prop · G603100 · 1982-12-31 00:00:00 — Därtillkommer att sammanslutningarna inom EG inte vill acceptera att svenska producenter vållar att devästeuropeiska pappersbrukenskapacitetsutnyttjande sänks, vilket måste bli fallet om tar marknadsandelar på en stagnerande marknad. Massa-och pappersindustrins möjligheteratt utnyttja devalveringarna till att öka exportvolymen är därför i hög gradberoende av om man lyckas bibehålla en del av den nu uppnåddakonkurrenskraftförbättringen fram till nästa konjunkturuppgång. Prognosen innefattar en vissökning av efterfrågan på massa och papper i och ,företrädesvis . Detta skulledels i sig ge möjligheter till ökad export och dels - i enlighet med resonemanget ovan - skapa förutsättningar förmarknadsandelsvinster. Exportenbedöms därigenom kunna öka 1983 vilket beräknas medge en produktionsökning om . Branschenväntas även höjaproduktpriserna kraftigt () medan såväl råvaru- som lönekostnaderna förutses öka relativt måttligt. Prognosenvisar därför en avsevärd höjning avvinstnivån och driftsunderskotten skulle därmed kunna vändastill överskott . Bilaga 1.1 Preliminär nationalbudget Tabell 8:4 Produktpriseroch rörliga produktionskostnader per enhet i tillverkningsindustrin exkl. varv1976-1983 -1,0 -1,1 Summa rörtig kostnad' -0,4 -0,2 -4,6 -4,6 -2,3 Summa rörtig kostnad' -2,9 -9,3 -11,0 -0,6 -10,6 -9,3 -0,9 Summa rörlig kostnad' -9,3 -3,4 -1,5 Summa rörlig kostnad' -0,5 -1,6 -2,9 -2,4 Summa rörlig kostnad' -2,9 exkl. varv och petroleum- Summa rörlig kostnad' -2,0 -0,4 Med avdrag försubventioner. SNR 3421 och 3422 dvs. Källor: Konjunkturinstitutetoch stafisliska centralbyrån. 11 1982/83. Prop.1982/83:100 162 Järn- och stålverkenär en "gammal" krisbransch i ; enligt nationalräkenskapernasstatistik har driftsöverskotten varit negativa . Prisutvecklingen pådelar av. produktsortimentet liknar här den för råvaror. Detta innebär Uksom förråvaruindustrin att man har tämligen begränsade möjligheter att i ett svagtmarknadsläge vältra över sina kostnadsökningar på köparna. Detta har drabbat järn- ochstålverken särskih hårt under den svenska kostnadskrisen. Därtill kommer förslåhndustrins del att stålkonsumtionen utvecklats utomordentligt svagt efter 1973.Sålunda sjönk den synliga konsumtionen av stål med i genomsnitt 1973-1979 iVästeuropa och den internationella "stålkrisen" har snarastförvärrats . Trots försök till avtal om att hålla tillbaka stålutbudet harpriserna varit pressade, något som får anses svårfrånkom-ligt i en bransch därmarginalkostnaden - särskilt vid lågt kapacitetsutnyttjande - ligger en bra bit undergenomsnittskostnaden. förefaller emellertid de gjordaöverenskommelserna ha lett till att prisnivån på stål i kunnathållas uppe till och med ökas något. Tillsammans med effekterna av den svenskadevalveringarna - som dock inte tillfullo tilläts slå igenom i prissättningen -medförde detta att de svenska järn- och stålverken kunde genomföraprishöjningar på 1981-1982. Även på volymsidan var utvecklingen, sedd påhelårsbasis, tämligen positiv. Produktionsvolymen steg vilket banadevägen för en ökning av arbetsproduktiviteten med . Stålverkens kostnaderför insatsvaror steg kraftigt (14,) - återigen en effekt av devalveringarna - medan däremotarbetskraftskostanden per enhet synes hasjunkit med någon procent. Ökningen av de röriiga kostnaderna totalt stannade därmed vid 1982 vilket gavutrymme för en rejäl höjning av vinstmarginalen (+5,). Enligtnafionalräkenskapernas defi-nifionerberäknas dock driftsöverskottet även efter denna förbättring bli negativt-1 miljard kr. I detta sammanhang förtjänar den svåra finansiella situation som några föriustår skapar iförelagen alt uppmärksammas. Ävenom den löpande verksamheten i t.ex.ett stålföretag efter en tidsförluster åter ger ett överskott kan de ränteutgifter som man ådragit sig genom att de tidigare föriusterna täckts genomlån medföra att företaget med hänsynfill samtliga kostnader fortfarande har ett negativt resultat. Följdenkan alltså bli att ett företag som i sig är livskraftigt försätts i konkurs på grund av en från fidigare år ansamladskuldbörda. 1 den mån konkursen endast leder till någon form avfinansiell rekonstruktion får detta dockinga konsekvenser av real karaktär - t. ex. i form av nedläggning avkonkurrensdugliga produktionsenheter. Tabell 8:5 Lönekostnaderoch produktivitet i vissa industribranscher 1976-1983 -4,4 -11,1 -1,9 -5,5 -23,2 -11,2 -0,5 -2,5 -0,5 -13,9 -5,9 -2,8 -5,0. -1,0 -0,9 -0,7 -1,0 -0,3 ' Exkl. varv,petroleumraffinaderier och ickejämmelallverk. Gmvor och mineralbrott,sågverk, massaindustri samt ickejämmelallverk. Pappersindustri, jäm- ochstålverk, verkstadsindustri exkl. varv och "övrig tillverkningsindustri". Anm. Lönekostnad per fimmeavser löner inkl. kollektiva avgifter och icke varuanknutna indirekta skatter, perarbetad timme. Produktivitet avser bruttoproduktionen i fasta priser perarbetad timme. Situationen på denvästeuropeiska stålmarknaden väntas inte förbättras nämnvärt 1983. Dettaberäknas medföra måtfiiga eller inga prisökningar i utländsk valuta medan desvenska företagen med hjälp av devalvering ändock förutsätts kunnahöja sina priser med 1982-1983. Några ytteriigare höjningar avproduktionen bedöms dock inte komma till stånd 1983 och sammantaget beräknasdriftsöverskottets andel av förädlingsvärdet bli ungefär densamma som 1982. Den bransch i dessakalkyler som haft den bästa vinstsituationen ärverkstadsindustri exkl. varv. Detta beror delvis på att man med sina merspecialiserade produkter lättare kunnat höja försäljningspriserna än t.ex.råvarubranscherna, men ocksä på att man relativt väl kunnat komma tillrätta medkostnadsökningarna. 1981 kom också en liten ökning av bruttomarginalen tillstånd tack vare den jämförelsevis låga ökningen av kostnaderna för insatsvaror.En större vinstuppgång kalkyleras dock , mycket som en följd av -förutom devalveringarna - den låga ökningen av arbetskraftskostnaden perproducerad enhet. Timlönekostnaden beräknas härvid ha stigit med 6,' medanproduktiviteten synes ha ökat med . Prognosen bygger bl.a. påförutsättningen att verkstadsindustrin exkl. varv sänker sina priser relativtde utländska konkurrenterna med vilket medför att den kalkyleradevinstökningen är relativt måttlig. Den höjning av vinsten som beräknas ske hartill stor del sin förklaring i den positiva produktivitetsprognosen (5 %ökning). Med driftsöverskottets andel av förädlingsvärdet som mått (vilket börtolkas med försiktighet) beräknas vinstnivån inom verkstadsindustrin exkl. varv1983 därmed nå upp till vad som registrerades under de "goda"vinståren och 1975. Diagram 8:3 Rörligaproduktionskostnader och arbetsproduktivitet i tillverkningsindustrin exkl. varv19641983 PRIS Pi FÖRBRUKNING AV INSATSVAROR LÖNEKOSTNADER m.m.PER PRODUCERAD ENHET 1964 1966 1968 1970 1972 1974 1976 1978 Källor:Konjunklurinsfitutet och . i I I I ' Enligt en avverkstadsföreningen utförd enkät ökade dock timlönekostnaden i verkstadsindustrin1981-1982. Bilaga 1.1 Preliminärnationalbudget 165 Den heterogena sektornövrig tillverkningsindustri exkl. varv' innefattar så disparata branscher somlivsmedels-, texfil och kemisk industri. Trots att aggregatet har vissa inslagav "krisbranscher" så var vinstnedgången under andra delen av1970-talet inte så markerad som för den totala tillverkningsindustrin exkl.varv (se diagram 8: 2). En orsak är atl den betydande delbranschenlivsmedelsindustri till stor del är skyddad från utlandskonkurrens och att mandärför haft goda möjligheter att bibehålla sina vinstmarginaler genomprishöjningar. En annan är att den kemiska industrin (exkl. petroleumraffinaderier)hör fill de branscher som internationellt sett klarat de senastelågkonjunkturerna bäst. sjönk dock vinstnivån inom övrigtillverkningsindustri exkl. varv tillbaka. Det var till stor del den - jämförtmed verkstadsindustrin - kraffiga ökningen av insatsvarukostnaden som lågbakom. Kalkylerna pekar preliminärt på en relativt godproduktivitetsutveckling () vilken tillsammans med den svaga höjningen avtimlönekostnaden medförde en ökning av branschens unit labor cost med endast2,. Detta, tillsammans med de försäljningsprishöjningar som bl.a. pä grund av1981 års devalvering väntas komma till stånd, leder enligt kalkylerna till attdriftsöverskottets andel av försäljningsvärdet ökar 1982. På motsvarande sättsom för verkstadsindustrin har förutsatts att en stor del av"devalveringsutrymmet" 1983 tas i anspråk till sänkningar av desvenska företagens försäljningspriser relativt utlandet. En konsekvens av dettaär att vinstprognoserna visar på en endast måtfiig höjning 1983.Driftsöverskottsandelen beräknas liksom inom verkstadsindustrin exkl. varvlikafullt bli högre än tidigare . 8.3 Industrins finansiella intäkter ochkostnader Beräkningarna överindustrins historiska finansiella kostnader och intäkter har som källafinansstafistik för företag medan driftsöverskottskal-kylerna grundar sig påmaterial framtaget vid . Detta medför smärrenivåskillnader mellan materialen för vissa variabler samt vissa små skillnaderi branschklassificeringen. Viktigare är att insatsvaruförbrukningen (i princip)värderas till återanskaffningspris i nationalräkenskapsmaterialet medan den ifmansstalistiken (i enlighet med redovisningspraxis) värderas tillanskaffningspris. Motivet för att utvidgaberäkningarna till alt omfatta även finansiella kostnader och intäkter är bl.a. dessa posters ökade betydelse när det gäller att bedöma företagensvinstsituafion. I tabell 8:6 visas hur de finansiella kostnaderna blivit enallt större kostnadspost för företagen men också att de finansiella intäkternaökat kraftigt och 1981 nästan uppgick till samma belopp som rörelseresultatetefter avskrivning. ' Se kapitel 4 för en exaktdefinition. Prop.1982/83:100 166 Tabell 8:6 Förenkladresultaträkning för tillverkningsindustrin 19761983 kr., bokföringsmässiga värden 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 rörelsen 231913 240062 260135 294703 331456 357413 403 500 472300 före avskrivning 15948 12709 12732 21924 24014 24393 35100 45800 avskrivning -7410 -7405 -7501 - 9101 -10674 -10702 -12900 -15300 avskrivning 8538 5304 5231 12823 13340 13691 22200 30500 intäkter 4579 6632 7244 8231 10876 12089 14300 16100 kostnader -6619 -8860 -10215 -10961 -13671 -17177 -19600 -19000 netto -2040 -2228 -2971 - 2730 - 2795 - 5088 - 5300 - 2900 finansnetto 6498 3076 2260 10093 10545 8603 16900 27600 Kursdifferenser' - - - - -H50 - 2600 - 3 900 O kursföriuster - - - - 10595 6000 13000 27600 ' Finns ej framtaget1976-1979, avser identiska förelag 1980-1981 vilket medför en vissunderskattning av kursdifferenserna. Anm. I tabellen saknas extraordinära poster,bokslutsdispositioner samt skatt jämfört med en fullständig resultaträkning. Källor: SOS företagensamfiiga företag 1976-1980. Utvecklingen 1980-1981 avser identiskaindustriföretag störreän 50 anställda. 1982 och 1983 enligt . Vid jämförelser övertiden är vinstuppgifter i milj. kr. inte nägot bra mått eftersom det påverkasav bl. a. inflation och industrisektorns storlek. Ett vanligt sätt attförbättra jämförelsemöjligheterna är att sätta vinsten i relation fill något. Itabell 8:7 har valts att sätta resultatet i förhållande till det insattakapitalet för att erhålla räntabilitet på totalt respektive eget kapital.' Detskall betonas att värdena i företagsstalistiken är bokföringsmässiga, dvs.påverkade av lagar och regler bland annat på skatteområdet. Vid en historiskjämförelse för 1970-lalet visar det sig dock att den bokföringsmässigaräntabiliteten på eget kapital väl överensstämmer med en beräknad nominellräntabilitet. Det är därmed möjligt att med hjälp av den bokföringsmässigaräntabiliteten göra en approximativ beräkning av industrins reala räntabilitetpå eget kapital, se tabell 8:7. Den reala räntabiliteten är framräknad sombokföringsmässig räntabilitet dividerad med uppgången ikonsumentprisindex. ' Resultatet, och därmedocksä räntabilitetsmätten, är beräknat efter finansnetto. En nominellräntabilitetsberäkning gmndas pä resultat- och balansräkningar där samtligaposter värderas lill äteranskatTningspriser. Se exempelvis bilaga 9 till LU-80 (DsE 1981:8) saml SOU 1979:10. "Löner, lönsamhet och soliditet i svenska industriföretag" fördefinitioner och metoddiskussion. Den bokföringsmässigaräntabiliteten på eget kapital har fluktuerat kraftigt . Det högstavärdet uppnåddes 1974 (28,) och det lägsta 1978 (3,). Utvecklingen av denbokföringsmässiga räntabiliteten på eget kapital överensstämmer relafivt välmed utvecklingen hos driftsöverskottets andel av förädlingsvärdet. Dock blirjämförelser av driftsöverskottsandelen över missvisande när definansiella kostnaderna ökar. sjönk räntabiliteten på eget kapitalkraftigt från 12,till 9,. I den uppdelning som gjorts i tabell 8:7 visasatt räntabiliteten på totalt kapital därvid var i stort sett oförändrad medanden s.k. finansieringsfaktorn minskade , dvs. med likamycket som nedgången i räntabiliteten på eget kapital. Finansieringsfaktornsminskning kan i sin tur härledas till den kraftiga ökningen av genomsnittligaskuldräntan från 5,till 6,. Bidraget från den höjda skuldräntan fill attsänka räntabiliteten på eget kapital uppgår därmed till 2,82-0,8 = 2,3procentenheter av den totala minskningen på . Höjningen av dengenomsnitfiiga skuldräntan speglar i första hand en höjd räntesats påföretagens räntebärande skulder. I tabell 8:7 finns också en kalkyl över Tabell 8:7Tillverkningsindustrins räntabilitet 1976-1983 kapital (RE) (6,3)' 16,4 (12,6) kapital (RT) (RT-RS) S/E -1,7 -0,6 Skuldsättningsgrad (S/E) (uppgång dec.-dec.) "Real" räntabilitet på -7,3 -4,2 -1,5 -0,4 (-2,8)' 6,1 (2.6) ' Efter avdrag avkursförluster, se tabell 8: 5. inkluderasett antal s.l<. Detta påverkarskuldsättningsgrad och soliditet med -0,2 resp. 4-1,7procentenheter. Övriga tal påverkas endast marginellt av förvaltningsbolagen. Anm. Räntabiliteten ärberäknad på resultat efter finansiellt netto men före extraordinäraposter,.bokslutsdis-positoner och skatt. Skuldsättningsgrad, S/E = Skulder-I- hälften av obeskattade reserver/eget kapital -F hälften av obeskattadereserver. Källor: SOS företagensamfiiga företag 1976-1980. Utvecklingen 1980-1981 avser identiskaindustriföretag störreän 50 anställda. 1982 och 1983 enligt . Prop.1982/83:100 168 räntabilitet efter kursföriuster - vilka på grund-avdevalveringen uppgicktill avsevärda belopp, se också tabell 8:6 - som visar på en nedgång från I2%tillca6% 1980-1981(kursföriusterna var ungefär ± O ).Den "reala" räntabiliteten på eget kapital var svagt negativ 1981 (-0,)utan hänsyn till kursföriuster och klart negativ (-2,) med hänsyn taget tillkursföriuster. visarberäkningarna en uppgång av räntabiliteten på eget kapital till 16,föreoch till 12,efter kursföriuster. Den stora skillnaden mellan måtten visarde stora föriuster på utlandslån som företagen förorsakats av i förstahand den svenska devalveringen. Föriusterna har kalkylerats till nästan 4miljarder kr. 1982, men här får man hålla i minnet att vinsterna på ufiändska tillgångar - som dockär mindre än skulderna -enligtförsiktighetsprincipen inte bokförs innan de realiseras. Uppgången iräntabiliteten på eget kapital på 7,(före valutaföriuster) kan delas upp i en ökning av räntabilitet på totalt kapital med1,och i en ökning av finansieringsfaktornmed 5,. Dä den genomsnittliga skuldräntan beräknats vara oförändrad 1981-1982 visar kalkylerna på ett belysande sätt den stora betydelsen av "hävstångseffekten"; en ökning avräntabiliteten på totalt kapital medI % ger vid skuldsättningsgraden 3 en ökning av räntabiliteten på eget kapitalmed . En hög skuldsättning är dock mycket fariig för företagen om räntabiliteten på totalt kapitalunderstiger den genomsnitfiigaskuldräntan, som exempelvis skedde 1978. En hög skuldsättningsgrad är också detsamma som en låg soliditet vilkenju ger företagen låg kreditvärdighet i långivarnas ögon. Den"reala" räntabiliteten på eget kapital - efter valutaförluster -beräknas till . En fortsatt avsevärd stegring avräntabiliteten på eget kapital väntas 1983(till 20,). Räntabiliteten på totalt kapital beräknas 1983 höjas medan finansieringsfaktornförutses öka delvis beroende på att den genomsnittligaskuldräntan väntas sjunka från 6,1982 till 5,1983 bl.a. som följdav en antagen sjunkande internationell räntenivå. Skuldräntan påverkas dockockså av att andelen räntebärande skulder beräknas minska eftersom de ökade vinsterna tillsammans med den prognoserade lågainvesteringsakfiviteten leder tillett väntat lågt upplåningsbehov hos företagen. Trots den pä grund av devalveringen väntade ökningen av allmännaprisstegringslakten beräknas den "reala"riintabiliteten på eget kapital bli klart positiv (-8,). 9 Den offentliga verksamheten Den offentligaverksamheten diskuteras i det följande med utgångspunkt från inkomst- ochutgiftsöversikter för delsektorerna staten, kommunerna ochsocialförsäkringssektorn samt för den offenfiiga sektorn som helhet. Avslutningsvispresenteras i avsnitt 9.6 vissa beräkningar av finanspolitikens effekter påsamhällsekonomin . Beräkningarna överstatens inkomster och utgifter baserar sig på nationalräkenskaperna t.o.m.tredje kvartalet 1982. Prognosen kommer från riksrevisionsverket.Här presenteras också en prognos . Denna kalkyl baserar sig för inkomstsidan påriksrevisionsverkets inkomstberäkningar. På utgiftssidan liggerriksrevisionsverkets prognos för som grund. harprognoserats utifrånbudgetförslaget /84. Som framgår avnedanstående tablå har statsbudgetens underskott ökat kraftigt undersenare år. Budgetunderskottet försämrades drastiskt under slutet av1970-talet och uppgick till . 1982 och 1983 väntasbudgetunderskottet öka till 80 resp. . En del av försämringen är atthänföra fill inflationens inverkan men räknat som andel av BNP har budgetunderskottetökat från 3 å till beräknade 13,1983. Budgetunderskottet 6 6 Andel av BNP 3,2 - 2,7 Orsaken till det stora och snabbt växandebudgetunderskottet står att finna i attstatens utgifter under en lång följd av år vuxit snabbare än inkomsterna,vilket framgår av nedanstående uppställning. Detta är vanligt i lågkonjunkturer, men även och1980, som får bedömas som relativtgoda ur konjunktursynpunkt ökade utgifterna snabbare än inkomsterna.Under 1981 med en relativt matt konjunktur förstärktes denna tendens. Prop.1982/83:100 170 procentuell utveckling av statens inkomster och Inkomster 12,4 Utgifter 13,2 BNP 13,9 Även för 1982beräknas ökningstakten för utgifterna överstiga inkomsternas, menutgiftsökningen väntas bli något lägre . Inkomstsidan ökar snabbare än vad man tidigareräknat med. Orsaken till detta är dels en något kraftigare ökning av den totalalönesumman, och dels att vissainkomstförstärkningar av engångskaraktär genomförs. Det gäller framför allt omläggningen av utbetalningen avmervärdeskatt för importvaror,vilket väntas inbringa ca . Dessutom kommer ett antal mindre fonder att dragas in tillstatskassan, vilket kommer att förstärkadenna med ytterligare ca I miljard, kr. Trots detta ökar budgetunderskottetmed . lill av BNP. Eftersom inkomstnivån ligger25% under utgiftsnivån' räcker det inte med att inkomster och utgifter ökar lika snabbt procentuellt för attbudgetunderskottet ska bli oförändrat. För detta krävs nämligen att denprocentuella ökningstakten av inkomsternaska vara omkring en tredjedel högre än utgiftstakten. 1983 väntasbudgetunderskottet växa kraftigt till . trots en myckel stor ökningav inkomsterna. Orsaken är dels den starka automatiken i utgiftsökningarna,framför alh av ränteutbetalningar, dels kraftiga satsningar på arbetsmarknads- ochindustripolitiska åtgärder. Budgetunderskottets procentuella andel av BNP skulle då öka till13,. De direkta skatternaminskade 1981, vilket berodde på atl utbetalningarna av kommunalskatt, som ären avdragspost bland de direkta skatteinkomsternaökade kraftigt. Dessa baseras nämligen på skatteunderlaget , 1979, vilket var med storökning av löneinkomsterna. Denna metod syftar lill att utjämna konjunkturvarialionerna. Även 1982 påverkasde direkta skatterna av samma effekt. Dessutom genomförs en del ändringar av skattesystemet till en totalkostnad av . Däravkostade indexeringen av skatteskalorna . Vidare medfördehöjningen av det kommunala grundavdraget ett inkomstbortfall på . Å andra sidan inbringadeborttagandet av den särskilda skattereduktionen3,. Vissa justeringar av skatteskalorna fördes också, vilket medförde eninkomstförstärkning på 200 milj. kr. Det mäste dock framhållas att detta endast är beräknade värden. De skatteinkomster som kunde ha influtit med oförändradeskatteskalor skulle mycket väl ha kunnat bli lägre. Trots att ökningen av dedirekta skatteinkomsterna på grundav ovan nämnda orsaker reducerats blir det ändå en ökning av dem 1982. Tabell 9:1 Statensinkomster och utgifter Exkl. statliga affärsverkoch aktiebolag -2,2 -26,1 -46,2 -5,5 därav: livsmedels- och 16,0. -16,0 2.5 Köp och försäljning 4 Utlåning och andra -13,5 -62,6 -22,0 -1,8 -7,9 -14,6 Nivån pä inkomsteroch utgifter skiljer sig nägot frän budgetdepartementets beräkningar av redovisningstekniska skäl. Vid altemativ I, timlöneökning, skulleinkomsterna öka 14,och utgifterna 17,1983. Källor:Ekonomidepartementet, , riksrevisionsverken och statistiskacentralbyrån. har antagits atttimlönerna ökar . De statliga skatteinkomsterna har beräknats utifråndetta antagande. 1983 genomförs den första etappen av regeringensskatteomläggning som går ut på att till 1985 sänka marginalskatten till högst50% för majoriteten av inkomsttagarna. Tillsammans med vissa justeringar iskatteskalan, som bestämdes i samband med denna reform, kommer de direktaskatterna att sänkas 3,1 Prop.1982/83:100 172 För att kompensera detta skattebortfallkommer dels en s. k. löneavgift atl införas, dels kommer underskottsavdragenatt begränsas. Denna begränsning väntas inbringa knappt 400 milj. kr., menkommer endastmarginellt att påverka skatteinkomsterna . Däremot väntas borttagandet avförsäkringsavdraget inbringa 550 milj. kr. Skatteredukfionen minskas för skattesparandet ochslopas helt för aktieutdelning. Dettaberäknas öka statsinkomsterna drygt 700 milj. kr. Genom det nya fackföreningsavdragetminskar emellertid de direkta skatterna med drygt I 250 milj. kr. Det nya schablonavdraget under inkomst av tjänst ledertill ett ytterligare skattebortfallpå ca . Dessutom indexeras skatteskalan med 5,genom att den s.k. basenheten höjs från . Jämfört med en beräknadskatteinkomst utan denna indexering blirbortfallet . Totalt tyder dessa beräkningar på att de direktaskatterna skulle bli ca . lägre än om 1982 års skatteregler skulle ha gällt. Kommunalskatternasom ju är en avdragspost bland de direkta skatterna ökar inte så kraftigt pågrund av regeringens indragning på . av dessa pengar.Inkomsterna från de direkta skatterna beräknas öka relativt måttligt 1983. Ungefär hälften avinkomsterna från indirekta skatter kommer från mervärdeskatten. Dennasammanhänger med den privata konsumtionens utveckling i löpande priser och denaktuella skattesatsen. Utvecklingen av de indirekta skatterna påverkas därför kraftigt avförändringar i mervärdeskattesatsen. Den kraftiga ökningen 1981 förklaras avatt skattesatsen höjdes från 17,3 till 19%. Den svagaökningen 1982 berodde till stor delpå att skattesatsen sänktes till 17,. Den mycket kraftiga ökningen 1983 berorhuvudsakligen på all mervärdeskattesatsen höjs den Ijanuari 1983 till19% igen. Övriga indirektaskatter består av punktskatter och s.k. arbetsgivaravgifter ellerlöneberoende indirekta skatter. Av punktskatterna höjdes skatten på bensin och eldningsolja med 7öre/l resp. /kbm den 1 april 1982.Skatterna på sprit och vin höjdes den samt . Dessutom infördes en ny punktskatt påvideoapparater med /apparatfrån den . Vidare införs en hyreshusavgift för äldre fastighetersamt en elskatt på äldre kraftverk. Arbetsgivaravgifternaökade kraftigt på grund av höjningen av skattesatsen för barnomsorgsavgiften.1982 förekom inga höjningar av dessa skattesatser utan ökningen begränsade sig till attfölja lönesummans utveckling.