prop · G603103 · 1982-12-31 00:00:00 — När det gäller frågan om betal-TV återkommer jag längrefram. Gemensamt för de användningsområden jag här har nämnt äratt de är i stort sett oprövade, åtminstone i . Omfattande satsningarhar initierats i flera länder, bl a , och , med enklar industripolitisk inriktning. Om möjligheten atl utnyttja kabelsystemen pådessa sätt skall kunna tillmätas någon betydelse vid bedömningen av om och ivilken omfattning man bör bygga ut kabelsystem i vårt land, krävs mera kunskap.Det bör bli kommitténs uppgift alt ta fram mera kunskap. Härvid bör kommitténutnyttja de erfarenheter som föreligger från tidigare försök i och frånde försök som har gjorts eller som pågår i andra länder. Mot bakgrund av dessaerfarenheter bör kommittén bedöma behovet av praktiska försök i . 1981/82:123 (s. 41) behandlade föredraganden behovet av ett särskiltförsök med teledata i hushåll. har anmält sin avsikt att starta provnät förbl. a. kabel-TV på två orter. Avsikten från verkets sida är att skaffapraktiska erfarenheter som kan ligga till grund för bl. a. utvecklingsinsatserhos svensk industri. prov kan erbjuda ett lämpligt tillfälle atlockså praktiskt pröva olika nya användningsområden för kabel-TV-nät. Kommittén bör därför så snart en värdering averfarenheterna av utförda försök gjorts komma in till regeringen med en planför vilka ytterligare praktiska försök som bör utföras i . Ensådan plan bör 286 upprättasi samråd med , , delegationen för Skr. 1982/83:103datafrågor (B 1980:3). , , pressens Dir.1982:62 organisationer samt övriga intressenter. Kommittén bör särskilt uppmärksamma att enförsöksverksamhet som innefattar användningssätt som inte ryms inom nuvaranderegelsystem kan kräva beslut av regeringen eller ny lagsiiftning. Kommittén böri samband med atl en plan för försöksverksamheten presenteras också avgeförslag om de regeländringar som behövs. En utbyggnad av kabelsystem med stor kapacitet i Sverigeskulle innebära en ökning av distributionskanalerna för radio och TV ochdärigenom vidga yltrandemöjligheterna. Om kabel-TV skall tas i anspråk för ettdifferentierat programutbud måste de rättsliga regler som f. n. gäller förradio-och TV-verksamheten sesöveri olika avseériden. Kommittén bör göra ensådan översyn. En central fråga är vem som skall ha rätt att sända radio-och TV-prögram. har i sitt betänkande (SOU 1981:19)Översyn av radiolagen föreslagit att regeringens medgivande skall krävas förrätt att sända ljudradioprogram, televisionsprogram eller stillbilder frånradiosändare i , om programmen eller bilderna är avsedda att mottasdirekt av allmänheten. Vid användningen av trådsändare skall enligt förslagetkrävas regeringens medgivaride för att sända ljudradioprogram ellertelevisonspro-gram om programmen kan mottas direkt av allmänheten i bostäder.Innebörden av förslaget är att, liksom , radio, TV och text-TV, som spridsvia etern, skall omfattas av radiolagens tillståndskrav, medan varken teledata,som distribueras över telenätet, eller trådsändningar till t. ex.samlingslokaler skall kräva tillstånd enligt radiolagen. Radiorällsuiredningens förslag utgår från att valet avdistributionsform kan förutses för olika slag av information. En utbyggnad avkabelsystem kommer att leda till en situation där distributionsformenantagligen inte kan användas som ett säkert kriterium för att avgränsa olika'radiorättsliga begrepp. Den nya kommittén bör därför åter pröva frågan om hurradiolagen bör vara utformad i en situation där kabeldistribution blir vanlig.Jag förordar att radiorättsutredningens betänkande jämte remissyttrandenöverlämnas till kommittén. En utbyggnad av mottagningsstationer försatellitsändningar väcker också en rad frågor av rättslig art. Utredningen bördärför belysa de rättsliga konsekvenserna i olika avseenden av en sådanutbyggnad. Därvid bör utredningen utgå från all program från direklsändandesatelliter fritt får tas emot såväl i individuella antenner som icentralantenner och i det senare fallet över kabel vidareförmedias tillhushållen. Kommittén bör undersöka vilka problem med avseende främst på radiorätt,upphovsrätt och internationella överenskommelser som uppstår härigenom.Kommittén bör vidare överväga framlida förulsättningar för mottagning ochvidaresändning över kabelnät till allmänheten av TV-signaler frånlelekommunikalionssatelliteri fast trafik. En annan fråga som kommittén bör behandla gäller vem somskall anses ha de ytlrandefrihetsrättsliga ansvaret för utländska TV-sändningar som Skr.1982/83:103 distribueras icentralantennanläggningar eller kabelnät i vårt land. Del II Med hänsyn till den'väntadeutvecklingen på satellitområdet och dess inverkan på frågorna om kabel-TV bör kommittén lägga framsina förslag i denna del i sådan tid att eventuell lagstiftning kan träda ikraft innan den första reguljära västereuropeiskarundradiosatelliten börjar sina sändningar. bygger på att signalerna distribueras i kodadform och endast kan mottas av den som är försedd med en avkodare. Härigenomblir det möjligt att ta ut avgift för varje program som visas. Betal-TVförekommer framför allt i , där antalet abonnenter uppgår till 17-18miljoner hushåll, men planeras också i och . Signalernakan distribueras över etern eller via kabel. För elersändningarna kan mananvända antingen markstationer eller satelliter. SVT har aktualiserat tanken på att införa betal-TV iSverige. Kommittén bör överväga frågan om en verksamhet medbetal-TV skall byggas upp i och belysa olika principiellafrågeställningar. En grundläggande fråga gäller hur betal-TV skulle förhållasig till radio- och TV-företagens uppdrag att fungera som företag iallmänhetens tjänst med skyldighet att svara för ett allsidigt programutbud. Enannan viktig fråga är givetvis vilka kostnader och intäkter som kan förutses. I direktiven för närradiokommitlén (U 1978:11) ingår attkommittén skall bedriva försöksverksamhet med när-TV. Försöksverksamheten medkabel-distribuerad när-TV förekommer på två orter. Närradiokommitlén avser attbehandla när-TV i ett kommande betänkande. uppdrag avslutas /83då den nya närradionämnden träder i funktion. Det bör ankomma på den nyakommittén att i samverkan med närradionämnden överväga formerna för en fortsattförsöksverksamhet med när-TV. Dessa överväganden bör också omfatta de tekniskadistributionsformerna. och teledata betecknar olika metoder att överföratext och enkla bilder. utnyttjar den vanliga TV-signalen och kan tas emotav var och en med lämplig TV-apparat. Av tekniska orsaker är den textmängd somsamtidigt kan sändas begränsad till ca 800 "sidor" per kanal. Text-TVanvänds dels för atl lexisälla TV-program, dels för atl sända meddelanden somär oberoende av TV-programmen. beslut med anledning av 1982 årsbudgetproposition (prop. 1981/82:100 bil. 12, KrU 1981/82:18, rskr 1981/82:201)innebär att verksamheten med texl-TV under innevarande avtalsperiod förSveriges Radio skall bedrivas av SR:s programbolag inom 288 befintliga ramar och lyda under SR:s regelsystem. En sådanlösning föreslogs Skr. 1982/83:103 av informationsteknologiutredningen ibetänkandet (SOU 1981:45) Nya. Dir. 1982:62 Medier - text-TV, teledata. Teledata möjliggör sökning och överföring av informationsom finns lagrad i databaser. Överföringen sker f. n. genom telenätet ochkapaciteten är i princip obegränsad. I fråga om teledata föresloginformationsteknologiutredningen, som behandlade teledata för allmänheten, isitt nyssnämnda betänkande att elableringsrätlen skulle vara fri men att reklaminte skulle få förekomma. En minoritet i utredningen reserverade sig motförslaget om reklamförbud. diskuterade (s. 144) omman borde föreslå särskilda regler för den användning av text-TV som innebäröverföring av meddelanden som är frislående från TV-programmen. Denna kan sägasha en funktion som i vissa hänseenden liknar teledatas och tidningars. Skälentill att utredningen avstår från att föreslå sådana särskilda regler är att detpå nuvarande tekniska utvecklingsnivå skulle stöta på praktiska svårigheter.Det är svårt att i lagstiftningen skilja text-TV-sändningar från vanligaTV-sändningar eftersom de överförs med hjälp av den vanliga TV-signalen. Vidareär kapaciteten begränsad och intresset för att omgående ta det nya mediet ibruk var enligt utredningens mening ringa. Dessa förutsättningar kan emellertid förändras genom dentekniska utvecklingen. Kapaciteten kan ökas på olika sätt, t. ex. genom en nyTV-kanal för text-TV, genom förändringar i mottagarna, genom att kabel-TVutnyttjas eller genom satellitöverföring. I så fall kommer kanske skillnadenmellan fext-TV och teledata att minska och därmed anledningen att behandladessa båda medier på olika sätt. Mot bakgrund av de nya tekniska förutsättningarna börkommittén ånyo prova vilka regler som bör gälla dels för teledata tillallmänheten, dels för text-TV efter utgången av nuvarande avtalsperiod.Prövningen bör göras mot bakgrund av de totala effekter för nyhetsförmedling,debatt och samhällsbevakning som kan väntas bli följden av en utbyggnad av häravsedda medier. Jag förordar att informationsteknologiutredningens betänkandejämte remissyttranden överlämnas till kommittén. har i sitt nyssnämnda betänkandebehandlat frågan om distribution av program i videogramform.Själv har jag i olika sammanhang gett uttryck för uppfattningen att det är avstor vikt att den omfattande programbank som finns hos kommer utpå videomarknaden. diskuterade tämligen ingående problemsom hänger samman med videogramdistribution från SR. Utredningen ansåg atthuvudregeln bör vara att endast program som redan sänts i svensk TV skall kunnadistribueras som videogram, men att i vissa fall också program som är avseddaatt sändas i TV bör kunna göras tillgängliga som videogram. Vidareanfördes att program som radionämnden funnit strida mol radiolag ellerradioavtal endast efter särskild prövning bör distribueras till allmänheten somvideogram. Utredningen betonade slutligen att åtgärder 19Riksdagen 1982/83:1 saml Nr 103 Skr.1982/83:103 måste vidtas för att hindra atlSVT:s programsättning i den elersända Del II verksamheten påverkas av hänsyntill vilka program som bäst kan säljas på Därefter skisserade utredningen treolika modeller för verksamheten: Programbolagensvarar själva för videogramdistributionen. Ett nyttförelag för videogramdistributionen upprättas inom SR. Ett nyttföretag med folkrörelseanknytning för videogramdistribution upprättas utanförSR. Ett sådant förelag skulle också kunna svara för övrig distribution avvideogram av god kvalitet, exempelvis film från . Utredningen log inte ställning till förmån för någon av detre modellerna men påpekade att videogramdistributionen kan kompletteras meddistribution av fonogram och därmed beröra också riks- och lokalradiobolagensverksamhet. 1981/82:111 om vissa filmfrågor m. m. betonade jagatt regering och riksdag bör pröva frågan om hur spridningen av dessa videogramskall bedrivas innan verksamheten ges permanenta former.Kommittén bör belysa fördelar och nackdelar med olika sätt att organiseraverksamheten och framlägga förslag om hur ett permanent engagemang påvideogramområdet för SVT och UR bör organiseras. Då det emellertid som jag nysshar anfört är angeläget att TV-program blir tillgängliga ivideogramform bör emellertid SVT och UR tills vidare fortsätta nuvarandeförsöksverksamhet med distribution i mindre omfattning i egen regi av sinaprogram i avvaktan på kommitténs förslag och ställningstagandena därtill.Erfarenheterna härav kan bidra till att ge underlag för en permanent lösning. Kommittén bör bedriva sitt arbete skyndsamt, bl. a. medhänsyn till att avtalen mellan staten och radio- och TV-företagen löper ut den30 och kommitténs arbete bör ses som ett led i förberedelserna införutgången av avtalen. Som jag har angett bör kommittén beträffandevissa frågor lägga fram förslag i delbetänkanden. Kommittén bör varaoförhindrad att, om så bedöms lämpligt, även i andra fall lägga fram förslag isärskilda delbetänkanden. Arbetet bör - vad gäller de frågor som jag redovisat- vara slutfört . Kommittén bör följa utvecklingen inom berörda områden iandra länder, samt inom olika internationella organ. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar chefen för att tillkalla en kommitté med högst sex ledamöter meduppdrag atl utreda vissa massmediefrågor, att utse en av ledamöterna att vara ordförande, att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt kommittén. Vidare hemställer jag att regeringen beslutar att kostnaderna skall belasta nionde huvudtitelskommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Utredning om förmåner m. m. vid frivillig försvarsverksamhet Beslut vid regeringssammanträde . Departementschefen, statsrådet , anför. F. n. finns ett tjugotal frivilligorganisationer med olikaförsvarsfrämjande uppgifter. Till frivilligförsvaret hänförs i detta sammanhangäven hemvärnet som organisatoriskt ingår i armén. Frivilligförsvaret kompletterar värnpliktsförsvaret.Frivilligverksamheten bedrivs enligt kungörelsen (1970:301) om frivillig försvarsverksamhel.Av bestämmelserna framgår bl. a. att frivilligorganisationerna i samråd medmyndigheterna leder försvarsupplysnings- och rekryteringsverksamhet och sådanutbildning som inte anordnas av någon myndighet samt medverkar vid sådanutbildning av frivillig personal som leds av myndigheter. Vidare svararfrivilligorganisationerna för registrering och placering av personal somtecknar avtal för tillfällig tjänstgöring inom totalförsvaret (B-personal).Personal som rekryteras av de frivilliga försvarsorganisationerna, men tecknaravtal för tjänstgöring i befattning inom totalförsvaret (A-personal),registreras i huvudsak av myndigheter. Vissa frivilligorganisationer rekryterar och utbildar förbefattningar i krigsorganisationen. Andra vidareutbildar personal i sådanabefattningar. En del organisationers verksamhet tar sikte på att öka denenskildes personliga färdighet att verka inom totalförsvaret. Vissa frivilligorganisationer bedriver även särskildungdomsverksamhet. Den frivilliga utbildningen för verksamhet inomtotalförsvaret indelas med hänsyn till utbildningens inriktning igrundutbildning, repetitionsutbildning, befordringsutbildning,kompletteringsutbildning och ungdomsutbildning. Utbildningen inom hemvärnet omfattarintroduktionsutbildning, årlig utbildning och övrig utbildning. Hemvärnetsårliga utbildning kan anses som en form av repetitionsutbildning. Den frivilliga försvarsutbildningen kan också delas in ifrivillig befälsutbildning, utbildning för A- och B-personal samt utbildningför hemvärnsmän. Vid denna indelning utgår man främst från vilkapersonalgrupper den omfattar och de villkor som har ställts upp för att delta. gällande regler för förmåner till personal inom defrivilliga försvars- Skr.1982/83:103 organisationerna m. fl. gårtillbaka på ett riksdagsbeslut (prop. Del II 1976/77:49) om förmåner ålfrivilligpersonal m.fl. (FöU 8, rskr 153). Beslutet innebar, utom generella förbättringar avförmånerna, en vidareutveckling av förmånssystemet och ökad inriktning motlikformighet och administrativa förenklingar. Vid utbildning och tjänstgöring som frivillig inomtotalförsvaret bestäms förmånerna enligt förordningen (EFS 1977:10, senaständrad 1979:23) om förmåner till frivilligpersonal m. fl. Vid repetitionsulbildning och vid frivilligtjänstgöring i krigsbefattning utgår även dagpremie med tjugo kronor.Frivilliga som inom värnpUktsutbildningens ram genomgått utbildning tillsammansmed värnpliktiga erhåller ersättning enligt värnpliktsförmånsförordningen(1976:1008). Härvid kan dagpenning eller dagersättning med familjebidrag enligtfamiljebidragslagen (1978:520) utgå. Frivilliga, som med godkända vitsord hargenomgått viss skedesutbildning, erhåller utbildningspremier. Vid in- ochutryckningsresor samt vid tjänstledighetsresor erhåller frivilliga friabiljetter eller i vissa fall ersättning för omkostnader för resan. Frivilligaåtnjuter under utbildning fri inkvartering och fri kost. Deltagare i frivillig organisations ungdomsutbildning harfria resor samt fri kost och logi under utbildningen och vid resor. För hemvärnet gäller förordningen (FFS 1977:11) omförmåner för hemvärnets personal. Förmånerna motsvarar i huvudsak dem som utgårtill personal inom de frivilliga försvarsorganisationerna. Viss frivillig personal kan i mån av behov och resurserfullgöra frivillig tjänstgöring vid försvarsmakten enligt av regeringen 1978utfärdad förordning (FFS 1978:44). För statstjänstemän finns avtal (AST 19 § A 2 b och 26 § 2mom) om avlöningsförhållanden vid tjänstledighet för frivillig utbildning. Frivilligorganisationernas funktionärer erhåller årligaarvoden enligt bestämmelser som utfärdas av överbefälhavaren ocharbetsmarknadsstyrelsen gemensamt. Funktionärerna kan vara delsförtroendevalda, dels anställda. För planläggning, organisation och genomförande avutbildningen inom den frivilliga försvarsverksamheten anlitas instruktörer.Dessa kan vara ordinarie eller s. k. tillfälliga instruktörer. Tillfälliginstruktör kan t. ex. vara någon som är utbildad inomfrivilligorganisationerna. Förmåner till instruktörer regleras i förordningen(FFS 1977:24, senast ändrad 1982:27) om förmåner till instruktörer inomfrivillig försvarsutbildning. Förmånerna kan utgå i forrri av bl. a. dag- ochtimarvoden eller ersättning för mistad avlöning. försvarskommitté har i betänkandet (Ds Fö 1981:1)Säkerhetspolitiken och totalförsvaret behandlat bl. a. frivilligverksamheteninom totalförsvaret samt avgett vissa förslag. Vid min anmälan om de frivilligaförsvarsorganisationerna till prop. 1981/82:102 om säkerhets- och försvarspolitikensamt totalförsvarets fortsatta utveckling anförde jag bl. a. följande (bil. "Jagdelar kommitténs syn på betydelsen av frivillig personal och de frivilliga försvarsorganisationernas verksamhet. Detfrivilliga engagemanget Skr. 1982/83:103 är enligt min mening ett uttryck förden starka förankring försvarstanken har Dir. 1982:63 hos befolkningen. Jagdelar försvarskommitténs uppfattning att förmånssystem, ledighetsregler samtmöjligheterna för kvinnor att erhålla utbildning och uppgifter bör ses över.Det torde få ankomma på regeringen att närmare fastställa formerna m. m. för ensådan översyn". Jag uttalade i detta sammanhang vidare att jag deladeförsvarskommitténs uppfattning att det borde övervägas att i ökad utsträckningutnyttja den frivilliga personalen inom de civila delarna av totalförsvaret. I motion 2263, med anledning av propositionen,understryker motionären att nämnda översyn bör komma till stånd . Honframför också vissa synpunkter på vilka frågor som bör aktualiseras iutredningsarbetet. a. pekar hon på att statligt och kommunalt anställdpersonal har olika möjligheter atl utnyttja tjänstledighet för att delta isådan frivillig utbildning som behövs för att vinna eller behålla kompetens förbefattning i totalförsvaret. Hon framhåller de olägenheter som är förenade medatt olika ersättningar utgår till deltagare i samma utbildning beroende påvilken kungörelse som ytterst styr verksamheten (jfr FöU 1976/77:8 s. 7). Honunderstryker behovet av förenklingar i administrationen av frivilligpersonalensförmåner. anförde som sin mening att det ärviktigt att den av försvarskommittén föreslagna utredningen omfrivilligpersonalens förmåner m.m. kommer till stånd , varvid det ärangeläget att de frågor som har aktualiserats av motionären övervägs i dettautredningsarbete. Utskottet hemställde att som sin mening borde geregeringen tillkänna, vad utskottet sålunda uttalade. beslutade (FöU 18, rskr 374) i enlighet medförsvarsutskottets , hemställan. Mot bakgrund av behandling av denna fråga börnu en utredning tillsättas. En sådan utredning kan kräva vissa övergripandeöverväganden och ställningstaganden. Jag föreslår därför att en parlamentariskkommitté tillsätts för denna uppgift. Jag vill här ange några utgångspunkterför kommitténs arbete. Utgångspunkter för en översyn av frivilligförmåner m. m. Den frivilliga personalen utgör en omistlig del av vårttotalförsvar. Om de frivilliga åtagandena minskas skulle detta få allvarligakonsekvenser för vårt lands försvarskraft. Inte minst skulle vårinsatsberedskap komma att försämras. Det är således angeläget att statsmakternastödjer öch uppmuntrar det frivilliga försvarsintresset. Ett viktigt stöd är de olika förmåner som utgår lill denfrivilliga personalen. Nuvarande förmånssystem fastställdes senast år 1977.Förmånssystemet regleras i olika bestämmelser. Bestämmelserna är i vissa fallganska detaljerade. I olika sammanhang har gjorts gällande att förmånssystemetinnefattar gränsdragningar som bl. a. innebär inte rimliga olikheter ifråga omersättningar vid samma slag av eller likartad tjänstgöring. Det har ocksåuttalats att det är svårt att få en samlad bild av förmånernas inbördessammanhang och avvägning. Det nuvarande regelsystemet innebär vidare, framhållsdet, ett alltför omfattande och betungande administrativt arbete i Skr.1982/83:103 förhållande lillfrivilligorganisationernas resurser härför. Del II Den första utgångspunkten förkommitténs arbete bör vara att skapa etl förmånssystem som är enkelt och lätt att administrera mensamtidigl uppfattas som rättvist av den som fullgör utbildningen ellertjänstgöringen. Möjligheterna att reglera frivilligverksamheten genom mergenerella bestämmelser bör särskilt prövas. Likaså bör särskilt granskas om detär möjligt atl omvandla olika förmånstyper till generella ersättningar och låtadessa utgå oberoende av tillhörighet till viss frivilligorganisation ellerkategori av frivilligpersonal. För att föreliggande behov skall kunnatillgodoses så rättvist som möjligt bör strävan vara att lika ersättning skallutgå för likartad utbildning och tjänstgöring. Vid översynen bör också beaktasatt förmånerna på ett enkelt sätt skall kunna fortlöpande anpassas till ändradeutbildnings- och tjänstgöringsbetingelser. Bestämmelserna om förmåner lill instruktörer bör också sesöver. Även härvidlag bör inriktningen vara att försöka minska nuvarandedetaljeringsgrad till förmån för mer generella regler som är enkla och lättaatt administrativt hantera. Kommittén bör också undersöka möjligheterna att iökad omfattning anlita personal ur frivilligorganisationerna för instruktörsuppgifter. Statsbidrag betalas ut till frivilligorganisationernagenom flera olika myndigheter. Kommittén bör undersöka samordningsmöjligheternahärvidlag. De frivilliga organisationerna bör ges ökat ansvar för sinverksamhet. Kommittén bör därför pröva möjligheterna till delegering avbeslutsbefogenheter och föreskrifter m. m. från myndigheterna tillfrivilligorganisationerna. I detta sammanhang bör kommittén bl. a. uttryckasin mening om hur arvoden till funktionärer skall regleras. Möjligheterna att skapa bättre förutsättningar för kvinnoratt delta i frivillig utbildning och tjänstgöring samt att avtalsbinda sig förtjänstgöring i krig bör utredas. I denna del bör kommittén samråda medJämställdhetskommittén. För statsanställda finns avtal om att lön med B-avdragutgår vid tjänstledighet för frivillig utbildning, som fordras för att vinnaeller behålla kompetens för befattning i totalförsvaret. Motsvarande förmånerfinns inte förändra anställda. Kommittén bör överväga och lämna förslag tillhur andra än statsanställda kan ges möjligheter att delta i frivilligförsvaretpå motsvarande villkor. De frivilliga försvarsorganisationerna bedriver enomfattande ungdomsverksamhet. Åven denna verksamhet bekostas till stor del avstatsmedel. Intresset att få delta är stort, men de ekonomiska resursernamedger inle att det inom vissa verksamhetsområden och kurser är möjligt att laemot alla ungdomar som vill vara med. För atl fler ungdomar skall kunna beredasplats bör det övervägas om det är rimligt att låta deltagarna själva bidragatill kostnaderna genom att ta ut en kursavgift. Kommittén bör i första handöverväga avgiftsbeläggning för längre kurser.