prop · G60341 · 1982-12-31 00:00:00 — Personundersökningi brottmål syftar dels lill atl ge domstolen sådana upplysningar rörande denmisstänktes personliga förhållanden all den kan göra etl lämpligt påföljdsval,dels lill att tjäna som underiag för den kriminalvård som kan bli följden avdomstolens dom. Ingen får dömas till fängelse eller mer ellertill skyddstiUsyn eller överlämnas lill särskild värd utan atlpersonundersökning har skelt. Personundersökning behövs dock inte om sädanutredning som avses med undersökningen på annat sätt är tillgänglig fördomstolen (2 § lagen 1964:542 om personundersökning i brottmål). Även inådeärenden hos regeringen kan personundersökning utföras (9 §).Undersökningen utförs av en tjänsteman inom skyddskonsulenlorganisationen ellerav en personundersökare som skyddskonsulenten utser (4 §). Ersättninglill den som har utfört eller biträtt vid personundersökning utgår av allmännamedel och omfaltar skäligt arvode för ulfört arbete och gottgörelse förnödvändiga utgifter. Ersätiningen bestäms i brottmål av domstolen (10 § i lagenjämförd med 14 § kungörelsen 1964:567 med vissa beslämmelser angåendetillämpningen av lagen om personundersökning i brottmål). Någon fastlagd normför ersättningen finns inte. Däremot har är 1974utfärdat vissa rekommendationer om ersättningens storlek. Dessarekommendationer synes, enligt vad utredning visar, i storutsträckning ha följts av domstolarna. uttalade domareförbundet att dettidigare rekommenderade normalarvodet borde räknas upp lill ungefärligöverensstämmelse med del Prop.1982/83:41 31 Därefter har domareförbundet inle gjort nägot uttalande omnormalarvoden till personundersökare. Domstolsverkethar under utredningsarbetet undersökt bl.a. vilka ersättningar som under mars1980 betalades ut från verkets redovisningscen-tral till personundersökare. Verkelhar ocksä genom en enkätundersökning inhämtat ett antal domstolars synpunkterpä frägan om ersättning till personundersökare. hargenomfört en enkätundersökning av liknande slag hos skyddskonsulenlerna. Domareförbundetangav i sin rekommendation är 1974 . som normalarvode för enfullständig personundersökning. låg nor-malarvodel enligtdomstolsverkets undersökning pä . Arvodet för utskrifter avpersonundersökningar ökade frän . är 1974 till . Budgetåret1977/78 var medelarvodel för en personundersökning . Ökningen var alltså . Meddomkoslnadenför en personundersökning var såväl under /79 som . Avundersökningarna framgår atl kostnadskontrollen från domstolarnas sida varitgod bäde när del gällt arvodet för personundersökningar och ersättningen föromkostnaderna. Avenkätundersökningen hos domstolarna (fyra hovrätter och tolv tingsrätter)framgick att alla domstolar som var med i undersökningen ansåg att det inle varnägra svårigheter alt rekrytera tillräckligt många och kompetentapersonundersökare med nuvarande arvodesnivå. De flesta domstolar ansåg allprövningen av ersättningsfrågorna skulle underlällas av en normering avarvodel, men endasi i ringa mån. Antalet överklagade ersättningsbeslut till defyra hovrätter som undersökningen omfattade (de fyra största hovrätterna) varunder sammanlagt 31. Avenkätundersökningen hos skyddskonsulenterna framgick att de flestaskyddskonsulenter ansåg all överensstämmelse fanns mellan frivärdsor-ganisationensoch domstolarnas syn pä ar.voderingen. Domslolsverkelredovisar också att representanter för personunder-sökarföreningen i Stockholmhar framfört till verkel atl de ansäg del mycket otillfredsställande allpersonundersökaren ofta tvingas överklaga tingsrätternas arvodesbeslut för atlfå igenom en löneökning. 7.3.2 Behovelav en personundersökarlaxa synes utvecklingen av personundersökningskosl-naderna inte i ochför sig motivera införandet av en taxa. 1982/83:41 32 tillerkända arvoden som finns är inle omfallande.Enligt verkel har domareförbundels rekommendationer i stor utsträckning följtsav domstolarna. Den senasie rekommendationen gjordes dock är 1976. Domstolsverketbefarar med hänsyn lill den lid som förflutit an variationerna iersättningsnivån kan komma alt öka, om inle nya normer fastställs. Enligl verket upplever personundersökarna bristenpå'enhetlighet som besvärande. Det är vidare otillfredsställande om de för attfå en anpassning av arvodena till prisutvecklingen i samhället skall nödgasbesvära sig mot tingsrätternas beslul. Verkel anser alt några större fördelarav statsfinansiell art genom införandet av en taxa visserligen inte kanställas i utsikt; Å andra sidan behöver del inle befaras atlkostnadsutvecklingen blir snabbare efter en laxereglering. En taxa tordemedföra en viss förenkling för tingsrätterna. Hovrätterna kan förväntas slippaett anlal besvärsmål. Kostnaderna för all vidmakthålla en taxa kan enligl verkelberäknas bli ringa. Sammanfattningsvisanser domslolsverkel alt fördelarna med en personundersökarlaxa överväger ochföreslär alt en sädan införs. Verket anser emellertid atl ersättning till densom biträtt vid utförandet av personundersökning inte bör omfattas av taxan,eftersom variationerna i ett sädanl biträdes arbetsinsats är myckel stora frånfall lill fall. Av samma skäl bör taxan inle omfatta den personundersökare somfått biträde med att ulföra personundersökningen. Taxan bör inle gälla närpersonundersökningen har ulförts i etl nådeärende. Enligl 10 § lagen (1964:542) om personundersökning ibrottmål meddelar regeringen beslämmelser om ersättningen ätpersonundersökare. Enligt domslolsverkel är det emellertid mindre lämpligt attbelasta med att utfärda taxa. Denna kan t.ex. behövajusteras lid efter annan och vissa statistiska undersökningar göras som grundför dessa justeringar. Uppgiften alt fastställa en taxa är således sådan altden lämpligen bör anförtros elt centralt ämbetsverk. förutsätter enändring i 10 § i lagen. mening talar övervägande skäl för atl domstolsverketbemyndigas att utfärda en personundersökarlaxa. Verket har en betydande erfarenhelav laxekonslmklioner och har utfärdat taxor pä rältshjälpsomrädet samt taxorför fastställande av ersättning till tolkar och lill konkursförvaltare. Samtliga remissinstanser utom ärpositiva till eller lämnar utan erinran förslag atl en personundersökarlaxainförs. Flera remissinslanser framhåller all nägra större fördelar av stalsfinansiellart knappast kan påräknas genom en taxa. Prop.1982/83:41 33 remissinslanser skulle emellertid en taxa medföra enförenkling av arbetet med att fastställa ersättning lill personundersökare.Advokatsamfundet avstyrker att en taxa införs, bl.a. eftersom en sådan intebehövs frän kostnadskonlrollsynpunkl. Samfundet befarar också all en normeringav personundersökararvodena kan komma att medföra ökade administrativakostnader för statsverket. har enligt min mening fört fram beaktansvärdaskäl för att ersättningen till personundersökare i fortsättningen skallbestämmas enligt en taxa. Så gott som samtiiga remissinstanser har ocksä varitpositiva till förslaget eller lämnat det ulan erinran. Jag förordar därför altett taxesyslem införs. Uppgiften alt fastställa taxan bör lämpligen överlämnastill . I domareförbundets remissyttrande väcks tanken attdomstolarna skulle helt befrias frän uppgiften alt bestämma ersättningen lillpersonundersökare. Den skulle i stället bestämmas av skyddskonsulenlen. Enliglmin mening är det emellertid tveksamt om några nämnvärda rationaliseringsvinsterskulle uppstå härigenom. Nuvarande ordning all domstolarna fastställerersättningen synes ha fungerat bra, bl. a. frän kostnadskonlrollsynpunkl. Jagär därför inte beredd atl föreslå nägon ändring på den punkten. har föreslagit bör den ifrågavarande taxan endast avseersättning till personundersökare i brottmål. Ersättning för personundersökningi nådeärenden faller således utanför taxesättningen. Sädan ersätlning fär äveni fortsättningen bestämmas enligt nu gällande ordning. I enlighet med vaddomstolsverket har förordat bör taxan inle heller omfatta ersättning lill densom har biträtt vid utförandet av en personundersökning eller tillpersonundersökare som har haft ell sådant biträde. Även sädan ersätlning färalltså bestämmas pä samma sätt som . 8 Domförhet i fastighetsdomstol 8.1 Gällande rätt Fastighetsdomstol består av två lagfarna ledamöter, enteknisk ledamot och tvä nämndemän. Ytterligare en teknisk ledamot kan ingå idomstolen om det finns särskilda skäl för det. I mål eller ärenden om hyra,arrende, bostadsrätt eller Ivångsförvallning av bosladsfastighet består domstolendock av tvä lagfarna ledamöter och tre nämndemän, med möjlighel alt byta ul enav nämndemännen mot en teknisk ledamot (3 § lagen 1969:246 om domstolar i faslighetsmäl).Fastighetsdomstol är dessutom i vissa fall domför ulan nämndemän och i vissaandra fall med en ensam lagfaren ledamot. Fastighetsdomstolenbehäller inte sin domförhet om del inträffar förfall 3 1982/83. 1982/83:41 34 förnägon av ledamöterna under huvudförhandlingen. Bortsett frän möjligheten atlförslärka fastighetsdomstolen med en extra teknisk ledamot saknas del reglersom ger domstolen rätt atl låta ytterligare en lagfaren ledamot eller nämndemaningå i rätten. Ipromemorian Ds Ju 1981:18 tas bl.a. upp frågan om domförheten i fastighetsdomstolnär del inträffar förfall för nägon ledamot. Därvid anförs atlhuvudförhandlingar i fastighetsdomstol, t.ex. i mål om expropriation ellerfastighetsbildning, kan vara omfattande och tidskrävande. Om detunder en huvudförhandling inträffar förfall för någon av rätlens ledamöter förorsaka avsevärda kostnader och olägenheter. Från flerafastighetsdomstolar har del därför efterlysts en regel som låter rätten behållasin domförhet vid förfall för någon ledamot. 1 promemorian framhållsatt det knappast föreligger något behov av atl låta fler lagfarna ledamötereller nämndemän ingå i fastighetsdomstol i mer vidlyftiga mäl. Därför föresläsinte införande av nägra bestämmelser motsvarande dem som finns i 1 kap. 3och 4 §§ RB. Däremot finns det enligt promemorian anledning alt införa en regelsom låter fastighetsdomstolen behålla domförheten även om nägon ledamot färförfall under en huvudförhandling. En sädan regel bör dock inle tillåtabevarad domförhet om mer än en person får förfall och inte heller om någon avde kategorier som skall ingå i rätten kommer atl sakna företrädare. Delföresläs därför att regeln får del innehållet att rätten förblir domför om enlagfaren ledamot eller en nämndeman eller, om två tekniska ledamöter deltar, enav dessa fär förfall sedan huvudförhandlingen har påbörjats. 1promemorian anförs vidare atl i.mäl och ärenden om hyra m.m. motsvaranderesonemang leder lill atl domförheten bör bestå om del vid huvudförhandlingeninträffar förfall för en ledamot, antingen en av de lagfarna ledamöterna elleren av nämndemännen. Om däremot en av nämndemännen har bytts ut mot en teknikeroch denne fär förfall, bör rätten inte längre vara domför. Överdenna del av promemorian har remissyttranden avgetls av ,tingsräll, , tingsräll, ,, , , och . Remissinstansemahar tillstyrkt förslagel eller lämnal det ulan erinran. 1982/83:41 35 Även jag delar uppfattningen att reglerna om domförhet ifastighetsdomstol bör ändras för att ge möjlighet all slutföra enhuvudförhandling också om det inträffar förfall för nägon av ledamöterna idomstolen. Härigenom undviks de merkostnader både för enskilda parter och förstaten som uppslår genom att förhandlingar i sådana fall måste inställas. Somhar anförts i promemorian kan det dock inte godtas atl mer än en person fårförfall. Denne skall tillhöra en av grupperna juristdomare eller nämndemän eller,om tvä tekniska ledamöter deltar, denna grupp. Varje gmpp inom domstolen böralltså även efter det att förfall för någon person har inträffat förblirepresenterad i domstolen. Jag föreslår en ny domförhelsregel i enlighet meddel sagda. I promemorian föreslogs också en redaktionell ändring av12 § lagen om domstolar i faslighetsmäl. Det förslaget hade samband med förslageli promemorian om ändrade omröstningsregler i tingsrätt. Som jag redan haranfört (avsnitt 3.4) har regeringen emellertid inle för avsikt att på grundvalav promemorian lägga fram något förslag pä den punkten. Del finns därför intenågon anledning att nu ändra utformningen av 12 §. Jag vill slutligen ta upp frägan om etl par redaktionellaändringar i RB. Den första rör 18 kap. 8 och 14 §§. Förstnämnda paragrafändrades senast är 1981 (SFS 1981:741). Ändringen innebar alt andra stycketupphävdes och alt det tidigare tredje stycket bildade etl nytt andra stycke.Vid ändringen förbisågs atl i 14 § hänvisas till 8 § tredje stycket. Dennahänvisning bör nu ändras till att avse andra stycket. Den andra frågan gäller 30 kap. 10 § RB. 1 30 kap. 14 §fanns tidigare elt bemyndigande för regeringen all meddela närmare föreskrifterom avfattningen av dom och slutligt beslut i brottmål. Paragrafen upphävdes år1976 (SFS 1976:567). Anledningen var alt 8 kap. 13 § nya regeringsformenuttryckligen ger regeringen befogenhet all utfärda föreskrifter om verkställighetav lag. Bestämmelsen i 30 kap. 14 § ansågs därför överflödig (prop. 1975/76:191s. Hänvisningen i 30 kap. 10 § RB tiU 14 § slår emellertid fortfarandekvar. Hänvisningen bör nu las bort. Jag föreslår alltså att i 18 kap. 14 § hänvisningen till18 kap. 8 § tredje stycket ändras till att avse andra stycket i paragrafen och atlhänvisningen i 30 kap. 10 § till 30 kap. 14 § tas bort. Prop.1982/83:41 36 Jagföreslår atl lagändringarna träder i kraft den . I fråga omändringen i 1 kap. 3 § RB om vidgad ensamdomarkompetens bör dock äldrebestämmelser alltjämt gälla vid huvudförhandlingar som har påbörjats förelagens ikraftträdande. Ändringen i 3 § lagen om domstolar i fastighetsmål bördäremot lillämpas även vid huvudförhandlingar som har inletts innan lagen trätti kraft, dock självfallet endast om förfallet inträffar sedan lagen börjatgälla. När del gäUer taxan för ersättning åt den som har utförtpersonundersökning bör de nya reglerna tillämpas när ersättning bestäms efterikraftträdandet även om arbetet med personundersökningen helt eller delvis harutförts före ikraftträdandet. Ävenutan särskild övergångsbestämmelse torde gälla att den nya regeln beträffandetillätet anlal dagsböter i strafföreläggande kan tillämpas vidikraftträdandet även om brottet har begåtts . Beträffandehöjningen av lägsta belopp för böter enligt RB torde i övergångshänseendegälla vad som sägs i 5 § lagen (1964:163) öm införande av . Ienlighet med vad jag har anfört har inom upprättatsförslag lill 1. lag om ändring irättegångsbalken, 2. lag om ändring i lagen(1964:542) om personundersökning i brottmål, 3. lag om ändring i lagen(1969:246) om domstolar i faslighetsmäl. Förslagen bör fogas tillregeringsprotokollet i delta ärende som bilaga 6. Jaghemställer alt lagrådets yllrande inhämtas över lagförslagen. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemstäUan. Prop.1982/83:41 37 , regeringsrådet , justitierådet Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av dåvarande chefen för statsrådet inhämta lagrådets yttrande över förslag lill 1. lag om ändring irättegångsbalken, 2. lag om ändring i lagen(1964:542) om personundersökning i brottmål och 3. lagom ändring i lagen (1969:246) om domstolar i fastighetsmål. Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Wennberg.Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: 1.Förslaget till lag om ändring i Nugällande regel om ensamdomare i brottmål i tingsrätt innefattar behörighet atthandlägga mäl med böter som straffmaximum. 1 den praktiska tillämpningen hardock bötesmålen inte undantagslöst handlagts utan medverkan av nämnd. Föreutsättande av ett sådant mål till huvudförhandling har i överensstämmelse medmotivuttalanden i samband med regelns tillkomst en prövning skett huruvidamålets beskaffenhet krävt atl nämnd bort medverka i avgörandet. Den nuföreslagna utvidgningen av ensamdomares kompetens till atl omfatta ävenbrottmål med straffmaximum fängelse är inte avsedd att medföranågon ändring i vad som gällt i delta hänseende. Beträffande denmålkategori som enligt förslaget tillförs ensamdomares kompetens framhällessåledes i remissprotökollet att liksom varit fallet nämnd bör deltanär del är befogal på grund av målets beskaffenhet, t.ex. därför atl svårbedömdeller omfattande bevisning förekommer. Till det utvidgade brotlmålsområdelfogar förslaget en begränsning i fräga om den förväntade påföljden i detsärskilda fallet. Del skall sålunda kunna påräknas atl enbart böter kommer atlutdömas. Den föreslagna begränsningen medför atl rätlen tvingas att göra enförprövning av valet av påföljd, nägot som i flera remissyttranden har påtalatssäsom mindre tillfredsställande. Framhållas kan atl del vid en sådanförprövning måste bli fräga om endast en summarisk granskning av förhållandenai del aktuella målet. För att delta skall kunna las lill huvudförhandling medensam- Prop.1982/83:41 38 domare måste det därvid slå klart alt endast påföljden böterkan komma i fråga. Om det skulle föreligga någol tvivel härom, bör nämnd dellai avgörandet. 1 remissprotökollet är även intaget etl uttalande av dennainnebörd. En förprövning med den angivna karaktären bör enligl lagrådels meningkunna godtas i delta sammanhang. Mot den föreslagna begränsningsregeln, sominnebär att en ensamdomare liksom endast är behörig atl döma lillbötesstraff, har lagrådet inte någon erinran. Den nyssnämnda begränsningen i kompelensregeln har i förslagellill lagtext lydelsen "under förutsättning all endast böter ådöms".Skäl kan enligl lagrådets mening anföras för all - med bibehållen sakliginnebörd -knyta an lill den formulering som används i ell par likartade beslämmelseri , jfr regeln i 2 kap. 4 § andra stycket om hovrätts domförheti brottmål samt regeln om huvudförhandling i den tilltalades frånvaro i 46kap. 15 § andra stycket 1. Lagrådet föreslår all sista ledet i 1 kap. 3 §tredje stycket ges följande lydelse: "vid huvudförhandling och syn påstället i mål om broll för vilket inte är stadgat svårare straff än böter ellerfängelse , under förutsättning alt del inle finns anledningall döma till annan påföljd än böter". 6 kap. I § 1 del remitterade förslaget har del nu aktuella lagrummetkommit alt återges i den lydelse det hade efter lagändring 1974 (SFS 1974:573)i stället för i gällande lydelse som tillkom 1981 (SFS 1981:1093). Den ändring som föresläs berör paragrafens andra stycke.Mot ändringen finns i sak inte anledning lill erinran. Lagtexten böremellertid kunna förtydligas. Punkt 3 kan exempelvis läsas så, alt protokoll inlebehövs för sammanträde utan samband med förhandling, om målet avskrivs vid sammanträdeteller vid senare tillfälle, medan meningen är atl prolokolle-ringsskyldighelenbeträffande sådant sammanträde skall hävas endast om avskrivningsbeslulelfallas vid det sammanträdet (jfr formuleringen i andra stycket andra meningen igällande räll). Ocksä punkt 2 är otydlig på samma säll. Lagrådet föreslår, atlandra stycket fär följande lydelse: "Protokoll behöver inle föras över handläggning somej sker vid sammanträde för.förhandling, om 1. handläggningenföretas av en lagfaren domare ensam ellerav tjänsteman vid domstolen, 2. de avgörandensom träffas vid handläggningen sätts upp särskilt och har tillkommit ulanskiljaktig mening inom rälien, eller 3. målet avskrivsvid handläggningen." 48 kap. 4 § Strafföreläggande är en summarisk, utomjudiciell handläggningsform.En sådan handläggningsform lämpar sig i huvudsak endast för fall då fråga är ombagatellförseelse eller annat ringa brott. 1 remissen föreslås den Prop.1982/83:41 39 ändringen i förevarande paragraf, atl dagsbolsgränsen föranvändning av strafföreläggande höjs från sextio lill etthundra dagsböter. Omändringen genomförs, kommer inom tillämpningsområdet för strafföreläggande allfalla även brolt av sådan beskaffenhet att påföljderna fängelse, villkorlig domoch skyddstillsyn framstår som möjliga alternativ till böter. Utfärdas och godkännsell strafföreläggande blir ulan domstols medverkan andra påföljder än böteruteslutna. Enligt lagrådets mening måste man därför ställa sig tveksam tilltanken att avgöra frågor om ansvar för brott av nu angiven svårhetsgrad isummariska former utom rätta. Härtill kommer intresset av rättssäkerhet för denmisstänkte och önskemålet all redan genom handläggningsformen främjalaglydnaden. Förslaget bör i vart fall inte genomföras om del inte äroundgängligen nödvändigt med hänsyn till domstolarnas arbetssituation. Ettproblem angående päföljdsval som aktualiseras om förslaget genomförs villlagrådet särskill beröra. I 34 kap. meddelas vissa bestämmelser omsammanträffande av brott (s. k. brotlskonkurrens). Bestämmelserna lar sikte päfall dä nägon som har dömts lill fängelse, villkorlig dom ellerskyddstillsyn visas ha begått ytterligare brott före domen eller efter domenmen innan påföljden har verkställts i sin helhet eller annars upphört. Enligt34 kap. I § kan rätten i sådant fall antingen (I) förordna alt den tidigare påföljdenskall avse ocksä det nytillkomna brottet eller (2) döma särskill lill påföljdför della brolt eller (3) undanröja den ådömda påföljden och för helabrottsligheten döma lill påföljd av annan art. Om altemativ I eller 2 tillämpaspä nägon som är villkorligt frigiven frän fängelse kan rätlen enligt 34 kap. 4§ förklara den villkorligt medgivna friheten eller del däravförverkad; sker inle del, kan rätten enligt samma lagrum i stället förordna omövervakning eller meddela den frigivne föreskrift om vistelseort, bostad,utbildning, arbetsanställning, läkarvård, nykterhelsvård eller annan vård ellerbehandling eller fullgörande av ålagd skadeståndsskyldighel eller besluta omvarning eller förlängning av prövoliden. Tillämpas alternativen I eller 2 päden som dömts lill skyddstillsyn kan rälien besluta liknande åtgärder och ävenmeddela den dömde särskilda föreskrifter om vad som skall gälla förövervakningen (34 kap. 6 § andra stycket). Vid tillämpning av alternativen Ieller 2 när den tidigare påföljden är villkoriig dom kan rälien besluta omvarning och förlängning av prövolid och meddela föreskrift om fullgörande avålagd skadeståndsskyldighel (34 kap. 5 § tredje stycket). Såsom ovan framgått, är det domstol som tillämpar berördaregler i 34 kap. . Enligl särskild bestämmelse i 38 kap. 6 §brottsbalken skall i underrätt, även när denna enligt eljest gällande reglerskulle ha varit domför med en lagfaren domare ensam, nämnd medverka då fråga ärom undanröjande av påföljd enligt 34 kap. I § punkt 3, förverkande av villkorligtmedgiven frihet eller annan åtgärd enligt 34 kap. 4 §, åtgärd enligl 34 kap. 5§ tredje stycket och åtgärd enligt 34 kap. 6 § andra stycket . 1982/83:41 40 Det nya brott som ger upphov lill en i 34 kap. I §brottsbalken beskriven konkurrenssituation kan vara elt brott som del i och försig är möjligt att beivra genom strafföreläggande. Om det sker och strafföreläggandetgodkänns, kommer någon domstolsprövning enligt 34 kap. inte tillstånd. Genom del av åklagaren ensam beslutade strafföreläggandet blir, om det godkännsav den misstänkte, i själva verkel avgjort all alternativen 1 och 3 i 34 kap. 1§ inle skall tillämpas. Vidare blir det beträffande villkorligtfrigiven i realiteten bestämt att förverkande av den villkorliga friheten ellerdel därav eller vidtagande av annan åtgärd enligt 34 kap. 4 § inteskall ske. Beträffande den som är dömd tiU skyddstiUsyn eller fått villkorligdom blir det avgjort att åtgärd enligt 34 kap. 6 § andra stycket respektive 34kap. 5 § tredje stycket inte skall vidtas. Av det sagda framgår, all godkänt strafföreläggande för broltsom gett upphov till brottskonkurrens enligl 34 kap. I § fär tillföljd att användningen av det differentierade reaktionssystemel i 34 kap.brottsbalken utesluts. Olägenheterna härav blir mera framträdande ju svårarebrott som del blir möjligt atl beivra genom strafföreläggande. Om det remitteradeförslaget läggs lill grund för lagstiftning, bör därför närmare övervägas attbegränsa användningen av strafföreläggande för brott som utlöst brottskonkurrensenligt 34 kap. I § . 48 kap. 12 a och 17 §§