prop · G6031 · 1982-12-31 00:00:00 — Bl.a.mot denna bakgmnd skulle enligt sina direktiv överväga enenhetlig benämning för alla skolor som har enskild huvudman. mening är det nödvändigt all söka finna en helt ny benämning sominte förbinds med äldre föreställningar och företeelser. Prop.1982/83:1 13 Kommitténföreslår atl termen frislående skola införs som sammanfattande benämning förskolor med enskild huvudman. Som argument för denna benämning anförs bl.a. attden inte är värdeladdad och att den närmast beskriver skolans relation till detallmänna skolväsendet och inte fömlsälter att skolans verksamhet bygger på enviss bestämd uppfattning eller har en viss bestämd utformning. Skolförfattningsutredningentar upp terminologiska frågor rörande enskUda skolor och enskild undervisningi sin aUmänna översyn av skollagen i delbetänkandet (Ds U 1981:4) anser att uttrycket enskild skola frånförfattningsteknisk och språklig synpunkt är en lämplig samlingsbeteckning ochfinner inte skäl att uttala sig om de andra aspekter som kan finnas. leder det emellertid lätt tiU missförstånd närordet enskild i samma lag används såväl i uttrycket enskild skola som iuttrycket enskUd undervisning. a. detta skäl föreslårskolförfattningsutredningen att enskild undervisning i stället skall kaUasprivatutbildning. Flertaletav de remissinstanser som ytlral sig över SEH-kommilléns namnförslag tiUstyrkerdetta på i huvudsak de gmnder som kommittén har anfört. Detär enUgt min mening otillfredsställande att i författningar ha beteckningarsom i andra sammanhang används i andra och skiftande betydelser. SEH-kommitténsförslag om benämningen frislående skola har vunnit stor uppslutning blandremissinstanserna. Även jag anser att den väl kan fylla funktionen som en imöjligaste mån entydig och neutral samlingsbeteckning. Jag föreslår därför attbenämningen införs i skollagen som ersättning för den nuvarande benämningenenskild skola. Om detta sker avser jag atl i fortsättningen föreslå att termenfristående skola används även i förordningar. I det följande använder jaggenomgående denna benämning. Vadgäller termen enskild undervisning avser jag att återkomma i samband medstäUningstagande till SEH-kommitléns delbetänkande om sådan undervisning ochtUl skolförfattningsutredningens förslag om ny skollag. SEH-kommitténsdelbetänkande Fristående skolor för skolplikliga elever är i princip begränsattiU skolor som är avsedda som alternativ tUl gmndskolan. I betänkandetbehandlas inte undervisning som kan ersätta specialskolan, särskolan ellergymnasieskolan. Samma begränsningar gäller för mina överväganden och förslag idet närmast följande (avsnitten 4-9) om bl. a. skolgång i och statsbidrag fillfristående skolor. Enligtsina direktiv skulle kommittén behandla två huvudfrågor. Den ena gäUdesamhällels grundläggande syn på frislående skolor och i vilken utsträckningskolplikt skulle kunna fullgöras i sådana skolor. Prop.1982/83:1 14 gälldei vilken utsträckning samhället borde ge ekonomiskt stöd till friståendeskolor och hur stödet borde utformas. Som underlag borde föras en diskussion ombehovet av fristående skolor i det svenska skolväsendet. Kommitténhar i sitt betänkande redovisat sin syn pä de principiella fömtsättningarna förfristående skolor. Därvid har kommittén behandlat sådana aspekter somintemationella förpliktelser, föräldrarätten, skolplikten, behov av friståendeskolor ur samhällets synvinkel och behov av sådana skolor ur individers ellergmppers synvinkel. Remissinstansernaredovisar en blandad instäUning framför allt när det gäller behovet av friståendeskolor ur samhällets synvinkel. De flesta anser att de fristående skolornatidigare spelade en icke oväsentlig roll i fråga om bl.a. utveckling ochutprövning av pedagogiska idéer. När det gäller nuläget och framfiden framhåUeremellertid en del remissinstanser att gmndskolan genom de senaste årensreformer kan fillgodose sådana behov i ännu större utsträckning än tidigare,medan andra betonar att de frislående skolorna alltjämt kan tillföraskolväsendet värdefulla erfarenheter. Innanjag redovisar mina överväganden närmare viU jag i korthet ange de allmännautgångspunkter som mina förslag vilar på. JagvUl till att bötja med slå fast att samhället har det övergripande ansvaret förbarnens och ungdomarnas skolgång och utbildning. Det är mot denna bakgrund somskolplikten skall ses. Genomskolplikten, som normall fullgörs i gmndskolan, skall eleverna få degmndläggande kunskaper och färdigheter i vid mening som är nödvändiga för attde skall kunna medverka i samhällslivet. Skolgången innebär en förberedelse förinträde i arbetslivet eller för studier på gymnasial nivå. Gmndskolan av ärresultatet av en lång utveckling och har, sedan den infördes , varitföremål för omfattande reformverksamhet. I denna har ingått bl. a. besluten omskolans inre arbete (SIA-beslutet, prop. 1975/76:39, UbU 1975/76: 30, rskr1975/76:367), om nytt statsbidrag till gmndskolan m.m. (prop. 1977/78:85, UbU1977/78:21, rskr 1977/78:260) och om ny läroplan för gmndskolan (prop.1978/79:180, UbU 1978/79:45, rskr 1978/79:422). Reformernas syfte har varitbl.a. att ge skolan bättre möjligheter att hjälpa elever med svårigheter, attbredda kontakterna mellan skola och närsamhäUe och att öka det lokala ansvaretför skolan. Genomgmndskolan erbjuds alla elever, oberoende av geografisk hemvist och socialaförhållanden, en likvärdig utbildning. Au elevema får vissa gmndläggandekunskaper och färdigheter är ett väsentligt krav på skolan. Läroplaneninnehåller en gemensam kurs som omfaltar samma ämnen och sakområden i allalandets skolor. Därigenom garanteras eleverna en gemensam referensram.Elevemas ulbUdning får inte genom lokala prioriteringartiUåtas bli så skiftande atl den är likvärdig. Läroplanen är vidareutformad så, att tillval av olika ämnen och aktiviteter får samma värde förelevernas senare studie- och yrkesval. Gmndskolans utbildning omfattar intebara kunskaper och färdigheter utan 1982/83:1 15 ävenvad som kan kaUas social träning och skolning i övrigt. I gmndskolans läroplanär fastlagt att skolans verksamhet skall präglas av de gmndläggandevärderingar om demokrati, tolerans, jämlikhet m. m. på vilka del svenskasamhället bygger. Gmndskolan är en del av samhället. Läroplanen speglar vårdemokratis samhällssyn och människosyn. Skolans innehåll och arbetssätt måstevara så utformat atl del befrämjar denna samhäUs- och människosyn. Detutbildningssystem som byggts upp genom gmndskolan erbjuder således likvärdigutbildning åt alla och är präglat av samhällets gmndläggande värderingar. Detutgör därför gmndvalen för samhället av . Jag ser ett klart värde i delenhetliga utbildningssystem som gmndskolan utgör. Jaghar med detta velat slå fast gmndskolans roll som medel för samhället attfullgöra sitt övergripande ansvar för elevernas skolgång och utbildning.Samtidigt kan man inte bortse från att en del föräldrar kräver att själva fåvälja skola för sina bam. Under1970-talet - och framför allt dess senare hälft - har antalet friståendeskolor ökat markant. Detta kan ses som etl ökat behov hos enskilda personereller gmpper av personer att anordna skolgången för sina barn på annat sätt ängenom det allmänna skolväsendet. Motönskan från samhällets sida att ha ett enhetligt utbildningssystem som gmndstår således i vissa fall enskilda människors önskan atl ordna skolgången försina barn på annat sätt än genom det allmänna skolväsendet. Jag viU då försterinra om de genom senare års reformer ökade möjlighetema att inom gmndskolansram tillgodose skiftande behov. Jag finner det angeläget att möjUgheter i dettaavseende tas tiU vara för att tillgodose föräldrars önskemål om särskiltupplagd och utformad undervisning för sina bam. Även om sä sker kommer detdock säkert att finnas önskemål om att få fullgöra skolgången på annat sätt ängenom del allmänna skolväsendet. Samhället måste respektera att det finnsenskilda människor som viU driva och utnyttja fristående skolor. Avde principer om friheter för enskilda individer som är en av gmndpe-lama i detsvenska samhället och av intemationella förpliktelser som har åtagitsig genom att tUlträda olika konventioner följer att skolgång skall fåfullgöras i fristående skolor, om dessa uppfyller erforderliga minimikrav. Innehålleti dessa minimikrav beror på vad som skall tillförsäkras genom skolplikten.Denna är uppställd i samhällets och barnets intresse för att ge barnet dekunskaper och färdigheter och den fostran i övrigt som behövs för deltagande isamhällslivet. Skolplikten bör självfallet inte få urholkas genom skolgång i enfristående skola som erbjuder en otiUräcklig utbildning. Jagåterkommer i del närmast följande till vad dessa utgångspunkter bör leda framtUl i fråga om vilka krav som bör ställas för att en fristående skola skallgodkännas för skolpliktens fullgörande. Därefter behandlar jag fömt- Prop.1982/83:1 16 Det är två skilda frågor. Jag vill redan här framhåUa minuppfattning atl del för alt en skola skall få statsbidrag inte räcker att denuppfyller förutsättningarna för godkännande för skolpliktens fuUgörande. 5 Förutsättningarna för skolpliktens fullgörande i fristående skola Bestämmelserom skolpliktens fullgörande i skola med enskild huvudman - alltså vad jagkallar fristående skola - finns i 33 och 34 §§ skollagen (1962:319). Enligt33 § skollagen får skolplikten fullgöras i enskild statsunderstödd skola enligtbestämmelser som utfärdas av regeringen eller den myndighet som regeringenförordnar. Iannan enskUd skola fär enligt 34 § skollagen skolplikten fullgöras, om skolanhar godkänts för ändamålet. Fråga om godkännande prövas enligl 10 § skollagenav kommunens skolstyrelse. Enligt 34 § skaU godkännande meddelas om tvä angivnavUlkor är uppfyllda. Enligt det första skall skolans undervisning lill art,omfattning och allmän inriktning väsentligen motsvara gmndskolans. Enligt detandra skall skolan förestås av en person som äger erforderUg skicklighet förundervisningen och som är väl lämpad atl förestå en skola. Bakgrundentill formuleringen av del första villkoret är följande. EnliglskoUagens föregångare folkskolestadgan skulle enskild skolas undervisningväsenfiigen motsvara undervisning i obligatorisk skola. 1sitt betänkande (SOU 1961:30) Gmndskolan anförde skolberedning, alt folkskolestadgansbestämmelse torde ha avsett huvudsakligen krav på att elevernas kunskaper ochfärdigheter motsvarar dem som bibringas i den obligatoriska skolan påmotsvarande stadium. Skolberedningen ansåg emellertid inte att anspråken päden undervisning och fostran som meddelas i enskilda skolor kunde begränsas pädetta sätt efter tillkomst. För att få en närmare precisering ilagtexten föreslog skolberedningen formuleringen atl undervisningen fill art,omfattning och allmän inriktning skulle väsentligen motsvara gmndskolans. Dennaformulering skulle enligt skolberedningen innebära bl.a, att en skola, som pähögstadiet ensidigt inriktas pä viss elevkategori och visst sludiemål, t.ex.enbart en teoretisk väg som leder fram tUl gymnasiestudier, inte bordegodkännas utan särskilda skäl. Kursinnehållet borde emellertid kunna avvikafrån gmndskolans, om avvikelsen föranleddes av att undervisningen bygger på enannan religiös eller filosofisk övertygelse än den som ligger till gmnd för detsvenska skolväsendet i allmänhet (se SOU 1961:30 s. 553 ff och 813). 1982/83:1 17 Iproposifionen (1962:54) angående reformering av den obligatoriska skolan m. m.anförde departementschefen som sin mening atl det inte kunde komma i fråga attenskild undervisning för skolpliktiga elever skulle, sedan gmndskolan allmäntgenomförts, få meddelas efter normer och riktlinjer för skola, som statsmaktemamenar bör avlösas av . 1 desvåra avvägnings- och prövningsproblem som därvid emellanåt kunde uppkomma borde man dock alltid förfara med aktsamhet och erforderlig hänsyn. Departementschefen underströk att det med hänsyn fill den peda gogiska utvecklingen var angeläget, atl del allmänna visade förståelse för och tiUmötesgående mot dem som obundna av en konvenfionell pedago gisk uppfattning vill leta sig fram på andra vägar för att nå det mål man ställer för en god skola (se prop. 1962:54 s. 365 f). Ianslutning fiU nämnda prop. 1962:54 framlades prop. 1962:136 med förslag tUlskollag m. m. 1 denna proposition anslöt sig departementschefen tiUskolberedningens förslag rörande villkoret beträffande undervisningens art,omfattning och aUmänna inriktning. Departementschefen uttalade att kravet itillämpningen inte fick upprätthållas alltför rigoröst, exempelvis så att manskuUe kräva att skolans undervisning på högstadiet skulle omfatta samtligaeller nästan samtliga tillvalsgrupper och linjer (läroplan förgmndskolan upptog 17 tiUvalsgmpper i årskurs 7, 17 tillvalsgmpper i årskurs 8samt 9 linjer i årskurs 9). För godkännande syntes det departementschefentillräckligt, om skolan visade att den inriktade sig på att i överensstämmelsemed huvudprinciperna för gmndskolan fiUhandahålla undervisning med vissa ejaUtför obetydliga möjligheter att anordna tillvalsgmpper och linjer. Därvidmåste självfaUet också beaktas, alt elevernas val av tUlvalsgmpper och linjerinverkar på skolans organisation. Vad det i detta avseende närmast kom an påvar enligt departementschefen humvida skolans syften, om än inte alltid deprakfiska möjlighetema att helt fullfölja dessa, låg i linje med den allmännaskolans målsättning och innehåll (se prop. Bestämmelsemai 34 § skollagen och förarbetena tiU dem bygger på förhållanden som varaktuella när gmndskolan infördes. I likhet med anser jag attbestämmelserna nu bör omprövas. Idet föregående (avsnitt 4) har jag i korthet redovisat min syn på deprincipiella utgångspunkterna när de närmare fömtsättningarna för skolpliktensfullgörande i fristående skola skall bestämmas. JagvUl erinra om vad jag i sammanhanget anförde om gmnden för skolplikten. Genomskolplikten skall eleverna få de kunskaper och färdigheter och den skolning iövrigt som behövs för deras deltagande i samhällslivet. Skolpliktens innehållär inte statiskt utan beroende av samhällsutvecklingen. I viss mån kan detsjälvfaUet diskuteras vad som är eller bör 2 Riksdagen1982/83. 1982/83:1 18 varaskolpliktens närmare innehåll vid en viss fid. Det kan också diskuteras i vadmån skolplikten bör kunna ha etl avvikande innehåll för vissa bam, t. ex.utländska bam som tillfälligt vistas här i landet. Jag kommer in på dessafrågor i det följande. Enligtmin mening är det emellertid helt klart att fömtsättningarna för skolpliktensfullgörande i en fristående skola - dvs. de minimikrav som bör ställas iprincip bör faststäUas utifrån en jämförelse med gmndskolan. Käman i det somgmndskolan ger är en nödvändig förberedelse för elevemas framtid. Elevernamåste därför få denna ulbUdning även om skolgången inte fullgörs i gmndskolan.Samhället har ett ansvar för att så sker. Som jag tidigare berörthar gmndskolan till uppgift att ge eleverna såväl kunskaper och färdigheter somskolning i övrigt. Det är i princip fråga om sådana kunskaper och färdighetersom är av gmndläggande betydelse för alla oavsett deras kommande verksamhet. Avnaturliga skäl skall kunskaperna och färdigheterna bilda underlag för i förstahand en verksamhet i det svenska samhället. Vad som skaU läras ut bestäms medhänsyn till detta. Med skolning i övrigt syftar jag på social träning och pätillägnande av de grundläggande värderingar i fråga om demokrati, jämlikhetm.m. på vilka det svenska samhället bygger. SEH-kommitténhar som allmän princip föreslagit kravet att en fristående skola för attskolplikten skall få fullgöras där skall ge väsentligen samma kunskaper ochfärdigheter som gmndskolan och även i övrigt väsentligen svara mot gmndskolansmål. Ävenjag anser att ett krav av det slaget bör gälla. TiU frågan om kravetsformulering i lagtext återkommer jag i specialmotiveringen. Beträffande dennärmare innebörden av kravet viU jag anföra följande. Jag lämnar t. v. åt sidansådana särskilda frågor som betydelsen av träning i svenska språket ochundervisningsspråkets roll i detta sammanhang samt hänsynen tUl att vissaskolpliktiga elevers anknytning till kan vara tiUfällig. Vadgäller kunskaper och färdigheter vill jag lill att börja med för undanröjandeav missförstånd klargöra att det självfallet inte föreligger hinder mot att enfristående skola t. ex. har ett ämne som saknas i gmndskolan eller i ett visstämne ger undervisning upp till en högre nivå än gmndskolan. Vad som frånsamhällets sida i dess och elevernas intresse skaU säkerställas är att elevernainte går miste om något väsentligt som de skuUe ha fått i grandskolan. Iläroplanen för gmndskolan (LgrSO) finns timplaner och kursplaner. Det kan intekrävas att en fristående skola skall fillämpa dessa i vidare mån än som behövsför att skolan skall kunna förmedla väsentligen samma kunskaper och färdighetersom gmndskolan. JagvUl erinra om att kursplanerna i Lgr 80 ger en tämligen stor hand-hngsfrihet.Mål och huvudmoment för de olika ämnena bestäms där efter stadium (låg-, meUan-resp. högstadium) och inte efter årskurs. 1982/83:1 19 mentenanger vad som måste ingå i skolans undervisning. Till detta obligatoriskalärostoff hör vad man bmkar kaUa baskunskaper och basfärdigheter. Men för attelevema skall få tilh-äckliga kunskaper och färdigheter behövs komplement filldet obligatoriska lärostoffet. Beträffande innehållet i dessa komplement geselt stort utrymme för val genom lokala beslut delvis med hänsyn tUl elevernasegna önskemål. Kravetpå att den fristående skolans undervisning skall ge väsentligen samma kunskaperoch färdigheter som gmndskolans bör i princip innebära att baskunskaper ochbasfärdigheter och det som i övrigt utgör obligatoriskt lärostoff igrundskolan förmedlas i den fristående skolan. Men det räcker inte med detta.Liksom elevema i gmndskolan behöver eleverna i den fristående skolan komplementför att få tillräckliga kunskaper och färdigheter. När det gäller innehållet ikomplementen bör den fristående skolan kunna ha en ännu större frihet ängmndskolan, men de kunskaper och färdigheter som den fristående skolan germåste sammantagna nå väsentligen den nivå som nås i grandskolan. Det bör intekunna stäUas krav på att den fristående skolan skall erbjuda elevema samma valmöjlighetersom gmndskolan, även om det är önskvärt. Den fristående skolan med desssärprägel och begränsningar innebär ett val i sig. Detbör vara möjligt att i en fristående skola ge vissa ämnen en mer och andra enmindre framskjuten ställning än de har i gmndskolan. Förskjutningen får dockinte bli så stor, att eleverna i vissa ämnen inte når upp till en i jämförelsemed gmndskolan godtagbar standard. Vad gäller frågan om förskjutningar i tideni förhåUande till gmndskolan är självfallet det viktigaste att den friståendeskolan som slutresultat av undervisningen under elevemas skolpliktstid gerväsentligen detsamma som grandskolan efter årskurs 9. Det bör inle varauteslutet för en fristående skola att förlägga inlärningen av visst stoff tiUett annat stadium än som sker i gmndskolan. Ilikhet med kommittén finner jag det angeläget att de fristående skolorna, närdet gäller sättet att undervisa, har vida möjligheter att söka sig fram på egnavägar. Gmndskolans undervisning är för övrigt inte låst till någon viss metod. Somjag fidigare berört är skolplikten avsedd att tiUföra eleven inle barakunskaper och färdigheter. Eleven skall också ges social träning. En friståendeskola behöver inte ha samma arbetssätt som gmndskolan men den måste ge elevemaerfarenheter av att arbeta både på egen hand och i samverkan med andra. Det ärviktigt att elevema får erfarenheter av ett arbetssätt som innebär demokratiskträning och fostran. En motsvarighet till gmndskolans klassrådsverksamhet kanvara ett sätt att ge eleverna sådana erfarenheter. Enligtmål och riktlinjer i gmndskolans läroplan skall skolans verksamhet präglas avde gmndläggande värderingar om demokrati, tolerans, jämlikhet m. m. på vilkadet svenska samhället bygger. Skolan skall aktivt och medvetet påverka ochstimulera bam och ungdomar att vilja omfatta vår Prop.1982/83:1 20 demokratisgmndläggande värderingar och låta dessa komma till uttryck i praktisk,vardaglig handling. Jag anser det självklart att samhället i sitt och elevemasintresse måste ställa ett motsvarande krav på fristående skolor. För att enfristående skola skall godkännas för skolpliktens fullgörande måste skolan isin undervisning och övriga verksamhet omfatta det svenska samhälletsgmndläggande värderingar och de riktlinjer för fostran och utveckling som angesi målen för gmndskolan. En fristående skola måste därför utveckla sådanaegenskaper hos eleverna som kan bära upp och förstärka demokratins principer omtolerans, samverkan och likaberättigande mellan människorna. En friståendeskola bör exempelvis inte godkännas om den inte är beredd att verka förjämställdhet mellan kvinnor och män. Den kan självfallet inte heller godkännas,om den vill tillämpa aga eller andra lagstridiga uppfostringsmetoder.Verksamheten bör inom mycket vida ramar kunna präglas av olika åskådningar ochvärderingar, men det finns alltså gränser som samhället bestämt måste hävda. Atten fristående skola är präglad av elt speciellt synsätt fär självfallet inteleda till atl undervisningen ger eleverna en ensidig bild av det som lärs ut.Skolan måste respektera alt människor i vårt land har skiljaktiga meningar ochvärderingar och redovisa dessa. Det måste råda tolerans och öppenhet i skolansverksamhet och undervisningen måste vara saklig och allsidig. Givetvisbör det också stäUas ett krav på atl den fristående skolan har en god omvårdnadom eleverna och försöker hjälpa dem som har svårigheter. Elevvården böremeUertid kunna läggas upp på ett annat sätt än i . Vadgäller studie- och yrkesorientering anser jag att en fristående skola måsteinrymma insatser i form av såväl personlig vägledning som arbetslivsförberedelsebåde i undervisningen och i andra delar av skolans verksamhet. Insatserna böri stort kunna tåla en jämförelse med gmndskolan. Jag anser t. ex. att det iprincip skall krävas alt en fristående skola liksom gmndskolan anordnarpraktisk arbetslivsorientering. Omfattningen och utformningen avarbetslivsorienteringen kan däremot vara en annan än i gmndskolan. Det ärönskvärt att fristående skolor liksom gmndskolan etablerar kontakter medarbetslivet och samhället i övrigt. Om en fristående skolas egna resurserbefinns otillräckliga bör samverkan mellan skolan och gmndskolans personal varanaturlig i den mån så kan ske utan kostnad eller olägenhet för del aUmännaskolväsendet. Deöverväganden som jag nu har redovisat gäller i huvudsak de minimikrav som börställas för att en fristående skola skall godkännas för skolpliktensfullgörande. Om dessa krav är uppfyllda får skolan utforma sitt program på detsätt den finner lämpligt. Jag vill i detta sammanhang framhålla det angelägna iatt skolan beaktar de allmänna och övergripande mål som skall vara gemensammaför alla skolor men som kan komma fill uttryck i verksamheten på olika sätt.Jag tänker här framför aUt på elever- Prop.1982/83:1 21 nasutveckling tUl fria och självständiga människor, som kan ta ansvar och sökakunskap för att i samverkan med andra förstå och förbättra sina egna och sinamedmänniskors livsvUlkor. Det är viktigt att varje skola finner sina former föratt ge elevema en sädan utveckling. Samverkan inom skolan har här storbetydelse, liksom skolans kontakter med hemmen och med det omgivande samhället.Elevema bör för sin egen utveckling ges en egen roll inte bara när det gällersamverkan inom skolan utan också i samspelet mellan hem och skola och i skolanssamhällskontakler. 5.3Särskilda frågor om undervisningen Jaghar i det föregående angett de fömtsättningar som enligt min mening börföreligga för att skolplikten skall kunna fullgöras i fristående skolor. Jaghar därvid angett att fömtsättningarna bör fastställas utifrån en jämförelsemed gmndskolan och varför så bör ske. Jag lämnade öppna sådana särskilda frågorsom betydelsen av träning i svenska språket och undervisningsspråkets roll isammanhanget. Jag skall nu behandla dessa frågor.