prop · G60397 · 1982-12-31 00:00:00 — När det gäller förtroendeuppdragens fördelning på privat-,offentlig- och organisationsanslällda vill jag instämma i vad remissinstansernahar anfört om det önskvärda i alt fler privatanställda lar plats i de politiskaförsamlingarna. Syftet med den förändring av e_rsättningssystemet som jag ämnarföreslå är att i ekonomiskt hänseende underlätta för t. ex. privatanställda atlåla sig kommunala förtroendeuppdrag. Jag återkommer till denna fråga. 2.2.2 Förtroendeuppdragens anlal och spridning minskade antalet ordinarie uppdrag ifullmäktige och nämnder med totalt ca 72 000. Sedan indelningsreformenfullbordades har antalet uppdrag ökat med elt par tusen. fannsdel nära 46 000 uppdrag i kommunerna. I landsfingskommunerna har uppdragen tillföljd av den allmänna expansionen i verksamheten ökat stadigt sedan 1960-talet.År 1980 fanns det ca 4 600 ordinarie uppdrag i landstingskommunerna. Mätningar visar atl del i genomsnitt går 1,4uppdrag per förtroendevald i kommunerna. Tre fjärdedelar av kommunernasförtroendevalda har etl eller två uppdrag. I landstingskommunerna är uppdragskon- Prop,1982/83:97 12 eentrationen obetydligt högre än i kommunerna, nämligen1,7 uppdrag per. anser att det är väsentligtatt så många människor som möjligt bereds tillfälle atl della i kommunernas ochlandstingskommunernas verksamhet. Detta kan ske genom att man ökar antaletuppdrag. Kommittén har därvid pekat pä de möjligheter som står lill buds atlinrätta lokala organ i kommunerna. Vad gäller fördelningen av uppdragen på deförtroendevalda menar kommittén att det inte finns skäl att vidta åtgärder föralt ytterligare sprida dem. Det utpräglade mångsyssleriet är enligt kommitténsmening på tillbakagång. De remissinstanser, som har kommenterat kommitténssynpunkter på förtroendeuppdragens antal och spridning, fördelar sig ungefärjämnt mellan en positiv och en skeptisk eller negativ inställning lillkommitténs synpunkter. Några instanser har uttalat sig för en ökad spridningav uppdragen. De remissinstanser som är skeptiska eller negativa lill en ökningav uppdragen anför i flera fall alt en ökning av antalet uppdrag inte får bliett självändamål. Jag delar kommitténs uppfattning att det är viktigt fråndemokratisk synpunkt att så många medborgare som möjligt får tillfälle attmedverka i kommunernas och landstingskommunernas verksamhet. De många människornasmedverkan i gemensamma, lokala angelägenheter har urgamla traditioner i detsvenska samhället. Ett omfattande folkligt engagemang i den kommunalademokratin har elt värde som inte kan överskattas. Minskningen av förtroendeuppdragen till följd avindelningsreformerna medförde atl många tidigare politiskt aktiva ställdesutanför kommunalpolitiken. I det material som kommittén har presenterat finnsdet emeHertid ett par positiva tendenser. Den ena är atl uppdragen J974 åter har börjat öka, om än i blygsam omfattning. På denlandstingskommunala sidan har uppdragen ökat med en fjärdedel under 1970-talet.Den andra tendensen är att den s. k. uppdragskoncentrationen numera förefaller atlligga pä en måttlig nivå. Under loppet av blev behovet avdecentralisering av den kommunala verksamheten inom de nya, större kommunernasram alltmer uppenbar. krävdes i socialdemokratiska motioner iriksdagen alt kommunallagen skulle ändras så att kommundelsorgan med"beslutande uppgifter" skulle kunna inrättas. Som en följd häravantog en enig riksdag regeringens förslag (prop. 1978/79:181. KU 36, rskr361 och prop. 1979/80:54. KU 27. rskr 96) om lagstiftning om lokala organ ikommunerna. Genom lagen (1979:408) om vissa lokala organ i kommunerna (ändradsenast 1981:46) kan kommunerna numera inrätta institutionsstyrelser saml distrikts-och kommundelsnämnder med förvaltande och verkställande uppgifter för i principhela det kominunala området. Därigenom öppnas, som kommittén har framhållit,möjlighet för fler människor alt medverka i Prop, 1982/83:97 13 Ett utbyggt system med lokala organ medför ett väsentUgttillskott av nya uppdrag. Enligt minmening bör kommunerna inom ramen för sina resurser sträva efter att öka antaletuppdrag, bl. a. genom att inrätta lokala organ. Det är därvid naturligt att delokala förhållandena och önskemålen om hur man vill ordna den kommunalaförvaltningen får bestämma såväl inriktning som omfattning av sådanaorganisatoriska reformer. Det är också naturligt alt ekonomiska faktorer vägsin i bedömningen av möjUgheterna all skapa fler förtroendeuppdrag. Eventuellakostnader uppvägs emellertid av den fördjupning av demokratin som elt ökatmedborgerligt engagemang medför. Ett införande av t. ex. kommundelsnämnder gerdessutom möjlighet till ett naturligt samarbete mellan olika kommunalaverksamhetsgrenar, något som enligt min mening måste bedömas som positivt. Ettsådant samarbete är alltså ägnat att överbrygga seklorsindelningen inom denkommunala förvaltningen. Frågan omlokala organ är aktuell i många kommuner. Partierna har i många fall i sinalokala handlingsprogram tagit upp frågan om lokala organ. Det är för migsjälvklart alt organisation skall beslutas lokalt. Jag är också klaröver atl organisationsförändringar inle i sig kan vitalisera den kommunalademokratin. En vitalisering måste ha djup förankring i medborgarna, partiernaoch organisationerna. Men jag tror all en organisationsförändring kanunderlätta och stimulera den kommunala självstyrelsen. Alt införalokala organ i en kommun är en långsiktig uppgift. En sådan förändring krävertålamod och tid. Den måste ske i samförstånd med partier, personal och brukareav service. För egen del är jag övertygad om all en strävan mol enreell decentralisering i beslutsfattandet är en riklig framlidsinriktning. Detär angeläget att man stimulerar, underlättar och ger service åt kommuner somhar försöksverksamhet, som utreder eller som står i begrepp alt påbörja enutveckling mot atl införa någon typ av lokala organ. För detta ändamål anserjag att del inom bör tillsättas en arbetsgrupp.Försöksverksamheten med lokala organ har nämligen visat alt vissa bestämmelseri kommunallagen och den s. k. speciallagstiftningen (skollagen,socialtjänstlagen, byggnadslagen m. motverkar möjlighelerna att fullt utta lill vara de effektivitetsvinster som ligger i systemet. Arbetsgruppen bördärför ha lill uppgift atl sammanställa erfarenheterna från försöksverksamhetenoch lämna förslag till vilka åtgärder som bör vidtas för atl underlätta förkommunerna alt gå över lill en organisation med lokala organ. Del är naturligtalt representanter från berörda fackdepartement ingår i gruppen. Tillarbetsgruppen bör dessutom knytas en referensgrupp med representanter förkommuner, landstingskommuner, de båda kommunförbunden samt de fackligaorganisationerna. Jag avser all återkomma til! regeringen i denna fråga. Prop,1982/83:97 14 2.2.3 Specialiseringen bland de förtroendevalda Det finns i en tradition av bred medborgarmedverkani den kommunala förvaltningen. var del vanligt i de mindre kommunerna attde förtroendevalda själva både beredde och verkställde de ärenden i vilka defattade beslul. Med de slörre kommunerna följde alt anställda tjänstemänövertog en allt större del av arbetet med beredning och verkställighet. Tillföljd av den ökade professionaliseringen uppstod etl behov av ökat inflytandeför de förtroendevalda i syfte att bl. a. motverka vad som ibland kallades "tjänstemannaväldet"i kommunerna. Därigenom växte elt syslem med hellids- och deltidsengageradeförtroendevalda fram. Syslemel med hellids- och deltidsengageradeförtroendevalda har vuxit till kraftigt under framför allt . År 1980fanns det i kommunerna nära 500 kommunalråd. fanns del elthundratal heltidsengagerade i landsfingskommunerna. Härtill kommer sammanlagtca 200 förtroendevalda med minst halvtidsengagemang i kommuner och landstingskommuner.Ökningen av hellids- och deltidsengagerade förtroendevalda rubbar inte detgrundläggande förhållandel alt kommunal- och landstingspolitiken bärs upp avden grupp som brukar kallas fritidspolitiker, dvs. de som ägnar förhållandevisringa tid åt sina fåtaliga uppdrag. har bedömt utvecklingen pådelta område som naturlig och rimlig med hänsyn till den allmänna tillväxten avkommunernas och landstingskommunernas verksamhet. UtveckUngen har enligl kommilléni huvudsak varit positiv från demokrati- och effektivitetssynpunkt. Den framfidautvecklingen av antalet heltids- och delfidspolitiker bör bestämmas av behovenoch önskemålen i de enskilda kommunerna och landstingskommunerna, menarkommittén, och hänvisar till den frihet att bestämma om sin egen organisationsom kommuner och landstingskommuner har enligt kommunallagen. Kommittén anser äVenatt behovet av återhållsamhet med kommunala och landslingskommunala medel inlei sig får utgöra ett hinder för inrättande av nya uppdrag på hel- eller deltid. En klar majoritet av de remissinstanser som har gett någonåsikt till känna delar kommilténs synpunkter om specialiseringen bland deförtroendevalda. Grundläggande för min egen bedömning av arbetsfördelningenmellan de förtroendevalda och graden av specialisering är den frihet somkommunallagen ger åt kommuner och landstingskommuner alt själva bestämma omsin organisation. Jag finner i likhet med kommittén all ökningen av de heltids-ochdeltidsengagerade är både naturlig och rimlig med hänsyn lill den allmännaökningen av den kommunala verksamheten. Utvecklingen har enligt min meningvarit positiv från demokrati- och effektivitetssynpunkt. Prop,1982/83:97 15 2.2.4 De förtroendevaldas arbetsförutsättningar Det är av stor betydelse för den kommunala demokratin attde förtroendevalda har goda förutsättningar för sitt arbete. Dessaförutsättningar är viktiga på två sätt. Om arbetsförhållandena är goda,underlättas rekryteringen till förtroendeuppdragen. Då ökar också utsikternaatt de som har valts lill uppdragen behåller dessa mer än en mandatperiod, någolsom i sin tur bidrar lill den nödvändiga kontinuiteten. Kraven på de förtroendevalda har ökat på ell sådant sätt atlmånga upplever förtroendeuppdragen som betungande. Sammanlrädestiden har ökattill följd av fler och mer komplicerade ärenden. Ökad lid ägnas också ålberedningar i partigrupperna. Dessa förhållanden har framkallat en ökadspecialisering bland de förtroendevalda så att allt fler har engagerats på hel-ellerdeltid. Huvuddelen av de förtroendevalda utövar dock sina uppdrag väsentligenvid sidan av sill förvärvsarbete. Dessa s. k. fritidspolitiker har oftasvårt alt få tiden all räcka lill för de olika rollerna i privatlivet,yrkeslivet och politiken. Parallellt med den utveckling som här har skisserats harolika åtgärder vidtagits för alt förbättra de förtroendevaldas villkor. Somexempel kan nämnas den lagstadgade rätlen all vara ledig från förvärvsarbeteför atl utöva kommunala förtroendeuppdrag, bällre ekonomisk ersättning i formav bl. a. arvoden och olika slag av kostnadsersättningar. Vidare kan nämnasförbättrad service och ökade utbildningsinsatser. Dessa åtgärder har givetvisvarit betydelsefulla och haft positiva verkningar. Kvar står emellertid att deförtroendevalda i många fall arbetar under pressande förhållanden. framhåller all deförtroendevalda är relativi nöjda med t. ex. sammanlrädesliderna, barnlillsynsfråganoch del material förvaltningarna förser dem med, men all de upplever spänningsförhållandenmellan det politiska uppdraget och t. ex. förvärvsarbetet eller hem och familj.Kommittén uppger att sammanträden pä är regel i landstingskommunerna ochlika vanliga som kvällssammanträden i kommunerna. Det konstateras alt de allraflesta med behov av barntillsyn vid sammanträden anser att de har ordnattillsynen på elt tillfredsställande sätt. Enligt kommitténs uppfattning är detviktigt att sammanlrädesliderna i görligaste mån anpassas till deförtroendevaldas önskemål och att de behov av barntillsyn som kan finnas isamband med kvällssammanträden beaktas. Kommittén betonar all utbildningsverksamheten är etlviktigt led i ansträngningarna att underlätta arbetet för de förtroendevaldaoch att skapa och vidmakthålla den kompelens som krävs i den politiskaverksamheten. Kommillén noterar med tillfredsställelse den breda satsning somnumera sker på utbildning i kommuner och landstingskommuner. Del är, framhållerkommittén, ett väsentligt intresse all resurserna för utbildning bibehålls äveni ekonomiskt svåra tider. Enligt kommitténs mening finns del skäl för de Prop, 1982/83:97 16 kommuner som f. n. inte tillhandahåller egen utbildningeller bidrar till partiernas utbildning att överväga sådana åtgärder förkommande mandatperioder. Enligt kommilténs mening är en fullgod service åt deförtroendevalda av betydelse när det gäller möjligheterna för dem att fullgöraförtroendeuppdraget på elt tillfredsställande sätt. Det gäller främstbeslutsunderlagels kvalitet och omfattning. En inte obetydlig del av deförtroendevalda har enligt vad kommittén uppger svårl all sätta sig in imaterialet, trots förvaltningarnas ansträngningar att göra del mertillgängligt. Enligl kommitténs uppfattning bör förvaltningarna sträva efteratt bättre anpassa mängden av sammanträdeshandlingar till de olika organensskiftande behov samt att fullfölja och intensifiera arbetet med att görabeslutsunderlaget mera lättillgängligt. Kommittén uppger alt det har blivit alltvanligare att fullmäktige och saml vissa styrelser och nämndergenomför sammanträden i andra former än det traditionella plenarsammanträdet.De viktigaste bland dessa alternativa sammanträdesformer är temasammanträde,informationssammanträde eller informationskonferens saml studiebesök.Kommittén anser alt de beskrivna typerna av sammanträden är vikliga sominstrument för att tillgodose de förtroendevaldas behov av att kunna överblickaverksamheten, alt temporärt koncentrera sig på visst problemområde eller för atlkomma i kontakt med personal och brukare vid de kommunala ochlandstingskommunala institutionerna. Remissinstanserna instämmer i kommitténs uppfattning attsammanträdestiderna i görligaste mån bör anpassas-till de förtroendevaldasönskemål samt att det behov av barntillsyn som kan finnas i samband medkvällssammanträden bör beaktas. Av de remissinslanser som har tagit upputbildningsfrågan instämmer den övervägande delen i kommitténs uppfattning attutbildningen av de förtroendevalda är ett viktigt led i ansträngningarna atlunderlätta deras arbete samt vidmakthålla den kompelens som krävs i den politiskaverksamheten. Vikten av att utbildningen inriktas på faktakunskaper inom det specialregleradeområdet betonas. När detgäller frågan om beslutsunderlaget delar flertalet av remissinslansernakommitténs uppfattning att detta bör göras språkligt mera lältillgäng-, ligtoch att mängden handlingar bör bättre anpassas till de skiftande behoven. Någraremissinstanser instämmer i kommitténs bedömning alt användningen avalternativa sammanträdesformer kan ha en viktig funktion att fylla när del gälleralt ge en överblick av verksamheten eller atl skapa kontakter med olikaintressegrupper. Några remissinstanser tar upp frågan om systemet medpolitiska sekreterare. En del framför därvid uppfattningen all frågan borde halösts inom ramen för betänkandet om de förtroendevalda i kommuner ochlandstingskommuner. Prop,1982/83:97 17 För egen del vill jag anföra följande. Jaginstämmer i kommilténs och remissinstansernas uppfattning attsammanträdestiderna i görligaste mån bör anpassas till de förtroendevaldasskilda önskemål. Jag instämmer också i vad kommillén och remissinstanserna haranfört om utbildningsverksamheten. Utbildningen av de förtroendevalda är etlviktigt led i strävandena att underlätta det politiska arbetet. Det är enligtmin mening väsentligt alt utbildningsverksamheten får tillräckliga resurser.Inte minst i en situation med kärv ekonomi är utbildningsverksamheten av slortvärde. De synpunkter på utbildningens innehåll som har framförts av fiera remissinslanserär väl värd alt beakta vid planeringen av utbildningsinsatserna i kommuner ochlandstingskommuner. Jag delar alltså uppfattningen att utbildningen bl. a. börinriktas mol faktakunskaper om den specialreglerade förvaltningen. Som jag har nämnt anser många remissinstanser attbeslutsunderlaget bör göras språkligt mera lättillgängligt och atl mängdenhandlingar bör bättre anpassas till de skiftande behoven. Jag har skäl alt antaatl åtgärder kommer all vidtas av berörda kommunala organ i detta hänseende. Ifråga om de alternativa sammanträdesformerna delar jag kommilténs uppfattningalt dessa kan fylla en funktion när det t. ex. gäller atl informera de förtroendevaldaeller att skapa kontakt mellan förtroendevalda och intressegrupper i samhället. Vad beträffar systemet med politiska sekreterare, somkommenteras av en del remissinstanser, har kommunaldemokratiska kommittén lämnalelt särskilt delbetänkande (Ds Kn 1982:7) i denna fråga. Kommittén föreslår ibelänkandet en särskild lag enligt vilken kommuner och landstingskommuner fårrätt atl anställa biträden ål de förtroendevalda i deras arbete. Förslaget har remissbehandlats.Jag avser att återkomma till regeringen med förslag lill en särskildproposition om de politiska sekreterarna. 2.2.5 Pension och andra sociala förmåner Av betydelse från kommunaldemokratisk synpunkt är denersättning som utgår till de förtroendevalda som uppdraget vararoch vilka sociala förmåner som gäller . Av betydelse är ocksåvilken ekonomisk trygghet som gäller när uppdraget upphör. Enligt 2 kap. 29 §, 3 kap. 16 § och 5 kap. 1§kommunallagen får fullmäktige besluta om skälig ersätlning till deförtroendevalda för resekostnader och andra utgifter som föranleds avuppdraget saml om arvode, pension och andra ekonomiska förmåner. I dettaavsnitt behandlar jag frågan om de förtroendevaldas pensioner och andra socialaförmåner. I ett följande avsnitt lar jag upp frågan om ersättningen till deförtroendevalda under den lid som deras förtroendeuppdrag varar. regleras pensionsfrågorna i reglementen som harantagits av kommunernas beslutande församlingar. I allmänhet bygger dessa reglemen- 2 1982/83. Prop,1982/83:97 18 ten på ett av utarbetat s. k. normalreglemenle.I den allmänna debatten har del uppmärksammats atl en förtroendevald som harlämnat sitt uppdrag som heltidsengagerad förtroendeman kan uppbära visslidspensionsamfidigt som han uppbär förvärvsinkomst. Denna ordning har kritiserats. framhåller att både visstidspension och avgångsersättning kan varasmidiga instrument för att ge de förtroendevalda som har haft uppdrag under enföljd av år antingen erforderligt rådrum för atl återgå till förvärvsarbeteeller tryggad försörjning fram lill den tidpunkt då rätt till ålderspensioninträder. Den avsaknad av "anställningstrygghet" som hör till detpolitiska livet måste enligl kommittén på olika sätt kompenseras.Ersättningssystemet skall enligt kommillén uppfylla villkoret all vara"neutralt", dvs. garantera alt en förtroendevald som lämnar etlheltidsengagemang inte är i väsenlligl bättre eller sämre ekonomisk ställningän när han åtog sig uppdraget. Kommittén anser att ett pensionssystem, sommedger att en förtroendevald, som har lämnat sitt kommunala eller landslingskommunalauppdrag, kan uppbära oreducerad pension jämsides med ersättning i annat uppdrageller förvärvsarbete, inte kan försvaras. Enligt kommitténs uppfattning skallvisstidspension enbart ses som ett ekonomiskt skydd. Gäller det förtroendevaldi arbetsför ålder bör det enligl kommittén förutsättas att visstidspension inleannat än i undanlagsfall skall ulgå med oredueerat belopp för längre tid.Normall bör vederbörande kunna återinträda i förvärvsarbete. Endast när detgäller personer, som lämnar sina uppdrag före pensionsåldern och inlehar förutsättningar eller möjlighet att återgå i yrkesarbete, bör enligtkommitténs uppfattning visstidspension ses som en mera varaktigförsörjningsform. Kommittén anser alt de samordningsprinciper som tillämpas avGöteborgs och kommuner är lämpligt avvägda. De innebär att vissmindre del av förvärvsinkomsten undantas från samordning. Genomförs ensamordning mellan visslidspension och samtidiga förvärvsinkomster medför dettaenligt kommitténs uppfattning att motivet för en åldersgräns för rätt tillvisstidspension är så framträdande. Elt slopande av åldersgränsenmedför i sin tur att det inte längre finns något behov av särskilda regler omavgångsersättning. Kommittén har övervägt vilka konsekvenser ell system med visslidspensionhar för dem som inle har ägnat hela men en stor del av sin lid åt kommunalauppdrag. En sådan person kan i realiteten inte uppehålla sitt yrke. Han kommerdärför i en lika prekär situation när han lämnar förtroendeuppdragen, som densom har innehaft etl hellidsuppdrag. Enligt kommitténs mening bör del därför inlehindra alt det finns ett pensionsskydd av denna typ också för andra än heltidsengagerade.Kommittén förutsätter alt visstidspension bör ifrågakomma endasi förförtroendevalda med etl relativi omfattande engagemang. En lämplig gräns förrätt lill visslidspension Prop, 1982/83:97 19 anser kommittén vara elt engagemang som uppgår till minst40 % av elt hellidsengagemang. Inom förvärvslivet ger en tjänstgöring av sådanomfattning rätt till fulla sociala avtalsförmåner. De svårigheter som f. n. föreligger för kommuner ochlandstingskommuner all på förhand ulfästa pension lill deltidsengageradeförtroendevalda har sin grund i del krav som har uppställts i kommunallagenstidigare förarbeten alt uppdraget skall innehas samtvara av betydande omfattning. Kommittén anser det olyckligt all sådana krayskall utgöra hinder för en förhandsutfästelse. I stället bör en utfästelsekunna ske helt utifrån en allmän skälighetsbedömning, där uppdragstidens längdoch omfattning bör utgöra faktorer. Etl engagemang, som motsvarar avetl heltidsuppdrag, är enligt kommitténs mening atl betrakta som etl engagemangav betydande omfattning. Vid bedömande av en förtroendevalds totalasysselsättning hör det enligl kommittén inte finnas hinder för kommunen altbeakta alla uppdrag som den förtroendevalde kan ha för kommunen. Likaså böreventuella uppdrag i kommunalt bolag eller sammanslutning som kommunen ärmedlem av kunna beaktas som pensionsgrundande uppdragslid. Ettsårskilt problem utgör enligt kommittén risken för att en förtroendevalddrabbas av försämrade tjänstepensions- och semesterförmåner till följd av denbortovaro från det ordinarie arbetet som etl förtroendeuppdrag kan medföra.Kommittén anser alt dessa konsekvenser är oacceptabla, men framhållersamtidigt, atl det kan vara svårl att på förhand bedöma om och i vilkenomfattning sådana försämringar kan uppkomma. Kommunerna ochlandstingskommunerna bör dock ges möjligheter att i lämplig form upp lill enviss nivå kompensera den förtroendevalde för en konstaterbar försämring avtjänstepensions- och semeslerförmånerna. Kompensation för försämrade semesterförmänerkan enligt kommittén t. ex. generellt beaktas när nivån pä sammanträdesarvodenafastställts. Ett stortantal av de remissinstanser som tar upp pensionsfrågan betonar betydelsen förden kommunala demokratin av att kommunerna och landstingskommunerna harmöjlighet all ulfästa pensioner till de förtroendevalda så att den bristandeanställningstryggheten i de kommunala förtroendeuppdragen kan kompenseras.Samtidigt instämmer remissinstanserna i kommilténs uppfattning atl visslidspensionenbart skall ses som ell ekonomiskt skydd och därför bör samordnas med inkomstav förvärvsarbete eller offentligt uppdrag. Remissinstanserna instämmer i huvudsak i kommitténsförslag atl pensionsrätten bör avse dem vars uppdrag omfattar av etthellidsengagemang, även om någon instans anser alt gränsen inte behöver låsasfast. En del remissinstanser framhåller också behovet av atl olika kommunalauppdrag får räknas samman. Möjligheten att på förhand ulfästa pension för dennakategori förtroendevalda bedöms också positivt av remissinstanserna. Några remissinslansertar även upp frågan om all de Prop,1982/83:97 20 förtroendevalda genom bortovaron från den ordinarieanställningen kan drabbas av minskning i sin tjänstepension eller få sinasemesterförmåner i anställningen försämrade.