prop · G603103 · 1982-12-31 00:00:00 — Möjliga toxiska, genetiska och cancerframkallande effekterav strålbehandling av livsmedel bör kartläggas. Utredaren bör även ta upp frågor som rör bestrålning av foderoch foderprodukter i syfte att förebygga sjukdomar hos djur. Utredaren är därutöver oförhindrad att i samband med detfortlöpande arbetet ta de initiativ som anses vara påkallade. Utredaren bör redovisa första etappens arbete senast den 1maj 1983. Utredningsmaterialet skall läggas till grund för en andraetapp av utredningsarbetet som bör bedrivas av en parlamentarisk kommitté. Dessarbete skall syfta till att ge ett underlag för statsmakternasställningstaganden i hithörande frågor. Därvid torde bl. a. få bedömas dehandelspolitiska konsekvenserna av svenska särregler, märkningsregler ochkontrollmöjligheter samt organisatoriska frågor. Till frågan om direktiv fördenna senare etapp återkommer jag. Det är viktigt att ett nära samarbete sker mellan utredarenoch berörda myndigheter och organisationer. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar chefen för att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utredavissa frågor rörande bestrålning av livsmedel, att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt utredaren. Vidare hemställer jag att regeringen beslutar att kostnaderna skall belasta tionde huvudtitelnskommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Ny myndighetsorganisation för vapenfriutbildningen Skr. Departementschefen, statsrådet, anför I årets budgetproposition (prop. 1981/82: 100 bil. 15 s.33 ff) föreslogs att en ny myndighet, , skulleinrättas i för den del av vapenfriverksamheten som f. n. administrerasav (). Förslaget har godtagits av (AU1981/82: 21, rskr 1981/82: 216). I propositionen anförs, att det bör uppdras åt en särskildorganisationskommitté att vidta nödvändiga förberedelser för omlokaliseringenav AMS vapenfrisektion i enlighet med förslaget. Med hänsyn till attomlokaliseringen föreslås vara avslutad är detnödvändigt att arbetet bedrivs skyndsamt. En särskild utredare med uppdrag att svara för arbetet medomlokaliseringen och inrättandet av den nya myndigheten bör nu tillkallas.Utredaren bör på grundval av vad som anförs i budgetpropositionen och vad somhar framkommit vid behandling av frågan förbereda de närmare beslutsom behövs beträffande den nya myndighetens organisation och resurser. Inom AMS vapenfrisektion har, sedan den nyavapenfrilagstiftningen trädde i kraft , genomförts betydandeorganisatoriska förändringar för att åstadkomma en ändamålsenlig anpassning avverksamheten. Sektionen fick därtill två nya tjänster . Dennuvarande organisationen torde vara väl inarbetad vad avser arbetsrutiner ochärendehantering. Några mer omfattande förändringar i dessa avseenden tordesålunda inte vara nödvändiga. Utgångspunkten för utredaren bör därvid vara attanpassa den nuvarande verksamheten till den nya myndighetsformen. Utredaren bör, utifrån de förutsättningar som anges ibudgetpropositionen, lämna förslag till lokalfrågans lösning för den nyanämnden. Samråd bör i denna fråga ske med och . Utredaren bör också utarbeta ett organisationsförslag förden nya myndigheten samt förslag till instruktion.. Vidare bör utredaren utarbeta konkreta förslag till hur ensamordning kan ske med när det gäller den nya myndighetensekonomi-och personaladministration samt andra servicefunktioner samt hur kostnadernamellan myndigheterna skall fördelas. Samråd bör ske med riksrevisionsverketnär det gäller uppläggning av budgetering och ekonomiadministration. De totalakostnaderna för den nya myndigheten får inte överstiga motsvarande, beräknade anslag för AMS handhavande av vapenfriverksam heten. Utgångspunkten för utredningsarbetet skall vara att alla förslag som läggs fram skall kunna genomföras inom ramen för oförändrade resurser inom det område som förslagen avser. Det innebär att om kostnadskrävande förslag läggs fram måste visas hur förslagen kan finansieras genom besparingar i form av rationaliseringar och omprövning av pågående verksamhet inom utredningsområdet. Kostnadsberäkningarna skall vara väl 111 Skr.1982/83:103 genomarbetade och ta hänsyn tillalla kostnader som kan uppstå oavsett om Del II de drabbar staten, kommuner ellerenskilda. Vidare bör utredaren redovisa hur ev. resursöverföringar skall ske mellan AMS och dennya myndigheten. En utgångspunkt är därvid att förslagen inte får leda tillökade förvaltningskostnader. De kommunalekonomiska konsekvenserna av lämnadeförslag skall med andra ord beaktas och ett genomarbetat underlag som medgerbedömningar i dessa avseenden skall redovisas. Utredningen bör så omsorgsfulltsom möjligt belysa de indirekta effekter i form av exempelvis ökadadministration och ökat krångel, som förslagen kan medföra för myndigheter ochenskilda. Utredaren bör i berörda frågor samråda med . I övrigt bör utredaren föreslå sådana övergångslösningaroch andra åtgärder som kan erfordras för att genomföra omlokaliseringen enligtregeringens förslag och beslut med anledning därav. Utredaren skall redovisapreliminärt förslag till organisationen och kostnader för den nya myndighetensverksamhet . Utredaren bör vid arbetets påbörjande samt vidare underarbetets gång informera berörda huvudorganisationer och i förekommande fallannan berörd central arbetsorganisation med vilken staten har eller brukar haavtal om löner och andra anställningsvillkor samt bereda dem tillfälle attframföra synpunkter. Utredaren bör därutöver informera berörda arbetstagare ochvapenfria arbetsgruppen om utredningsarbetet. Utredaren bör vidare samråda medde myndigheter och andra officiella organ som berörs av hithörande förslag. Utredaren bör kunna överlämna åt AMS,och statskontoret att svara för vissa utredningar somkan behövas för uppdragets genomförande. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar chefen för att tillkalla en särskild utredare med uppdrag attgenomföra det förberedelsearbete som behövs för omlokaliseringens genomförandeså att kunna börja sin verksamhet den 1januari 1983, att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt utredaren. Vidare hemställer jag att regeringen beslutar att kostnaderna skall belasta tolfte huvudtitelnskommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. översynav tullagstiftningen skr. Beslut vid regeringssammanträde . Chefen för , statsrådet , anför. tullagsutredare har till handelsministernöverlämnat betänkandet (Ds H 1981:5) Grundlag och tullag. Utredarens uppgift har enligt utfärdade direktiv (Dir.1978:47) varit att göra en teknisk översyn av den tullagstiftning som varit itillämpning i syfte bl. a. att vinna en förenklad, mer enhetligordning. Författningarna borde också ses över med beaktande av vad som enligtden nya regeringsformen gäller i fråga om bl. a. normgivningskompetens ochdelegering. Vid översynen borde också beaktas om erfarenheterna fråntillämpningen av tullförfattningarna gav vid handen att ändringar behövdes påsärskilda punkter. I betänkandet diskuteras frågan om att utnyttjamöjligheterna enligt regeringsformen att delegera beslutanderätten beträffandeföreskrifter om tullar på införsel av vara. Enligt utredarens mening börmöjligheterna att delegera tillvaratas i vidaste utsträckning. Delegering börsålunda gälla såväl regeringen som och avse tullbeloppen ochangelägenheter av tullteknisk riatur. Mot denna bakgrund redovisas ibetänkandet förslag till nya tullförfattningar. Med hänsyn till att det krävs ytterligare bearbetning ochkomplettering i fråga om förslagen finner jag det nödvändigt att ta upp fråganom det fortsatta arbetet rörande tullagstiftningen. Den tekniska översynen av författningskomplexet börfortsätta i stort sett enligt de direktiv som tidigare utfärdats. Översynen börsålunda syfta till att vinna en förenklad och mer enhetlig ordning. Vidöversynen bör också beaktas om erfarenheterna av tullförfattningarna ger vidhanden att ändringar behövs på särskilda punkter. I detta sammanhang bör inomramen för översynen prövas ett antal förslag till författningsändringar somgeneraltullstyrelsen har lagt fram i skrivelser till regeringen, i den mån deinte behandlas i annan ordning. Förslagen syftar till att förenkla reglerna ochdärigenom spara resurser såväl för trafikanterna som för . Vidöversynen bör också kunna tas upp andra särskilda frågor om det behövs. En fråga som åter bör övervägas är i vilken utsträckningdet är lämpligt att utnyttja möjligheterna att delegera rätten att meddelaföreskrifter om tullar från riksdag till regering och vidare till tullverket.När det gäller tulltaxan bör enligt min mening utgångspunkten vara att rättenatt meddela föreskrifter om tullsatsernas storlek även i fortsättningen börtillkomma . Bland de frågor som enligt de förut nämnda direktiven upp till prövning kan särskilt nämnas frågan om det fortfarande finns behovav bestämmelserna i 5 § tullförordningen. Enligt dessa kan regeringen förordnaom att tull inte skall utgå för varuslag som icke eUer endast i ringaomfattning tillverkas i . Också bestämmelserna om tullrestitution börses över, främst med syfte att uppnå en förenkling av reglerna. Enligt gällande regler kan importörer som bedriverregelbunden import verksamhet åtnjuta kredit för betalning av tull och annan avgift. 8 1982/83. Skr.1982/83:103 översynen bör övervägas om gällandebestämmelser behöver ändras. Del II bl. a. belysas om det kan varalämpligt att införa nya betalningsregler som innebär att en preliminär inbetalning av tull och annanavgift sker som tulldeklaration lämnas. För den angivna översynen bör en särskild beredningsgrupptillkallas. Beredningsgruppen bör samråda med berörda myndigheter ochorganisationer samt bereda dem tillfälle att framföra synpunkter. Kommittéförordningen(1976:119) bör tillämpas på beredningsgruppen. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar chefen för att tillkalla högst sex ledamöter i en beredningsgrupp föröversyn av tullagstiftningen, att utse en av ledamöterna att vara ordförande, att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt beredningsgruppen. Vidare hemställer jag att regeringen föreskriver attkostnaderna skail belasta elfte huvudtitelns kommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Vissa frågor om beredskapslagring på energiområdet Chefen för , statsrådet , anför. 1981/82:102 bil. -3 om säkerhets- ochförsvarspolitiken samt totalförsvarets fortsatta utveckling anförde jag att jagavsåg att senare återkomma till regeringen på vissa särskilda punkter. Jag villnu anmäla en av dessa frågor, nämUgen frågan om bestämmande av s. k.oljeavgift. Enligt lagen (1957:343) om oljelagring m. m. (omtryckt1977:939, senast ändrad 1980:181) är säljare och förbrukare av störrekvantiteter olja skyldiga att hålla lager av olja. Syftet med tvångslagringenär att trygga tillgången inom riket på olja för energiförsörjning vidavspärrning och krig. I den nyssnämnda propositionen redovisade jag den närmareinnebörden av oljelagringsreglerna (bil. 3 s. 55 ff). I fråga om oljeavgiften påpekade jag bl.a. attlagringsskyldig som försummar att hålla lager av den omfalttning och på detsätt som föreskrivs i förordningen (1957:344) om oljeavgift m. m. (senaständrad 1973:1091) är skyldig att erlägga oljeavgift. Vidare skall oljeavgifterläggas av lagringsskyldig, om dispens erhålls från skyldigheten att hållalager av olja eller att förvara oljelager i bergrum eller liknande. Nuvarande grunder för uttagande av oljeavgiften, dvs.förhållandet mellan 114 den kostnadsbaserade delen och detpreventiva tillägget, godkändes av 1973:204, FöU 1973:30, rskr 1973:394).Samtidigt Skr. 1982/83:103 bemyndigades regeringen genom ändring i 3 §oljeavgiftsförordningen att Dir. 1982:20 fastställa oljeavgifter för olikaoljeslag och lagringsformer enligt de av godkända grunderna.Oljeavgiften har därefter med hänsyn till kostnadsutvecklingen inomoljebranschen höjts vid olika tUlfällen. 1981/82:102, bil. 62,anmälde jag min uppfattning att oljeavgiften borde höjas ytterUgare men utanändring av nämnda grunder. Efter den nya regeringsformens tillkomst har bemyndigandetutnyttjats med stöd av punkten 6 i övergångsbestämmelserna. Jag påpekade ipropositionen att denna ordning i längden är otillfredsställande och att enöversyn av formerna för fastställande av oljeavgiftens storlek bordegenomföras. För detta ändamål bör nu tillkallas en särskild utredaresom i sitt arbete bör utgå från uttalandena i nämnda proposition. Inom dennaram bör utredaren således med utgångspunkt i den nya regeringsformen övervägaoch lämna förslag till ändrade former för oljeavgiftens bestämmande. I propositionen (bil. 3 s. 70 och 72) anmälde jag ocksåatt jag avsåg att senare återkomma till regeringen även i fråga om förslag tilllagstiftning rörande den i propositionen redovisade beredskapslagringenbeträffande ångkol och naturgas. På min hemställan beslöt regeringen att beredariksdagen tillfälle att ta del av vad jag hade anfört beträffande beredskapslagringav dessa energislag. När ställningstagande föreligger i dessa frågoravser jag att, om så erfordras, återkomma till regeringen med förslag på dettaområde, i form av kompletterande direktiv till utredaren. Åven i övrigt kan detkomma upp särskilda frågor som det är lämpligt att pröva inom utredningens ram. Utredaren bör, om utredningsarbetet ger anledning tilldet, samråda med berörda myndigheter och organisationer samt ge dem tillfälleatt framföra synpunkter. För utredarens arbete bör i tiUämpliga delar gälla dedirektiv som utfärdats till samtliga kommittéer och särskilda utredare angåendefinansieringen av reformer (Dir. 1980:20). Med hänvisning tiU vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar chefen föf att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utredavissa frågor rörande beredskapslagring på energiområdet, att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt utredaren. Vidare hemställer jag att regeringen föreskriver att kostnaden skall belasta elfte huvudtitelnskommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Skr.1982/83:103 Översyu a V grunderna för den prästerliga tjänsteorga- Dei II nisationen i pastoraten, m. m. Beslut vid regeringssammanträde . Chefen för kommundepartementet, statsrådet , anför. består av 13 stift, där uppsikten över ochledningen av den kyrkliga verksamheten utövas av biskopen och , somär en statlig myndighet. Stiften är indelade i kontrakt. I varje kontraktbiträds biskopen i sin tillsynsuppgift av en kontraktsprost som han utser blandkontraktets ordinarie präster. Basenheten för den kyrkliga verksamheten är församlingen.Riket var indelat i 2 564 territoriella församlingar,vartill kommer fem icke-territoriella. Underlaget för den prästerliga tjänsteorganisationen ikyrkan är emellertid pastoratet, som kan bestå av en eller flera församlingar.Pastoratet utgör tjänstgöringsområde för en kyrkoherde. Utöver de femicke-territoriella församlingarna som utgör egna pastorat, fanns det den 1januari 1982 1 141 pastorat i riket. Indelningen i pastorat beslutas avregeringen enligt grunder som har godkänt. För denförsamlingsvårdande verksamheten i pastoratet kan utöver kyrkoherdetjänstenvara inrättade en eller flera tjänster som komminister eller kyrkoadjunkt.Kyrkoherde- och komministertjänsterna är ordinarie prästtjänster, medankyrkoadjunktstjänsterna är icke ordinarie. Dessa s. k. församlingsprästtjänsterinrättas genom beslut av regeringen enligt grunder som harfastställt. Tjänstinnehavarna avlönas av pastoratet. Därutöver kan domkapitleti pastoraten inrätta tjänster i befordringsgång som pastoratsadjunkt till detantal som oundgängligen fordras för att uppehålla den prästerliga verksamheteni stiftet. Pastoratsadjunkterna avlönas från kyrkofonden. Den 1 januari 1982fanns det inrättade 1 145 kyrkoherdetjänster, 1 047 komministertjänster och 577kyrkoadjunktstjänster. Ca 300 av dem är vakanta eller uppehålls av vikarier, imånga fall pensionerade präster. Utöver den prästerliga tjänsteorganisationen i pastoratenfinns det i stiften inrättade särskilda prästerliga tjänster som stifts- ellerkontraktsadjunkter, vilka avlönas från kyrkofonden. De uppgår f. n. till drygt90, varav närmare en tredjedel har inrättats för finskspråkigtförsamlingsarbete. Grunderna för nuvarande prästerliga tjänsteorganisation Till grund för den nuvarande territoriellapastoratsindelningen och den församlingsprästerliga tjänsteorganisationen ipastoraten ligger beslut vid riksdag (prop. 1957:153, SU 1957:175,rskr 1957:388). EnUgt de riktlinjer som föreslogs i propositionen i ämnet ochsom anslöt sig till genomfördes en riksomfattande pastoratsregleringden . Därefter har jämkningar! denna skett endast i enskilda fallgenom att Kungl. Maj:t eller regeringen beslutat om ändring ipastoratsindelningen eller om inrättande eller indragning av prästerligatjänster i ett pastorat, varvid alltjämt de fastställda grunderna hartillämpats. De proposition fastställda normerna förbestämmande av den Skr. 1982/83:103 prästerliga tjänsteorganisationen i ettpastorat grundar sig väsentligen på Dir. 1982:21 pastoratets folkmängdstal ochareal samt tätortsgraden. Antalet prästtjänster i ett pastorat skall stå iviss relation till invånarantalet, varvid man räknar med ett störrefolkmängdstal per präst i tätort än i glesbygd. Pastoraten delas upp i tregrupper med olika folkmängdsserier för beräkning av underlag för inrättande avprästtjänster. Den första gruppen består av pastorat med avbefolkningen boende i tätort (i propositionen betecknade som F-ortspastorat),den andra gruppen av pastorat där bor i tätort(E-ortspastorat) och den tredje gruppen av övriga pastorat, s. k.landsbygdspastorat. I princip bör ett pastorat ha lägst 2 000 invånare för attbestå som självständigt pastorat med egen kyrkoherdetjänst. Man räknar med attkyrkoherden ensam skall kunna betjäna en befolkning på upp till 5 000 invånarei ett F-ortspastorat, 3 500 invånare i ett E-ortspastoral och 3 000 invånare iett landsbygdspastoral. En ytterligare prästtjänst får inrättas i resp. pastorat,när folkmängdstalet väsentligen överstiger de nu angivna gränstalen. På sammasätt får flera tjänster undan för undan inrättas när folkmängden väsentligenöverstiger de nya, allt glesare intervaller som anges i en tabell ipropositionen (s. 30). Sålunda krävs för inrättande av en fjärde prästtjänstatt folkmängden överstiger 24 000 i ett F-ortspastorat, 18 000 i ettE-ortspastorat och 13 500 i ett landsbygdspastorat. Normtalen i tabellen avsesgälla för pastorat med måttlig areal. Hänsyn kan emellertid tas till att detbehövs fler präster än vad folkmängdstalet i och för sig motiverar, om pastoratetär vidsträckt. Vid bedömningen får också kommunikationsförhållandena t. ex. medhänsyn till sjöar och skärgård och bebyggelsens spridning beaktas. När det gäller frågan om vilka slags prästerliga tjänstersom får inrättas i pastoralen utöver kyrkoherdetjänsten, så innebär de av antagna grunderna (s. 32 i propositionen) att den ytterligare tjänst som kan få inrättas, när de ovan angivna folkmängstalen 5 000, 3 500 och 3 000 i resp. slag av pastorat har väsentligen överstigits, bör vara en kyrkoadjunktstjänst. När angivna tal överstigits med bör den kunna ombildas till en komministertjänst och när sedan gränstalen för inrättande av en tredje tjänst har passerats bör denna inrättas som en kyrkoadjunktur. I övrigt bör ' Så kan t. ex. förekomsten avsjälvständig kyrkobokföringsskyldighet etc. i en annexförsamling motiverainrättandet av en komministratur. Därigenom kan också bostadsfrågan lösas på enort där hyresmarknad saknas, eftersom tjänsterna som kyrkoherde och komministeri princip är förenade med rätt till tjänstebostad, vilket däremot inte ärfallet med kyrkoadjunktstjänsterna. Det börvidare nämnas, att är 1958 fastställde särskilda normer för inrättande av prästerliga tjänster för andlig vård vid sjukhusen (prop. 1958 A:67 och B:21, SU 1958 B:91, rskr 1958 B:121). Normerna ändrades genom riksdagsbeslut (prop. 1979/80:152, KrU 1979/80:29, rskr 1979/80:357). De innebär nu att om det i ett pastorat finns en eller flera sjukvårdsinrättningar med tillhopa minst 1 200 vårdplatser, får en särskild komministertjänst för den andliga vården vid sjukhusen inrättas i pastoratet. Uppgår inte antalet vårdplatser i pastoratet till 1 200, skall man multiplicera vårdplatsantalet med tre i F-ortspastorat och med två i andra pastorat samt lägga samman det med pastoratets befolkningstal när man beräknar underlaget för tilldelningen av prästtjänster till pastoratet. Detsamma gäller H' Skr.1982/83:103 det antal vårdplatser someventuellt överskjuter 1 200 i ett pastorat där en Del II särskild komministertjänst har fått inrättas. Övriga tjänster för församlingsvården I församlingarna tjänstgör även kyrkomusiker. Enliglkyrkomusikerför-ordningin (1950:375, omtryckt 1973:681, ändrad senast 1978:877)utgör en församling som regel eget kyrkomusikerdistrikt, men regeringen kanbesluta om annan distriktsindelning. fastställer den typ avkyrkomusikertjänst - organist-, skolkantors- eller kyrkokantorstjänst - somskall vara inrättad i distriktet. Det kan också medge att en tjänst sombiträdande kyrkomusiker får inrättas där det behövs eller att en orgelspelarefår anställas för att fullgöra de kyrkomusikaliska uppgifterna där dessa är avringa omfattning. Kyrkomusikerna avlönas av pastoratet. En särskild utredarehar förordnats fr. o. m. för att se över organisationen avkyrkomusikernas verksamhet, m. m. (Kn 1980:04, Dir. 1980:85). Präst- och kyrkomusikertjänsterna i ärstatligt reglerade tjänster. Pastoraten svarar för kostnaderna för löner åtförsamlingspräster och kyrkomusiker och får för detta ändamål ta i anspråkneltoavkastningen av sina präst- och kyrkomusikerlönetillgångar - i allmänhetkyrklig jord och skog eller fonderade försäljningsmedel från sådan egendom -samt utdebiterade medel intill ett av regeringen angivet öretal förskattekrona, f. n. Om dessa medel inte förslår, får pastoratettillskott ur kyrkofonden för att täcka kostnadernäför präst- ochkyrkomusikerlöner-na. Storleken av ett sådant tillskott fastställs genom ettsärskilt avräkningsförfarande mellan pastoratet och kyrkofonden. Förslag omatt slopa detta avräkningsförfarande har lagts fram i prop. 1981/82:158 omkyrkofonden och ekonomisk utjämning inom . Vid sidan av de statligt reglerade tjänsterna som prästoch kyrkomusiker kan andra tjänster vara inrättade för församlingsvården. Iförsamlingarna kan sålunda finnas diakonitjänster och tjänster somförsamlingssekretefare eller församlingsassistent, församlingssyster, förskollärare,barntimmeleda-re eller fritidsledare. Sådana tjänster är kyrkokommurialatjänster som församlingarna själva beslutar om och bekostar med egna medel påsamma sätt som i fråga om kyrkvaktmästare och kyrkogårdspersonal. Emellertidkan församlingarna genom samfällighetsbildning gå samman om tjänster av dettaslag och på så sätt fördela kostnaderna. För folkbokföringen och biträde med andra administrativauppgifter kan det slutligen hos pastoraten eller i större samfälligheter finnasanställd personal för allmänna kontorsgöromål, särskilt för de kameralauppgifterna. Önskemål om reformer av nuvarande prästerligatjänsteorganisation Av det föregående har framgått att medan församlingar ochpastorat fritt beslutar om inrätiande av olika kyrkokommunala tjänster som de själva anser behövliga, så är inrättandet av präst- och kyrkomusikertjänster beroende av regeringens eller domkapitlens beslut. Kyrkomusikerorganisa- tionen utreds f. n. av en särskild utredare. För den prästerliga tjänsteorga nisationen gäller alltjämt de vid riksdag fastställda grunderna som 118 jag har redogjort för.