prop · G603113 · 1982-12-31 00:00:00 — Med en huvudaktör med ell samordnande ansvar påmyndighetsplanet skulle enligt min mening elt effeklivare och flexiblareutnyttjande av de industripoliliska resurserna kunna uppnäs. Del behövsemellertid också en ökad samordning på departementsnivå vad gäller insatsersom sker genom olika myndigheter och andra industripoliliska organ. Det är främst pä tväområden inom den industripoliliska organisationen somjag anser alt etl bredaresynsätt och en förbättrad samordning av olika funktioner är naturlig. Delgäller för det första förbättrad samordning av industripoliliskl ochregionalpolitiskt företagsstöd. För det andra gäller del den industriellaförnyelsen där insatser för teknikutveckling och insatser för annaninduslriutveckling bör kunna integreras på elt bättre säll än vad som sker.Även andra delar av del industripoliliska systemet skulle kunna innefattas iöverväganden av delta slag. Exportfrågorna liksom företagens kreditförsörjningmera allmänt än sädana exempel. Av skäl som jag redovisat i kap. 1 har jagemellertid inle närmare behandlat dessa delar. 1982/83:113 100 Ensamordning av de industripoliliska funktionerna i den riktning jag här harpekat på kan göras mer eller mindre långtgående. Jag ålerkommer lill konkretaförslag i della avseende i nästa kapitel. 4 Den framtida industripolitiska organisationen Iavsnitt 3.5 har jag redovisat motiven för en klarare roUfördelning mellanregeringsnivån och myndighetsnivån inom den industripoliliska organisationen.Jag har också pekat på fördelarna med en ökad samordning av deindustripoliliska funktionerna. Sammanfattningsvisledde mina slutsatser fram lill alt följande förändringar inom denindustripoliliska organisationen är motiverade en ökad överföring av verkställande uppgifter frånregeringsnivån lill myndighetsnivån, en förenkling och effektivisering av delar av delfinansiella stödet till förelag, elt organisatoriskt samgående vad gällerhandläggning av del regionalpoliliska och del industripoliliska företagsstödetpå den cenirala myndighetsnivån, en ökad samordning av å ena sidan statligt slödlill teknisk förnyelse och ä den andra sidan slöd till annan industriellutveckling. följande diskussionen kommer jag att precisera rollfördelningen mellan deolika nivåerna i den framtida industripoliliska organisationen och angearbetsuppgifterna på respektive nivä. Jag börjar med atl ange uppgifterna pådepartemental och regional nivå. Därefter behandlar jag uppgifterna på dencentrala myndighetsnivån. I samband därmed lägger jag fram mina förslag lillorganisation på central nivå. 4.2 Arbetsuppgifternapå departemental nivå industridepartementets roll och funktioner Industridepartementetshuvuduppgift är alt svara för långsikliga industripolitiska frägor avstrategisk karaklär. Del innebär atl verkställande uppgifter som normalt kanhanteras inom ramen för etl givet regelsystem bör läggas pä regionala ochcentrala myndigheter och organ. Regeringen bör pröva endasi ärenden som är avprincipiell betydelse eller annars av slörre vikl saml ärenden som innefaltareen politiskt betingad bedömning. Regeringskanslietbör således endast i undantagsfall hantera t.ex. ärenden om finansiellt slödlill enskilda företag. Jag åsyftar därvid inle sådant slöd som staten iegenskap av ägare ger till statliga förelag. Sädana slödärenden bör ävenfortsättningsvis hanleras inom . Iavsnitt 4.4.4. redovisar jag hur ärendefördelningen mellan regerings- 1982/83:113 101 respektivemyndighetsnivån bör tillämpas i fråga om industrigarantilån (IG-lån) ochregionalpolitiskt stöd. Med ovannämnda huvudregelsom utgångspunkt kan följande huvudfunktioner för industridepartementet anges: Politikformulering och strategisk planering Dialog, samråd och förhandlingar Politikformulering ochstrategiska planering. Uppgiften innebär all mol bakgmnd av behov hos och kravpå industrisektorn ange industripoUfikens övergripande inriktning och innehåll.För utformningen av den övergripande politiken måste departementet ha egenkapacitet all bedöma strategiskt vikliga utvecklingsförhållanden inomindustrisektorn. Till väsentlig del bör dock departementets behov avinformationsunderlag kunna tillgodoses genom insatser pä myndighetsplanet. En viktig uppgift fördepartementet är vidare all söka påverka utformningen av politiken inom andrasamhällsområden sä alt industrisektorns problem och möjligheter beaktas och allindustripolitiken samordnas med andra polilikområden. I denna funktion bör ocksåingå all anpassa industripolitiken till de tendenser och förändringar inom ochutom landei som påverkar industrisektorn. Här kan I.ex. ingå att planeraindustriella ätgärdsprogram inom ramen för den ekonomiska politiken ellerslörre ändringar i den industripoliliska organisationen eller medelsarsenalen.Del kan även gälla all förbättra informationsunderlaget i strategisktbetydelsefulla frågor. I uppgiften bör vidare ingå all fastställa riktlinjeroch instrument för de verkställande industripoliliska organen och all angemedelsramar för dessa organs verksamhel. Här bör ocksä ingå all följa ochsamordna de verkställande organens verksamhel saml alt ta initiativ fillgenomförandeinsalser, projektsamverkan m.. Dialog, samråd och förhandlingar.Med hänvisning till vad jag har anfört om industripolitiken som enförhandlingsprocess måste praktiskt inriktad industripolitik i hög grad beståav dialog, samråd och förhandling med enskilda företag inom näringslivet ochmed intresseorganisationerna. Pä såväl departements- som myndighetsnivån ärdialog och samråd nödvändiga i utövandet av en kontinuerlig ochverklighetsnära industripolitik. Till departementsnivån bör koncentrerasendast de mest centrala dialog- och samrådsfunktionerna. Del kan gälla slörreeller övergripande frågor som rör storföretag, branscher, regioner ellereljest mer generella problem eller möjligheter inom industrin. Mer konkret avse strukturförändringar, nyetableringar, nedläggningar, investeringar, FoU-insalseri ell mer långsiktigt perspektiv. I funktionen ingår ocksåsamtal och förhandlingar i internationella sammanhang om samverkansprojeki,multinationella förelags investeringar och elableringar osv. Idelta sammanhang vill jag beröra de s. k. branschråden, som är knutna 1982/83:113 102 lillindustridepartementet (se bilaga 2). Syftet med branschråden har varit allutgöra rådgivande organ för samråd mellan och andrasamhällsorgan ä den ena sidan och förelag och anställda å den andra sidan.Härigenom skulle underlaget för näringspolitiska beslul förbättras ochnödvändiga åtgärder kunna diskuteras och utformas i samråd med berördaintressenter. Diskussionen i branschråden förväntades leda fram lill ensamstämmig syn på den framlida utvecklingen inom respektive bransch. Erfarenheternafrän branschrådens verksamhel visar pä, såvitt jag kunnat utröna, relativistora likheter mellan dem. Bilden är dock inle entydig. Generellt kan sägas, ivart fall belräffande de fidigast inrättade råden, all de präglas av en minskadaktivitet och en bristande överensstämmelse mellan uppgifterna enligtdirektiven och vad som faktiskt avhandlats. Elt samråd i dialogform har inlekommil lill stånd i avsedd omfattning. Jaghar inle närmare analyserat orsakerna till atl branschråden inle fungerat ienlighet med intentionerna. Skäl som anförts i sammanhanget är alt del är svårtatl i formaliserad ordning med flera parter och många deltagare inblandade föraall samråd i egentlig mening. Underalla omständigheter torde elt bibehållande av branschråden kunna sällas ifråga. Jag för min del föreslår alt de nuvarande branschråden avskaffas och atldet samrådet i stället sker i mindre formella former. Etlannat samrådsförfarande som är knutet lill industridepartementet är del s.k.lokaliseringssamrådel som f. n. omfaltar ca 200 större industrikoncerner (sebilaga 2). Lokaliseringssamrådetavser atl tillgodose regeringens behov av fortlöpande kontakter med de störreföretagen i syfte att kunna påverka företagens investeringar iregionalpolitiskt hänseende. Samrådet har successivt breddals lill atl inteenbart omfatta lokaliseringsfrägor ulan ulgör numera etl allmäntföretagssamråd. Som framgår av vad jag har sagt är del enligl minmening naturiigt atl regeringen samråder med näringslivet. Del kan emellertidifrågasättas om inle samrådet bör begränsas lill all gälla de allra störstaföretagen eller koncernerna. Härigenom ges möjlighet för atlfä direkt kontakt med företag av slor betydelse för näringslivels utvecklingoch sysselsättningen, för information om och eventuell medverkan iförändringar i förelagens verksamhet. F.n.bereds flertalet slödärenden som aktualiserats i anslutning till lokaliseringssamrådelinom departementet och beslutas av regeringen. Mol bakgrund av vad jag tidigarehar framfört belräffande en omfördelning av verkställighetsuppgifter frändepartementet lill myndighetsnivån, bör en betydande del av dessa ärenden kunnaöverföras fill den centrala myndigheten eller till den regionala nivån. Idepartementet bör handläggas endasi sädana ärenden där förhandlingsinslagel ärbetydande, där offerlstöd bUr aktuellt eller ärenden som i övrigt bedöms varaav sådan karaktär atl en politisk bedömning krävs. Detär, även om antalet samrådsförelag minskas, angelägel alt myndig- 1982/83:113 103 hetendellar i samrådet. Med hänsyn lill all samrådet f. n. är reglerat i avtal meUanå ena sidan regering och ä den andra sidan del berörda företaget och till alt uppgifterom del enskilda företaget är sekretessbelagda har jag inle närmare övervägt huren förändring av samrädsförfarandet bör ske. Jag vill emellertid erinra om altlokaliseringssamrådel f. n. omfattar förelag som tillsammans sysselsätteromkring hälften av de totalt sysselsatta inom industrin. Del ärofiUfredssläUande alt den centrala seklormyndighelen inte deltar i direktsamråd med en så omfallande del av industrisektorn. Som jag sagt börsamrådet på departementsnivå kunna begränsas högsl väsentligt. Den nyligentillsatta kommittén (Dir 1982:83) som har till uppgift all utreda de framtidaregionalpoliliska stödinsatsernas inriktning och omfattning skaU lämna förslagom formerna för fortsall lokaliseringssamråd. Jag ulgår frän all den härnämnda aspeklen på samrådet las upp i del sammanhanget. 4.3Arbetsuppgifterna på regional nivå Industripoliliskaslöd- och serviceinsalser bör drivas så nära förelagen som möjligl.Huvudansvaret för sädana insatser på regional nivå har lagts päutvecklingsfonderna, vilka som självständiga sfiftelser skall vara organ förregional näringspolitik. Dädet gäller regionalpolitiskt slöd är del samordnande ochbeslutande organet på regional nivå. Utvecklingsfonderna har dock även häruppgifter och genomför normall den gmndläggande förelagsekonomiskabedömningen. Länsstyrelserna skall i övrigt enligt förordningen (1982:877) omregionall utvecklingsarbete verka för all de av fastställdaregionalpolifiska målen uppnäs i länet och i detta syfte bedriva ell regionallutvecklingsarbete. Fråganom en viss integrering av det regionalpoliliska slödel i de regionalautvecklingsfondernas verksamhel har tidigare behandlats bl.a. i rapporten (Ds11981:18). Översyn av del regionalpolitiska slödel till näringslivet. som begärt alt regeringen skall tillsälla och som skallutreda de framtida regionalpolitiska stödinsatsernas inriktning och omfattningskall också la upp denna fråga. Kommittén bör därvid enligt nu föreliggandedirektiv (Dir 1982:83) utgå frän de uppgifter som och denregionala utvecklingsfonden har inom ramen för regional- respektiveindustripolitik. Jag kommer därför inle atl beröra denna fråga ytterligare.Även uppgifterna pä företagsserviceområdei skall enligl vad som sägs i prop.1981/82:118 ses över. Regeringen har uppdragit ål industriverket allutreda dessa frågor. Jag ulgår dock från all fondernas uppgifter på dettaområde i slort blir desamma som f. n. Imina direktiv ingår även att överväga vilka beslul om finansiellt slöd som f.n. fallas av induslriverkel som helt eller delvis kan överföras till denregionala nivån. I avsnitt 4.4.4. lar jag upp vissa frågor om finansiellt slödoch rollfördelningen mellan verkel och utvecklingsfonderna. 1982/83:113 104 4.4 Arbetsuppgifterna på central myndighetsnivå Som framgått av vad jag sagt börverkställighetsuppgifter koncentreras fill den cenirala myndighetsnivån ellerlill de regionala organen. Till dencenirala nivån bör hänföras uppgifter av riksintresse. Hit hör frågor somspänner över länsgränserna och frågor av allmän slörre vikl från industriellaeller andra aspekter. Frågorna förutsätts generellt kräva sådan specialiseradkompetens och överblick alt de inte bör förläggas lill den regionala nivån meninle heller ha den särskilda betydelse som motiverar all de förs tillregeringsnivån. De verkstäUighétsuppgifter del här är fräga om är bl. a.prövning av olika slags ärenden om finansiellt stöd lill enskilda förelag, insfitufioneroch projekt. Det kan gälla lån till investeringar i maskiner och fastaanläggningar, till produkt- och melodulveckling och andra FoU-insatser samtlill marknadsföring m. m. Jag utgår härvid i princip från de nu befintligastödorganen och stödformerna. Iverkställighetsuppgiflerna på central myndighetsnivå ingär emellertid inte barafinansiellt slöd lill näringslivet. Del är också fråga om allmännarådgivnings-, utbildnings- och förmedlingsinsatser lill enskilda förelag ochgrupper av företag. Sådana aktiviteter genomförs i stor utsträckning påregional nivå genom bl.a. utvecklingsfonderna. En viktig uppgift på centralnivå är alt initiera och medverka i sädana regionala insatser. Vid sidanav rena verkställighetsuppgifter bör på central myndighetsnivå liggahuvudansvaret för all la fram den information som behövs i första hand somunderlag för olika politiska beslut av regering och riksdag. En annan viktig uppgift på central nivå bör vara atlsamordna och löpande följa upp olika industripoliliska stödinsatser saml atlmer allmänt uttryckt företräda IndustripoUtiska intressen, både vad gäller småoch stora företag, bl. a. i förhandlingar med andra statliga sektororgan. I avsnitt 3.1.2 delade jag in de industripoliliskafunktionerna i följande huvudområden. I sammanhanget nämndes även beröringspunkterna med delregionalpoliliska stödet till näringslivet. Jag konstaterade all utredningsverksamhet, strukturomvandlingoch företagsutveckling ulförs på myndighetsplanet, huvudsakligen av induslriverkel.AMS ansvarar för del regionalpoliliska stödet. STU har huvudansvaret förteknisk forskning och utveckling. Mol bakgmnd av vad jag har anfört i kap. 4 om behovel av enökad samordning mellan industripoliliskl och regionalpoliliskt företagsstödföre- 1982/83:113 105 slärjag - efter samråd med - atl ansvaret för handläggningen av delregionalpolUiska stödet tiU näringslivet förs över frän AMS lillindustriverket. Jagvill i sammanhanget erinra om all enligl direktiven för skallöversynen av arbelsmarknadsverkels ansvarsområde syfta tUl all skapa en merrationeU ansvarsfördelning mellan verkel och andra myndigheter och att geverkel ökade möjligheter alt koncentrera sina resurser på platsförmedling ochde instrument i direkt anslutning lill denna som är nödvändiga för all främjaanpassningen mellan utbud och efterfrågan pä arbetskraft. Den föreslagnaöverföringen av del regionalpolifiska stödet lill induslriverkel torde ligga ilinje med den avsedda förändrade inriktningen av verksamheten inom AMS. Jagföreslår också, på gmnder som utvecklas närmare i del följande, alt ansvaretför systemet med investeringsfonder i företagen förs över från AMS tillinduslriverkel. Denämnda verksamheterna vid AMS sysselsätter ca 50 anställda. Vidareföreslår jag, som också utvecklas i det följande, en överföring tillindustriverket av vissa verksamheter som utförs inom industridepartementet.Del gäller handläggningen av obeståndsärenden, produktsökning, delar avlokaliseringssamrådet saml utarbetandet av sådant underlag för bedömningar avindustrins utveckling i olika regioner som behövs för den regionalpolitiskaplaneringen. Jag föreslår också all industriverket får ell mer omfattandeansvar för ärenden om finansieUt stöd inom ramen för systemet medregionalpolitiskt stöd och med IG-lån. Detta förulsätls ske genom ellavskaffande av den nuvarande möjligheten all anföra besvär hos regeringen överbeslul som fallals av den centrala myndigheten och genom vissa andra ändringarvad gäller ansvarsfördelningen meUan myndighetsnivån och regeringsnivån. Dehär nämnda verksamheterna vid industridepartementet sysselsätter ca tioanställda. I denärmaste följande avsnitten redogör jag för de framlida huvuduppgifterna förinduslriverkel med utgångspunkt i de förändringar somjag nu har föreslagit. Tänkbaraformer för en ökad samordning mellan industriverkets uppgifter och STUs slödlill forskning och utveckling redovisas i avsnitt 4.5. Behovav en central utredningsresurs Somjag redogjort för är del min uppfattning alt betydandeslmkturomvandUngsproblem återstår atl lösa innan svensk ekonomi kan gä in i etlskede av lugnare utveckling. Den bedömningen delas av del stora antaletforskare, utredare och debattörer likväl som av näringsliv och fackligaorganisationer, även om man inte är överens om på vilket sätt problemen börangripas. Enligtmin mening är del angelägel atl samhället avsätter resurser för atl 1982/83:113 106 igod lid identifiera annalkande problem och för atl föreslä insatser för atlangripa problemen. Genom en framgångsrik forsknings- och utredningsverksamhetkring strukturomvandlingens mängfaselterade problembild ges underlag förinsatser som kan leda lill atl de långsikliga samhällsekonomiska kostnadernaför näringslivels förändring kan hällas nere. har genom sinutredningsverksamhet i hög grad bidragit lill alt ell brett kunskapsunderlagtagits fram. Även STU har i olika sammanhang gjort betydande insatser för altbredda beslutsunderlaget. Somjag har framhållit bör det även i forlsällningen finnas en slalliginstans som har fill en huvuduppgift alt genom uiredningar bidra lill allbeslutsunderlaget för industripolitiken hålls på en kvalitativt hög nivå. Ellsådant underlag är av betydelse såväl för den poUcyformulering som sker inomregeringskansliet som för de verkställande myndigheternas arbete vidprioriteringar mellan olika typer av insatser. Enligl min mening bör en sädanutredningsresurs även fortsältningsvis vara knuten lill industriverket. Jagvill understryka atl jag inle förespråkar ett statligt monopol på områdetindustripoliliska utredningar. Det är tvärtom min övertygelse alt det måstefinnas utrymme för andra organ och forskningsinstitutioner atl svara förframtagning av sådant underlag. Det kan gälla t. ex. mer specialinriktadeuiredningar, slörre övergripande utredningar av temporär karaktär saml uiredningari form av "underleveranser" till det centrala utred-ningsorganelsverksamhel. Del kan även gälla uiredningar av idégenere-rande karaktär. Det ärangelägel all induslriverkel i sin framfida utredningsverksamhet utgår fråndenna inställning och söker bygga upp en egen kompetensprofil där andrainstitutioner kan utgöra kompletterande kunskapskällor. Elt nära och gottsamarbete meUan olika forsknings- och ulredningsinstitulioner är av slorbetydelse. Utredningsverksamhetenbör inriktas mol övergripande analyser av utvecklingen i näringslivet avhuvudsakligen två slag; bransch- och sektor-analyser samt strategiska analyser.Jag återkommer nedan lill dessa två typer av uiredningar. Utöver dessaövergripande analyser kommer även atl finnas etl behov av mer ålgärdsinriktadeanalyser. Vad gäller de senare anser jag all dessa naturligen bör ulföras idirekt anslutning lill respektive verkställande myndighels ledning. Riktmärketbör vara atl varje organisation bör ha möjlighet all la fram nödvändigt utredningsunderlagför sin egen operativa verksamhet - antingen internt eller genom externakonsultinsatser. Jag utelämnar därmed denna typ av ålgärdsinriktade analyser iden fortsatta framställningen. Molbakgmnd av vad jag tidigare anfört bl.a. behovet av ell särskillstmkluromvandlingsprogram kan två slag av långsikliga analyser särskiljas: uiredningar som utgör underlag för visst avgränsat insatsområde av typenbransch- och sektorsludier - bransch- och sekloranalyser Prop.1982/83:113 107 utredningar som ulgör underlag för övergripande industripoliliska bedömningar,prioriteringar och insatser - strategiska analyser. Den valda uppdelningenmotiveras även all den nuvarande verksamheten vid industriverkets planerings-och utredningsbyrä grovt setl kan delas i dessa två kategorier. F.n.bedrivs en omfallande branschutredningsverksamhet vid industriverket. Enliglmin bedömning sker denna verksamhel utan tillräcklig koppling till verketsbranschfrämjande verksamhel. Detta har även kritiserats av bl.a. RRV och KIPI.Jag anser del angelägel att etl närmare samspel mellan della slags uiredningaroch den ålgärdsinriktade verksamheten, i första hand den som avserslmkluranpassande ålgärder eftersträvas i ökad omfattning. Till bransch- ochsektoranalyser hänför jag även den löpade branschbevakningen vars ytterstasyfte är all identifiera problem och presumtiva problembranscher. En av defrämsta uppgifterna för denna bransch- och seklorbevakning är alt hälla högstaaktualitet vad gäller konkreta fakta om situationen i de olikabranscherna/sektorerna. Samarbete med och bör utvecklas. Som jag skall återkomma lill, ärdel väsentligt all del även finns en koppling mellan denna bransch- ochsektorbevakning och den mer övergripande utredningsverksamheten. Vadgäller utredningsuppgifter som underlag för övergripande industripoliliskabedömningar, prioriteringar och insatser bör dessa ges karaktären av strategiskaanalyser som beskriver industrins nuläge och utvecklingstendenserinternationellt och i . I dessa bör beaktas bl.a. marknadsmässiga,strukturella och tekniska förhållanden och trender. En ökad ansträngning börgöras för atl följa den inlernalionella utvecklingen och situation iförhållande lill omvärlden. I aktiviteterna bör rymmas någon form avöversiktligt bevaknings- och förvaringssystem på bransch (eller sektor-) nivå.TiU skillnad frän den inhemska branschbevakningen utgår jag ifrån all deninlernalionella bevakningen av strukturomvandlingen till största delen måstebaseras pä sekundärmaterial. Tillgängen till olika typer av dalabaser kan antasbli allt intressantare i takt med datateknikens utveckling. Tillområdet strategiska analyser hör ocksä atl utveckla metoder och modeller förbranschbevakningsarbetel inom ramen för slrukturanpass-ningsprogrammel. Dennabevakning bör å sin sida byggas upp så atl den ger etl kontinuerligtinformationsflöde lill de strategiska analyserna. Del finns sålunda behov avelt kontinuerligt samarbete mellan områdena bransch- och sekloranalyserrespektive strategiska analyser. Enallmän målsättning för den utredningsverksamhet som utgör under- 1982/83:113 108 lagför övergripande industripoliliska bedömningar, prioriteringar och insatserbör vara all koncentrera verksamheten mol ell mindre anlal ulredningsprogram.Utöver verkels tradifionella uppgift all svara för industriavsnittel ilångtidsutredningarna och den årliga s.k. höslrapporlen vUl jag nämna ell parexemel pä en intressant typ av nya och utforskande program ulan direktanknytning fill existerande branschstruktur. Industriverkelseleklronikulredning är etl exempel pä delta. En annan typ av sådana program ärden utredningsverksamhet som under del skett päsmäförelagsområdel. Yllerligare en typ kan vara återkommandekonkurrenskraflsbedömningar av samma typ som verket har presenterat. Belräffandearbetssättet är det viktigt all den cenirala statliga ulred-ningsinstansenutvecklar samarbete med inlressentgrupper, främst industriföretagen, derasorganisationer och andra ulredningsorgan. En naturlig roll bör vara alt ta påsig projektledningsansvar i utredningsprojekt med flera organ och sektorerinblandade. Inomramen för de strategiska analyserna bör vidare finnas medel för projekt som kanbehöva sältas igång med kort varsel och fullföljas . Sådana projektbör kunna initieras såväl av som av myndigheten själv.