prop · G60361 · 1982-12-31 00:00:00 — Departementsförslagei: Om en tolk behöver anlitas isamband med rådgivning skall kostnaden härför betalas av allmänna medel intebara som vid allmänna advokatbyråer utan också vid enskilda. Detsamma gällerkostnaden för nödvändiga översättningar. Promemorieförslagel:Överensstämmer i huvudsak med departements-förslaget (se promemorian s. 36-39).Remissinstanserna: Tillstyrker (se bilaga 2 avsnitt 7). Skäl fördepartemenisförslaget: I 5 kap. RB finns regler om tolkning vid domstol. Dessabeslämmelser innebär bl.a.all den som tolkar vid en domstol får ersättning avallmänna medel. Behov av tolkning i rättsliga angelägenheter kan förekommaäven utom rätta. Om i sådana fall allmän rättshjälp har beviljats och biträdehar förordnals, kan biträdet få ersättning för tolkkoslnaden som ett ullägg somhar varit nödvändigt för all fullgöra uppdraget (prop. 1973:30 s. 75, JuU 17,rskr 168). När del gäller rättshjålpsformen rådgivning finns det f.n.inle möjlighet att inom RHL;s ram ersätta tolkkoslnad. Den enda kostnad som RHLkänner till i samband med rådgivning är rådgivningsavgifl. skall slå till förfogande även för icke svenskspråkigapersoner har emellertid de aUmänna advokatbyråerna fått möjlighel alt anlita 1982/83:61 40 Delta har ordnats på så sätt alt de allmänna advokatbyråernafrån etl särskill driflbidragsanslag får betala ersätlning lill tolkar sombehöver medverka vid rådgivning. Tolkersältningarna i samband med rådgivningskall alltså inle belasta byråernas rörelseresultat (prop. 1973:74 s. 39, JuU19, rskr 169). Någonmotsvarande lösning finns inle för rådgivning hos andra än allmännaadvokatbyråer. Härav följer att en person som behöver rådgivning men som intebehärskar svenska språkel är hänvisad till allmänna advokatbyråer, såvida haninle själv bekostar eller på annat sätt ombesörjer tolkningen. Frågan harlagils upp av bl.a. en invandrarbyrå, som i en skrivelse lilljusliliedepariemenlel har påpekat atl del rådande förhållandet ärotillfredsställande och bör ändras. Byrån anser att det inte kan godtas altendasi svenskspråkiga personer fritt kan välja advokatbyrå för att fårådgivning. Del har även framhållits atl eftersom många orter saknar allmänadvokatbyrå kan en utlänning bli tvungen att kosta på sig en lång resa för allfå rådgivning med lolkhjälp, någol som en svensklalande inle behöver råka utför. -Domstolsverkethar i elt remissyttrande över allmänna advokatbyrå-kommitténs betänkande (SOU1979:68) tagit upp problemet och därvid ifrågasatt om liden inte nu är mogenatl låta tolkkostnaden vid rådgivning enligt RHL bli ersatt av allmänna medelvid samtliga advokatbyråer. /82 utbetalades från de allmänna advokatbyråernasdriftbidragsanslag ersättning med . till tolkar som anlitadesvid rådgivning. Denna ersätlning motsvarar tolkning vid omkring 150rådgivningstillfällen. Tolk anlitas främst vid de allmänna advokatbyråerna istorstäderna och i . Förmin del anser jag det otillfredsställande atl reglerna för tolkersättning vidrådgivning enligt RHL medför fakliska skillnader i förmånerna för olika grupperav rätlssökande eller leder lill inskränkt valfrihet för en grupp. Starka skältalar därför för all man i samtliga fall bör låta kostnaden för tolk vidrådgivning betalas av allmänna medel. Den kostnadsökning för slaten somdärigenom skulle komma all uppstå blir med all sannolikhet mycket blygsam. Ensärskild fråga är om även översättningskostnader skall omfattas av en lagändring.Enligt vad som uppgetis av Södra allmänna advokatbyrån i ersättsenligt nuvarande praxis även kostnader för översättning vid rådgivning påallmän advokatbyrå. Enligt min uppfattning är del rimligl atl av allmänna medelersätta även nödvändiga översältningskoslnader som har samband med enrådgivning. Det är dock viktigt atl vara återhållsam. Endast om enöversättning är en förutsättning för att rådgivningen skallkunna genomföras börden betalas inom rättshjälpen. Det kan exempelvis inte godtas alt som enersältningsgill rådgivningskoslnad låta översälta en handling som upprättatsvid rådgivningen. Denordning som f.n. gäller för ersättning till tolkar vid rådgivning hos Prop.1982/83:61 41 allmänna advokatbyråer bör inte bestå i ett utvidgatsystem. I stället bör man bygga vidare på den ordning som redan lillämpas närallmän rättshjälp har beviljats och tolk anlitas vid utomprocessuell tolkning.Som redan nämnts innebär delta att tolken ersätts av biträdet, som sedan avvederbörande myndighet kan få ersätlning för tolkkostnaden som ett utlägg. Sammaförfarande bör tillämpas när tolk behövs i samband med rådgivning. Den författningsreglering som behövs för den föreslagnaändringen sker lämpligen genom alt det i 47 § RHL föreskrivs alt den som harmeddelat rådgivning har räll till skälig ersättning av allmänna medel för deutlägg avseende ersättning till tolk och för översättning som uppdraget harkrävt. Vidare bör i samma paragraf föreskrivas alt ersätiningen för ullägg fastställsav rältshjälpsnämnden. Genom en ändring i 3 § RHL bör en bestämmelse las in omvilken rällshjälpsnämnd som i det enskilda fallet är behörig att besluta ifrågan. Till ersättning för ullägg i-rätlshjälpssammanhang brukarhänföras inte bara tolk- och översältningskoslnader. Den vanligaste typen avullägg är kostnader för biträdets resa och uppehälle. När del gäller ullägg vidrådgivning ligger del emellertid i sakens natur all några andra ullägg änkostnaden för tolk och för enstaka översättningar inte torde bli aktuella. Jagär således inle beredd alt föreslå yllerligare utvidgningar. Resor som eventuelltbehöver företas för en rådgivning bör alltså inle heller fortsättningsvisersättas av allmänna medel. Vad gäller frågan om tolkersättningens storlek kan dentaxa som fastställer enligt bemyndigande i förordningen(1979:291) om tolklaxa tjäna till ledning. Några uttryckliga regler för hurulomprocessuella tolkar skall ersättas torde inte behövas. Sammanfattning av skälen: Den som behöver tolk i samband med rådgivning bör hafrihet all själv välja advokatbyrå. Tolkar bör därför få ersättning av allmännamedel inte bara vid rådgivning hos de allmänna advokatbyråerna ulan även vid deenskilda. Åven nödvändiga översällningskostnader bör ersättas av allmännamedel. 2.8 Möjlighet till retroaktiv ersättning även förskiftesmän Deparlemenisförslaget: Skiftesmän jämställs med biträden ifråga om räll lill retroaktiv ersättning enligt RHL. Promemorieförslaget: Överensstämmer meddepartementsförslaget (se promemorian s. 35 och 36). Remissinslanserna: Tillstyrker (se bilaga 2 avsnitt 8). Skäl för deparlemenisförslaget: I 19 § RHL föreskrivs allkostnader som uppkommit efter det alt allmän rättshjälp har beviljats betalasav allmänna medel. Även biträdesersätlning som avser liden efter del altansökan kommit in till den myndighet som har all besluta om allmän rättshjälp Prop.1982/83:61 42 betalas av allmänna medel. Vidare ges möjlighel altersätta bilrädeskosl-nad som uppkommit före ansökningen. Det har påpekats som en brist i lagstiftningen atlskiftesmän inle har samma möjligheter som biträden alt tillerkännas relroakliversättning. Jag föreslår atl skiftesmän nu jämställs med biträden i fråga omrätt till ersättning för arbete som utförs viss före ansökningensaml för ersättning för tiden mellan ansökningen och beslutet. kan skegenom ett tillägg lill 19 § RHL. Departementsförslaget: De nya reglerna skall baratillämpas i ärenden vari allmän rättshjälp söks efter lagens ikraftträdande,utom såvitt gäller ändringen i återbelalningsreglerna i 33 § RHL. Eftersom delär angelägel all denna förenkling börjar gälla möjligl bör de nyareglerna lillämpas även i redan påbörjade ärenden. Promemorieförslagel: Den nya regleringen bör i principbörja gälla genast vid ikrafllrädandel. särskill omräkningsförfarande görde nya avgiftsreglerna tillämpliga även i gamla rätlshjälpsärenden. Åvensjälvrisken gäller i princip i gamla ärenden. Återbelalningsreglerna i 33 §RHL förenklas med omedelbar verkan från ikrafllrädandel (se promemorian s.39-40). Remissinstanserim: De flesta remissinstanser avstyrker attde nya reglerna får lillbakaverkande kraft (se bilaga 2 avsnitt 9). Skäl för deparlemenisförslaget: Det är angelägel att denya bestämmelserna böriar gälla . Jag bedömer att lämpligtidpunkt för ikraftträdande är . Av statsfinansiella skäl skulle del vara en fördel om deföreslagna bestämmelserna kunde lillämpas också på kostnader som efterikraftträdandet uppkommer i gamla ärenden saml efter elt särskiltomräkningssy-siem gälla även dessa ärenden. På grund av rätlshjälpsärendenasrelativt långa omloppslid kan del annars dröja ganska länge innan effekternager sig till känna fullt ut. Med hänsyninte minst till alt etl omräkningsförfarande i redan påbörjaderätlshjälpsärenden kommer alt kräva elt omfattande merarbete och komplicerahandläggningen för de myndigheter som tillämpar RHL anser jag dock allpromemorieförslagel bör frångås i denna del. De nya reglerna bör alltså iprincip gälla endasi i ärenden som påbörjas efter lagens ikraftträdande. De förenklingar som föreslås i 33 § RHL är emellertid avsådan art atl de kan lillämpas även i gamla rätlshjälpsärenden. Om emellertiden instans redan har tillämpat de äldre reglerna i ett ärende, bör dessa förenkelhetens skull lillämpas även av högre instans. 1982/83:61 43 Idepartementspromemorian uttalades (s. 3) alt syflel med förslagen var atlminska belastningen på rätlshjälpsanslaget med ca 50 milj. kr. Denförra regeringen beaktade i budgetpropositionen 1981/82:100 bil. 5 under punktF I Rättshjälpskoslnader vid medelsberäkningen de utgiftsminskningar somberäknades följa genom en kommande proposition, grundad på förslagen ipromemorian. godtog regeringens förslag till medelsanvisning pä dennapunkt. Därvid förutsattes emellertid all regeringen skall begära denyllerligare medelsanvisning till kostnaderna för rättshjälpen som kan komma attpåkallas (JuU 1981/82:46, rskr 274). Åtskilliga av förslagen idepartementspromemorian har i milt förslag fått en ändrad utformning. Dessaändringar innebär alt det sammanlagt blir fråga om mindre utgiftsminskningar änvad som har förutsatts. Enligt mina beräkningar kan kostnadseffekternaav de förslag som jag nu har lagt fram uppskattas på följande sätt. Ändringarnai fråga om rättshjälpsavgifler m.m. (avsnitt 2.2.1-2.2.3) kan väntas minskautgifterna med 5-7 milj. kr. Upphörandeav möjligheten atl förordna rältshjälpsbiträde vid bodelningar kan uppskattasleda lill en utgiftsminskning på ca 5 milj. kr. Ifräga om fastighetstvisterna torde förslaget medföra en minskad belastning pårätlshjälpsanslaget med ca 15 milj. kr. Övrigaförslag är av mindre betydelse ur direkt ekonomisk synpunkt. Sammanfattningsviskan de förslag som läggs fram väntas leda lill en årlig minskning avbelastningen på anslaget Rättshjälpskoslnader med omkring 25 milj. kr. Jag villdock framhålla att del är ytterst vanskligt alt förutsäga verkningarna avändringar i rältshjälpslagstiftningen och alt dessa beräkningar därför ärmyckel osäkra. Det ytterligare medelsbehov som kan bli nödvändigt avser jag attanmäla för i samband med den proposition som avses följa sedanlagrådet har granskat dessa förslag. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättalsförslag till 1. lag om ändring irältshjälpslagen (1972:429), 2. lag om ändring irättegångsbalken. Förslagenbör fogas lill protokollet i della ärende som bUaga 3. Prop.1982/83:61 44 4.1 Förslaget om ändring i rättshjälpslagen (1972:429) Benämningen statsverket förekommer på åtskilliga ställen iRHL i sammanställningar av innebörd atl pengar skall betalas till eller frånstatsverket. Även benämningen staten (9 §) återfinns i lagen. förekommer inle i den nya regeringsformen. I stället användsullrycket staten. I enlighet med denna terminologi, som får anses varanormgivande, föreslås atl uttrycket statsverket mönstras ul ur RHL och ersättsav ordet staten. En sådan ändring innebär givelvis inte atl ordet statsverketinte längre får förekomma. Blanketter och andra förtryckta handlingar därtexten förekommer får självfallet användas utan ändring. Allteftersom nyablanketter trycks bör dock ordet statsverket ersättas av slaten. De enskilda paragraferna 3§ Paragrafen innehåller bl.a. forumregler förrältshjälpsnämnderna. I elt nytt fjärde stycke föreskrivs alt om ersättning förutlägg skall fastställas vid rådgivning, ärendet skall handläggas av denrättshjälps-nämnd inom vars verksamhetsområde advokatbyrån är belägen. Regelnär föranledd av en ändring i 47 § RHL av innebörd alt den som har meddelatrådgivning har rätt till skälig ersätlning för nödvändiga ullägg avseendeersättning till tolk och översättare. Denna nya bestämmelse gör det möjligt atlav allmänna medel ersätta en tolk som behöver anlitas i samband med rådgivning,även om rådgivningen sker hos en enskild advokatbyrå. En närmare redogörelseför dessa frågor finns i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.7). 6, 12 och 13 §§ Ändringarna i dessa paragrafer föranleds av de nyareglerna om rättshjälpsavgift som utförligt har behandlats i den allmännamotiveringen avsnitt 2.2.2-2.2.3. De innebär alt anknytningen till basbeloppetupphör och att i stället de olika gränserna bestäms i fasta belopp. I denna paragraf, som innehåller regler om inskränkningarav rältshjälpsomrädet, har tagils in en ny punkt 8. Genom den nya bestämmelseninskränks möjligheten lill rättshjälp i angelägenheter som avser fastighetereller byggnader. Beträffande skälen hänvisas lill den allmänna motiveringen(avsnitt 2.4). Den nya bestämmelsen omfattar alla tvister som har sambandmed en fastighet eller en byggnad. Den avser således inte bara s.k.jordabalkslvis-ler om fel i fastighet ulan vatje angelägenhet med anknytningtill en fastighet eller en byggnad. Som exempel kan nämnas immissionstvisler. 1982/83:61 45 grannelagslvisler, enlreprenadlvisler, tvister om jakträttoch fiskerätt saml tvister om arbetsbeling avseende fastigheter ellerbyggnader. Föreskrifteni punkt 8 gäller endast ägare av fastigheter och byggnader, t.ex. byggnad påofri gmnd. Elt principiellt.krav på rällsskyddsförsäkring kan knappast ställaspå hyresgäster, bostadsrättshavare eller andra nyttjanderättshavare. Rättshjälpen träder in om rällsskyddsförsäkring saknas,dock endasi under förutsättning att försäkring inte heller borde ha funnits.Rättshjälpen är alltså inle ulan vidare subsidiär i förhållande lillrällsskyddsförsäkring. Den som avslår från försäkring eller exempelvis tecknaren billigare försäkring ulan rättsskydd eller med inskränkt skydd kan inleräkna med atl få rättshjälp om den gjorda riskkalkylen brister. Om däremot enviss faslighelslvisl, kanske av myckel speciellt slag, visar sig inle läckas avförsäkringen, bör rättshjälpen gälla. Det kan heller inte uteslutas att framtidaförändringar i de gängse försäkringsvillkoren kommer atl öka utrymmet förrättshjälp. Villkoret atl rättshjälp inte får beviljas den som bordeha haft rättsskyddsförsäkring skall bedömas med hänsyn lill situationen ivarje enskilt fall. Fastighetsägaren kan i undanlagsfall ha gjort sig skyldigtill ell ursäktligt förbiseende, t.ex. i samband med atl en ny försäkringtecknas. Den enskildes ekonomiska förhållanden bör dock sällan kunna åberopas.Normalt måste del anses atl en fastighetsägare har förmåga och möjlighel allombesörja sitt försäkringsskydd på erforderligt sätt. Det förhållandet atl RHL:s förmåner i någon del kan varamer generösa eller på någol annat sätt te sig mer fördelaktiga för enrätlssökande än villkoren i en rällsskyddsförsäkring, som i och för sigomfattar angelägenheten, får inle medföra alt rättshjälp beviljas. 11,28, 30 och 34 §§ Ändringarna i dessa paragrafer innebär att den nyatilläggsavgiften nämns vid sidan av rällshjälpsavgiften. Med rällshjälpsavgiftavses alltså även i fortsättningen den avgift som utgår enligt 12 §. Dettamedför en jämkning även av rubrikerna närmast före 11 och 27 §§. I övrigt hargjorts ändringar av redaktionell natur. Denna paragraf är ny. Den innehåller en bestämmelse om attden rätlssökande skall betala en tilläggsavgift på den del aversättningen till biträde som överstiger . Avgiften skall alltså integrundas på ersättning för tidsspillan och utlägg. Paragrafen sätter vidare etltak för tilläggsavgiften vid fem gånger den rällssökandes maximibelopp. Beträffande de närmare övervägandena hänvisas till denallmänna motiveringen (avsnitt 2.2.1). 1982/83:61 46 Paragrafen,som är ny, öppnar möjlighel all befria den rätlssökande från helatilläggsavgiften eller en del av den. Om förhållandena ändras skall beslutetomprövas. Regelnhar till syfte att förhindra atl bestämmelserna om tilläggsavgift leder lillslötande konsekvenser. Om del är uppenbart alt den rättssökande saknarmöjlighet att betala avgiften får befrielse ske. Elt sådant beslut får avnaturliga skäl inte meddelas vid ärendets inledning. Först sedanlill-läggsavgiflen har blivit aktuell och det konstaterats att den rätlssökandeinle med egna medel eller på någol annat säll kan betala avgiften eUer en delav den fär beslul om befrielse meddelas. Den domstol där angelägenheten äranhängig och, i ulomprocessuella fall, rättshjälpsnämnden beslutar i frägan. Tilläggsavgiftenkan inte efterges av något annat skäl än den rällssökandes bristandeekonomiska förmåga att betala. Omdet visar sig alt den rättssökande under ärendets gång får det bättre ställtoch inte längre saknar förmåga alt betala det belopp som han eller hon harbefriats från, skall befrielsebeslutet omprövas. Denna regel, som finns iparagrafens andra stycke, torde i första hand bli aktuell vid jämkning avmaximibeloppet enligt 15 § RHL. Paragrafenföreskriver f.n. i första stycket atl när allmän rättshjälp beviljas skall denrällssökandes maximibelopp fastställas. Denna bestämmelse kompletteras nu medelt åläggande för den beslutande myndigheten all fastställa detbelopp som tilläggsavgiften högst kan uppgå lill, dvs. att räkna fram taket fördenna avgift enligl 14 a §. I gällande lydelse av 15 §andra stycket föreskrivs atl maximibeloppet skall jämkas, om den rällssökandesekonomiska förhållanden ändras väsentligt. Eftersom tilläggsavgiftens övregräns är beroende av maximibeloppet införs nu en regel i etl nytt Ijärdestycke av innebörd alt varje jämkning av maximibeloppet skall föranledamotsvarande jämkning av tilläggsavgiftens övre gräns. Enligtden gällande lydelsen prövar domstol frågor om beviljande av allmän rättshjälp,om den rättsliga angelägenheten är anhängig vid domstol. Domstolen beslutarockså om jämkning av maximibeloppet enligt 15 § RHL. Åndringeninnebär att i mål och ärenden vid domstol där rättshjälp förekommer domstolenäven skall besluta om befrielse från tilläggsavgiften saml i förekommande fallompröva sådana beslul. När domstolen beslutar om jämkning av maximibeloppet,skall den också besluta om jämkning av den övre gränsen för tilläggsavgiften. 1982/83:61 47 Paragrafenreglerar beslutsfunktionerna i ulomprocessuella ärenden. I dessa fattarrättshjälpsnämnderna beslut om beviljande av rättshjälp och jämkning av maximibelopp. Ändringeninnebär atl i ulomprocessuella angelägenheter rältshjälpsnämnden skall beslutaom befrielse från tilläggsavgiften och även ompröva besluten, när det behövs.Beslutar nämnden att jämka ett maximibelopp, skall den också besluta omjämkning av tilläggsavgiftens tak. Idenna paragraf föreskrivs bl.a. under vilka förulsättningar biträdesersätlningbetalas av allmänna medel. Somhar redovisats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.8) införs en möjlighetatt tillerkänna även skiftesman ersättning för tid före rättshjälps-beslutet.Det sker genom ett nytt andra stycke i paragrafen. Paragrafeninnehåller regler om förordnande av biträde. Lagändringeninnebär atl biträde enligl RHL inle längre får förordnas vid bodelning. Som harredovisats utförligt i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3) skall ifortsättningen den rättshjälp som lämnas i bodelningsärenden avse enbartkostnaderna för skiftesman. Paragrafen,som innehåller bestämmelser om hur rällshjälpsavgiflen skall betalas, ändrassom en följd av de nya reglerna om tilläggsavgift. Åndringen innebär atl dennaavgift skall betalas lill biträdet. Utan särskild bestämmelse torde varatydligt att vad som högsl skall betalas är maximibeloppet resp. högsta beloppför tilläggsavgiften. Ommaximibeloppet för rättshjälpsavgiften höjs, skall det belopp som föranleds avhöjningen betalas lill slaten och inte till biträdet. Atl maximibeloppet höjsmedför all även taket för tilläggsavgiften skall höjas. Sker delta i sambandmed slulreglering av rätlshjälpsärendet, bör på motsvarande sätt denytterligare tilläggsavgift som kan föranledas av höjningen erläggas lillstaten. Iparagrafen regleras bl.a. motparts ersättningsskyldighet för rättshjälpskoslnader. Andrastycket innehåller beslämmelser om ersättningsskyldighet i mål omäktenskapsskillnad efter gemensam ansökan. Om bara ena maken haft allmänrättshjälp skall den andra maken åläggas all betala staten hälften avkostnaderna för rättshjälpen. Skulle emellertid andra makens rällshjälpsavgiftha varit lägre än som motsvarar hälften av rättshjälpskoslnaderna, skallersättningsskyldigheten begränsas lill maximibeloppet. Prop.1982/83:61 48 I ett system med tilläggsavgift vid sidan avrätlshjälpsavgiflen bör huvudregeln om ersättningsskyldighet för hälften avrättshjälpskoslnaderna vara kvar. Det kan emellertid diskuteras ombegränsningsregeln bör kompletteras så atl hänsyn också tas lill eventuelltilläggsavgift. Delta skulle kunna ske t.ex. genom all den andre maken åläggsersättningsskyldighet med dels högst maximibeloppet på samma sätt som f.n.,dels etl tilläggsbelopp beräknat på den aktuella bilrädesersättningen ochmaximerat lill fem gånger del tänkta maximibeloppet. Tillämpningen av en sådanregel skulle emellertid bli relativt komplicerad. Då del dessutom torde bliganska sällsynt atl någon tilläggsavgift över huvud tagel kommer alt ulgå i målav ifrågavarande slag, har den nuvarande begränsningsregeln behållits. I samma stycke finns också en regel av innebörd allersättningsskyldighet inle skall åläggas bl.a. i fall då beloppet understigergrundavgiften. För atl staten inte skall avslå från slörre belopp än som ärmotiverat ändras den regleringen. Ändringen innebär all regeringen bemyndigasalt i förordning fastställa gränsen för när ålerbelalningsskyldighet inte skallåläggas. Därigenom kommer gränsen atl pä ell smidigt sätt kunna anpassas lämplig nivå, vilken torde bli lägre än den som gäller f.n. I fjärde stycket görs vidare en ändring som påkallas avreglerna om tilläggsavgift. I denna paragraf finns den s.k. femprocentregeln. Regelninnebär enkelt utlrycki atl om den rättshjälpsavgift som en vinnande part harerlagt och som han berättigats atl få tillbaka av motparten inle överstiger enviss gräns, övertar staten partens krav på avgiften gentemot motparten. Omrätlshjälpsavgifien överstiger gränsen får den vinnande parlen själv försökafå ut beloppet av motparten. Som närmare har utvecklats i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.6) är femprocentregeln krånglig att tillämpa. Lagändringen innebären förenkling på så sätt alt femprocentregeln avskaffas och alt samma ordningsom gäller för rättshjälpsavgifter över denna gräns införs för hela området.Del föreslagna systemet med tilläggsavgift medför vidare en del ändringar iparagrafen. I konsekvens med ändringarna i 6, 12 och 13 §S införs enfast beloppsgräns även i denna paragraf. I denna paragraf ges reglerom bl.a. rådgivning och avgiftför rådgivning. Genom ändringen i föista stycket ersätts det gällandesättet att beräkna rådgivningsavgiften, vilket bygger på basbeloppet, med etlfast belopp. 1982/83:61 49 Beloppethar satts så alt avgiften för en timmes rådgivning kommer att ligga strax undergrundavgiften vid allmän rättshjälp. Genom bestämmelserna i detnya andra stycket öppnas möjlighet att med allmänna medel ersätta tolk sombehöver anlitas vid rådgivning, såväl vid allmänna som vid enskildaadvokatbyråer. Även nödvändiga översältningskoslnader blir ersättningsgilla.Beträffande de närmare övervägandena i dessa frågor hänvisas till den allmännamotiveringen (avsnitt 2.7).