prop · G603151 · 1982-12-31 00:00:00 — 2.4.3 Forskning och utvecklingsarbete i kollektiva former m.m. Alla parter inom byggsektorn - förutom byggnads- ochbyggmaterialindustrin även statliga verk, kommuner, enskilda fastighetsägareoch allmännyttiga bostadsföretag, bostadskooperativa och fackligaorganisationer, boende och yrkesutövare ställer krav på och behöver sätta avresurser för forsknings- och utvecklingsarbete. Inom den offentliga sektornbehövs ökade kunskaper om bl. a. olika styrmedels fördelningspolitiska effekteroch om deras inverkan på den fysiska planeringen. Inom den kommunala sektornbehövs vidare ett ökat utvecklingsarbete på det kommunaltekniska området. Deolika grupper och organisationer som är engagerade i förvaltningen av byggnaderoch bostadsområden har behov av kunskaper som kan påverka både kvaliteten ochkostnaderna i förvaltningsskedet och som rör möjligheterna att utöva inflytandeöver processen. Ansvaret för forskning och utvecklingsarbete med näraanknytning till industriell och praktisk verksamhet ligger i första hand hosdem som utnyttjar forskningsresultaten. Hos dem finns också den erfarenhet ochkunskap som är nödvändig för att leda detta arbete och styra det mot uppsattamål. En väsentlig del av finansieringsansvaret bör då självfallet vila påavnämarna själva, men det bör också vara möjligt för branschorgan, företag,statliga myndigheter m. fl. att vända sig till rådet för delfinansiering avprojekt. En fördjupad samverkan mellan dessa olika intressenter ochBFR, vilken syftar till att öka såväl FoU-volymen som effektiviteten i FoU-sats-ningarna,förutsätter enligt min mening dels att intressenterna tar del i 1982/83:151 20 uppläggningenav det arbete som riktar sig särskilt mot dessa områden, dels att dessaintressenter till en inte obetydlig del medverkar i finansieringen avverksamheten. Detta bör ske genom att BFR träffar överenskommelser med olikaintressenter och intressentgrupper om inriktningen och finansieringen av dendel av BFR: s verksamhet som rör deras områden. Rimlig hänsyn måste därvid tastill att vissa intressenter har små ekonomiska resurser. När det gäller dennatyp av intressenter bör samhället genom BFR ta en större del av ansvaret förfinansieringen. Rådets andra huvudfunktionblir alltså att genom finansiell medverkan ge ett kompletterande stöd till företagens,myndigheternas och organisationernas egen FoU. En nära samverkan med företagoch organisationer inom sektorn blir helt nödvändig. BFR bör kunna sluta avtalmed företagen eller olika delar av branschen, och självfallet även medkommuner, bostadsföretag och hyresgästorganisationer, när behovet av en samladforsknings- och utvecklingsinsats aktualiseras. En förutsättning för att BFR-stödskall komma i fråga till sådan FoU bör vara att verksamheten samfinansieras ochregleras genom ett ramavtal mellan BFR och berörda intressenter. Till avtaletbör knytas ett FoU-program, som definierar den verksamhet som skall bedrivasunder avtalsperioden. Det bör ankomma på BFR att självständigt företräda stateni sådana överenskommelser. Rådetsuppgift bör vara att initiera, planera och samordna utvecklingsinsatserna samtatt utveckla former för att utse forskare och för att upprätthålla kraven pävetenskaplig kvalitet. Parterna inom sektorn bevakar genom ramavtalet attverksamheten riktas in mot relevanta områden. Det FoU-arbete sotn avtalenförutsätter bör kunna bedrivas såväl vid högskolan som vid sektorforskningsinsritutoch enskilda företag, myndigheter eller organisationer. Jagvill erinra om att inom några FoU-områden har staten tillsammans med en gruppavnämare, t. ex. företag, åtagit sig att garantera en viss basorganisation förforskning. Denna forskning brukar kallas för kollektiv forskning. Vanligenbygger den på ett ramavtal mellan staten och en industristiftelse. Till avtalenknyts forskningsprogram. Huvuddelen av den kollektiva forskningen omfattaravtal som tecknats mellan STU och industristiftelser, där STU svarar för hälftenav forskningsstödet. I flertalet fall arbetar de tillgodose FoU-behov som är gemensamma för en vissbransch och, inom denna, för de företag som ingår i resp. industristiftelse.Till skillnad från vad jag har förordat i fråga om BFR har avtalen inom STU: sområde vanligen slutits under förbehåll av regeringens godkännande. Jagär medveten om att denna inriktning ställer stora krav på såväl sektornsföreträdare som BFR, särskilt i ett initialskede. Jag utgår dock från att deproblem som möter kan lösas i samverkan mellan BFR och dem som är verksammainom sektorn. Destatliga myndigheter som verkar inom byggsektorn bör enligt min Prop.1982/83:151 21 meningges Ullfälle att, i den mån de inte själva kan utföra utrednings- och utvecklingsuppgifter,få sina specifika kunskapsbehov tillgodosedda. Det skulle underlätta derasarbete med att hålla sig underrättade om utvecklingen inom sektorn och därmedge dem ett bättre underlag för att föreslå de medel som krävs för att genomföraden politik som statsmakterna beslutarom. De statliga verken i fråga -planverket, och lantmäteriverket - bör därvid kunna slutaavtal med såväl BFR som institut och insfitutioner om vissa bestämdaundersökningsuppgifter. a. därför kunna disponera särskilda medel för utvecklings- ochutredningsändamål inom ramen för de resurser som totalt anvisas förbyggnadsforskning. Dessa medel bör föras upp på statsbudgeten och ställas tillmyndigheternas förfogande. Upprättande av FoU-planer och fördelning av dessamedel på olika projekt bör ske i samråd med BFR. Jag avser att återkomma tillregeringen med förslag i denna del i samband med mina förslag i fråga ombudgetregleringen inför /85. Regeringenbör inhämta godkännande av vad jag har förordat i fråga om formernaför samverkan mellan statens råd för byggnadsforskning och företag,myndigheter och organisationer inom den allmänna byggnadsforskningens område. Utöver de former förstatlig forsknings- och utvecklingsverksamhet som jag nu har nämnt, kan detäven i andra fall vara nödvändigt att genom omprioriteringar sätta av resurserför särskilda ändamål. Punktvisutformade insatser i form av uppdrag för att täcka akuta kunskapsbehov inomsektorn bör kunna läggas ut såväl på högskolor som på instituten eller påpersoner utanför dessa. FoU-verksamheten är avlångsiktig karaktär och ger inte utslag i mätbara resultat eller nyaprodukter och system. Teknikupphand-hng har kommit att bli ett samlingsbegreppför en hel anskaffningsprocess där utveckling stimuleras i syfte att få fram enbehovsanpassad produkt. Ofta rör det sig om att utnyttja känd teknik, men mednya systemlösningar. Processen omfattar hela kedjan från målformulering tillupphandling. Detfinns enligt min bedömning ett stort behov av utvecklingsinsatser inombyggsektorn, särskilt på ombyggnads- och energiområdet. Själva sökandet efterny teknik måste stödjas finansiellt av staten, eftersom byggbranschens strukturoch planeringsmetoder ännu inte är anpassade till de förutsättningar somkännetecknar byggmarknaden . Sådanupphandling har vissa beröringspunkter med den experiment- ochdemonstrationsverksamhet inom energiområdet som f. n. bedrivs med stöd frånBFR. 2.5Byggnadsforskningens framtida inriktning några utgångspunkter Jaghar tagit ställning för att BFR skall ha programansvaret och det finansiellaansvaret för den statligt finansierade byggnadsforskningen inne- 1982/83:151 22 fattandeäven långsiktig kunskapsuppbyggnad. Innebörden härav är enligt min mening attBFR i ökad utsträckning måste göra omprioriteringar inom sina FoU-resurser föratt få utrymme för den nödvändiga kunskapsuppbyggnaden. Jag har också strukitunder angelägenheten av att sträva efter att så långt möjligt förlägga FoU-arbetettill befintliga institutioner och institut. I synnerhet gäller detta denlångsiktiga kunskapsuppbyggnaden som har ett nära släktskap med grundforskningen.Jag vill i det sammanhanget betona att FoU-resurserna kan behöva koncentreras tillett färre antal forskningsenheter som kan uppnå en sådan storlek och stabilitetatt de kan garantera den kvalitetsmässiga utvecklingen av forskningen. Jag harvidare framhållit betydelsen av att byggsektorns olika intressenter i störreutsträckning än nu medverkar till att bygga upp och vidmakthålla byggsektorns FoUdels genom egna FoU-satsningar, dels genom samverkan med BFR. Jagtar i det följande upp vissa frågor om byggnadsforskningens allmännainriktning och omfattning . för byggnadsforskninghar i sin rapport (G 13: 1982) Byggsektorn -Behov av forskning ochutveckling redovisat de problem och uppgifter som byggsektornstår inför. Rådet bedömer att det behövs kraftigt ökade satsningar på forskningoch utveckling inom sektorn . FoU-satsningarna syftar rill att ökabyggsektorns effektivitet och till resursoptimering i byggproduktionen. Rådetbedömer att kommande satsningar bör göras inom områdena teknik och produktion,energiförsörjning, planering, bostadsförsörjning och förvaltning samtbyggsektorns betydelse för samhällsekonomin. Den betoning av produktion ochteknik som rådet bedömer som nödvändig motiveras främst med de stigandekostnaderna inom byggsektorn och byggnadsindustrins exportpotential. Rådetanser att en FoU-volym om av förädlingsvärdet torde vara ett minimivärdeför att byggnadsindustrin skall kunna hävda sin konkurrenskraft på såväl hemma-som utlandsmarknaden. I byggsektorn ligger många branscher långt under dennanivå. Det är rnot den bakgrunden som rådet gör bedömningen att det behövs ensnabb utveckling av FoU-verksamheten i byggsektorn. Rådet uppskattar att totaltminst . bör satsas på forskning och utvecklingsarbeteinom teknik och produktion. Det företagsnära utvecklingsarbetet måste enligt rådetfå en huvudroll i en utbyggd FoU-verksamhet. Den del av en ökad satsning som BFRbör svara för gäller planeringsfrågor och byggnadsteknik, med tyngdpunkt igrundläggande FoU, systeminriktad FoU samt experimentbyggnadsverksamhet. Ilikhet med remissinstanserna finner jag att rådet på ett intresseväckande sätthar redovisat de problem och möjligheter som byggsektorn står inför under1980-talet. Den helhetssyn som präglar rådets rapport är enligt min uppfattningväsentlig av flera skäl. Den kan utgöra ett samlat underlag för en diskussionoch därmed en utgångspunkt för en gemensam syn på hur Prop.1982/83:151 23 problemen inom sektorn kan lösas. Det är enligt min meningsärskilt viktigt med en sådan gemensam grundsyn inom byggsektorn när dennautsätts för större förändringar . Vid snabba förändringar utsättssektorn för stora risker. Konsekvenserna av en dåligt underbyggd teknik blirofta allvarliga. Jag tänker bl. a. på byggskadorna i den nyare bebyggelsen ochpå de risker som finns inbyggda i utvecklingen på energiområdet och vidtillämpningen av nya material och tekniker vid ombyggnad. Rådets ansats tjänarvidare som en god utgångspunkt för en närmare precisering av BFR: s roll ochansvarsområde. I rådets rapport har särskild uppmärksamhet ägnats åtbyggnadsforskningens betydelse för landets ekonomi samt för sysselsättningenoch exporten. För egendel kan jag i väsentliga delar ställa mig bakom den problembeskrivning sområdet gör i sin rapport. Jag noterar också att rådet håller fast vid deverksamhetsplaner som har utarbetats vad gäller inriktningen avforsknings- och utvecklingsverksamheten och vilkas huvudsakliga innehåll harantagits av statsmakterna. Viss kritik kan dock riktas mot att rapporten saknaranalytiska inslag. Det är emellertid också uppenbart att rapportens vida avgränsningav verksamhetsområdet medför att den tangerar problem som det i första handankommer på andra forskningsorgan att belysa. Jag tänker bl. a. på industri-och handelspolitiska frågor och frågor med utpräglad anknytning tillhumanistisk och samhällsvetenskaplig forskning. När det gäller sådanagränsområden anser jag att rådet genom kontakter med andra forskningsorgan kansöka bidra till att klarlägga fördelningen av forskningsinsatserna mellan deolika organen. Rådet bör också i sina kontakter med andra forskningsorgan kunnabidra till att sådan forskning, som också har betydelse för byggsektorn, tasupp inom näraliggande forskningsområden. Genom en sådan anpassning av roll- ochansvarsfördelning kan onödigt dubbelarbete undvikas och kan rådetange inom vilka gränsområden som ett fruktbringande samarbete bör kunna ske.Mina synpunkter i gränsdragningsfrågorna grundas på uppfattningen att BFRliksom bör vara ett sektorforskningsorgan och att den av rådet stöddaforskningen i första hand skall avse områden som hellre bör behandlas av rådetän av andra forskningsorgan eller myndigheter. Gränsdragningsfrågorna kommeratt behandlas närmare i anslutning till den forskningspolitiska propositionen våren1984. Av vad jag har anfört framgår att jag i stora delar kan ansluta mig tillrådets beskrivning av forskningsbehoven. Beträffande rådets bedömning av behovet av ökade resurserför forskning och utveckling inom byggsektorn vill jag anföra följande. Jagdelar rådets och remissinstansernas bedömning att byggsektorn måste göras mereffektiv. Det finns annars en stor risk för att belastningen på övriga delar avsamhällsekonomin kan bli så stor att bostads-, energi- och välfärdspolitiskamål blir svåra att upprätthålla. Forskningen spelar naturligtvis en centralroll för samhällets möjligheter att komma till rätta med problem och 1982/83:151 24 att effektivisera produktionen. En lika viktig uppgift äratt bidra till att samhället och den byggda miljön får sådana egenskaper attvälfärden får ett reellt innehåll för människorna. För egen del anser jagemellertid att det i ett kortsiktigt perspektiv knappast finns några enklasamband mellan den kvantitativa forskningsvolymen och framgångar påexportmarknaden, eller mellan forskningsvolymen och välfärd i vidarebemärkelse. Däremot vill jag betona att en intensifierad forsknings- ochutvecklingsverksamhet på lång sikt är nödvändig för en gynnsam samhällsutveckling. För BFR,som har ansvaret för hur de statliga forskningsresurserna i byggsektorn skallbrukas och fördelas, är uppgiften att skaffa sig en helhetsbild av de probleminom sektorn som är angelägna att lösa och att därefter analysera möjligheternaatt genom forsknings- och utvecklingsinsatser komma till rätta med dessaproblem. Härvid krävs med nödvändighet avvägningar och prioriteringar. Det ärinte heller givet att samhällets resurser i första hand skall satsas på FoU närett problem uppdagas. Prioriteringar måste göras med hänsyn till attresurserna vid varje given tidpunkt är begränsade. Därvid måste avvägningargöras mellan det offentligas och industrins ansvar för forsknings- ochutvecklingsverksamheten, mellan långsiktig kunskapsuppbyggande forskning ochutvecklingsarbete, mellan teknisk forskning och samhällsvetenskaplig forskningsamt mellan forsknings- och utvecklingsverksamhet och andra åtgärder. Oavsetthur man ser på FoU-volymens storlek och betydelse ställs statsmakterna införsådana avvägningsproblem. I det nuvarande statsfinansiella läget är det avutomordentligt stor betydelse att de resurser som satsas på olika områden isamhället används på ett sådant sätt att de bidrar till att höja effektiviteteni produktionen och samhällsorganisationen samt att de medverkar till att devälfärdspolitiska målen kan nås. Detta gäller även forsknings- ochutvecklingsarbetet. Enligt min mening bör strävan vara att nå en närasamverkan mellan rådet och företagen och övriga intressenter i avsikt att ökaden totala volymen av forsknings- och utvecklingsarbete inom byggsektorn.Därför bör ett kraftfullt statligt stöd kunna lämnas till det branschanknutnaforsknings- och utvecklingsarbetet inom områden där utvecklingsmöjligheternaär goda. En förutsättning för det statliga stödet bör, som jag harsagt, vara att de olika intressenterna själva satsar medel av minst sammaomfattning i detta gemensamma arbete. Jag vill peka på vikten av samhällsvetenskapligforskning. FoU kring planering, bostadsförsörjning, boende och dess betydelseför välfärdens fördelning måste ha en framträdande plats inom den statligabyggnadsforskningen. Likaså vill jag betona vikten av forskning om lagstiftningensroll för bebyggelseutvecklingen och för den enskilde samt forskning ombyggsektorns betydelse i samhällsekonomin, som varit eftersattaforskningsområden. Det bör återspeglas i rådets verksamhet . Prop.1982/83:151 25 Detfinns inte anledning att nu göra några ytterligare uttalanden rörandebyggnadsforskningens allmänna inriktning och omfattning. Jag vill erinra om attrådet till kommer att presentera sin verksamhetsplan förperioden /85-1986/87. I samband med budgetprövningen inför budgetåret1984/85 och i samband med regeringens forskningspolitiska överväganden våren1984 kommer jag att ta ställning till inriktningen och omfattningen avverksamheten för nästa treårsperiod. Deöverväganden och förslag som jag har redovisat tidigare i fråga om det statligastödet till byggnadsforskningen innebär inga omedelbara organisatoriska ellerandra förändringar vad gäller statens råd för byggnadsforskning. Rådetshuvuduppgifter i fortsättningen blir att dels svara för den övergripandeplaneringen och samordningen av forsknings- och utvecklingsarbetet inombyggsektorn, dels fördela medel till forsknings- och utvecklingsverksamhet. Denav mig förordade förstärkningen av den långsiktigt kunskapsuppbyggandeforskningen medför emellertid att rådets roll och verksamhetsformer successivtkommer att förändras. I det följande tar jag upp vissa frågor som harbehandlats av byggnadsforskningsutredningen eller som annars är av intresse föratt belysa verksamheten vid statens råd för byggnadsforskning och , byggnadsforskning. 2.6.1Statens råd för byggnadsforskning (BFR) Den sektoriellaforskningens kraftiga utbyggnad har för BFR, liksom för andrasektororgan, bl. a. inneburit att verksamhetsområdet successivt har vidgats.Den första stora förändringen för BFR: s del skedde , då skyldighetenatt betala byggnadsforskningsavgift utsträcktes till att gälla ävenanläggningsarbete. fas i rådets utveckling inleddes i samband med det första statligaenergiforskningsprogrammet. BFR tilldelades därvid ett huvudansvar för ett avdelprogrammen. Energiforskningen har därefter byggts ut kraftigt och utgör drygt hälften av rådets samlade verksamhet. Påen övergripande nivå har målen för den FoU-stödjande verksamheten inom BFR inteförändrats . Däremot har verksamhetens inriktning ändrats ifråga om vilka problemområden som ges prioritet. Den mest påtagligaförändringen är det ökade inslaget av energiforskning. En annan förändring ären förskjutning mot insatser rörande ombyggnad och bostadsförnyelse ävensom motförvaltning, drift och underhåll. , ,dominerades verksamheten av FoU-behovet i anslutning till den storanybyggnadsepoken. har också frågor om samhällsplanering och brukarperspektivetpå planering och byggande kommit att uppmärksammas i växande grad. Detutvidgade verksamhetsområdet har inneburit ett antal nya Prop.1982/83:151 26 målgrupper för byggnadsforskningen. vände sig BFRi första hand till byggnadsindustrin och byggföretagen. Med anläggningsområdetoch ökade satsningar rörande samhällsplanering följde kommunerna som en viktigmålgrupp. Brukare och andra intressentgrupper inom förvaltnings-och boendeområdethar tillkommit efter hand. Genom det statliga energiforskningsprogrammet harvidare statsmakterna samt olika statliga myndigheter kommit att bli viktigamålgrupper för rådets verksamhet. Rådet har enligt sin instruktion (SFS 1977: 466) tilluppgift att främja forskning och rationalisering inom husbyggnads- ochanläggningsområdet. Inom ramen för instruktionen skall rådet regelbundetredovisa verksamhetsplaner för den närmast följande treårsperioden. Senastskedde detta i samband med anslagsframställningen för /82. BFR leds av en styrelse som utses av regeringen. Kanslietleds av en föreståndare som förordnas av regeringen. Styrelsen bestod fram till av enordförande och 14 ledamöter samt två företrädare för personalorganisationernavid BFR. Den från och med nämnda datum tillträdda styrelsen har minskats tillför närvarande sju ledamöter inklusive ordföranden. Ledamöterna i den nyastyrelsen har hämtats i huvudsak från de större avnämargrupperna. Två avledamöterna har forskarbakgrund. Styrelsen har det övergripande ansvaret för rådetsverksamhet. Styrelsen fastställer de verksamhetsplaner och programplaner somskall styra verksamhetens inriktning och svarar för den övergripande policyutform-ningen.Tidigare deltog styrelsens ledamöter aktivt även vid fördelningen av FoU-medeltill olika projekt. I takt med att omslutningen av rådets verksamhet ökatkraftigt har styrelsen beslutat delegera en omfattandebeslutsrätt i anslagsärenden till föreståndaren och till enhetscheferna ikansliet. har lämnat ett antalsynpunkter och förslag som rör den interna verksamheten vid BFR. finns brister i planering, initiering, beredning, genomförande ochredovisning av den forskning som finansieras av BFR. De olika punkterna kansammanfattas enligt följande. Planeringen och därmed resursanvändningen bygger nu påotillräcklig utvärdering och analys av pågående och avslutad byggnadsforskning. I beredningen av inkomna ansökningar är granskningen intetillräckligt noggrann med hänsyn till sökandes kompetens, realismen i ansökningarnaoch projektets forskningsbarhet. saknas tillräcklig handledning underprojektarbetets gång, liksom uppföljning av pågående projekt. Projektresultatets granskning före publicering är intealltid tillräcklig avseende kvalitet, relevans och utformning. Utredningen föreslår ett antal åtgärder av bådeorganisatorisk och praktisk natur i syfte att undanröja de brister somutredningen har pekat på. 1982/83:151 27 BFRbör aktivt följa upp och söka dra slutsatser av redan avslutade projekt. Sådanautvärderingar och utfallsanalyser bör utgöra naturiiga inslag iplaneringsarbetet. BFR föreslås också regelmässigt använda sig av utomståendesakkunniga bedömare vid beredningen av inkomna ansökningar. Utlåtandena börvara skriftliga. Vidare föreslår utredningen aU styrelsen mer aktivt skalldelta i fördelningen av FoU-medel. I konsekvens därmed föreslås attdelegationsreglerna inom rådet ändras och att styrelsens sammansättning ändraspå sådant sätt att majoriteten av styrelsens ledamöter är forskare. I arbetetmed den översiktliga forskningsplaneringen bör BFR utnyttja kompetensen hosden vetenskapliga nämnd som skall inrättas vid rådet. Den initiering avforskning som sker genom att BFR på olika sätt för ut information tillolika forskare och FoU-organ om vilka forskningsområden som är prioriterade,bör kompletteras med att en person med sinne för intressanta projekt påuppdrag från BFR initierar forskningsprojekt hos dem som sysslar med praktiskverksamhet inom husbyggnads- och anläggningsområdet. Styr- och referensgrupperbör delta aktivt i initiering, planering och uppföljning av projekten. Slutligenföreslår utredningen att ett ökat samråd och samarbete tas upp med andra forskningsrådi syfte att mer aktivt verka för att fasta tjänster inrättas direkt inomfakultetsanslagens ram. Föregen del vill jag anföra följande. Den bild som byggnadsforskningsutredningenger av svensk byggnadsforskning är i huvudsak positiv. Mot bakgrund av enallmänt sett positiv bedömning för emellertid utredningen fram en bitvis mycketdetaljerad kritik. Utredningen kopplar i huvudsak denna kritik till vissaadministrativa svagheter, som utredningen har ansett sig kunna observera. Utredningensförslag i fråga om styrelsens sammansättning, delegationsprinciperna samtutnyttjandet av sakkunniga och den vetenskapliga nämnden kan beskrivas som ettförsök att med olika organisatoriska ingrepp säkra en hög vetenskaplig kvaliteti det forsknings- och utvecklingsarbete som BFR har ansvaret för. Givetvis ärdet angeläget att man vidtar åtgärder för att bevara och höja kvaliteten på FoU-verksamheten.Det är samridigt viktigt att BFR: s roll som sektororgan inte därmed naggas i kanten. Ilikhet med en majoritet av remissinstanserna kan jag inte dela utredningensuppfattning att styrelsen skall ha en majoritet av forskare.