prop · G60341 · 1982-12-31 00:00:00 — nr 82 är 1968 med förslag lill lag om ändring i m. m.sid 86, SvJT 1964 sid 323 samt Mannerfelt-Cosmo: "ORDNINGSBOT-PARKERINGSBOT"sid 53-54.) Inomordningsbotsinslitulel finns dock en begränsad rättelsemöjlighel. Bestämmelsernahärom återfinns i 48 kap. 18 § . Prop.1982/83:41 51 dettastadgande fär polisman som i samband med alt föreläggande avordningsbot utfärdals och godkänts finner atl föreläggandel innehålleruppenbar oriktighet som avser annat än atl bolbeloppel är för lågt -bereda denmisstänkte tillfälle atl stryka över godkännandet. Sker delta skallföreläggandet återkallas. Nytt föreläggande får därefter utfärdas. Dennabestämmelse tillkom den pä förslag av . 1 enredogörelse lill justiliedepartementel för försöksverksamhetenmed ordningsbot och parkeringsbot (intagen som bilaga 3 lill proposilion nr 82år 1968) påtalade styrelsen med hänvisning till 30 kap. 13 § rättegångsbalkenbehovet av en motsvarande möjlighet alt rätta etl godkäntordningsföreläggande (punkterna II och IV). Säsom framgår ovan är bestämmelsen i 48 kap. 18 § rättegångsbalkentillämplig endast i den situationen att elt fel upptäcks i sambandmed atl föreläggandel har utfärdats och godkänts. Erfarenhetsmässigt har dockvisat sig alt i de flesta fall oriktigheter av betydelse i detta sammanhangupptäcks först i ell senare skede, företrädesvis i samband med den centralauppföljningen vid RPS. Dessa fall rapporteras till utfärdande polisdistriktför åtgärd jämlikt 16 § ordningsbolskungörelsen (1968:199). Ordningsföreläggandenkontrolleras också på polisstationen innan de sänds in lill RPS. Även dennakontroll kan resultera i underrättelse till åklagaren för prövning av fräganom föreläggandet bör undanröjas. De oriktigheter somförekommer i godkända förelägganden och som är av intresse i delta sammanhangär av skiftande slag. Som exempel kan nämnas i fråga om ordningsföreläggandenfelaktigt eller ej angivet förseelsedatum samt för högt botbelopp samtbeträffande strafförelägganden felaktigt angivet lagrum. Följderna av atträttelsemöjligheterna enligt gällande rätt är alltför begränsade blir att denpraktiska tillämpningen i strävan alt lösa uppkomna situationer lar två olikavägar av vilka ingen är önskvärd. Denena vägen är alt besvär anförs och i viss utsträckning bifalls beträffandesituationer där besvärsgrunder enligt 59 kap. 5 § egentligeninte föreligger. För den bötfällde medför förfarandet med domstolsprövning ochundanröjande samt ell därpå följande nytt processuelll förfarande vissaolägenheter och upplevs av denne ofta som oförklarligt och onödigt omständligt.Detta gäller särskilt i de fall den bötfällde hunnit inbetala böterna och dessaefter undanröjande av föreläggandet återbetalas lill denne. Genom nyttavgörande i form av föreläggande eller dom åläggs denne ånyo böter ochdärigenom förnyad betalningsskyldighet i regel med samma belopp. Denandra vägen som i praktiken tillämpas för att lösa problemet med felaktigaförelägganden är all med analogisk tillämpning av 30 kap. 13 § rättegångsbalkenrätta uppenbara oriktigheter i godkända förelägganden. förfaltningsmässigtslöd och närmare reglering i övrigt synes denna ordning inte varatillfredsställande ur rättssäkerhetssynpunkt. Prop.1982/83:41 52 Motbakgrund av det anförda anser det vara angelägel atl fräganom alt införa ett förenklat rältelseförfarande utöver vad som gäller enligl48 kap. 18 § - blir föremål för prövning. Vid utformningen avett rältelseförfarande måste givetvis rältssäkerhetsaspekter beaktas, t.ex.genom all rättelse får ske endast efter samtycke från den misstänkte och allrättelse av ordningsföreläggande fär beslutas endast av befattningshavare ipolischefskarriären. Rikspolisstyrelsenhemställer alt regeringen prövar frågan om att införa vidgade möjligheter atlrätta ordnings- och strafförelägganden. Den utredning som krävs beträffande rältssäkerhetshänsynm.m. har nära samband med rätlegängsutredningens (Ju 1977:06) pågående arbeteall undersöka frägan om domstol bör ges en ökad befogenhet alt själv rättauppenbara fel som ger sig lill känna i avgörande som meddelas av domstolen. Rikspolisstyrelsenhar under hand samrått med riksåklagaren som därvid ställt sig bakom vad somanförts i denna skrivelse. I handläggningen av dettaärende har deltagit undertecknad rikspolischef samt byråchefen ,föredragande. 1982/83:41 53 Sammanfattningav remissyttranden över frågan om höjning av gränsen för antalet dagsböter istrafförelägganden Riksåklagaren,, , , Sverigesadvokatsamfund. Föreningen och Föreningen har tillstyrkt förslaget eller lämnal del ulan erinran. Flera av dessaremissinslanser har betonat, all förslagel medför rationaliseringsvinster och atldel från rältssäkerhelsynpunkl inle finns nägot att invända mol förslagel. tingsräll harförklarat, alt den inte motsätter sig förslagel. Tingsrätten har bl. a. anfört,atl förslagel frän ren ralionaliseringssynpunkt kan hälsas medtillfredsställelse. Tingsrätten har dock framhållit, atl sextio dagsböter sedangammalt har uppfattats som en betydelsefull gräns mellan mera vanliga bötesbrottoch allvarligare brottslighet saml all etthundra dagsböter ligger på gränsentill fängelsestraff. Hovrätten för VästraSverige har inle anslulil sig till förslagel. Hovrättens majoritet (treledamöter) har bl.a. anfört, atl institutet strafföreläggande genom den nu aktualiseradeutvidgningen får ell tillämpningsområde som kommer att omfatta ävenallvarligare bötesbrott såsom rattonykterhet och grov olovlig körning.Hovrätten anser därför, all del nu inle är frägan om en gradvis utbyggnad av eltbeprövat institut ulan om införandel av en principiellt ny ordning där för eltmyckel vidsträckt och heterogent brotts-område summariska handläggningsformergäller och där ansvaret för rättstillämpningens enhet och säkerhet i praktikenkommer all åvila åklagarväsendet. Hovrättens majoritet befarar ocksä alt denmisstänkte även beträffande tämligen allvarliga broll kan frestas bortse frånbefogade invändningar mol strafföreläggandet därför all han av skilda skältror del vara bäst all utom rätta fä saken ur världen. Hovrättens majoriletanser alt elt ställningstagande till elt så genomgripande förslag varom nu är frägai varje fall bör föregås av en mer allmän och ingående översyn avlagstiftningen. Den skiljaktiga ledamotenav hovrätten (hovrättspresidenten) har - om än med viss tvekan tillstyrktriksåklagarens förslag. Han har bl.a. anfört, alt del inle med fog kan görasgällande atl förslaget sätter rättssäkerheten i fara samt alt behovel attåstadkomma besparingar och den pressade arbetssituationen inom domstolsväsendetgör del angeläget atl la till vara alla möjligheter alt rationalisera den rätlsvärdandeverksamheten. Förslagel bör enligl presidenten göra del möjligt all i ökadutsträckning på ett enklare och snabbare säll beivra brott av mindre allvariigbeskaffenhet och avlasta domstolarna åtskilliga mäl av rulinbelonad karaklär. Norrköpingstingsrätt (majoriteten) avslyrker en höjning av gränsen för det antal dagsbötersom fär åläggas genom strafföreläggande. 1982/83:41 54 majoritet (sex ledamöter) är tveksam till om förslagetinnebär rationaliseringsvinster saml framhåller, atl institutetstrafföreläggande ursprungligen med slor tvekan godtogs som etl undanlag fränhuvudprincipen att straff-rättskipning skall utövas av domstol. Undanlagets omfanninghar steg för steg utökats dithän, atl domstolarna enligl tingsrätten intelängre är de som handlägger och lar ansvaret för huvudantalel av straffrältskipningensantal fall. Tingsrätten framhåller dock att del inte finns någon anledning allanta all åklagarmyndigheterna missbrukat förtroendet. Domstolen anser, an delövervältrande på åklagarmyndigheter av straffrätlskipning, som redan har äglrum, går långt utöver vad som kunde förutses av dem, som utformaderättegångsbalken, samt all ynerligare steg i samma riktning inle bör övervägasannat än i samband med en noggrann analys av hur fungerar. Enligltingsrätten kan del t.o.m. ifrågasättas om inte en sädan analys skulle leda lillall domstolarna återfick ansvaret för en del av den straffrätlskipning, som nufrångått dem, som vissa lättnader i handläggningsformerna infördes.Tingsrätten påpekar, att riksåklagarens förslag innebär all de dömandeuppgifterna i stor utsträckning läggs på åklagarmyndighet t.o.m. när bronels svärhelnär ända fram liU den gräns där fängelse övervägs. Tingsrätten framhåller, altrattonykterhet och olovlig körning är allvarliga brott samt atl själva lagföringenhar en preventiv effekt, särskilt beträffande ungdomar. Tingsrätten anser, altförslaget innebär alt det inte bara kvantitativt - vilket enligl tingsrättenredan är fallet - ulan även kvalitativt las del sista stegel lill inrättandetav en ny domslolsinslans, som saknar de nuvarande domstolarnasrättssäkerhets-garantier. Enligt tingsrätten bortser förslaget även frånreglerna i 34 kap. som innebär atl vissa hänsyn skall las närgärningsmannen är dömd tidigare samt från all gärningar av denna svårhetsgradskall leda lill en prövning huruvida tidigare meddelade domar å skyddstillsyneller villkoriig dom skall undanröjas. Tingsrätten anser vidare bl.a-: attförslaget innebär, atl man bortser frän de olika fallens individuella särdrag,alt man inle beaktar alt bötesstraff kan vara synnerligen ingripande, atl man inlehar förståelse för de personliga egenskaper, som förmår mänga människor an utaninvändningar acceptera myndigheternas förslag, dvs. atl man har underskattatden fara för rättssäkerheten som orikliga erkännanden innebär. Förslagelinnebär enligt lingsränen ocksä atl man inle lillräckligt har beaktat hur ellfall kan le sig när man granskat det på handlingarna respektive när mandärefter haft en förhandling. Enligl tingsrätten riskerar vikliga delar avbrottsbalken all komma pä undanlag genom förslagel. Tre ledamöter av tingsrätten har haft skiljaktig meningoch tillstyrkt en höjning av gränsen lill etthundra dagsböter. De har bl.a. anfört,all höjningen medför rationaliseringsvinster och leder till all domstolarnakan koncentrera sina arbetsinsatser lill mera betydelsefulla uppgifter. Enliglde skiljaktiga ledamöterna kan del inle göras gällande atl rättssäkerhetensätts i fara om förslaget genomförs. Det är enligt dessa snarare lill fördelför Prop.1982/83:41 55 rättssäkerheten alt bötesbrott beivras snabbt genomstrafföreläggande eftersom alternativet är en betydligt långsammare handläggningvid domstol. Domareförbundetär negativt till den föreslagna höjningen av gränsen. Förbundet vitsordar, allvissa rationaliseringsvinster skulle uppkomma, främst genom att flertalet mälom rattonykterhet och grov olovlig körning skulle kunna avlastas domstolarna.Förbundet anser ocksä, alt del knappast längre finns anledning att i principundanta rattonyklerhel från straffföreläggandets tillämpningsområde. inger det emellertid betänkligheter alt använda strafföreläggande förlagöverträdelser som förskyller så höga straff som sextio lill etthundradagsböter. Säväl den enskildes rättsskyddsanspråk som nödvändigheten av atlinskärpa allvaret i samhällets reaktion pä brotlet talar enligt förbundet förall domstolsförfarande används i sådana fall. Förbundet hänvisar ocksä tillsill remissvar över betänkandet (SOU 1974:27) Mindre bron(se förbundels ärslryck 1975 nr 15). Rikspolisstyrelsenhar i sill remissyttrande anfört, att en höjning av gränsen till etthundradagsböter inte torde kräva någon resursförstärkning vid styrelsen. Fleraremissinstanser har ansett, alt det bör övervägas all införa en möjlighel althandlägga enskilda anspråk inom ramen för strafföreläggan-deinslilutel. Nägra remissinslanserhar ansett, alt del även bör övervägas alt utvidga området för föreläggande avordningsbot, t.ex. genom all anlal broll ersätta straffet dagsböter medpenningböter Prop.1982/83:41 56 Sammanställning av remissyttranden över frågan om vidgad ensamdomarkompetensi brottmål vid tingsrätt (Ds Ju 1981:18) Underrätternas sammansättning,avsnitt 3). Juslitiekanslern har ingen erinran mot för slaget. Riksåklagaren: huvudsakliga skälen till införande av enmanskompe-tensi mål av enklare karaktär torde vara kostnads- och rationaliserings-aspekter.Som framhålls i promemorian synes en utvidgning i enlighet med förslaget ejmöta betänkligheter frän rättssäkerhetssynpunkt. Jag vill emellertidunderstryka vad som framhälles i promemorian (s. 21) alt sådana mäl inteschablonmässigt bör företas lill avgörande ulan nämndemän i rätlen. Del färsåledes i varje enskilt mål bedömas om förhållandena är sädana alt nämndemän börmedverka. Å andra sidan torde utvecklingen komma alt leda lill all vissa mållypermer frekvenl handläggs av ensamdomare. Överåklagareni : Utvidgningen av tingsrätts domförhet med enbarten lagfaren domare ulan nämndemän synes vara välmotiverad, såväl sedd irelation till strafföreläggandeinstilutel som till önskvärdheten av all skäraned kostnaderna. Vissa kategorier av mål torde inför utsättande avhuvudförhandling med lätthet kunna utskiljas som normala endomarmäl. Det gällerlill exempel mäl avseende rattonykterhet enligl 4 § 2 mom Irafikbrottslagen,där den tilltalade ej tidigare dömts för liknande broll. Strafföreläggandeanses endast i begränsad utsträckning böra användas för sådant brott. Enligt HD:savgörande DB 5/1981 skall i sådana fall endast bötesstraff komma ifråga. Bevisvärderingen torde kunna förutsättas vara enkel. Den nyabestämmelsen i 6 § irafikbrottslagen kan inte anses vara av den arten atl denskulle kräva medverkan av nämndemän när det gäller rall-onyklerhelsbrotl.Flertalet fall av ratlonykterhelsbroti bör därför lämpa sig väl förhandläggning av ensam lagfaren domare i enlighet med förslagel all utvidgakompetensområdet för ensam domare. Ett exempel på mål av motsatt karaktär är eUflertal av domstolarnas mål avseende snatteri. Åtal har kommilifråga i stället för strafföreläggande därför alt bron förnekats. I dessa mälförekommer ofta bevisvärderingsfrägor där medverkan av nämndemän kan vara avvärde. Överåklagaren i : Möjlighel skallges ensamdomare atl avgöra mäl om broll, för vilka stadgas fängelse högst sexmånader. Både frän kostnads- och effektivitetssynpunkt är delta positivt. Jagdelar emellertid ej helt uppfattningen, an utvidgningen av ensamdomarkompelensenbör begränsas pä säll som föresläs. En konsekvens av begränsningen blir, altdomaren i förväg måste ta ställning lill påföljds-valet. Dellaställningstagande måste göras redan, när målet skall sällas ul 1982/83:41 57 till huvudförhandling, vilket är opraktiskt. Om denutvidgade kompetensen inle begränsas lill mäl där inle svårare straff än böterutdöms slipper man denna omgång. De brolt av nägon frekvens som harmaximistraffet sex månaders fängelse är bl. a. olovlig körning (grov),rattonykterhet, snalleri och bedrägligt beteende. Del är endast i undanlagsfallsom påföljden för dessa brott bestäms till fängelse. Antalet fall av annan ickefrihetsberövande påföljd än böter torde inte vara påfallande slort. Ej hellerbrukar bevisningen i mäl angående dylika brott vara särskilt omfattande ellerkomplicerad. Domarekären är väl skickad all handlägga dessa mäl som ensamdomareäven om annat än bölespåföljd skulle bli aktuellt. Möjligheten till prövning ihögre instans utgör en fullgod garanti för rättssäkerheten. Domare är dessutomoförhindrad all inkalla nämndemän om han finner della påkallat, exempelvis pägrund av målets karaklär eller omfattning. Som promemorian framhållit bör intedylika mäl schablonmässigt avgöras utan nämndmedverkan. Den föreslagnabegränsningen synes även beta ensamdomare möjligheten all meddela förordnandejämlikt 34 kap. . Överåklagaren i åklagardistrikt: Åklagarmyndighetentillstyrker förslagel om ökad behörighet för ensamdomare. Åklagarmyndighetenvill emellertid framhålla atl den föreslagna utformningen kan medföra vissaorganisatoriska svårigheter. Vid större domstolar säsom lottasnämligen s. k. ensamdomarmäl på en särskild avdelning. Motsvarande gällerhandläggningen vid åklagarmyndigheten. Nuvarande regler om ensamdomaresbehörighet medför inga svårigheter atl vid lottning av inkomna mäl avgöra omde skall hänföras lill kategorien endomaremål. Den föreslagna ordningen, sominnebär att mål rörande broll för vilka är stadgat fängelse i högst sexmånader får handläggas av ensamdomare endast under förulsällning att svårarestraff än böter inle döms ut, kräver en preliminär bedömning som måste göras avpersonal med juridisk utbildning innan målet kan pä viss endomareavdelning.Nu antydda organisatoriska komplikationer gäller endasi störreåklagarmyndigheter och bör inle hindra reformens genomförande. Sådana mål varomnu är ifråga kan nämligen vid slörre myndigheter som brottmål iallmänhet. Det får sedan ankomma på domstolen atl avgöra om nämnd bör dellagaeller ej. Åklagaren bör emellertid vid stämningsansökans insändande på lämpliglsätt ange sin uppfattning i handläggningsfrågan exempelvis att åklagaren kommeratl yrka pä fängelse. Länsåklagarmyndighelen i : Förslagel ipromemorian att endomarkompetensen i enkla brottmål vidgas någol tillstyrkes.Vissa ölägenheter kan uppkomma vid domstolar vid förhandsprövningen om svårarestraff än böter inte kommer atl utdömas. Detta bör dock ej hindra atl denföreslagna förändringen nu görs. Frän rättegängsutredningen torde inom kortkunna väntas vissa förslag om skyldighet för åklagare all vid åtals väckandelämna upplysningar lill ledning för målels handläggning. 5 1982/83. Prop.1982/83:41 58 dessa förslag till lagstiftning torde de nämndaölägenheterna komma all undanröjas. Hovrättenöver och : Hovrälten tillslyrker all ensamdomarkompelensenutvidgas på del föreslagna sättet. Emellertid kan det ifrågasättas omkompetensen bör begränsas till mäl där annan påföljd än böter ej utdömes. En sädaninskränkning innebär alt en förhållandevis noggrann preliminärbedömning av päföljdsfråganmåste göras innan målet sättes ut. Trots detta kan del givelvis komma altinträffa alt domaren, då målet skall avgöras, finner all påföljden börbestämmas till annat än böter. Uttalandet i promemorian alt denna olägenhetmåste undvikas "i görii-gaste män" torde i denna situation inle vara lillslor hjälp. Förhandlingen bör då ställas in och målet sällas ul lill nyhandläggning, vilket är opraktiskt och tidsödande. Del kan väl inle helleruteslutas an domaren - om inte annat sä av praktiska skäl - i en sådansituation känner sig i viss mån påverkad av sin tidigare bedömning och blirbenägen an låta påföljden stanna vid böter. Delta är givetvis inte tillfredsställande.För all undvika sådana komplikationer - vilka i och för sig inle kan befarasuppträda alltför ofta - skulle man enligl hovrättens uppfattning myckel välkunna låta den föreslagna kompetensbegränsningen bortfalla. 1 promemorian uttalasvisseriigen alt del inle kan anses lämpligl atl en ensamdomare får avgörapåföljdsfrågan annat än vad gäller böter. Del är emellertid svårt all se alt nägrarisker skulle vara förknippade med atl låta ensamdomare döma ul exempelvisvillkorlig dom eller ett kortare fängelsestraff i de relativt fåtaliga fall dethär kan bli fråga om. Del må erinras om all häktning, som ofta innebär elt frihetsberövandeav icke obetydlig längd, oftast beslutas av ensamdomare. Givelvis bör mål varipåföljden vid en förhandsbedömning kan påräknas bli annat än böter alltidsällas ut till handläggning med nämnd. Delta behöver inle stå i lagtexten ulandet räcker med ett motivul-talande. Omreformen genomförs utan den nu berörda justeringen bör i vart fall förslagettill lagtext omarbetas. 1 I kap. 3 § 4 st. bör orden "... svårare straffän böter dömas ut" utbytas mot "... annan påföljd än böter inle ådömas". Hovrättenför Nedre : Frågan om vidgad ensamdomarkompetens är av genomgripandenatur, och betydligt fler aspekter bör läggas på den än som kommil lill uttrycki promemorian. Hovrätten delar i och för sig uppfattningen alt det finnsanledning all utöka möjligheterna lill ensam-domaravgöranden. Därvid är dock ejsjälvklart all urvalet bör ske efter de principer som föreslås i promemorian.Enligt hovrätten bör övervägas om icke lekmän skulle kunna undvaras även vidokomplicerad brottslighet som bör leda till kortare fängelsestraff eller medfängelse jämställd påföljd. Förslagets utformning innebär bl.a. atlordföranden, innan målet sätts ul lill huvudförhandling, måste göra enbedömning av om böter är en sannolik påföljd för brottet och nämnd ej heller avannan anledning kan anses Prop.1982/83:41 59 erforderlig.Delta förutsälter studium av och visst ställningstagande lill förundersökningsmalerialet,vilket kan sägas stå i mindre god överensstämmelse med omedelbarhelsprincipen.Förslaget kan vidare medföra den opraktiska konsekvensen, att en redan påbörjadhuvudförhandling måste ställas in pä grund av bristande domförhet. Inle hellerkan det måhända helt uteslutas alt kostnadsskäl och tung arbetsbörda leder tillalt en felaktig förhandsbedömning blir normerande för päföljdsvalet. Omensamdomarens kompetens utvidgas i enlighet med förslaget i promemorian, bör 1kap. 3 § 4 st. sista punkten erhålla annan utformning. Det kannämligen inle vara tillfredsställande att knyta frågan om ensamdomaresbehörighet vid huvudförhandling och syn pä stället i mål om brott för vilketinte är stadgat svårare straff än fängelse till enförutsättning - alt svårare straff än böter inte döms ut - som kan inträffaförst efter förhandlingens avslutande. Stockholmstingsrätt: Tingsrätten tillslyrker alt promemorieförslagel genomförs.Tingsrätten vill dessutom framföra, all det kunde övervägas om inte enensamdomare kunde få döma till kortare frihetsstraff En vinst vore dä ocksä atldomare inte behöver göra en förhandsbedömning av päföljdsfrågan. Vidare skulle nämndemannaarvodensparas. Emellertid är tingsrätten medveten om atl överväganden pågår inomjustitiedepartementet beträffande korttidsslraffen och tingsrätten avstårdärför från alt nu framlägga egel förslag om ytterligare utvidgning av ensamdomarkompelensen. Uppsalatingsrätt: Tingsrätten har ingen erinran mol alt möjligheten för ensamdomareall avgöra brottmål vidgas. Förslaget synes tvärtom, med hänsyn till debesparingar som här slår atl göra, väl försiktigt. Del kan således ifrågasättasom inte ensamdomare borde betros att avgöra mål, där den tilltalade har erkäntgärningen och det framstår som uppenbart att påföljden skall bli annan änfängelse eller fängelse . Härigenom skulle man uppnå iprincip kongruens med de fall, då dom fär utfärdas i förenklad form. Malmötingsrätt: Tingsrätten har ingen erinran mol promemorieförslaget. Enligl tingsrältensmening finns skäl överväga en ytteriigare utvidgning av ensamdomarenskompetens så att denne ges behörighet atl utdöma även annan påföljd än böter ide undantagsfall del under förhandlingen skulle visa sig alt sädan påföljd börkomma ifråga. Göteborgstingsrätt: Förslaget att ge domare möjlighel atl ensam avgöra mål om brott, förvilka stadgas fängelse högst år positivt, både frän kostnads- ocheffektivitetssynpunkt. Tingsrätten anser dock all kompetensen inte börbegränsas pä sätt som föreslagits. Förslaget innebär atl domaren i förväg ochredan när målet sätts ut till huvudförhandling måste la slällning lillpåföljdsvalet. De oftast förekommande brott som har maximistraffet sex månadersfängelse är olovlig körning (grov), ratlonyk- 1982/83:41 60 terhet,snatteri och bedrägligt beteende. Endast i undantagsfall bestäms påföljden fördessa brott till fängelse och antalet fall dä annan icke frihetsberövandepåföljd än böter väljs, torde inte vara stort. Del är emellertid inte alllidmöjligt alt i förväg veta när frihetsstraff kommer atl dömas ul. Bevisningen i mälangående dessa brott är i regel inte särskilt omfattande eller komplicerad.Dessa mål bör således kunna avgöras av ensamdomare även om annan påföljd änböter skulle bli aktuell. Domaren har dessutom möjlighel atl inkalla nämndemänom del är påkallat, t.ex. pä grund av målels karaklär eller omfattning.