prop · G60319 · 1982-12-31 00:00:00 — Denna paragraf innehåller särskilda bestämmelser om jävför revisorer. Paragrafen motsvarar 77 § andra stycket LFS. 1982/83:19 195 Den som i egenskap av ledamot eller suppleant i kyrkorådeteller annars är redovisningsskyldig till församlingen eller sådan närståendetill den redovisningsskyldige som avses i 4 kap. 13 § 2 omjäv mot domare får enligt 77 § andra stycket LFS inte vara revisor ellerrevisorssuppleant för granskning av förvaltning som omfattas avredovisningsskyldigheten. Han eller hon får inte heller delta i val av revisoreller revisorssuppleant för granskning av sådan förvaltning eller i beslut medanledning av granskningen. Han eller hon är däremot, till skillnad från vadsom gäller enligt den allmänna jävsregeln, oförhindrad att delta i denöverläggning som kan föregå beslutet. Enligt 5 kap. 2 § KL får ledamot eller suppleant istyrelsen eller den som annars är redovisningsskyldig till kommunen ellerlandstingskommunen inte vara revisor eller revisorssuppleant för granskning avverksamhet som omfattas av redovisningsskyldigheten och inte heller delta i valav revisor eller revisorssuppleant för granskning av sådan verksamhet eller ihandläggningen av ärende om ansvarsfrihet för verksamheten. Detsamma gällermake, föräldrar, barn eller syskon eller annan närstående till den redovisningsskyldige.Vidare föreskrivs att motsvarande jäv föreligger vid handläggningen av ärendeom ansvarsfrihet för verksamheten men att ordföranden och vice ordförande istyrelsen eller annan nämnd, vars verksamhet granskningen gäller, ändå fårdelta i överläggningen. Ledamot i fullmäkfige som får delta i överläggningenmed stöd av dessa bestämmelser är dock att anse som jävig och får inte delta ibeslutet i frågan om ansvarsfrihet. Utredningen har utformat sitt förslag till bestämmelser omrevisorsjäv med 5 kap. 2 § KL som förebild. Paragrafen har utformats i enlighet med utredningensförslag. Reglerna om jav för revisorer i kyrkliga kommuner kommer härigenom attbli desamma som gäller för borgerliga kommuner. Bestämmelsen om rätt för ordföranden och vice ordförande ikyrkorådet eller annan nämnd att delta i överläggningen har utformats så attdet klargörs att den avser såväl ledamot i fullmäktige som den som inte ärledamot. 1 de fall då nämndordföranden är ledamot i fullmäktige skall suppleantkallas in för honom eller henne redan under överläggningen. 1982/83:19 196 3 § Revisorerna granskar kyrkorådets och övriga nämndersverksamhet. De prövar om verksamheten har utövats på ett ändamålsenligt och frånekonomisk synpunkt tillfredsställande sätt, om räkenskaperna är rättvisande ochom den kontroll som har utövats inom nämnderna är tillräcklig. En revisor har rätt att av en nämnd få de uppgifter ochupplysningar som behövs för revisionsarbetet. En revisor får när som helstinventera de penningmedel och värdehandlingar som en nämnd förvaltar samt tadel av räkenskaper och andra handlingar som berör nämndens verksamhet. Vad som har sagts om nämnd gäller i tillämpliga delar ävenberedning. 1 denna paragraf finns bestämmelser om revisorernas uppgifter ochbefogenheter. Paragrafen motsvarar delvis 77 § LFS. 1 77 § LFS sägs att revisorerna skall granska nästföljandeårs förvaltning. Vidare stadgas att revisorerna har rätt att när som helstinventera de penningmedel och värdehandlingar som kyrkorådet eller annan nämndhar hand om och att ta del av räkenskaper och andra handlingar som berörförvaltningen. Enligt 5 kap. 3 § KL skall revisorerna granskakommunstyrelsens och övriga nämnders verksamhet. De prövar om verksamheten harutövats på ett ändamålsenligt och från ekonomisk synpunkt tillfredsställandesätt, om räkenskaperna är rättvisande och om den kontroll som har utövats inomnämnderna är tillräcklig. Vidare finns i 5 kap. 3 § KL bestämmelser om revisorernasrätt att få de uppgifter och upplysningar som behövs för revisionsarbetet, attinventera pengar och värdehandlingar och att ta del av räkenskaper.Bestämmelserna om revisorernas uppgifter är avsedda att ge en beskrivning avrevisorernas arbetsuppgifter som utan detaljföreskrifter förmedlar enföreställning om den betydelse som man numera tillmäter förvaltningsrevisionenvid sidan av den mera traditionella kontrollen av räkenskaper ochmedelsförvaltning. Utredningen anför att revisorerna ursprungligen utsågs iefterhand för att granska förvaltningen under ett gånget kalenderår. Derasviktigaste uppgifter var då att bevaka att inga oegentligheter hade begåtts.Sedan revisorsvalet flyttats och tyngdpunkten i granskningen flyttats tillförvaltningen under löpande kalenderår har granskningen avförvaltningsåtgärdernas lämplighet och effektivitet, den s. k. sakrevisionen,på de flesta håll blivit en lika viktig uppgift som räkenskapskontrollen. Utvecklingen på revisionsområdet har, framhåller utredningen,varit Prop.1982/83:19 197 Ukartad inom borgerliga och kyrkliga kommuner.Bestämmelserna i 5 kap. 3 § KL är inte avsedda att ge en fullständigbeskrivning av revisionsuppdraget. De anger de viktigaste delarna avrevisiorernas arbete. Detta synes enligt utredningen vara tillräckligt även förde kyrkliga kommunernas del. Utredningens förslag till 3 § har därför utformatsmed ledning av . Paragrafen stämmer överens med utredningens förslag. I förstastycket anges revisorernas uppgifter. Revisorernas granskning omfattarkyrkorådets och övriga nämnders verksamhet. 1 enlighet med utredningens förslaganges att revisorerna prövar om verksamheten har utövats på ett sätt som ärtillfredsställande från ekonomisk synpunkt och om den kontroll som har utövatsinom nämnderna är tillräcklig. 1 likhet med vad som gäller enligt KL föreskrivsvidare att revisorerna skall pröva om verksamheten har utövats på ettändamålsenligt sätt och om räkenskaperna är rättvisande. Förvaltningsrevisionenhar kommit att inta en alltmera framskjuten roll i revisionsarbetet. Jag anseratt denna utveckling bör främjas och att paragrafen därför i likhet med vad somgäller på det borgerligt kommunala området bör ge en beskrivning avrevisorernas arbetsuppgifter som utan detaljbestämmelser markerar den betydelsesom förvaltningsrevisionen numera har vid sidan av den mera traditionellakontrollen av räkenskaper och medelsförvaltning. Lagtexten beskriver deviktigaste delarna av revisorernas arbete. Prövningen av att nämndernasverksamhet har utövats på ett ändamålsenligt sätt avser bl. a. frågan omverksamheten är inriktad på de mål som enligt lag, annan författning ellerfullmäktiges beslut gäller för verksamheten. Till prövningen av om verksamhetenhar utövats på ett sätt som är tillfredsställande från ekonomisk synpunkt hörfrågan huruvida resultatet av nämndens verksamhet stär i rimligt förhållandetill medelsförbrukningen. Revisionsberättelsenär det huvudsakliga medlet för revisorernas kommunikation med kyrkofullmäktigeoch övriga organ i församlingen. Men det utesluter inte att revisorerna underhand gör påpekanden och erinringar hos nämnderna. Revisorerna bör enligt minmening, medan granskningsarbetet pågår, påpeka fel och brister i förvaltningennär omedelbar rättelse är nödvändigför att skada eller allvarlig olägenhet förförsamlingen skall kunna undvikas eller begränsas. Revisorerna får själva frånfall till fall bedöma om någon sådan åtgärd bör vidtas. Andrastycket innehåller i likhet med 77 § LFS och 5 kap. 3 § KL föreskrifter omrevisorernas rätt att inventera penningmedel och värdehandlingar och att tadel av räkenskaper m. ni. Vidare anges att revisor har rätt att Prop.1982/83:19 198 få de uppgifter och upplysningar av nämnderna som behövsför revisionsarbetet. 4 § Revisorerna utövar, om kyrkofullmäktige ellerkyrkostämman inte bestämmer annat, själva den förvaltning som har samband medrevisionsuppdraget. Beslut som revisorerna fattar angående förvaltningen skallupptas i protokoll. 1 fråga om justering av protokoll och tillkännagivande omjusteringen tillämpas bestämmelserna i 5 kap. 13 §. Denna paragraf, som innehåller bestämmelser omrevisorernas förvaltningsuppgifter, har ingen motsvarighet i LFS. Enligt 5 kap. 4 § KL utövar de kommunala revisorerna, ominte fullmäktige bestämmer något annat, själva den förvaltning som har sambandmed revisionsuppdraget. Beslut som revisorerna fattar angående förvaltningenskall tas in i protokoll. Utredningen framhåller att den kyrkokommunala verksamhetenär av långt mindre omfattning än den borgerligt kommunala och att ävenrevisionsverksamheten är av förhållandevis begränsad omfattning på det kyrkligaområdet. Särskilda bestämmelser om förvaltning i samband med revision tordeenligt utredningen därför f. n. behövas endast för de större kyrkokommunalaenheterna. Organisationen av förvaltningen i samband med revision bör kunnaanpassas till det som lokalt bedöms lämpligt. ger ocksåmöjlighet till det. Utredningen föreslår att en paragraf med regler av sammainnebörd som 5 kap. 4 § KL tas in i den nya lagen om de kyrkliga kommunerna.Den föreslagna paragrafen bör enligt utredningen såsom rambestämmelse gälla förhela det kyrkokommunala området. Man bör skilja mellan de göromål som kan hänföras till detegentliga revisionsarbetet och den förvaltning som har samband medrevisionsuppdraget. Paragrafen har utformats i enlighet med utredningensförslag så att kyrkokommunerna liksom de borgerliga kommunerna får frihet attanordna förvaltningen på det sätt som lokalt framstår som mest lämpligt. Iparagrafen föreskrivs att revisorerna själva utövar den förvaltning som harsamband med revisionsuppdraget, om inte fullmäktige bestämmer annat.Huvudregeln enligt paragrafen är att revisorerna utövar förvaltningen samfällt.Fullmäktige kan emellertid också inrätta en särskild uppgifterna eller bestämma att dessa skall ombesörjas av någonredan 1982/83:19 199 Ett ytterligare alternativ, som är möjligtenligt paragrafen, är att fullmäktige bestämmer att dessa uppgifter skallhandhas av ett särskilt förvaltningsorgan, som består av revisorerna ellervissa av dem och som inte har karaktär av nämnd. 5 § Revisorerna skall till kyrkofullmäktige ellerkyrkostämman avge berättelse med redogörelse för resultatet av den revision som avser verksamheten under det föregående året. Av berättelsen skall framgå om anmärkning beträffande den granskade verksamheten föreligger eller inte. Om anmärkning framställs, skall anledningen till denna anges i berättelsen. Revisionsberättelsen skall innehålla ett särskilt uttalande i frågan huruvida ansvarsfrihet tillstyrks eller inte. I denna paragraf finns föreskrifter om innehållet irevisionsberättelsen. Paragrafen motsvarar 78 § LFS och stämmer i huvudsaköverens med bestämmelserna där. Den knyter emellertid, på samma sätt som dessförebild i 5 kap. 5 § KL, an till den kombination av räkenskapsgranskning ochförvaltningsrevision som har blivit allt vanligare och som har kommit tilluttryck i bestämmelserna om revisorernas uppgifter i 3 §. Paragrafen angerendast minimiinnehållet i revisionsberättelsen. Föreskriften att berättelsenskall innehålla en redogörelse för resultatet av revisionen innebär inte attalla iakttagelser som har gjorts under revisionsarbetet måste återges ochkommenteras. 6 § Sedan förklaringar har inhämtats över de anmärkningarsom har framställts i revisionsberättelsen, skall kyrkofullmäktige eller kyrkostämman vid sammanträde före utgången av året sorn revisionen avser besluta om ansvarsfrihet skall beviljas eller åtgärd för att bevara församling ens rätt skall vidtas. Om talan inte väcks från det att revisionsberättelsen lades fram på sammanträde med fullmäktige eller stämman, anses ansvarsfrihet beviljad. Trots att ansvarsfrihet har beviljats får talan dock föras beträffande skada på grund av brottslig handling, om inte ansvarsfriheten uppenbarligen avsåg även den skadan. Denna paragraf innehåller bestämmelser om prövningen avfrågan om ansvarsfrihet för förvaltningen. Den motsvarar 79 och 80 §§ LFS. Enligt 79 § LFS skall revisionsberättelsen avlämnas senastden till kyrkofullmäktiges eller kyrkostämmans ordförande. Berättelsen omde förklaringar över framställda anmärkningar som ordföranden infordrar skallframläggas till graiiskning och avgörande hos fullmäktige eller stämman föreutgången av juni månad. Om fullmäktige eller stämman beslutar det, kan ärendettas upp på sammanträde . Av 80 § LFS framgår att kyrkofullmäktige ellerkyrkostämman skall besluta huruvida framställd anmärkning skall förfalla ochansvarsfrihet för förvaltningen meddelas eller om åtgärd för att bevaraförsamlingens rätt skall vidtas. Om talan beträffande den förvaltningrevisionsberättelsen avser inte Prop.1982/83:19 200 väcks från det berättelsen framlades påfullmäktigsammanträde eller stämma, skall det anses att ansvarsfrihet harblivit beviljad. Även om ansvarsfrihet har beviljats, får talan föras på grundav brottslig handling om inte ansvarsfriheten uppenbarligen avsett även denhandlingen. Kommunfullmäktige skall enligt 5 kap. 6 § KL före utgångenav året som revisionen avser besluta om ansvarsfrihet skallbeviljas eller inte. Om talan inte väcks anses ansvarsfrihetbeviljad. 1 fråga om talan på grund av brottslig handling finns en särskildregel. Paragrafen har utformats med 5 kap. 6 § KL som förebild.Detta innebär bl. a. alt kyrkofullmäkfige eller kyrkostämman skall besluta ifrågan om ansvarsfrihet vid sammanträde före utgången av året somrevisionen avser. anför att bestämmelserna omansvarsfrihet i KL enligt sin ordalydelse förutsätter ett samband med enefterföljande skadeståndstalan. Till följd av tjänstefelets avskaffande är detemeUertid enligt förbundet oklart vilka möjligheter som står fill budshärvidlag och hur bestämmelserna om ansvarsfrihet bör bedömas i det nya läget.Förbundet anser att det vore värdefullt med ett närmare klarläggande avansvarsfrihetsreglernas fakfiska innebörd . Denna fråga torde emellertidkräva mer ingående analyser än vad som är möjligt att åstadkomma i samband medden lagtekniska översynen av församlingsstyrelseregeln. Paragrafen har utformats i enlighet med förslaget ochstämmer sålunda överens med motsvarande bestämmelser för de borgerligakommunerna i 5 kap. 6 § KL. I 5 § anges att revisionsberättelsen skall lämnaslill fullmäktige eller stämman. Av denna föreskrift sammanställd med vad somföreskrivs i 6 § följer att det ankommer på fullmäktige resp. stämman och intepå revisorerna att inhämta förklaringar över de anmärkningar som harframställts. Något hinder finns inte mot att revisionsberättelsen underkastasen mera omfattande remissbehandling än vad som krävs enligt paragrafen. Jag haremellertid inte funnit det lämpligt att ta in en ovillkorlig föreskrift om attförklaringar skall inhämtas även över andra påpekanden än anmärkningar. Ensådan föreskrift skulle kunna leda till gränsdragningssvårigheter och till ettonödigt omfattande remissförfarande. 1982/83:19 201 När det gäller tidpunkten för beslutet i frågan omansvarsfrihet har jag funnit att utredningens förslag om utsträckt tid förbehandlingen av revisionsberättelsen är väl avvägt. har i sitt remissyttrandeaktualiserat frågan om ansvarsfrihetsreglernas faktiska innebörd. KL och LFS har aldrig innehållit bestämmelser omskadeståndsansvar för kommunernas förtroendevalda. Tjänstefel kunde tidigareutgöra grund för skadeståndskrav i fall av försumlighet. Något egentligt behovav särskilda skadeståndsregler för förtroendevalda förelåg således inte sålänge försumlighet i fullgörandet av förvaltningsuppgifter varstraffsanktionerad. Detta kan förklara varför man i förarbetena tillskadeståndslagen (1972:207, omtryckt 1975:404) utan särskild analys förbigårfrågan om förtroendeuppdrag skall anses förenat också med ettskadeståndsansvar som är frikopplat från straffet. Sedan tjänstefelet avskaffats som brott, råder oklarhet omkommunalt förtroendevalda inom verksamhetsområden där myndighetsutövning inteförekommer över huvud taget har något skadeståndsansvar för s. k. renförmögenhetsskada som de åsamkar kommunen under fullgörande av sittförtroendeuppdrag. Det får dock anses tveksamt om ett sådant ansvar föreligger.Att här falla tillbaka på handelsbalkens regler om sysslomän för att få engrund för ansvar skulle uppfattas som främmande för det nuvarande kommunalaförtroendemannasystemet och är därför inte realistiskt. Jag är emellertid inte nu beredd att ta ställning till deteventuella behovet av ett utvidgat skadeståndsansvar för de förtroendevalda ikommunerna. 7 § Kyrkofullmäktige eller kyrkostämman får meddelanärmare föreskrifter om revisionen. Denna paragraf saknar motsvarighet i LFS. Enligt 5 kap. 7§ KL kan kommunfullmäktige meddela närmare föreskrifter om revisionen. Förevarande paragraf har i enlighet med utredningensförslag utformats med 5 kap. 7 § KL som förebild. Bestämmelsen har sinbetydelse för de större kyrkokommunala enheterna, där fullmäktige kan behövameddela föreskrifter om t. ex. organisationen för revisionsarbetet, denförvaltning som har samband med revisionen och revisionsberättelsens innehåll.Sådana föreskrifter kan tas in i reglemente eller meddelas på annat sätt. 8§ Beträffande kyrklig samfäUighet tillämpasbestämmelserna i 1-7 §§. Därvid skall följande gälla. Bestämmelserna om församlingenskyrkofullmäktige samt om dess kyrkoråd och övriga nämnder skall i stället avsesamfällighetens fullmäktige eller församlingsdelegerade samt dess kyrkoråd ochövriga nämnder. Församlingskyrkoråd som förvaltarmedel för samfällighetens räkning skall avge redovisning för sinförvaltning under det föregående kalenderåret. Redovisningen skall lämnas tillsamfällighetens kyrkoråd, som bestämmer när detta skall ske. 1982/83:19 202 Paragrafen motsvarar delvis 81 § LFS. Bestämmelserna harmed redaktionella och språkliga ändringar förts över från LFS. Någon sakligändring är inte avsedd. 1 detta kapitel finns bestämmelser om skyldighet atterlägga skatt fill församling, skattesats, underrättelse om skattesats,utbetalning och redovisning av församlingsskatt samt särskilda bestämmelser omkyrkliga samfälligheter. Kapitlet motsvarar sjunde kapitlet i LFS. Vissa avbestämmelserna i detta kapitel är av rent teknisk natur och berör inte denkyrkokommunala verksamheten som sådan. Jag anser i likhet med utredningen attsådana bestämmelser inte bör tas in i den nya lagen om församlingar ochkyrkliga samfälligheter utan i stället placeras i lagen (1965:269) medsärskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. En sådan fördelning av bestämmelserna om skatt till församlingar ochkyrkliga samfälligheter stämmer överens med vad som gäller i fråga om reglernaom skatt till de borgerliga kommunerna. 1 § Om skyldighet att erlägga församlingsskatt finnsbestämmelser i kommunalskattelagen (1928:370). Den som är kyrkobokförd i en icke-territoriell församlingär inte skyldig att erlägga församlingsskatt till den territoriella församlingdär han eller hon är mantalsskriven. Om lindring i skattskyldigheten för den som inte tillhörsvenska kyrkan finns särskilda bestämmelser. Denna paragraf, som innehåller bestämmelser om skyldighetatt erlägga församlingsskatt, motsvarar 82 § LFS. Enligt 82 § LFS skall församlingsskatt utgå som allmänkommunalskatt, om inte något annat är föreskrivet i lag eller annanförfattning. Den som är kyrkoskriven i en icke-territoriell församling är dockinte skyldig att erlägga församlingsskatt till den territoriella församlinginom vilken han är mantalsskriven. Slutligen anges i paragrafen att det finns särskildabestämmelser om lindring i skattskyldigheten för den som inte tillhör . I 6 kap. 1 § KL görs i fråga om skyldigheten att erläggakommunalskatt en hänvisning till kommunalskattelagen. Vidare anges att den somär skattskyldig till kommun inom landstingskommun också är skyldig att erläggalandstingsskatt. 1982/83:19 203 Utredningen anför att förbehållet i 82 § LFS om attförsamlingsskatt skall utgå som allmän kommunalskatt om inte något annat ärföreskrivet i lag eller författning har övertagits oförändrat årskyrkostämmoförordning och församlingsstyrelselag. Några undantagsfallnämns inte i motiven. Ursprungligen torde här ha åsyftats vissaprivilegieskyddade men numera praktiskt betydelselösa skattelättnader för prästsamt avgifter som förr endast belastade mantalssatt jord eller annan fastighet.Möjligen har förbehållet behållits som en reservregel. Enligt utredningen råder ännu en viss tveksamhet huruvidaförbehållet i 82 § första stycket LFS har någon betydelse. Främst beror dettapå att vissa av prästerskapets privilegier ännu formellt gäller även om denumera saknar direkt praktisk betydelse. Av denna anledning föreslårutredningen att förbehållet i 82 § första stycket LFS förs över till den nyalagen. Kammarkollegiet anser att förbehållet "om annat inteär särskilt stadgat" bör kunna utgå ur den reviderade lagen, eftersomprivilegierna i vart fall till den del de kunde tänkas ha någon betydelse idetta sammanhang har upphört att gälla. Kollegiet hänvisar också till 1979 årskyrkomöteskommittés förslag att privilegierna skall upphävas. I fråga om lindringen i skattskyldigheten för den som intefillhör menar i att det bör klart framgå attkvarvarande av församlingsskatten avser kyrkans service i fråga omfolkbokföring och begravningsväsende. I paragrafens första stycke har i enlighet medutredningens förslag tagits in en hänvisning till kommunalskattelagen(1928:370). Det särskilda förbehållet som syftar på bl. a vissaprivilegieskyddade skattelättnader för präst har enligt min mening inte längrenågon praktisk betydelse och bör inte tas in i den nya lagen. Jag har ipropositionen (1981/82:77) om formerna för den kyrkliga lagstiftningen m. m.förordat bl. a. att föreskriften i punkt 9 övergångsbestämmelserna tillregeringsformen om prästerskapets privilegier m. m. skall upphävas. Riksdagenhar som vilande antagit de i proposifionen framlagda förslagen fill ändring i RF(KU 1981/82:36, rskr 1981/82:263). Vidare har jag i propositionen(1981/82:192) om ett reformerat kyrkomöte m. m. föreslagit att det fornaprästeståndets privilegier, förmå; ner, rättigheter och friheter skall upphävasgenom en särskild lag. Andra och tredje styckena i paragrafen har i enlighet medutredningens förslag utan ändring i sak förts över från LFS. Jag kan inte deladomkapitlets i 1982/83:19 204 uppfattning att det är nödvändigt att i denna lagprecisera vilka kostnader den s. k. dissenterskatten skall täcka. 2 § Skattesatsen för församlingsskatt bestäms enligt degrunder som anges i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns ochannan menighets utdebitering av skatt, m. m. Den skattesats som har bestämts för ett visst år skalltillämpas vid fastställandet av dels sådan församlingsskatt som ingår ipreliminär skatt för inkomst under detta är, dels sådan församlingsskatt somingår i slutlig skatt på grund av det följande årets taxering. Om enligt 6 kap. 4 § tredje stycket annan skattesatsslutligt har fastställts än den som har bestämts tidigare, skall denförsamlingsskatt som ingår i den preliminära skatten för inkomst under detföljande året utgå efter den tidigare bestämda skattesatsen. Denförsamlingsskatt som ingår i slutlig skatt på grund av det därnäst följandeårets taxering skall utgå efter den skattesats som har bestämts i samband medatt budgeten fastställdes. Paragrafen, som saknar motsvarighet i LFS, innehållerbestämmelser om utdebiteringsgrund. 16 kap. 2 § första stycket KL anges att skattesatsen förkommunalskatt och landstingsskatt bestäms enligt de grunder som anges i lagen(1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighetsutdebitering av skatt, m. m. Enligt andra stycket skall den skattesats somkommunen har bestämt tillämpas både när preliminär skatt fastställs och närslutlig skatt fastställs. I tredje stycket finns en undantagsregel för de falldå fullmäktige har fastställt en annan skattesats än den som harbestämts tidigare. Från systematisk synpunkt är det enligt utredningenlämpligt att det i en ny lag om församlingsstyrelse finns en regel ombestämmande av skattesats.