prop · G603151 · 1982-12-31 00:00:00 — () anser att utredningenbehöver kompletteras, vad avser intemationella jämförelser samt vad gällertillgängliga resurser för byggnadsforskning och teknisk utveckling i Sverige.Detta är enligt SP väsentligt dels vid jämförelser mellan olika institutioner,dels vid bedömningen av tillgängliga forskningsresurser och behovet av samordningav insatser inom byggnadsforskningen. SP stryker också under att man inomprovningsanstalten har resurser på hög teknisk nivå och stor teknisk bredd,väsentligen riktade mot byggsektorn och med goda möjligheter att utförabyggnadsforskning. Enligt styrelsen för teknisk utveckling (STU) ochIngenjörsvetenskapsakademien (IVA) borde utredningen ha gjort en djupareanalys av BFR: s olika verksamhetsgrenar samt diskuterat för- och nackdelar medatt det inom organisationen finns en rad delvis olikartade uppgifter. Utredningen har i första hand behandlat BFR som ettforskningsråd. IVA menar att en utvärdering av BFR: s verksamhet som skerenbart med den utgångspunkten kan leda fel. Sektorforskningsorgan med BFR: sstora spännvidd och därmed olika roller innebär också olika målgrupper, olikasyften med insatserna och att valet av metoder och arbetssätt, resultatens formsamt sättet att presentera dem måste anpassas till sektorforskningens speciellavillkor. En bedömning av verksamheten som sker utifrån ett vetenskapsorienteratperspektiv kan således inte bli heltäckande. , BFR ochIndustrins byggmaterialgrupp anför liknande synpunkter. Experiment- och demonstrationsbyggande har på senare årblivit ett allt 1982/83:151 47 störreinslag i BFR: s verksamhet. Ökad uppmärksamhet bör enligt STU: s meningframdeles ägnas nämnda delar av BFR: s verksamhet och de samband de har medden övriga verksamheten. Nämndenför energiproduktionsforskning (NE) finner att utredningen inte har beaktat detförhållandet att BFR i betydande grad är ett programorgan inomenergiforskningen, vilken f. n. omfattar ca hälften av rådets budget. Ävendelar av den övriga verksamheten kan ha programkaraktär, där rådet har attgenomföra statsmakternas riktlinjer och mål etc. Industrinsbyggmaterialgrupp finner att omständigheterna kring tillämpad forskning ochutvecklingsarbete samt näringslivets medverkan i denna verksamhet ärbristfälligt belysta i utredningen. Byggmaterialgruppen menar vidare attstatens och byggmaterialindustrins kostnader för utvecklingsarbete är störreän vad som anges i utredningen. Den anförda kritiken stöds bl, a. av det faktumatt utredningen inte alls har behandlat den statligt finansieradebyggnadsforskning som bedrivs i STU: s regi. Härtill kommer stöd från STU tillbranschforskningsinstituten. () efterlyser en analys och översyn av BFR: s totala roll. Frågan är enligtstyrelsen om BFR skall spänna över hela FoU-området och främja både denvetenskapliga forskningen och det mer praktiskt inriktade utvecklingsarbetet.Detta torde kräva en nästan orimligt hög och bred kompetens hos rådetspersonal. Näringslivetsbyggnadsdelegation (NBD) efterlyser också, med instämmande från (), en mer djupgående analys av behovet avförändringar inom byggnadsforskningsverksamheten. Forskningenskvalitet och effektivitet projektutvärderingen Utredningenhar med hjälp av expertgrupper utvärderat ett antal byggforskningsprojekt.Syftet med utvärderingen var att bedöma det studerade problemets relevans,kvaliteten i det genomförda arbetet samt resultatens relevans ochtillgänglighet för olika avnämargrupper. Urvalet av projekt skedde slumpmässigtefter ett antal på förhand uppställda kriterier. Urvalet hänför sig tilltreårsperioden /79-1980/81. bedömer att de erfarenheter som finns inom organisationen inte inämnvärd grad avviker från de slutsatser som utredningen dragit av sinutvärdering. Omdömet är inte odelat positivt. Liksom utredningen bedömerförbundet det vara möjligt att med olika åtgärder skapa förutsättningar för enännu bättre användning av de statliga medel som avsätts för byggforskningen. Utredningensresultat stämmer också väl med de erfarenheter som har.Kommunförbundet konstaterar bl. a. att relevanta och för avnämarna intressantaproblem ofta resulterar i ointres- Prop.1982/83:151 48 santa produkter och att nyttan för avnämarna av FoU-resultateninte är vad man kan kräva av projekt som finansieras med sektorforskningsmedel.Svenska arkitekters riksförbund () framför liknande synpunkter. {) finner atturvalet är för begränsat för att det skall vara möjligt att dra någralångtgående slutsatser. noterar dock att den särställning som SIB intarväl stämmer överens med : s subjektiva uppfattning, byggd på erfarenhetersom en av byggforskningens avnämare. Även det övriga utfallet stämmer ihuvudsak överens med : s uppfattning. Ävenstatens råd för byggnadsforskning (BFR) anser att urvalet av projekt varit förlitet och urvalsbasen för snäv för att man skall kunna dra bestämda slutsatserav materialet. Genom begränsningen av urvalet till projekt som både igångsattsoch avslutats och som skulle representera skildaanslagsmottagare och ämnesområden, omfattar urvalet ett alltför stort antalprogramanslag och andra kortare projekt och ger inte en genomsnittlig bild avrådets verksamhet och resultat. Liknande synpunkter framförs av planverket som menar attbristerna i projekten till en del kan förklaras av att forskningsområdet är sånytt att en etablerad metodkunskap just börjat byggas upp genom utvärdering avde tidigare satsningarna. Verket finner dock att resultaten antyder en kvalitetsskillnadmellan olika forskarkategorier som pekar på vikten av att det byggs upp stabilaforskarmiljöer. finner att utredningen har tonat ned sinegen undersökning. Utredningens resonemang blir därför delvis motsägelsefuUt. Styrelsenmenar att utredningen borde kunnat dra vidare slutsatser av stickprovsundersökningenän vad man har gjort. STU finner att utvärderingen har flera förtjänster. STUmenar dock att en väsentlig brist hos utvärderingen är dess karaktär av projektvisbedömning av projekt som inte har annat inbördes samband än att definansierats av BFR. Därmed saknas en referensram som utgångspunkt fördiskussion av utvärderingens resultat. Vidare framhåller STU att forskningsfinansie-radeorgan har till uppgift att bl. a. bygga upp och underhålla kompetens inom vissaområden. Det gör att stödet inte kan riktas mot enbart forskningsområden somär väl försörjda med kompetenta eller väletablerade forskare. Från denutgångspunkten är det inte anmärkningsvärt att finna projekt med låg kvalitet. Även IVA vitsordar utredningens undersökning, men påpekaratt även i den blandas BFR: s olika roller samman. Stickprovsundersökningen indikerardock enligt IVA en delvis mycket kritisk bedömning av FoU-projekten. Brister iprojektgenomförandet och i resultatens relevans och tillgänglighet föravnämare kommer fram, och synes i en del fall mycket allvarliga. IVA bedömeratt det finns anledning att anta att många av dessa brister har uppkommit somen följd av att det har skett en sammanblandning och en kompromiss mellan olikafunktioner och syften hos verksamheten vid BFR. Prop.1982/83:151 49 Utredningen har enligt : s mening inte tillräckligtbeaktat att för ett programorgan som BFR blir i mänga fall tidpunkten då enanvändbar teknisk utformning skall föreligga ett avgörande krav framför t. ex.vetenskaplig fullständighet och publiceringsform. Industrinsbyggmaterialgrupp menar att en anledning till att utvärderingen utföll sånegativt kan vara att andelen forskare inom expertgrupperna varit alltförstor. Avnämarsidan har varit bristfälligt representerad och antalet företrädareför näringslivet mycket litet. Vetenskapliga kvalitets- och avrapporteringskravhar ställts på säväl forskningsprojekt som utvecklingsprojekt. Vissa mycketpåtagliga resultat från expertgruppsutvärderingen måste man dock enligtbyggmaterialgruppen ta fasta på. Den kraftiga satsningen inom energiområdetvisar att det inte är meningsfullt att anslå omfattande ekonomiska ramar, ominte kvalificerade forskare och projektledare finns tillgängliga.Expertutvärderingen visar också att etablerade institutioner har lyckats bäst,vilket tyder på att forskningsmedel i ökad omfattning bör slussas till universitet,högskolor och branschforskningsinstitut. Näringslivets byggnadsdelegation erfar att det råder enoklarhet om mål och gränser för partsforskning, som i sin tur gjort uppföljningoch utvärdering svår eller omöjlig. Också här förefaller BFR att ligga efterjämförbara forskningsorgan menar delegationen. Kvalitets- ochrelevanskontrollen blir lidande till men för byggnadsforskningens användbarhet. och högskolor instämmer i de farhågorrörande forskningens kvalitet som förs fram i utredningen, men flera påpekaratt utredningen inte dragit några konkreta slutsatser av utvärderingsresultaten.Slutsatsen måste enligt dessa bli att högskoleforskningens andel av helabyggforskningen måste ökas och att högskolan själv har den bästa kompetensenatt bedöma forskningens kvalitet. Centralorganisationen /SR, AF och stryker underbehovet av mer långsiktiga forskningsprogram som kan bidraga till enkvalitetsförbättring - och stryker därmed under anställningstrygghetens betydelseför forskningens kvalitet. hävdar att utredningens antydanom att kon-sult-FoU har lägre kvalitet än annan FoU är felaktig och bygger påett för en sådan bedömning olämpligt urvalskriterium. Konsultföretagen bör inomområden som svarar mot konsultens verksamhetsområde i regel ha förutsättningaratt genomföra FoU-projekt med en kvalitetsnivå som överstigerinstitutionsforskningens, eftersom konsultföretagens FoU-resultat oftast prövasi verklig tillämpning. 4 1982/83. Prop.1982/83:151 50 BFR: s roll och uppgifter Utredningens överväganden innebär att BFR får ett samlatansvar för den övergripande forskningsplaneringen inom byggsektorn innefattandeden långsiktiga kunskapsuppbyggnaden för sektorns behov. Flera remissinstanser, bl. a. universitets- ochhögskoleämbetet (UHÄ), () och IVA, erinrar omstatsmakternas beslut i anslutning till propositionen om forskning m. m. (prop.1981/82:106, UbU 37, rskr 397). Av detta beslut följer att sektormyndigheternaskall ha det fulla programansvaret och det finansiella ansvaret för sektorns FoUinnefattande även långsiktig kunskapsuppbyggnad för sektorns behov. Med hänsyn till vad som sägs i utredningen ombyggnadsforskningens nuvarande situation finner UHÄ att det torde vara tillgagn för byggnadsforskningens kvalitet om en ökande andel av detotalt tillgängliga FoU-medlen kunde anvisas för långsiktigkunskapsuppbyggande forskning inom högskolan. I det sammanhanget fäster UHÄockså uppmärksamheten på de i relation till fakultetsanslagen betydande beloppsom BFR anslår till FoU inom högskolan, framför allt till de tekniska ochsamhällsvetenskapliga fakulteterna. Styrkraften i dessa medel förstärks av detfaktum att de regelmässigt beviljas för korta perioder, normalt 1 -. Anslagsom beviljas för så korta perioder ger emellertid enligt UHÄ: s mening sällanönskvärd effekt när det gäller att bygga upp goda forskningsmiljöer och attorganisera en forskarutbildning av god kvalitet. Liknande synpunkter förs framav (), AF och IVA. IVA finner det väsentligt att balanseni FoU-stödets fördelning förskjuts mot mer långsiktigt motiverad FoU ochkunskapsutveckling. LO hävdar bl. a. att sektorsforskningen bör bli mer stabiltorganiserad och mindre projektberoende samt att forskningen, oavsett om denbedrivs vid högskolan eller vid fristående institut, bör bedrivas påprofessionellt ansvar och inte myndighetsansvar. (),Centralorganisationen /SR och samtliga universitet och högskolor framhållervikten av att en större andel ay anslagen styrs till universitet, högskolor ochinstitut och kopplas till utbildningen. Anslagen bör i större utsträckningfinansiera långsiktiga ramprogram. Byggmaterialgruppen finner att BFR i första hand börstödja grundforskning och tillämpad forskning samt forskning rörandesystemlösningar och konstruktioner. Grundforskning och tillämpad forskningbeträffande byggnadsmaterial bör i första hand bedrivas vid tekniska högskoloroch branschforskningsinstitut. och framför också somsin mening att en större andel av FoU-medlen bör kanaliseras tillhögskoleinstitutioner och forskningsinstitut. På så sätt uppnås också denviktiga kopplingen mellan forskning och utbildning. 1982/83:151 51 Däremot anser att avgränsningarnamellan byggnadsforskning och samhällsvetenskaplig forskning bör göras snävareän vad fallet är . Liknande synpunkter förs fram av NBD och SBEF. SBEFbetonar vikten av att avsevärt höja kvaliteten i högskoleutbildningen ochfrämja en till denna kopplad grundforskning inom väl valda och högprioriteradeämnesområden. (), , () genom () samt FFS) stödjerbedömningen att den statligt finansierade byggnadsforskningen bör riktas in pålångsiktig kunskapsuppbyggnad samt på att bygga upp lämpliga miljöer för eneffektiv och kvalitets-mässigt högtstående byggnadsforskning. vid iUppsala tar, med instämmande av rektorsämbetet vid upp frågan omhur sektoriellt inriktade forskargrupper kan organiseras. Dessa tankarvidimeras också av UHÅ såvitt gäller sektormyndigheternas ansvar för denlångsiktiga kunskapsuppbyggnaden. Enligt fakultetsnämndens uppfattning berorden stafligt finansierade byggnadsforskningens brister bl. a. på attstatsmakterna avstod från att utforma en samordnad pohtikför byggnadsforskningens långsiktiga institutionalisering. Mycket talar därförför att proportionerna mellan programstöd och projektstöd bör vara det omvändamot vad som gäller . Rådet skulle sannolikt bättre fullgöra sin uppgift omdet mera ägnade sig åt att inrätta, vidmakthålla och utvärderaforskningsmiljöer än att styra på marginalen konstaterar nämnden.Fakultetsnämnden förordar en parallell institutionalisering längs två olikalinjer - den ena mångvetenskaplig inom ramen för befinUiga institut och denandra ämnesmässig inom ramen för respektive samhällsvetenskapligt ämne inomhögskolan. Det har emellertid inte ingått i utredningens uppdrag attnärmare överväga vilka samarbetsformer mellan BFR och högskolan som kan antasvara särskilt ägnade att främja en långsiktig kunskapsuppbyggnad, eller hurforskningsresultaten på bästa sätt skall komma utbildningen till godo. ()anser, bl. a. mot bakgrund av att byggsektorns expansion nu har avstannat, detinte längre vara självskrivet att merparten av forskningen inom BFR: snuvarande ansvarsområde finansieras av ett enda forskningsråd. Dagenssituation, som kräver eftertanke och sökande av nya vägar, motiverar en ökadsatsning på grundforskning. a. på möjligheten att överföra den humanistisk-samhällsvetenskapligadelen till högskoleorganisationen och grundforskningsråden, främst . framför som sin uppfattning att de centralaverken inom fysisk planering och byggande planverket, ochlantmäteriverket - bör ges ökade möjligheter att påverka FoU-verksamhetensinriktning. Ett sätt att åstadkomma detta är att tilldela verken egna medel Prop.1982/83:151 52 för utvecklingsarbete och försöksverksamhet, som gör detmöjligt att beställa FoU hos SIB och andra forskningsorgan. Liknande synpunkterförs fram av samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden vid iUppsala. Enligt fakultetsnämnden skulle en sådan dubbel satsning frånstatsmakternas sida troligen indirekt komma att leda till att även kommunerna,landstingen och organisationerna kom att förstärka sina utredningsresurser.Följden skulle bli att en marknad för uppdrag inom byggforskningsområdetskulle uppkomma även på den offentliga och halvoffentliga sidan. pekar på att det saknas ett organmed ansvar för att formulera kommunernas specifika problem och kunskapsbehovsom forskningsuppgifter, trots den strategiska roll den kommunala sektorn har iden svenska ekonomin. Kommunen kommer därför att föreslå kommunförbunden attett särskilt forskningsråd för forskning inrättas. Inrättandet av ettsådant forskningsråd kräver att ansvarsfördelningen gentemot BFR stäms av. Utredningen föreslår att BFR får ett ansvar för denövergripande forskningsplaneringen inom byggsektorn. En sådan planering börenligt utredningen i ökad utsträckning bygga på utvärderingar av utfallet av FoU-verksamheten. Många remissinatanser ställer sig bakom utredningensförslag. Några, bl. Näringslivets byggnadsdelegation ifrågasätter dock omBFR är ett lämpligt organ att ha det avgörande ansvaret för FoU inom helabyggområdet. stryker under att BFR: s nya roll ställer krav påutvärdering, långsiktigt tänkande och vetenskaplig kompetens. () delar utredningens syn på behoveta\ utvärderingar som underlag för styrning och planering av BFR: s verksamhet.Kontinueriiga utvärderingar är nödvändiga inslag i verksamhetsplaneringen ochför val av insatsområden. BFR bör enligt RRV: s mening ta del av deerfarenheter söm har gjorts inom området och granska de olika utvärderingsmetodersom tillämpas. Liknande synpunkter framförs bl. a. av , (), Efn, STU, , . Näringslivets byggnadsdelegation,och . () pekar på att svårigheterna attkoppla samman utvärdering och verksamhetsanalys med den faktiska långsiktigaplaneringen är väl kända för de flesta FoU-organ. Förnyade försök av BFR atttackla dessa svårigheter är enligt FRN angelägna. Enligt statskontorets uppfattning kan planeringsansvaretinnebära att vissa planeringsresurser måste säkerställas inom rådetsorganisation som bl. a. får infordra och sammanställa uppgifter omforskningsbehov och uppnådda resultat från alla områden inom. byggsektorn,hålla kontakt med avnämargrupper och internationell byggforskning m. m. Planeringsarbe- Prop.1982/83:151 53 tets innehåll och organisation bör kunna utvecklas ytteriigarebl. a. så att BFR: s forskningsinriktade delar och den vetenskapliga nämndenfår ett reellt inflytande på underlaget rill styrelsens beslut ombyggforskningens inriktning, innehåll och omfattning både på ochvid den årliga verksamhetsplaneringen. TFDinstämmer i att det behövs en övergripande och långsiktig planering av FoU-verksamheten.En viss försiktighet när det gäller planeringsprocessens centralisering och detaljeringsgradär enligt delegationen nödvändig. En alltför centraliserad och styrdforskningsplanering riskerar att föra med sig byråkrati och stelbenthet. Manriskerar också att i en sådan process Qärma sig från de forskningsutförande insritutionerna.forskningsutförande insritutionerna. BFR delarockså utredningens uppfattning att det är önskvärt med en utökad utvärdering.Rådet arbetar aktivt på detta i anslutning till arbetet med rådets nyaverksamhetsplan som skall presenteras för statsmakterna i september 1983.Särskilt långt har utvärderingsverksamheten kommit inom energiområdet, där ettantal expertgrupper arbetar . När detgäller planerings- och initieringsverksamheten föreslår utredningen vissaåtgärder för att aktuella forskningsbehov skall göras kända. a. föreslåsatt BFR avsätter resurser för initiering direkt ute bland dem som sysslar medkonkret verksamhet inom husbyggnads- och anläggningsområdet. Flertalet remissinstanser stödjer utredningens uppfattningatt BFR i större utsträckning bör initiera forskning inom intressanta områden. Utredningensförslag om initiering på fältet tillstyrks varmt av HSB: s riksförbund,kommunförbundet, . Näringslivets byggnadsdelegation ochSvenska konsultföreningen. Även Efn, och att denna form för initiering kan vara väl värd att pröva. framhåller konsulternas mycket goda förutsättningar att varaen brygga mellan institutionsforskningen och verkligheten - i synnerhet vid enökad satsning på experimentbyggnadsverskam-het. Även STUdelar utredningens uppfattning om vikten av initierande verksamhet hos FoU-stödjandeorgan. STU: s erfarenheter tyder emellertid på att initieringsarbete är myckettidskrävande och att en framgångsrik initiering förutsätter god kännedom omintentioner, kompetens och beredskap hos FoU-utförande organ att ta på sig nyauppgifter. De erhålls bäst genom den dagliga kontakt med FoU-utförare somforskningssekreterare har. Enligt STU: s uppfattning bör delvis annoriundavägar sökas för att vidga BFR: s initierade verksamhet. Därvid bör beaktas attframgångsrik formulering av en forskningsuppgift och tillgodogörande avresultatet förutsätter en god förankring hos forskare och avnämare. För atttillgodose kraven pä förankring bör resurser avdelas för projekt och utredningsom genomförs av personer som är verksamma inom husbyggnads- och anläggningsområdetoch som själva skall ta emot projektets resultat. Prop.1982/83:151 54 Även statskontoret anser att förslaget om direkt initieringute på fältet kan ifrågasättas eftersom forskningssekreterarnas uppgifter pådetta sätt delvis dubbleras. Det bör i stället strykas under att forskningssekreterarnasansvar även omfattar en aktiv kontakt med verksamheten på fältet inom resp.ansvarsområde. Berednings- och beslutsprocessen bör enligt utredningen formaliserasoch förbättras. a. föreslås att externa sakkunniga bedömare, skriftligautlåtanden och en bedömning av projektförslag i två steg bör prövas. bör ha ett stort inflytande vid valet av sakkunniga.Fasta ansökningstillfällen bör övervägas. Styrelsen bör vidare ges störreinblick i ansökningar och projektbeslut. Forskningsprojekten bör ges stöd genomkrav på handledare, referens- och styrgrupper. Flertalet remissinstanser är i huvudsak positiva tillutredningens förslag till ändringar i berednings- och beslutsförfarandet vidBFR. Hit hör bl. a. statskontoret, RRV, SP, Efn, FRN, statens industriverk (SIND),RAÄ, statens lantmäteriverk (LMV), kommunförbundet, TCO, /SR, ,. Näringslivets byggnadsdelegation, SverigesBostadsföreningars (), Kraftverksföretagensutvecklingsavdelning VÄST, AFoch Industrins byggmaterialgrupp. Flera remissinstanser ställer sig dock tveksamma tillvissa inslag i utredningens förslag. TFD anföratt det från objektivitets- och rättvisesynpunkt kan vara önskvärt att remissutlåtandenom och andra synpunkter på projekt och sökande görs skriftligt. Det är docknödvändigt att den egna organisationen har kompetens inom sitt egetverksamhetsområde. Att regelmässigt, som utredningen föreslår, lita tillskriftliga utlåtanden från utomstående förefaller därför inte ändamålsenligt.Ett formaliserat beredningsförfarande leder också lätt till en betydande byråkratiseringoch en utdragen beslutsprocess. TFD tillstyrker utredningens förslag om enutbyggd referens- och styrgruppsorganisation. För ett sektorsorgan med ansvarför tillämpad forskning är det enligt TFD av grundläggande betydelse att detunder arbetets gång etableras goda kontakter mellan forskare och avnämare. biträder utredningens förslag, men enligtstyrelsen är det viktigt att beredningen inte görs alltför omständlig, vilketkan leda till en för lång tidsåtgång vid bedömningen. Andra mindre omständligavägar bör också prövas. Erfarenhet från andra foskningsråd bör inhämtas. Liknandesynpunkter förs fram av och planverket. menar att ett mer systematiskt användande avremissförfarande och redovisning av de externa remissvarens innehållförefaller vara en rimligare väg att gå. Tvåstegsförfarande avstyrks.Planverket har också i många fall goda erfarenheter av medverkan ireferensgrupper och styrgrupper. En förstärkt användning av sådana grupper harplanverkets stöd. anför att om forsknings- ochutvecklingsverksamheten på ett praktiskt sätt skall kunna stödja och utveckladen konkreta 1982/83:151 55 verksamheten krävs smidiga handläggningsrutiner för deenskilda projektansökningarna. Det är därför olyckligt om beredningstidenförlängs genom mer omfattande remissbehandling m. m. I stället bör ramprogramtas fram där den aktuella forsknings- och utvecklingsverksamhetens omfattningoch inriktning beskrivs. instämer inte i utredningens förslagbeträffande formalisering av beredning och beslut. Detta leder inte självklarttill större objektivitet och tillförlitlighet i beredningsförfarandet.Kostnader för ökad administration och förseningar måste vägas mot risken attanslag beviljas till projekt på felakriga grunder. Stramare regler för rådetsarbete med ansökningar kan dock rekommenderas liksom en vidare användning avreferensgrupper även i beredningsskedet. STU instämmer i utredningens förslag om inrättandet avreferens- och styrgrupper.