prop · G603130 · 1982-12-31 00:00:00 — Det har gjorts gällande altöverträdelserna i stor ulslräckning är alt beteckna som ordningsförseelser,eftersom det i de flesta fall visat sig att förutsättningar funnits för att fålicens. Åven vid en sådan bedömning av överträdelserna anser myndigheterna derådande förhållandena vara helt otillfredsställande. Åsidosättandet av förfogandeförbudelmedför stora ölägenheter för kontrollmyndigheterna, som respekten förregleringarna urholkas. Kontroll av att en vara överensstämmer med ensedermera beviljad importlicens kan inte göras, något som ju är syftet medförfogandeförbudet. I vissa andra fall har det visat sig alt kvoten ärförbrukad när licensansökan behandlas. Genom att varorna skingras försvårasförundersökningar angående ifrågasatt varusmuggling. Möjlighelerna till beslagoch varuförverkande i vissa smugglingsfall minskas eller omöjliggörs dessutom.Slufiigen innebär överträdelserna av förfogandeförbudet att vissa importörertillskansar sig en orättmätig konkurrensfördel i förhållande till dem som Prop.1982/83:130 23 och kommerskollegium anser därföratt en uppstramning av hemtagningssystemel är nödvändig, när det gäller licensbelagdatekovaror. Myndigheterna anser att en sådan uppstramning bör kunna ske med enmåttlig ökning av samhällets kontroll-resurser, under det atl elt fullständigtslopande av hemtagningssystemet -något som föreslagits i olika sammanhang -inte skulle ge tillräckliga fördelar från kontrollsynpunkt för att motivera detkraftiga ingrepp i varuirafiken och det resurskrävande merarbete förmyndigheterna som delta skulle förorsaka. Enligtmyndigheternas förslag bör en uppstramning av hemtagningssystemet ges formenav ett åläggande för hemlagaren att för sändningar som innehåller lekovaror pähemtagningsanmälan - utöver den redan nu erforderiiga uppgiften om i vad mån vamsändningenär underkastad bestämmelser om importlicenser eller ej i förekommande falllämna uppgift om importlicensnummer och var licensen förvaras. Detta skullegälla samtliga licenser pä tekoomrädet, således även s.k. övervakningslicenser.Författningsmässiga förulsättningar av innehåll att importören inte fårförfoga över sändningar som innehåller licensbelagda lekovaror förtänuppgifterna har lämnats bör enligt myndigheternas mening skapas. Om uppgifternainte lämnas måste anmälan till hemtagning avvisas och sändningen tills vidareförvaras (eventuellt efter transitering) på tullupplag, tullager eller i frihamneller åtemlföras . Föregen del vill jag efter samråd med chefen för anföraföljande. Hemtagningssystemethar påtagliga fördelar för såväl myndigheter som importörer. Det är etl arbetsbesparande,smidigt och resurssnålt system. Den kritik som har riktats mol det har i förstahand tagit sikte pä de risker som finns för all imporlregleringarna kringgås. Generaltullstyrelsenoch kommerskollegium har visat att det finns grund för en sådan kritik. Jagansluter mig därför till myndigheternas uppfattning all en reform av hemtagningssystemelär nödvändig men i likhet med myndigheterna vill jag inte föreslå ett fullständigtslopande av systemet. Jag förordar dock att man prövar den av myndigheternaföreslagna upp-stramningen av systemet. Härigenom kan man skapa förutsättningarför en kontroll av att förfogandeförbudet i fråga om licensbelagda varorverkligen iakttas. Företrädareför importhandeln har för mig framhållit atl en uppstramning av hemtagningssystemelav det slag jag nu förordar kommer att innebära olägenheter för vissaimportörer. Jag finner dock att anpassningen av de administrativa rutinerna inlegår längre än vad som ofrånkomligen krävs för att gällande regleringar skallfungera på det sätt som har avsetts. Närdet gäller sädana tekovaror, som är underkastade begränsning eller övervakningsom administreras från svensk sida, har importören möjlighet att till kollegietinkomma med en komplett licensansökan i så god fid att Prop,1982/83:130 24 importlicens i normalfallet kan föreligga vid tidpunktenför anmälan till hemtagning. Då det gäller varor som är begränsade iexportlandet kan däremot en komplett ansökan inges försl sedan erforderligtexportdokument erhållits från leverantörslandet. Då dessa dokument oftautfärdas i samband med alt leveransen äger rum kan licensansökan i många fallinte ges in förrän i nära anslutning lill atl varorna anländer lill Sverige.Eftersom den normala behandlingstiden för licensansökningar uppgår till mellansex och blir följden att sådana leveranser kommer att få läggaspå tullupplag enbart pä grund av de adminislrativa rutiner som sammanhänger medexporlregleringarna. Genom att anpassa dokumenthanteringen till de nyaförhållandena bör importörerna i fiertalet fall kunna komma till rätta medolägenheterna. Den författningsreglering som kan behövas för reformen bördärför inte sättas i krafl förtån . I en del fall torde mandock fä räkna med att hemtagning inte kan ske direkt ulan att varorna först mästeläggas pä tullupplag i avvaktan pä att licens utfärdas. Detta kan t.ex. varafallet när varorna ankommer med flyg eller när samlastade leveranser till fleraimportörer eller från flera exportörer innehåller licensbelagda varor. Densistnämnda leveransmetoden synes öka i omfattning, vilket enligt min meningfrån kontrollsynpunkl bör särskilt uppriiärksammas. Det är angeläget, att tullverkels och kommerskollegielshandläggning blir snabb och smidig sä atl den reguljära handeln inte störs merän nödvändigt av den nya ordningen. Detta kräver viss förstärkning av myndigheternasresurser. Jag anser det också vara angeläget att godskontrollenförstärks utöver vad som erfordras för att genomföra själva uppstramningen avsystemet. De avtal om begränsning av importen som regeringen förhandlar frammed vissa länder får inte äventyras genom bristande resurser på kontrollsidan. Chefen för kommer atl taupp frågan om resursbehov och resursförstärkningar för . När det gäller kommerskollegiet behövs enresursförstärkning för att inte det föreslagna systemet skall få negativaeffekter för behandlingstiderna för licensärenden. Detta gäller i synnerhetför exportbegränsnings-varorna. Jag föreslår därför en resursförstärkningmotsvarande en licenshandläggare. Ytterligare resurser, motsvarande en tjänst,borde också tillföras kollegiets Ucensseklion för alt ökade kontrollåtgärderskall kunna genomföras. Denna resursförstärkning erfordras för alt kollegietskall kunna fullgöra de utökade arbetsuppgifter som förordas för förbäUradtekokontroll. Då en sådan förstärkning inte ryms inom tillgänglig resursramföreslär jag etl medelstillskolt motsvarande . Jag vill nämna ytterligare några åtgärder som är ägnadeatt effektivisera kontrollen. har tidigare föreslagit att sanktionssyslemetnär det gäller överträdelser av näringspolifiska importbegränsningarkompletteras 1982/83:130 25 med en avgift motsvarande av importvärdel som skalllas ul i administraliv ordning. Chefen för finansdeparteriientet kommer senarei dag alt la upp denna fråga. Det slagav samarbetsavtal på tullområdet som har med de nordiska länderna ochVästtyskland har visat sig utgöra ett värdefullt stöd i genomförandet avtekokontrollen. och generaltullstyrelsen har mot denbakgrunden föreslagit att ytterligare sådana avtal kommer till stånd. Jag kanredan nu anmäla alt kontakt har tagits med och jag överväger ävenandra initiativ. Jag har vid samtal med gettuttryck för värt intresse att fördjupa samarbetet med EG på tekokontrollområdet.Detta möttes med en positiv reaktion. Frägan kommer att följas upp genomkontakter pä expertplanel. Några förfatlningsföreskrifter med s.k. allmännaursprungsregler finns f n. inte. Delta har i flera sammanhang upplevts som enbrist, särskilt när det gäller tillämpningen av bestämmelserna om importregleringav tekovaror. Inom pågår ett arbete med att utarbeta sådana regler.Jagräknar med atl kunna lägga fram förslag lill en förordning om varasursprung i vissa fall. Avslutningsvis vill jag erinra om atl lagen (1982:736) omursprungsmärkning av kläder träder i kraft den IjuU 1983 (prop. 1981/82:148,NU 59, rskr 402). De bestämmelser om ursprungsmärkning som regeringen utfärdati anslutning härtill (SFS 1982:910) innebär bl.a. att kläder skall vara märktanär de saluhålls till förbrukare inom landei. 1 enlighet med vad uttalatvid behandlingen av nyssnämnda proposition har en arbetsgmpp inomregeringskansliet fått i uppdrag att undersöka förutsättningama att senarekomplettera systemet med krav pä ursprungsmärkning vid införsel tiU landet (s.k.gränsmodell). Med hänvisning tUl vad jag nu har anfört hemställer jag aUregeringen föreslår att till KommerskoUegium för /84 undertredje huvudtiteln anvisa ett i förhåUande till prop. 1982/83:100 bil. 5 punktE 1. med . förhöjt förslagsanslag av . Prop.1982/83:130 27 Anmälantill proposition om åtgärder för tekoindustrin, m.m. Beklädnadsomrädetär etl av de områden där det är särskilt viktigt alt kunna upprätthålla enförsörjning i en krissituation. Med hänsyn härtill och mot bakgrund av densuccessiva minskningen av lekoindustrins produktionskapacitet har riksdagenvid olika lillfällen under de senasie tio åren beslutat om mål och åtgärder förförsörjningsberedskapen på tekoomrädet. Beslutenhar avsett bl.a. grunderna för beräkningar av det krislida behovet av tekovaroreller vad som brukar kallas planeringsnormerna. har också tagitställning till den produktionskapacitet som bör upprätthällas avförsörjningsberedskapsskäl. 1981/82:148 om åtgärder för lekoindustrinförordade dåvarande chefen för att planeringsnormernaskulle ses över. hade ingen erinran mot delta. (NU 1981/82:50, rskr402). Översynenhar utförts av en arbetsgrupp inom den interdepartementala tekoarbetsgmppen').Underlag för arbetet har lämnats av överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF).Arbetsgruppen har redovisat sitt arbete i en promemoria. Promemorian bör fogastill protokollet i detta ärende som underbilaga 3:1. Deviktigaste planeringsnormerna avser följande FörsörJningsuthåUighet eller den tid för vilken en försörjningsberedskap skallupprätthållas 1)Den interdepartementala tekoarbetsgruppen bildades för samordning avden verksamhet med anknytning till tekoomrädet som bedrivs inom olikadepartement. 1982/83:130 28 - Försörjningsslandardmed vilket avses den minimistandard som skall kunna uppräUhållas i en kris - Kristidautrikeshandel eller krisimport och, i viss ulslräckning, kris-export Enligl eu riksdagsbeslut (prop. 1977/78:42, FöU5, rskr 81) skall försörjningsuthåUigheten uppgå till ca tre är. Mot bakgrund av atl beklädnadsvaror oftast kan belraktassom varaktiga konsumentvaror har man i beredskapsplaneringen för personer iåldrarna valt atl uttrycka försörjningsstandarden i fråga om de flestaslag av kläder som ett visst minimiinnehav som skall kunna upprätthållas i enkrissituation. tog i det tidigare nämnda riksdagsbeslutet hösten 1977ställning till sammansättningen av delta minimiinnehav, den s.k.krisgarderoben. Den ser ut på följande sätt: (överrockar, kappor, jackor) Plagg över midjan 4 3 (kostymer, kavajer och tröjor resp. dräkter, tröjor ochjumprar) Plagg under midjan 4 6 (kostymer, udda långbyxor, resp. dräkter, kjolar, klänningar,långbyxor) För de plagg som inte ingär i krisgarderoben har iplaneringen standarden uUryckis som elt flöde motsvarande fillförsel/lilldelning/inköp.Vissa av dessa klädesplagg är nämligen av förbrukningskaraktär varför en innehavsstandardinte bedömts som lämplig. En flödesslandard har även vaUs i fräga om skydds-och överdragskläder samt för barns och äldre personers behov avbeklädnadsartiklar. Vissa tekovaror används för tekniska ändamål. Det kristidabehovet av sådana varor har bedömts med utgångspunkt från antaganden om bl.a.krislida produktionsnivå i industribranscher som livsmedel pch massa/papper.Krisbehovet av teknisk textil är betydande och avser lill största delenprodukter spm inte framställs inom landet. Elt visst behov av tekovaror finnsäven inom försvarsmakten och sjukvården. I förhållande till det totala behovetav tekovaror är dock dessa behov av mindre betydelse. Krisiinporten förutsätts enligt prop. 1978/79:145 omåtgärder för tekoindustrin uppgå till av den genomsnittliga importen åren1974- 1976. För krisexporten räknar man i planeringen med en kvantitetmotsvarande av exporten . Vid behovsberäkningarna har av de kommersiella lagrenbetraktats som en fillgång. 1982/83:130 29 Av de planeringsnormer som jag här har redogjort för harriksdagen uttryckligen tagit slällning till krisgarderobens sammansättning ochde antaganden som skall användas vid bedömningen av den kristida importen, dvs.de normer som kan sägas ha den största betydelsen vid bedömningen av deninhemska produktion som erfordras i en krissituation. Övriga planeringsnormerhar antingen anmälts i propositioner eller bestämts av ÖEF inom ramen för dessberedskapsplanering. Riksdagenhar fattat beslul om del behov av produktionskapacitet som kanberäknas med ledning av givna planeringsnormer. Enligt beslutet skall etlupprätthällande av den produktionskapacitet i fråga om olika tekovaror somenligt gällande planeringsnormer erfordras av försörjningsberedskapsskälbetraktas som ett riktmärke för den fortsatta försörj-ningsberedskapspplitiken (prop.1980/81:100 bil. 14, NU 47, rskr 1279). 2.2 Produktionskapacitet i en kris. ÖEF lämnar rapporter om denproduktion som under en treårig kris bedöms vara möjlig med den befintligatekoindustrin. Avgörande för resukaten av dessa bedömningar är i vilken män enökning av skiftgången kan tänkas ske i en krissituation. 1 de kapacitelsbe-dömningarsom gjordes av ÖEF i början av 1970-lalel antogs att övergång tilltreskiftsdrift skulle vara möjlig i flertalet delbranscher under etl tredjekrisår. Dessa anlaganden har nedjusterats, senast i ÖEF:s rapportden . Med ett par undantag bedömer ÖEF nu alt endast en ökningtill tvåskiftsdrift är möjlig. Anledningen är enligl ÖEF främst svårigheten attutbilda det ökade behovet av kvalificerad arbetskraft. Sammanställningaravseende behov av och möjlig produktion av tekovaror i en kris uttryckerberedskapsläget på området. I följande tabell redovisas beredskapsläget medutgångspunkt från tekoindustrins nuvarande produktionskapacitet enligt ÖEF:srapport och enligt nu gällande planeringsnormer förbehovsberäkningar. Alternativ 1 grundas pä den skiftgångsökning som hittillsbedömts möjlig, medan alternativ 2 avser ÖEF:s nya mer pessimistiskabedömning. Beredskapsläget uttrycks i tabellen som möjlig produktion i procentav behov av produktion. Varuområde Alt 1 Alt 2 Tung konfektion Lätt konfektion Strumpor, strumpbyxor Egentligväv Trikåväv (svenskt gam) Kam- och kardgarn Bomullsgam Prop.1982/83:130 30 Av tabellen framgår att enligt ÖEF:s nya bedömning skulleberedskapsläget vara helt tillfredsställande endast i fräga om väv. Underbegränsade perioder bör det emellertid enUgt ÖEF:s uppfattning vara möjligt attöka produktionen inom de flesta delbranscher genom aU öka arbetstiden. Bristeni produktionskapacitet för ullgarn skulle därigenom delvis kunna uppvägas. Föratt helt uppväga bristen skulle man enligt ÖEF behöva öka arbetsfiden förframställning av ullgarn till i genomsnitt ca och skiftunder en treårig kris. Jag villhär framhålla att ÖEF:s behovsberäkningar baseras på uppgifter om människorsinnehav av kläder enligt en undersökning . 1 samband med sinöversyn av planeringsnormerna lät arbetsgruppen genom statistiska centralbyrångenomföra en ny undersökning vären 1982. Resultatet av denna undersökning, somtyder på vissa mindre förändringar av klädinnehavet, har legat till gmnd för arbetsgmppensberäkningar. 2.3 Ställningstagande beträlTande planeringsnormerna TiU grund för sina överväganden rörande planeringsnormernahar arbetsgmppen låtit utföra ett antal beräkningar med olika antaganden omförsörjningsstandard och krisfida utrikeshandel. Arbetsgmppens slutsatser är i sammanfattning följande. - En jämförelsemellan planeringsnormerna för de olika oundgängliga försörjningsområdena(livsmedel, beklädnad, värme samt hälso- och sjukvård) visar dels att normernainte är enhefiiga, dels att det inte synes självklart att det finns en överambilionpå beklädnadsområdet. En särskild studie rörande dessa frågor är önskvärd. - En väsentligsänkning av försörjningsstandarden i fråga om kläder ingående i krisgarderobenkan medföra problem med att genomföra en ransonering med generell tilldelning. - Riksdagenbör ta ställning till frågan om försörjningsstandarden på beklädnadsområdet ien mer allmän form . - Jämfört med denfredslida totala utrikeshandeln är den f.n. antagna krisimporten inte stor. Åandra sidan kan hävdas att krisimporten förutsätts tillgodose en betydande delav den jämfört med normala förhållanden kraftigt nedskurna krislida tillförselnav lekovaror. - En gmndsyn börutarbetas om möjligheterna fill kristida import på alla de oundgängliga försörjningsområdena.Statsmakterna bör ta ställning till en sådan grundsyn och inte till antagandenrörande enskilda försöij-ningsområden. Arbetsgruppen har i sin promemoria framhållit alt delföreligger en viss brist pä enhetlighet i de förutsättningar som bestämmeromfattning och inriktning av de konkreta beredskapsåtgärdema på de oundgängligaförsörjningsområdena livsmedel, beklädnad, värme samt hälso- och sjukvård. Ensådan oenhetlighet i planeringsnormerna är enligt min mening naturlig Prop.1982/83:130 31 närdet gäller försörjningsstandarden. Däremot är det angeläget att det finns enför dessa försörjningsområden gemensam grundsyn i fråga omförsörjningsuthålligheten och den kristida utrikeshandelns omfattning. Jagavser att senare återkomma till regeringen med förslag hur en sädan grundsyn skaUutarbetas. Jag vill dock ange några utgångspunkter som i avvaktan härpå skallgälla för den fortsatta planeringen av försörjningsberedskapen på tekoområdet. Jaghar i det föregående redogjort för den försörjningsstandard som enligtriksdagens beslut skall kunna upprätthällas på tekoomrädet i en krissituation.Riksdagens ställningstagande avser primärt endasi en del av det totala behovetav tekovaror, nämligen den del som motsvaras av krisgarderoben. Genomsnilfiigl sett harbefolkningen en stor mängd kläder i sina hem. Den beräkningsmetod som användsvid bedömning av krisbehovet av sådana kläder som ingår i krisgarderobeninnebär att hänsyn tas till denna tillgång och att tilldelning skall ges tillden del av befolkningen i åldern vars innehav av kläder sjunkit underminiminivån. Detta innebär från ransoneringssynpunkt sett att en helt selektiv tiUdelningskulle vara genomförbar. Eftersom detta i praktiken inte torde vara möjligtgäller som restriktion i planeringen att högst av befolkningen i åldem15-70 år skall erhåUa selektiv tiUdelriing av resp. vamgrupp. Särskilda ransoneringstekniskatillägg görs då så erfordras för att fillgodose denna restriktion, dvs. attåstadkomma en generell filldelning. Detta inträffar då enligtkrisgarderoben är hög i förhåUande till normalinnehavet och många människorsåledes behöver filldelning. Om däremot är relativt sett "låg"klarar sig nästan alla människor med de plagg de äger. Det beräknade selektivabehovet blir då mycket lågt och den generella tilldelningen noU. gällande krisgarderoben innebär atl en generell tilldelning med ett plaggblir aktuell för plagg över midjan och, ifråga om män, ett plagg under midjan.När det gäller ytterplagg och för kvinnor plagg under midjan är tillgången påkläder i hemmen så god att det med gällande krisgarderob inte blir fråga omnågon generell tilldelning. Jagvill betona att alla människor måste räkna med en väsentlig sänkning av denpersonliga standarden på många områden i en krissituation. Detta gäller inteminst i fråga om beklädnadsvaror där det blir nödvändigt bäde att slitakläderna längre och att klara sig med ett mindre antal plagg. av kläder vid början av en kris innebär emellertid att denfaktiska standarden endast successivt sjunker till en låg nivå. Somframgått av det föregående uttrycks försörjningsstandarden för krisgarderobsplaggsom ett innehav. När det gäller dessa kläder går det emellertid inte att heltbortse från tillförselns storlek eller annorlunda uttryckt inköpsmöjligheterna.Här aktualiseras frågan om avvägning mellan olika gruppers behov. Den iplaneringen förutsatta tillförseln av här 1982/83:130 32 aktuellaplagg till barn i åldern 4-14 är och till äldre, vilken framgår av arbetsgruppenspromemoria, kan således förefalla hög jämfört med den tilldelning som enligt vadjag nämnde skulle bli aktuell för personer i åldern ("krisgarderobskategorin").Åven när det gäller vissa andra slag av kläder som t.ex. skydds- ochöverdragskläder förefaller tilldelningen vara relativt högt beräknad. Enligtmin mening bör en viss sänkning av den f.n. förutsatta försörjningsstandardenvara möjlig. Mot bakgrund av vad jag här anfört kan i det sammanhanget vissa omprioriteringaraktualiseras i den tänkta tilldelningen av kläder till olika grupper inomcivilbefolkningen. En utgångspunkt bör vara att en ransonering med en vissminsta generell tilldelning av lämpligl indelade grupper av kläder skall kunnagenomföras. Det får ankomma på den för beredskapsplaneringen på områdetansvariga myndigheten att med ledning av de allmänna riktlinjer jag här harredovisat precisera vilken försörjningsslandard som bör gälla på tekoomrädet. Jagvill här aktualisera den av arbetsgmppen i promemorian väckta frågan om formenför ställningslagande till försörjningsstandarden. Enligt minuppfattning innebär beslul om krisgarderoben en alltför detaljeradstyrning av beredskapsplaneringen. Dessutom avser krisgarderoben endast en delav civilbefolkningens behov. Jag anser därför att statsmakternas stäUningstagandepå detta område bör formuleras på etl mer övergripande sätt och avser återkommatill regeringen i frågan när ÖEF har lämnat förslag beträffandeförsörjningsstandarden på tekoområdet. Översynenav planeringsnormerna bör avse bl.a. vilka antaganden spm kan göras om denkristida utrikeshandelns omfattning. Somjag har nämnt i det föregående skallkrisimporten enligt riksdagsbeslut beräknas uppgå lill av importenåren 1974- 1976. Med hänsyn till att importens struktur fortlöpande förändras förordarjagatt ÖEF successivt bör kunna ändra basåret för beräkningarna så att anpassningkan ske till aktueUt produktsortiment. Någon ändring av antaganden omkrisimportens omfattning bör dock t.v. inte ske. Jaghar tidigare kort redogjort för ÖEF:s rapporter och februari1983 om tekoindustrins produktionskapacitet under en treårig kris. Av naluriigaskäl mäste de bedömningar det här är fråga om vara av mycket osäker natur.Särskilt svårt är atl uppskatta vilken ökning av industrins skiftgäng som ärmöjlig i kristid. Denna fråga sammanhänger bl.a. med möjligheterna att i en sädansituation rekrytera och utbilda personal. har ÖEF:santaganden i detta avseende förändrats i pessimistisk riktning, vilket medförtalt en allt slörre "levande" tekoindustri erfordras av försöijningsberedskapsskäl. Medhänsyn till frågans avgörande betydelse för bedömningen av beredskapslägetavser jag återkomma med förslag till regeringen om att särskilda resurseravsätts till ÖEF för att genomföra en studie omfattande en kart- 1982/83:130 33 läggning av de hinder som föreligger för ökning avskiftgången i en krissituation. Förslag bör lämnas om hur dessa hinder imöjlig utsträckning bör kunna undanröjas genpm åtgärder inpm ramen förberedskapsplaneringen. Studien bör främst avse den grundtextila industrin inkl.trikåindustrin och skall, mot bakgrund av de erfarenheter som erhålls underarbetets gång, läggas tiU gmnd för de löpande bedömningar som görs av denproduktion av tekovaror som är möjlig under en treårig kris. Härutöver bör inomramen för studien utarbetas metoder som gör det möjligt för ÖEF att lättarefölja produktionsskapacitetens utveckling inom tekoindustrin. 2.4 Åtgärder för försörjningsberedskapen på tekoområdet Genom beslut av (prop: 1981/82:102bil. 3, FöU 18, rskr 374) ersattes den tidigare omfattande floranav försörjningsberedskapspolitiska stödåtgärder med en låne- och engarantiform, benämnda beredskapslån resp. beredskapsgaranti.