prop · G60385 · 1982-12-31 00:00:00 — nu har föreslagit kan beskrivas som ett återinförande av dentyp av villkorlig dom som tillämpades före och som innebar altdomstolen kunde utmäta ett frihetsstraff och bevilja anstånd medverkställigheten av detta. Kommitténs förslag utgår från tanken att enfrivårdspåföljd med della blandade innehåll bör kunna leda lill en minskadanvändning av frihetsstraff. Påföljden skall nämligen enligt förslaget placerasi området mellan å ena sidan villkorlig dom och skyddstillsyn och, å andrasidan, fängelse. Del totala utrymmet för kriminalvård i frihet blir enligtkommittén större. Tanken är bl. a. alt villkoriigt fängelse till en del skallkunna ersätta den första fängelsedomen för äter-fallsbrottslingar. Kommitténutgår således från alt villkorlig dom och skyddstiUsyn inle bör avskaffas isamband med att villkorligt fängelse införs ulan atl della institut i ställetbör föras in som en ny och kompletterande frivårdspåföljd i brottsbalkenspåföljdssystem. Om villkorligt fängelse skulle bli den enda formen förkriminalvård i frihet, finns enligt kommittén en risk för atl ett av syftena -all utvidga tillämpningsområdet för kriminalvård i frihet och därigenom minskaanvändningen av fängelsestraff - kan äventyras. Som det nu är kan enlagöverträdare ofta vid åtminstone några tillfällen ådömas påföljder sominnebär kriminalvård i frihet. I ett system med enbart villkorligt fängelseskulle sannolikt beviljade anstånd med verkställigheten relativt snabbt bliförverkade i de inle helt ovanliga återfallssitualionerna och resultatet skulledå enligt kommittén kunna bli en minskad användning av kriminalvård i frihetoch en ökad användning av egentliga fängelsestraff. Villkorligt fängelse iföreslagen utformning - med eller ulan övervakning - skall enligt kommitténskilja sig från villkorlig dom och skyddstillsyn framför allt genom detkonkretiserade straffhot som är utmärkande för påföljden. Detta slraffhol harenligl kommittén etl väsenlligl pedagogiskt värde som bör kunna medföraspeciella preventiva effekter - särskilt om' reglerna om återfall utformas påsådant säll all ny brottslighet under prövoliden i allmänhet medför allanståndet förverkas och straffet verkställs. Denomständigheten att villkorligt fängelse kan tillgodose tämligen högt ställdapreventionskrav bör enligt kommittén innebära atl påföljden kan användas ävenvid vissa slag av brottslighet, där kriminalvård i frihet av allmänpreventivaskäl numera inte anses kunna komma ifråga. Som exempel på sådana brott nämnerkommittén rattfylleri,, misshandel, våld eller hot mot tjänsteman, olovligkörning, olovlig vistelse i riket, rymning samt vissa slag av ekonomiskbrottslighet. Kommitténsförslag rörande villkorligt fängelse har väckt stort intresse vidremissbehandlingen. Nästan alla remissinstanser har sålunda i större ellermindre utsträckning uppehållit sig vid vad kommillén har anfört i den härdelen. Åskilliga har intagit en generellt avvisande hållning till förslaget. Prop.1982/83:85 60 menflertalet instanser har från principipidla utgångspunkter ställt sig positivatill all i någon form införliva villkorligt fängelse med brottsbalkenspåföljdssystem, låt vara alt man i många fall har förordat tämligen långtgåendeändringar i förhällande till förslaget. Sålunda hävdas det från många håll attförslaget förutsätter all nuvarande påföljderna villkorlig dom och skyddstiUsyn eller endera av dem utmönstras ur systemet. Föregen del vill jag först slå fast att syftet med kommilléförslagel - all breddaoch effektivisera kriminalvården i frihet - självfallet är mycket angeläget.Del är enligt min mening viktigt alt alla tänkbara alternativa lösningarundersöks och diskuteras. Det förhållandel atl förslaget åtminstone till endel kan sägas gå ut på elt återinförande av den före gällandeordningen bör naturligtvis inle hindra en förutsättningslös prövning. Jagfinner det värdefullt all kommittén har fört fram och ingående diskuterat delnu aktuella uppslaget. Avden redogörelsen framgår att villkorligt fängelse i de delar som härär av intresse ersattes av de nuvarande påföljderna villkorlig domoch skyddstillsyn, lill vilka påföljden också lånat en del drag. På etl parpunkter skiljer den sig emellertid markant från dessa påföljder. Jag tänker dånärmast på del inslag av direkt straffmälning som utsättandet av elttidsbestämt fängelsestraff innebär och på det konkretiserade slraffhol somföljer av alt anståndet med verkställigheten av delta straff förverkas ihändelse av ny brottslighet under den med påföljden förenade prövoliden. Del ärockså framför allt dessa särskilda inslag i del villkorliga fängelset somligger till grund för kommitténs förslag och etl betydande antalremissinstansers uppfattning att påföljden i nägon form bör införas ipåföljdssystemel. Villkorligtfängelse skulle kunna införas antingen som ett komplement lill eller som enersättning för de nuvarande frivårdspåföljderna villkorlig dom ochskyddstillsyn. Kommittén har för sin del stannat för det förstnämndaalternativet och förordat atl villkorligt fängelse skall erbjuda ett tredjealternativ inom frivårdens ram och alt påföljden skall tillämpas i områdetmellan villkorlig dom och skyddstillsyn å ena sidan och fängelse å den andra.Det förfaller mig troligt all en helt ny påföljd i detta gränsområde kommerall leda lill all det totala utrymmet för kriminalvård i frihet blir större. Deökade valmöjligheter för domstolarna som ell sådant syslem innebär kan ocksåanvändas för att successivt skärpa påföljderna vid återfall. Jagdelar också uppfattningen alt det skulle kunna vara en fördel, omdomstolen genom alt utsätta en strafftid kan göra klart inle bara för den dömdeulan även för hans omgivning och allmänheten hur allvarligt man har sett på denaktuella brottsligheten. Den dömde får också genom vetskapen om alt dettastraffhot kan komma all realiseras en viss press på sig alt i fortsättningenlåta bli alt begå brott. Förväntningarna på effekter i allmän- ochindividualpreventivt hänseende skall naturligtvis inle överdri- Prop.1982/83:85 61 vas,men del synes inte uteslutet atl de nämnda inslagen i påföljdskonstruktionenskulle kunna bidra till positiva resultat i en del fall. Enannan fördel med villkorligt fängelse är all en påföljd med den utformningensvarar mot vad som internationellt selt utgör den vanligaste konstruktionen ifråga om frivårdspåföljder. Bl.a. gäller atl de andra nordiska länderna harliknande påföljder i sina påföljdssystem men saknar direkta motsvarigheter tillvåra påföljder villkoriig dom och skyddstiUsyn. Ävenom vissa fördelar alltså otvivelaktigt skulle kunna vara förenade medvillkorligt fängelse, står det emellertid klart atl åtskilliga problem möter,om man vill införliva påföljden med del nu gällande systemet. Mångaremissinstanser har i den delen pekat på att kommitténs förslag lill lösningmedför alt man minskar överskådligheten i påföljdssystem ochsamtidigt skapar risker för en ojämn rättstillämpning. Tillväsentlig del får dessa invändningar ses mot bakgrund av atl fri-vårdskomminénsom nämnts har utgått från all de nuvarande frivårdspåföljderna villkorlig domoch skyddstillsyn skall finnas kvar även om villkoriigt fängelse införs.Resultatet skulle bli fyra frivårdspåföljder, två med och två utan övervakning.SkyddstiUsyn och villkoriigt fängelse med övervakning skulle uppenbarligen fåett tämligen likartat verkställighelsinne-håll: den enda mera påtagligaskillnaden skulle bestå just i den straffmälning och det mera konkretaslraffhol som den senare påföljden ger uttryck för. Samma regler skullenämligen gälla beträffande övervakningen och därtill hörande frågor. Pä sammasäll skulle påföljderna villkorlig dom och villkorligt fängelse utanövervakning komma atl förete stora likheter. Enviss risk finns otvivelaktigt att ett frivårdssyslem med den här utformningenkan bli svårt alt hanlera i den praktiska tillämpningen och att en ojämn ochvarierande praxis när del gäller påföljdsval skulle uppstå. Problem skulleockså kunna uppkomma på verkställighetsstadiel, där man skulle få skildakategorier av övervakningsklienlel. En vid remissbehandlingen föreslagen utvägär som nämnts alt påföljden skyddstillsyn avskaffas och ersätts medvillkorligt fängelse med övervakning i den av kommittén föreslagnautformningen. En del instanser menar på motsvarande sätt att den nuvarandevUlkorliga domen skulle kunna ersättas av villkoriigt fängelse utanövervakning. Bortsett från de argument som kommittén enligl vad som tidigareredovisats åberopar mol denna lösning kan man emellertid ställa frågan omfördelarna med en sådan ordning skulle vara så påtagliga i förhållande tillnuvarande system all de ingripande ändringar i regleringen som skulle behövasär tillräckligt motiverade. En varken av kommittén eller vid remissbehandlingendiskuterad lösning för an ta tillvara de eventuella pedagogiska effekterna avell uttalat slraffhol i en frivårdspitföljd skulle kunna vara an i stället föratl införa villkoriigt fängelse ge domstolen möjlighet an vid ådömande avvillkoriig dom eller skydds-tillsyn lämna uppgift i domen om hur långtfängelsestraff som i del särskilda fallet skulle ha ådömts, om fängelse hadevalts i stället. För denna och en del andra tänkbara lösningar saknasemellertid tillräckligt underlag. 1982/83:85 62 Självanser jag trots vad som har sagts nu många skäl tala för all del skulle innebäraklara fördelar all införliva påföljden villkoriigt fängelse med brottsbalkenspåföljdssystem. Vad som för mig är avgörande när jag förordar atl ellställningstagande lill frågan skjuls är framför allt hänsynen tillde båda kommittéernas kvarstående uppdrag. Av särskild betydelse är i dettahänseende frivårdskommitténs överväganden rörande hela frågan om alternativtill frihetsstraff. Till de påföljder och påföljdsvarianter som då kan väntaskomma upp till bedömande hör inte bara natt-fängelse och veckoslutsfängelseutan även samhällstjänst och kontraktsvård, vilka alla kan sägas höra hemma igränsområdet mellan kriminalvård i frihet och fängelse. Kommitténs ochremissinstansernas ställningstagande till dessa spörsmål kan medföra frågan ombehovet av och i så fall även den lämpligaste utformningen av villkorligtfängelse kommer i en delvis ny belysning. Därtill skall läggas atlfängelsestraffkommiltén i sitt fortsatta arbete har alt bl.a. pröva frågan ombehovel av generella regler för påföljdsval och straffmälning. I den delentorde man ha anledning att även komma in på frågor om straffmälning vidåterfall, någol som givetvis också kan vara av stor betydelse, när del gällerbl.a. behovet av påföljden villkorligt fängelse. Innan båda kommittéerna harslutfört sill arbete och möjligheter finns atl på gmndval av elt fullständigtbeslutsunderlag få överblick över hur hela påföljdssystemet börvara utformat, bör man därför enligt min mening inle lämpligen ta slutligställning till huruvida påföljden villkorligt fängelse bör införas i deltasyslem. Departementsförslaget:Förutsättningarna för all meddela villkorlig dom ändras bl. a. pä det sättetatt del nuvarande kravet på en dokumenterat god prognos hos lagöverträdarenmildras. Maximiantalel dagsböter som kan ådömas vid s.k. kombinationsdom höjsfrån 120 lill 180. Dessa ändringar syftar i första hand till all göra detmöjligl alt i slörre utsträckning använda villkorlig dom som påföljd förförslagångsbrotlslingar och andra tillfällighetsbrottslingar. Frivårdskommitténsförslag överensstämmer sakligt sett i stort med departementsförslagei.Kommillén har dock även föreslagit atl gällande bestämmelser om prövolid ochskötsamhel liksom möjligheten atl meddela särskilda föreskrifter omskadeståndsbelalning saml sanktioner vid miss-skölsamhel upphävs. Kommittén harvidare föreslagit all påföljden i fortsättningen skall kallas straffvarning. Remissinstansernahar - bortsett från frågan om påföljdens benämning - genomgående ställt sigpositiva lill de av kommittén föreslagna ändringarna. Några remissinstanserhar dock varit tveksamma till alt avskaffa prövotiden. Vad avser påföljdensbeteckning har en betydande majorilet ullalat sig för all den nuvarandebenämningen villkorlig dom bibehålls. (Se bilaga 3 avsnitt 3.3.) Prop.1982/83:85 63 början kan helt kort erinras om att villkorlig dom enligl de nuvarandebestämmelserna i 27 kap. BrB får meddelas för brott vara fängelse kan följa, omdet med hänsyn främst till gärningsmannens karaktär och personligaförhållanden i övrigt finns grundad anledning att anta att övervakning ellermera ingripande åtgärd inle behövs för alt avhålla honom från vidarebrottslighet. Villkorlig dom får dock inte meddelas, om på grund av brottetssvårhet eller annars hinder möter av hänsyn lill allmän laglydnad (1 §). Om detbehövs för den tilltalades tillrältaförande eller av hänsyn lill allmänlaglydnad, kan den villkorliga domen förenas med högsl 120 dagsböter, vare sigböter är stadgade för brottet eller ej (2 §). Förden villkorliga domen gäller en prövotid av (3 §). Under den tiden skallden dömde iaktta skötsamhel och efter förmåga försöka all försörja sig (4§).Skall den dömde ersätta skada som har uppkommit genom brottet, kan rättenmeddela föreskrift om betalningsskyldighetens fullgörande. Om den dömde inteiakttar den skötsamhet som åligger honom lill följd av den villkorliga domeneller ej fullgör föreskriven skadeståndsskyldighel, kan rätlen, om talan väcksföre prövotidens utgång, meddela honom varning eller sådan föreskrift omskadestånd som angavs - alternativt ändra en tidigare meddelad föreskrift.I allvarliga fall kan den villkorliga domen undanröjas och annan påföljd bestämmasför brottet (6§). Sädanl undanröjande kan också bli aktuellt enligl reglerna i34kap. BrB, om den dömde begår nytt broll under prövoliden. Villkorligdom är visserligen en brottspåföljd i teknisk mening men den kan också i fleraavseenden sägas vara ett slags villkorlig påföljdseftergifl. Den dömde blirunder verkslällighetstiden - prövotiden - inle föremål för övervakning ellerannan kontroll, utan det överlämnas åt honom själv att på egen hand ta varningav det inträffade och atl i fortsättningen låta bli all begå brolt. Påföljdenär f. n. förbehållen de brottslingar som har en påtagligt god prognos i vadavser risken för fortsatt brottslighet. Etlhuvudsyfte med den nu aktuella översynen av gällande frivårdspåföljder är attgöra kriminalvården i frihet mera effektiv och att bredda dessanvändningsområde för atl på så sätt få till slånd en minskad användning avfängelsestraff. Som elt led i denna strävan har frivårdskommittén - medinstämmande från flertalet remissinslanser - för den villkorliga domens delföreslagit bl.a. atl rekvisilen för påföljden ändras genom en nedtoning av detkrav på en god prognos som är en förutsättning för att påföljden skall fåanvändas. Kommitténs avsikt är all villkorlig dom i större utsträckning än nuskall kunna användas i fråga om förslagångsbrotlslingar. börpåföljden, bortsett från fall där ell klart övervakningsbehov föreligger, mereller mindre generellt kunna tillämpas pä förslagångsbroltslingar, om inleallmänprevenliva hänsyn lägger hinder i vägen. Prop.1982/83:85 64 Kommillén har också föreslagit alt den övre gränsen fördel anlal dagsböter som kan ådömas i förening med villkorlig dom höjs frånnuvarande 120 lill 180. Förslagel har i den delen motiverats dels med attböterna förstärker påföljdens allmänpreventiva och individualpreventivaeffekter, dels med alt en verklig utvidgning av påföljdens användningsområdeäven kräver en möjlighel alt ådöma ett större anlal dagsböter. Vid sidan av de nu berörda ändringarna har kommittén ävenföreslagit atl påföljdens formella verkslällighelsinnehåll avskaffas. Förslagetsyftar i denna del bl.a. lill alt renodla den villkorliga domens karaktär av enallvariig varning för den dömde, en varning som han utan myndighetsinblandninghar atl på egen hand ta intryck av och beakta i sill fortsatta leverne. Detformella kravet pä allmän skötsamhet hos den som dömts lill villkorlig dom ochdel anknytande sanktionssyslemet bör enligt kommittén avskaffas, eftersom delinte fyller någon egentlig funktion. Påföljden som sådan medger inle någonuppföljning av den dömdes livsföring och kommittén anser att en okontrollerbarregel av detta slag mol den bakgrunden framstår som föga ändamålsenlig.Sanktioner vid misskötsamhel har enligl kommittén veterligen aldrig tillämpats.Möjligheten alt meddela särskilda föreskrifter om skadeståndsbelalning börenligl kommittén också avskaffas. Kommillén anser här alt det är tveksamt, ombrottsbalken som enda krav på den villkorligt dömde bör nämna just skyldighetenalt betala skadestånd. Ytterligare har föreslagits atl åven den formellaprövoliden vid villkorlig dom upphävs. Vid återfall i brolt kan enligtkommillén den tidigare lagföringen ändå beaktas enligl den "oskrivnaregeln" all återfall skall inverka skärpande på påföljdsvalet. Påföljdensbenämning bör enligt kommittén ändras till straffvarning. De nu senast berördaändringarna skall givelvis till en betydande del ses mot bakgrund av kommitténstidigare (avsnitt 2.3.2) berörda förslag atl införa villkorligt fängelse somny brottspåföljd. Jag delar uppfattningen att den översyn avfrivårdspåföljderna som är aktuell även bör omfatta den villkorliga domen.Med hänsyn lill dess speciella karaktär torde del visserligen inte vara möjliglatt uppnå några omedelbara effektivitetsvinster i fråga om självaverkslällighetsinnehållet. Däremot torde sådana fördelar kunna vinnas inomkriminalvården som helhet, om man utvidgar den villkorliga domenstillämpningsområde i den riktning som kommittén har föreslagit. En sådan ändringtorde nämligen i första hand få återverkningar i det nuvarande gränsområdetmellan villkorlig dom och skyddstillsyn och bl.a. medföra en ökad användningav den förra påföljden på bekostnad av den . Man kan i så fall räkna medatt det till slörsla delen blir fråga om alt lill villkorlig dom överföra denminsl betungade delen av det klientel som med nuvarande ordning omfattas avskyddstillsynspäföljden. Delta för i sin tur med sig att frivården får ökademöjligheter alt koncentrera sina insatser på det mera tillsynskrävandeklientelet, något som generellt selt bör vara ägnat atl göra bl. a.skyddstill-synspåföljden mera effektiv. 1982/83:85 65 Deindividualpreventiva förutsättningarna för villkorlig dom. Denyss redovisade bestämmelserna i 27 kap. 1 § BrB bygger på tanken an domstolenmed ledning av tillgängliga upplysningar om den tilltalades karaktär ochpersonliga förhållanden i övrigt skall bedöma om det finns risk för att hankommer att fortsätta an begå brolt. Lagrummet utgår vidare från atl övervakningeller mera ingripande påföljder - dvs. i praktiken fängelse, skyddstillsyneller överiämnande tiU sådan vård som avses i 31 kap. BrB - kan vara bättreägnade alt motverka återfall i brott än vad den villkoriiga domen är.Villkoriig dom får väljas endast om den tilltalade har en så god prognos aftdet finns grundad anledning all anta alt någon av de angivna påföljdernainte behövs för att avhålla honom från fortsatt brottslighet. Deförhållandevis stränga krav på en god prognos som sålunda måste vara uppfylldabetonas också i förarbetena till . Enligt vad som uttalats där bördomstolen beakta atl påföljden är avsedd för lillfällighetsbroltslingar somhar så god prognos alt några särskilda åtgärder, utöver den varning som denvillkoriiga domen innebär, inle behövs för deras tillrättaförande. Därframhålls särskilt an villkoriig dom inte slentrianmässigt får beviljasförslagångsbrotlslingar. En av grundtankarna för påföljden anges vara attdomstolen skall göra elt omsorgsfullt urval med hänsyn till de tiUtaladesfömtsättningar att motsvara det förtroende som en villkoriig dom innebär.Påföljden anses inte få användas som ett slags belöning för att bronet ärlindrigt eller för att den tilltalade inle har begått brott. (Se häromBeckman m. : Kommentar till III s. 90, jfr även prop. 1962:10,del C s. Kommittén har - liksom fö.tidigare ungdomsfängelseulredningen i betänkandet (SOU 1977:83) Tillsynsdom ochBRÅ:s kriminalpolitiska arbetsgmpp i rapporten straffsystem - föreslagitall tillämpningsområdet för villkoriig dom skall utvidgas genom all detberörda kravet på en god prognos mildras. Ändringen syftar enligl kommillén iförsta hand lill all få lill slånd en ordning som innebär all villkorlig dom istörre utsträckning kan användas som påföljd för förslagångsbrotlslingar, någolsom enligl kommittén framstår som önskvärt från flera synpunkter. Kommittén påpekar bl. a.att om även lagöverträdare, för vilka prognosen inte kan sägas vara helt god,åtminstone vid den första lagföringen kan erhålla villkoriig dom, så innebärdella att domstolen vid eventuellt återfall får störte möjligheter att trappaupp päföljdsvalet utan att fängelsestraff behöver tillgripas. Avståndet lillfängelse skulle med andra ord bli större även för återfallsbrottslingar, någotsom på skulle kunna minska användningen av fängelsestraff. En annan omständighetsom enligt kommittén talar för etl mindre strängt prognoskrav tar sikte på vadsom kan upplevas som en orättvisa i del 5 1982/83. Prop.1982/83:85 66 Villkorlig dom och skyddstillsyn är visserligen formeUt attanse som sidoordnade påföljder, men det är ju obestridligt allskyddstillsyn är den mest ingripande av dem. Den kan därför - inte minst av dedömda - upplevas som en strängare påföljd. Atl den som har en socialt välordnadsituation får villkorlig dom, medan den som pä ett eller annat sätt saknardenna förutsättning kanske fär skyddstillsyn för likartad brottslighet kanuppfattas som en olikhet inför lagen. En ordning som innebär alt.villkorlig domi större utsträckning kan ådömas förslagångsbrotlslingar är enligt kommitténägnad alt eliminera i vart fall en del av denna olägenhet. Kommitténhar vidare hänvisat till sina framlagda ändringsförslag rörandeskyddstillsyn, vilka bl.a. innebär att övervakningen och tillsynen kommer altstramas upp och göras mera intensiv. Skyddstillsyn i denna utformning kommerenligt kommittén inte att lämpa sig för alla dem som med nuvarande ordning dömstill den påföljden. Därtill skall enligl kommittén läggas att skyddstillsyn nui viss utsträckning ådöms personer som har ett endast tillfäUigt behov avsociala hjälpinsatser. Etl visst samband med den frågeställningen har ocksåkommitténs påpekande alt ett mildare krav på god prognos delvis kan lösa fråganom påföljdsval för de lagöverträdare som inte har helt god prognos, men sominte heller kan anses vara i behov av övervakning. Kommittén har vidare betonatatt det är en fördel om del lättare klientelet kan föras bort från denegentliga frivården så att dess resurser kan prioriteras på dem som är i störstbehov av dem. Somen negativ effekt av den föreslagna ändringen räknar kommittén med höjdaåterfallssiffror för villkorlig dom. Däremot finns det, enligt kommillén, påvetenskapens nuvarande ståndpunkt ingenting som lyder på alt den föreslagnautvidgningen av tillämpningsområdet för villkorlig dom skulle kunna leda tillnågon avgörande höjning av den totala brottsligheten. Medhänvisning till all den föreslagna ändringen syftar till all villkorlig dom istörre utsträckning skall kunna användas i fråga om förslagångsbrotlslingarhar kommittén framhållit alt delta begrepp inle bör ges en alltför vidtolkning. Personer som inte har dömts för brott men som ändå har varitföremål för mera ingripande åtgärder från de sociala myndigheternas sida pågrund av bl.a. tidigare brottslighet kan således enligt kommittén inte ansessom förslagångsbrotlslingar. Dessutom kan del finnas skäl atl beakta tidigareåtalsunderlåtdser. har emellertid kommittén framhållit att återfall ibroll inte alltid bör utesluta en tillämpning av viUkorlig dom. Lindrigarebroll och förseelser som endast har lett till bötesstraff bör sålunda inteutgöra hinder mol villkoriig dom. Inte heller en tidigare villkorlig dom börgenerellt utesluta alt sådan påföljd meddelas på nytt. Den nu rådandeflexibUileten i straffsystemet bör enligt kommittén inte överges. 1982/83:85 67