmyndighet. Om ettgodkännande inle lämnas, bör del ankomma på tullmyndigheten att anhängiggörasaken vid domstolen. Förfarandet i domstolen bör anordnas som etttvåpartsförfarande. Del är enligl hovrälten inte tillfredsställande med enordning som innebär all saken anhängiggörs i domstolen genom etlbesvärsförfarande. Föregen del får jag anföra följande. Ävenjag finner all valet av handläggande myndighet slår mellan tullverketskustbevakning och allmän domstol. Antingen bör huvudlinjerna ipromemorieförslagel följas eller också bör hela handläggningen äga rum i allmändomstol. Därmed vill jag framhålla atl jag inle finner koncessionsnämndenlämplig som handläggande myndighet. Del beror bl.a. på alt nämnden bara finnspå en ort i landet, vilket inle är tillfredsställande med tanke på de längaavstånden från avlägsna hamnar. Inle heller förslagel alt låtaförvaltningsdomstolar svara för överprövningen av beslul om vallenföroreningsavgiftfinner jag tillfredsställande. Om man skall ha en blandad instansordning somföreslås i promemorian är del för de tvistiga fallen nödvändigt att kunna laupp bevisning såsom vittnes- och sakkunnigförhör. I mer komplicerade fall bli fräga om en omfallande muntlig bevisning. Alt la upp sådan bevisning ärnaturligt för allmänna domstolar. Även om del inle föreligger något hinder molsådan bevisupptagning i förvaltningsdomstol, synes det inte ha varit avsiklenall mål med omfallande muntlig bevisning skall handläggas vidförvaltningsdomstol (jfr 9 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) ochförarbetena lill denna). En annan fördel med de allmänna domstolarna är alt dehandlägger kvarstadsfrågor och att det finns möjligheter till gemensamhandläggning med eventuella brottmål till följd av utsläppet. Valetmellan och allmän domstol i första instans har i mångt ochmyckel presenterats som etl val mellan effektivitet och rättssäkerhet. Mantorde dock inle behöva befara brister i rättssäkerheten med somhandläggande myndighet. När det t.ex. gäller all fastställa avgift för etlutsläpp av olja i en hamn torde det knappast vara några svårigheter förkustbevakningen atl besluta avgiften. Detsamma gäller de flesta av deförhållandevis vanliga utsläppen av maskinrumsolja, som inte är mer omfallandeän all minimiavgift skall ulgå. Kraven på rättssäkerhet skall enligl min meningses i belysning av de ärenden man kan räkna med kommer atl handläggas. Enutgångspunkt bör vara all inle använda mer resurser än nödvändigt för de mindrekomplicerade fallen. Denhelt övervägande delen av remissinslanserna har accepterat den lösning somförordas i promemorian. Jag är själv också beredd all ställa mig bakom den. Jaghar i del föregående förordat atl särskilda avgifislabdler skall göras upp föralt få avgiften all verka preventivt. Del vore då orikligt, bl.a. avresursskäl, att inle utnyttja systemet med avgifislabdler till att låta densakkunniga myndigheten också fastställa själva avgiften. 1982/83:87 29 vilket i många fall kan göras förhållandevis enkelt.Avvägningen mellan olika motstående intressen sker enligl min mening bäst genomatt handlägger avgiftsfrågorna i första instans med möjlighetför den som är missnöjd att påkalla domstolsprövning. Tanken på att, i enlighet med vad som förordas avhovrätten över och , låta besluta avgift bara isådana fall då den misstänkte medger kravet kan synas tilltalande. Jag är dockrädd för all en sådan ordning kan äventyra effektiviteten i systemet. Särskilti fråga om utsläpp förorsakade av utländska fartyg kan det komma atl dra ul påtiden innan det klarläggs om redaren eller ägaren medger kravet eller inte. 1många fall torde ägarintressena inte alls vilja medverka i utredningen.