prop · G60394 · 1982-12-31 00:00:00 — Jag delar därför kommitténs uppfattning atl detmateriellt sett är mofiverat att slopa kravet pä alt det säljande företagelmäste vara ett moderförelag i förhållande till det utländska företaget. Någraavgörande praktiska eller kontrolltekniska invändningar mot en sådan utvidgningav tillämpningsområdet föreligger enligt min mening heller inte. Jag föreslårdärför att avdrag för avsättning till internvinstkonto skall kunna komma ifråga i samtliga fall dä det säljande och köpande förelaget tillhör sammakoncern. Om försäljningen inte sker mellan ett svenskt moderföretagoch dess dotterbolag bör del - som kommittén föreslagit - fordras dels att detsäljande 1982/83:94 65 företaget ingår i en koncern med ett svenskt moderföretag,dels atl köparen är ett utländskt företag inom samma koncern. omfattar inte bara svenska aktiebolag eller svenska ekonomiskaföreningar utan även exempelvis ett svenskt handelsbolag eller en svenskenskild näringsidkare som äger avgörande inflytande i ett eUer fleraaktiebolag. Avdrag för avsättning till internvinstkonto kan således medgesexempelvis vid en försäljning mellan ett svenskt och ett utländskt aktiebolagvilkas aktier ägs av ett svenskt handelsbolag. Dét finns dock anledning attanta atl rälien till avdrag endast undantagsvis kommer att utnyttjas i andrafall än dä såväl koncernens moderföretag som inblandade dotterföretag ärakfiebolag. Som villkor för avdragsrätt bör enligt kommittén liksomhittills gälla att ett belopp motsvarande avdraget sätts av tillinternvinstkonto. Jag ansluler mig till kommitténs uppfattning på denna punkt.För tydlighetens skull vill jag framhålla att avsättningen måste göras i detsäljande företagels räkenskaper. Om internvinslförsäljningen skett mellan tvåsysterföretag räcker det alltså inte med att internvinsten återfinns imoderföretagels årsredovisning eller i koncernredovisningen. Enligl min meningbör dock även koncernredovisningen vara av betydelse för avdragsberäkningen.Jag återkommer i nästa avsnitt till denna fråga. Kommitténs förslag om utvidgad uppgiftsskyldighet hargodtagits av praktiskt taget alla remissinstanser. Jag ansluter mig tillkommitténs uppfattning och föreslår att 26 § taxeringslagen kompletteras på detsätt kommittén förordat. Kommittén anför att det - såvitt gäller beräkningen avavsättningen - inte föreligger någon direkt överensstämmelse mellan denuvarande avdragsreglerna och de civilrättsliga reglerna. Skattemässigt medgessålunda f. n. avdrag för skillnaden mellan de sålda varornas försäljningsprisoch anskaffningskostnad. Detta innebär att avdraget blir högre än denegentliga internvinsten i de fall dä säljarföretaget svarar för tull, frakt ochövriga försäljningskostnader. Kommittén påpekar vidare att avdraget beräknasulan hänsynstagande till förekomsten av minoritetsdelägare i del eller deagerande dotterbolagen. Om moderbolaget äger av aktierna i detsvenska och det utländska dotterbolaget blir koncernens internvinst vid enförsäljning mellan dotterbolagen endast av försäljningsvinsten. Kommittén har inte föreslagit att avdragsbeloppet skallreduceras i de fall då säljarföretaget belastas av försäljningskostnader ellerdå dotterföretaget inte är helägt. Den skattemässiga effekten av avsättningentill internvinstkonto är - anför kommittén - endast att företaget får etttidsbegränsat uppskov med beskattningen i avvaktan på att de ifrågavarandelagertillgäng- 5 1982/83. Prop.1982/83:94 66 arna säljs fill köpare utanför koncernen. Med hänsyn tilldetta möter det enligt kommittén inle några särskilda betänkligheter attbehålla den nuvarande schablonregeln om atl beräkningen av kontoavsättningenskall ske med utgångspunkt i varornas anskaffningskostnad. Kommittén framhållervidare att ett beaktande av majoritetsförhållandena skulle högst avsevärtkomplicera reglernas praktiska tillämpning. Flertalet remissinstanser har tillstyrkt eller avståttfrån alt kommentera vad kommittén anfört om internvinstens beräkning. EnligtRSV:s uppfattning bör dock tull, frakt och andra försäljningskostnader beaktaslikaväl som det förhållandet att ägarandelen kan understiga . Liknandesynpunkter framförs av AO samt länsstyrelserna i och föreslår att en begränsningsregel införsav innebörd att säljarförelagets avdragsgilla avsättning inte får överstiga vadsom i koncernresultaträkningen upptagits som internvinst vid försäljningen avlagerfillgångarna. För egen del vill jag framhålla följande. Avdraget föravsättning till internvinstkonto medför ingen definitiv skattelättnad utanendast etl tidsbegränsat uppskov med beskattningen. Detta talar för atl kravetpå exakthet kan få ge vika för önskemålet om lättillämpade regler. Jag kanemellertid inte finna alt ett hänsynstagande till försäljningskostnaderna utgörnågon egentlig komplikation. Med hänsyn till detta och dä det är omotiverat attmedge högre avdrag än som motsvarar den verkliga internvinsten bör enUgt minmening den avdragsgilla avsättningen maximeras till skillnaden mellanförsäljningspriset och säljarens samtliga utgifter för de sålda varorna. Ett beaktande av eventuella minoritetsposter i det ellerde deltagande dotterföretagen anser jag däremot skulle i alltför hög gradförsvåra tillämpningen av regelsystemet. Jag delar därför kommitténsuppfattning att det inte är nödvändigt att införa några särskildabegränsningsregler i detta avseende. Det är emellertid sakligt sett obefogatatt medge avdrag med ett belopp som är större än vad sorh svarar mot den på koncernnivågjorda reserveringen. Har exempelvis säljarföretaget salt av ett visst belopptill internvinstkonto bör inle hela beloppet vara avdragsgillt om en del avavsättningen återförts i koncernredovisningen. Jag föreslår därför att avdragetinte skall fä överstiga den del av internvinslen enligl koncernredovisningensom belöper på den ifrågavarande försäljningen. I enlighet med det anförda har inom budgetdepartementetupprätlals förslag till 1. lag om ändringi kommunalskattelagen (1928:370), 2. lag om ändringi lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskall. 1982/83:94 , , 67 3. lag om ändring i lagen (1973:421) om särskiltforskningsavdrag vid ' laxering lill statlig inkomstskatt, 4. lag om ändringi lagen (1951:763) om beräkning av statlig inkomstskatt för ackumuleradinkomst, 5. lag om ändringi lagen (1980:953) om särskill investeringsavdrag för inventarieanskaffning, 6. lag om ändringi lagen (1980:954) om särskilt investeringsavdrag för byggnadsarbeten m. m., 7. lagom ändring ilagen (1981:1099) om särskill investeringsavdrag vid redovisningen avmervärdeskatt, 8. lag om ändringi taxeringslagen (1956:623), 9. lag omupphävande av förordningen (1961:528) om skattefrihet för bidrag frånnorrlandsfonden, m. m., 10. lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385).Förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 7. Det under 10angivna lagförslaget har upprättats i samråd med chefen förjustitiedepartementet. 4.1 Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) 32 § 1 mom. Ändringen [första stycket, som är av redaktionell natur,har föranletts av att anvisningarna till 19 § delals upp i punkierna 1 och 2. Anvisningama till 19 § Bestämmelserna i de nuvarande anvisningarna har delats uppi punkierna 1 och 2. Till den nya punkten 1 har med oförändrat sakligt innehållförts nuvarande första-sjunde styckena samt nuvarande tionde-tolfte styckena.Vidare har en bestämmelse om omställningsbidrag m. m. i nuvarande åttondestycket sista meningen flyttats över till ett nytt åttonde stycke. Den nya/)«/iA:toz 2 innehåller i första-åltonde styckenabestämmelser som hänger samman med de föreslagna reglerna om beskattning avstatsbidrag lill näringsidkare. I första stycket definieras begreppet statsbidrag. Detskall liksom hilfills vara fråga om statligt stöd som fillfaller ennäringsidkare för dennes näringsverksamhet. Med näringsidkare avses var och ensom yrkesmässigt driver verksamhet av ekonomisk art. Begreppet näringsidkareanvänds således i samma betydelse som i bokföringslagen (1976:125). Statligt stöd kan lämnas med eller ulan förbehåll omåterbetalningsskyldighet. Lämnas det utan förbehåll omåterbetalningsskyldighet skall det alltid anses som statsbidrag. Slöd av dettaslag torde dock förekomma i Prop.1982/83:94 68 endast ringa omfattning. I allmänhet uppställs vissavillkor och ges olika föreskrifter för ett stöd. Då ett stöd beviljas utgårstödgivaren ifrån att mottagaren kommer att uppfylla villkoren och följaföreskrifterna. Återbetalning kan således komma i fråga endast om mottagarengör något som står i klar strid mot vad som förutsätts när stödet beviljades.Förekomsten av villkor av detta slag hindrar enligl definitionen inte attstödet skall räknas som ett statsbidrag. Den omständigheten atl säkerhet harlämnats för det rätta uppfyllandet av villkoren har inte heller någon avgörandeinverkan på bedömningen om stödet anses som ett lån eller som etl statsbidrag. Som jag har anfört i den allmänna motiveringen bör enstödforms rubricering inte påverka stödets behandling i skattehänseende. Eltstöd som har utformats som ett län bör således anses som elt statsbidrag omlånet är helt amorteringsfrill eller om återbetalning skall ske endast ommottagaren inte uppfyller de villkor som har uppställts eller inle följer deföreskrifter som har meddelats vid beviljandet av lånet. Detta gäller t. ex.vissa former av avskrivningslån. I syfte att närmare belysa innebörden avstalsbidragsbegreppet lar jag i det följande upp ett antal stödformer somenligt min mening bör anses utgöra statsbidrag i skattemässigt hänseende. Imotiveringen till sjunde stycket kommer jag vidare att ge några exempel på stödmed villkorlig äterbetalningsskyldighet som inte skall anses som statsbidrag. För att främja en samhällsekonomiskt och i övrigt lämpliglokalisering av näringslivet kan statligt slöd lämnas enligt förordningen(1982:677) om regionalpolitiskt stöd. Stöd kan lämnas i form av bl. I 22 och 23 §§ anges under vilka förhållanden som etlutbetalat lokaliseringsbidrag kan återkrävas. Enligt 22 § kan ett bidragkrävas åter helt eller delvis från utbetalningsdagen ombidragsmottagaren genom oriktiga eller ofullständiga uppgifter har föranlettalt bidraget beviljats eller om bidraget utan tillstånd har använts för någotannat ändamål än som avsetts. Ett bidrag eller del av detta kan vidare enligt23 § krävas åter av från den dag bidraget helt utbetalatsom 1. syftet medbidraget, särskilt såvitt avser sysselsättningseffekten, inte uppnås; dettagäller dock ej om bidragsmoltagaren har gjort vad som skäligen kan begäras föratl syftet skall uppnås, 2. någon väsentligdel av verksamheten läggs ned eller någon väsentlig ändring direkt ellerindirekt sker i äganderätten eller förfoganderätten till rörelsen eller däriingående tillgångar av betydelse för verksamheten, 3. bidragsmottagareni annat fall bryter mot villkor eller föreskrift som gäller för bidraget. 4. ställd säkerhetväsentligt försämras eller 5. annatförhållande inträffar som föranleder att bidragsmoltagaren med hänsyn tillsyftet med bidraget uppenbarligen inte längre bör få behålla detta. I 24 § föreskrivs att möjligheten till återkrav enligt 23§ upphör successivt 1982/83:94 69 på så sätt att den del av bidragetsom kan krävas åter minskar med en viss procent av bidragsbeloppet.Minskningen av den återkrävbara delen av bidragsbeloppet sker , om intearbetsmarknadsstyrelsen beslutar alt minskning skall vägras. Om minskningvägras skall hela den alltjämt återkrävbara delen av bidragsbeloppet omvandlastill ett lokaliseringslån. Somframgår av de angivna bestämmelserna kan mottagaren av ett lokaliseringsbidragbli skyldig att betala tillbaka bidraget endasi om han inle uppfyller de uppställdavillkoren eller följer de givna föreskrifterna. Delta innebär annorlundauttryckt att någon återbetalning aldrig kommer i fråga så länge mottagarenbedriver sin verksamhet ungefär pä det sätt som förutsatts när stödetbeviljades. Endast oväntade eller oförutsedda händelser kan således utlösaåterbetalning. Lokaliseringsbidrag bör därför behandlas som statsbidrag iskaltemässigt hänseende. Enligtförordningen (1982:702) om etableringsstöd till vissa jordbrukare, m.m. kanetableringsstöd lämnas till den som efter börjar ägna sig åtjordbruk och därvid förvärvar eller arrenderar etl jordbruksföretag. Vidarekan tillfälligt räntestöd lämnas fill den som har startatelt jordbruksföretag eller under samma fid har gjort större investeringar ifast egendom som är avsedd för jordbruksdriften. Etableringsstödlämnas i form av lån för en viss del av företagets årliga räntekostnaderavseende fastighetsförvärv, inventarier och driftkapital. skrivsden del av lånet av som avser inventarier och driftkapital medan den del avlånet som avser faslighetsförvärvel skall återbetalas. Tillfälligt räntestöd lämnas också i form av län. Efterfem är frän utbetalningen av länet skrivs det av av lånesumman, docklägst . Lån som uppgår till högst . fårdock skrivas av . Lånet är amorterings- och räntefritt fram lilltidpunkten för avskrivningen. Återstående delen av lånet skall därefteråterbetalas och löpa med ränla. Elt län får sägas upp om det har beviljats på grund avoriktiga eller vilseledande uppgifter från låntagaren eller om låntagarenförsummar att betala ränta och amortering. Uppsägning får vidare ske omlåntagaren i övrigt bryter mot de villkor eller föreskrifter som gäller förlånet eller det i övrigt inträffar omständigheter som leder till atl låntagarenmed hänsyn lill syftet med lånet uppenbarligen inte bör få ha kvar lånet. Lån som skrivs av bör givetvis behandlas somstatsbidrag. Även den del av det tillfälliga räntestödet som skall skrivas avefter , dvs. hälften av länet, samt etableringsstödet till inventarieroch driftkapital bör behandlas som statsbidrag. Ifrågavarande lånebelopp skallnämligen betalas tillbaka endast om låntagaren bryter mot villkoren ellerföreskrifterna för lånet. Enligtförordningen (1981:660) om lån lill ralionaliseringsinvesteringar inomkonfeklionsindustrin kan rationaliseringslån lämnas till utgifter för Prop.1982/83:94 70 investeringar i utrustning som påtagligt höjereffektiviteten inom konfektionsindustrin. Ett rationaliseringslån är ränte-och amorieringsfritl och skrivs av med ett lika stort belopp under enperiod av längst från utgången av året närmast efter det under vilket lånetlämnats. Har rationaliseringslän lämnats pä grund av orikliga ellervilseledande uppgifter eller har låntagaren brutit mot någon föreskrift somgäller för lånet, kan oavskriven del av lånet sägas upp till omedelbarbetalning och belopp som tidigare skrivits av krävas tillbaka. Oavskriven delav lånet kan vidare sägas upp till omedelbar betalning om låntagaren avhändersig den rörelse för vilken lånet har lämnats eller om annars sädanaomständigheter inträffat att låntagaren med hänsyn till syftet med lånet intelängre bör få ha kvar det. Ett rationaliseringslån bör i likhet med denavskrivningsbara delen av nämnda etableringsstöd och räntestöd iskattehänseende behandlas som statsbidrag. Statligt stöd till dagstidningsföretag lämnas enligtförordningen (1981:409) om statligt stöd till dagstidningar (ändrad senast1982:498). Stöd utgår i form av bl. a. produktionsbidrag och etableringsstöd. Produktionsbidrag ulgår endast om tidningens lotalupplagaär i huvudsak abonnerad och om den abonnerade upplagan uppgår lill minsl 2 000exemplar. Vidare krävs atl annonsandelen i tidningen är och attfidningens abonnemangspris ej slår i uppenbart missförhållande lill gängseabonnemangspris för liknande fidningar. Tidningen får inte heller ges ut av företagsom ger ut annonsblad i en i förhållande lill tidningsutgivningen betydandeomfattning eller av ett företag som stär i nära förhållande till sådanaföretag. Etableringsstöd beviljas för nyetablering av dagsfidningsom efter elt års utgivning bedöms ha möjlighet att uppfylla de villkor somgäller för produklionsbidrag. Etableringsstöd utgår i form av ränte- ochamorterings-fritt lån mot säkerhet. Etl år efter utgivningens början prövarpresslöds-nämnden om tidningen uppfyller villkoren. Om så är fallet skallnämnden besluta att lånet skall efterges. Om villkoren ej är uppfyllda kannämnden säga upp lånet lill betalning. Nämnden kan ocksä besluta alt nyprövning skall ske . Om villkoren ej är uppfyllda efter tvåår skall nämnden säga upp länet till betalning. Nämnden kan om synnerliga skälföreligger efterge lånet. får säga upp lån till omedelbar betalningom låntagaren genom oriktiga uppgifter har föranlett att lånet har beviljatseller om sådant förhållande föreligger att låntagaren med hänsyn lill det medlånet avsedda ändamålet uppenbarligen ej bör fä inneha lånet. Uppsägning färvidare ske om säkerheten för lånet väsentligen försämras eller om låntagarenbryter mot annat villkor som har föreskrivits när lånet beviljades. Av bestämmelserna framgår att etableringslån lämnas endasitill företag som bedöms ha möjlighet att uppfylla villkoren förproduktionsbidrag. , Prop.1982/83:94 71 Skyldighet att återbetala lånet kan komma i fråga endasiom dessa villkor inte uppfylls eller om företaget i övrigt bryter mot villkoreller föreskrifter för lånet. Vid lånetillfället förutsätts således atl lånetinte skall betalas fillbaka. Med hänsyn till detta bör även etableringslånbehandlas som statsbidrag. I andra-sjätle styckena regleras den taxeringstekniskabehandlingen av statsbidrag. Bestämmelserna i andra-femte styckena motsvarar isak nuvarande regler med elt undantag. Nyheten avser bestämmandet av anskaffningsvärdevid beräkning av värdeminskningsavdrag då etl statsbidrag har använts för attanskaffa andra markanläggningar än sådana som är fullt avdragsgilla. För departiellt avdragsgilla markanläggningarna gäller enligt punkt 4 första stycketav anvisningarna till 22 § KL och punkt 16 första stycket av anvisningarna lill29 § KL all värdeminskningsavdrag beräknas enligt avskrivningsplan till förår räknat av tre fjärdedelar av anskaffningsvärdet. I nämnda anvisningspunkteranges vidare hur anskaffningsvärdet för en sådan markanläggning skallbestämmas då en investeringsfond e. d. eller statsbidrag har tagits i anspråkför all anskaffa markanläggningen. Som anskaffningsvärde skall då anses denverkliga utgiften för anläggningen minskad med fyra tredjedelar av delianspråktagna beloppet. Enligt mitt förslag skall en motsvarande bestämmelselas in i fjärde stycket. De ändringar som i övrigt har gjorts i stycket är avspråklig och redaktionell natur. Det kan anmärkas att bestämmelserna i femtestycket om statsbidrag för anskaffning av lager har begränsats till att gälla lagervärderingen.Detta hänger samman med atl kostnader för anskaffning av lager är direktavdragsgilla. Beskattningen följer därför reglerna i tredje stycket F. n. finns i sista meningen av anvisningarnas åttondestycke en bestämmelse om omställningsbidrag m. m. Denna bestämmelse harflyttats till punkt 1 åttonde stycket. Några remissinslanser har pekat på fallet att ettstatsbidrag kan ges i en klumpsumma, avsedd att täcka t. ex. utgifterna föruppförandet av en rörelsebyggnad och i byggnaden ingående inventarier. Fråganuppkommer då hur anskaffningsvärdet för byggnaden och byggnadsinventariernaskall beräknas. Enligt RSV bör i etl sådant fall bidraget schablonmässigtfördelas på byggnaden resp. inventarierna utifrån storleken på de utgifter somär hänförliga till de olika lillgångsslagen. För egen del ansluler jag mig lillden fördelningsgrund som RSV har angett. Denna fördelningsprincip bör gällaäven vid eftergift av ett statligt stöd med villkorlig återbetalningsskyldighel(jfr sjunde stycket). Jag anser inte att del behövs någon uttryckligbestämmelse i delta hänseende. I sjätte stycket behandlas det fallet alt ett statsbidraghar erhållits i förskott, dvs. del skall användas för etl visst ändamål förstelt följande räkenskapsår. Enligl allmänna bokföringsmässiga principer fårbidraget balanseras till användningsåret. En sådan behandling torde f. n. integodtas vid taxeringen. Enligt förslaget skall emellertid den skattskyldige ävenskattemässigt få föra över bidraget till användningsåret. Ett företag som ettår har fått bidrag för en 1982/83:94 72 del av sina direkta avdragsgilla kostnader under flera årkan således med stöd av den föreslagna bestämmelsen periodisera bidraget. Idessa fall ankommer det självfallet på företaget atl visa att det under åretinte haft kostnader som kunnat finansieras med bidraget. I sjunde stycket regleras den skattemässiga behandlingenav eftergift av återbetalningsskyldigheten av etl statligt stöd (bidrag ellerlån) med s. k. villkorlig återbetalningsskyldighet som inte utgör statsbidrag.Den återbetalningsskyldighet som här avses har annan karaktär än devillkorliga stöd som omnämns i första stycket andra meningen. Reglerna i sjundestycket tar således inte sikte på sådana villkor för stödets användning ochverksamhetens bedrivande som det vid beviljandet av stödet förutsätts attmottagaren skall uppfylla. Återbetalningen kopplas i stället till osäkraframtida händelser. Återbelalningsskyldighelen kan t. ex. vara beroende av ettprojekts resultat. Detta gäller t. ex. för STU-stöd enligt förordningen(1978:571) om statligt stöd till teknisk forskning, industriellt utvecklingsarbeteoch uppfinnarverksamhet. Förordningen (1980:561) om statligt stöd lillvarvsföretag m. m. innehåller andra exempel på stöd med villkorligåterbetalningsskyldighet. Enligt förordningen kan lån beviljas varvsföretag föratt finansiera deras fartygsproduktion . Lån får beviljasför längst . Lånen skall förenas med de villkor som behövs. Särskildsäkerhet behöver dock inte lämnas. Lånen är räntefria . Anstånd medbetalning får medges under längst . Krav på återbetalning av ett lån kanvarje år efterges med ett belopp som svarar mol vad varvet har investerat irationaliseringshöjande syfte eller i marknads- och utvecklingsarbete. Enförutsättning för att lån skall lämnas är dock inte att varvet genomför sådanainvesteringar. Vid beviljandet av lånet är det därför en öppen fråga om detkommer att efterges eller betalas tillbaka. I syfte att stärka marknadsföringsresurserna hos mindrevarvsföretag kan stöd enligt samma förordning lämnas för kostnader som läggsned 31 december 1983 för bl. a. framtagandeav anbud till utländska beställare. Stödet får lämnas i form av lån på Vilketskall utgå marknadsmässig ränta för utbetalningen. Lånet skallbetalas tillbaka enligt en plan som fastställs när lånetbeviljas. Återbetalningsskyldigheten kan dock efterges om anbudet inte ledertill avtal. Även i detta fall är det vid beviljandet av lånet osäkert om delkommer att efterges eller betalas tillbaka. Bestämmelserna i sjunde stycket innebär att en eftergiftav ett statligt stöd (bidrag eller län) med villkorlig ålerbelalningsskyldighetsom har lämnats fill en näringsidkare för dennes näringsverksamhet i principbehandlas enligt reglerna för statsbidrag i andra-femte styckena. Har stödetanvänts för att anskaffa en avskrivningsbar anläggningstillgång skall docktillgångens anskaffningsvärde inte reduceras med del eftergivna beloppet vidberäkning av värdeminskningsavdrag. Det eftergivna beloppet skall i stället tasupp som intäkt och får den skattskyldige göra ett extravärdeminskningsav- 1982/83:94 73 drag motsvarande del eftergivna beloppet. Det extraavdraget måste göras vid taxeringen för samma beskattningsår som det eftergivnabeloppet skall tas upp som intäkt. Det anförda kan belysas med följande exempel. Ett företaghar fält elt villkorligt lån för att uppföra en byggnad. Lånet påverkarinte de åriiga värdeminskningsavdragen vilka antas uppgå till . (frånprimäravdrag bortses). efterskänks hela lånet. Förelaget skall dåbeskattas för . och samtidigl få ett extra värdeminskningsavdrag påsamma belopp. Eftergiften inverkar inle på de årliga värdeminskningsavdragensstorlek utan dessa är alltjämt . Del extra avdraget medför dock attavskrivningsperiodens längd förkortas från 25 till , dvs.