prop · G603150 · 1982-12-31 00:00:00 — I löpande priser innebär detta enärlig genomsniftlig ökning pä . Statsskuldräntornaberäknas i fasta priser öka med i genomsnitt underlängfidsbudgetperioden. Prop.1982/83:150 BUaga 1.3 Långtidsbudget 62 tomabestäms dels av ökningen av statsskulden, dels av hur och till vilka villkorstatsskulden kan placeras. Denkostnad som sluUigen belastar statsbudgeten är nettot av riksgäldskontoretsinkomster och utgifter. Räntor på statsskulden är här den stor-leksmässigt mestbetydande posten, men valutavinster och valutaföriuster samt inkomster i formav räntor på rörliga krediter påverkar utgifternas storlek. Utveckhngen ocheffekterna av statsskuldräntor belyses mer utförligt i kapitel 9. F.n. beräknas den statliga nyupplåningen på den svenska kreditmarknaden ske fillen genomsnitthg räntesats av . Som framgår av tabell 19 beräknasstatsskuldräntorna öka med . i löpande priser underlångtidsbudgetperioden, vilket innebär att de ökar snabbare än någon annanutgiftspost. Storleken på statsskuldräntornas ökningstakt är emellertid känsligför vilka antaganden som görs om den framtida ränteutvecklingen. Sålundainnebär en procentenhets högre räntenivå under hela långtidsbudgetperioden attstatsskuldräntorna skulle bli ca . Statsskuldräntorna i löpande priser (Miljarderkr.) Förändring till 1984/85 1985/86 -H7,6 -1-11,6 -1-10,0 -H2,9 Enav orsakema bakom den snabba utvecklingen av statsskuldräntorna under1970-talet, förutom det snabbt växande budgetunderskottet, har varit detsuccessivt stigande ränteläget. Detta har medfört att nyupplåning ochomsättning av gamla lån har blivit dyrare än för den förfallande statsskulden.Under långtidsbudgetperioden antas en successivt fallande ränteutveckling.Trots detta kommer statsskuldräntornas andel av de totala utgiftema att ökafrån /84 till /88. somunderskott uppkommer ökar statsskulden och därmed ränteutgifterna i nominellatermer. Iposten Finansiella transaktioner ingär dels statlig utlåning till olika ändamålsåsom bostadsbyggande, studielån och lån till företag, dels aktieköp, köp ochförsäljning av mark samt förändringar i dispositionen av rörliga Icrediter. Somframgår av nedanstående tabell beräknas de finansiella transaktionerna öka med0,i oförändrad pris- och lönenivå. Detdominerande anslaget avser lån till bostadsbyggande. Utveckhngen här förklarassåväl av bostadsbyggande som av kostnadsutvecklingen. 1982/83:150 Bilaga 1.3 Långtidsbudget (Miljarder kr., avmndat) Genomsnittlig årlig för-ändringl983/84-1987/88 Oförändrad pris- och lönenivå därav Lån till bostadsbyggande Studielån Energisparlän för bostäder - 1,3 + 0,8 -1-12,9 -1- 2,9 + 5,3 -t-12,9 Denstatliga ufiäningen har kommit att bli en väsentlig del av svarade den statliga kreditgivningen, netto, för avden totala kreditgivningen från inhemska långivare på den organiserademarknaden. Statensfinansiella transaktioner är av väsentlig betydelse vid en studie av sparandetsutveckling. Statens finansiella sparande definieras som budgetsaldot reduceratmed nettobeloppet av finansiella transakfioner och amorteringar på statliga länpå budgetens inkomstsida. Det statliga finansiella sparandet visar statensdirekta andel av bytesbalansunderskottet. Sammanfattningav statsbudgetens utgifter uppdelade på realekonomiska kategorier Totaltsett ökar statsutgifterna i fasta priser. Omräknat fill löpandepriser blir ökningen . Den post som ökar mest i såväl fasta som löpandepriser utgörs av utgifterna för statsskuldräntor. I tabell 21 redovisasutvecklingen av de totala statsutgifterna uppdelat på realekonomiskakategorier. (Miljarderkr., löpande priser) Prop.1982/83:150 BUaga 1.3 Långtidsbudget 7.1 Statens budgetsaldo och finansiella sparande De tidigare presenterade beräkningarna av statsbudgetensinkomster och utgifter har tillsammans med detfinansiella sparandet sammanställts i tabell 22. Utöver den framräknade utvecklingenunder långtidsbudgetperioden redovisas utfallet för budgetåren 1977/78-1982/83. Budgetsaldo och flnansiellt sparande budgetåren1977/78-1987/88 (Miljarder kr. i löpande priser) i procent av BNP -10,2 -10,9 -11,4 -14,0 -12,5 -101,0 -13,1 -109,7 -12,9 -113,7 -13,1 -120,3 -105,0 -13,2 ökar budgetunderskottet medtotalt . i löpande priser, eller med ca 7,. Under1970-talet ökade underskottet som andel av BNP. Vid slutet avlängtidsbudgetperioden har budgetunderskottets andel av BNP, med den ilängfidsbudgeten tillämpade metoden, uppskattats till vid givnaantaganden om den samhällsekonomiska utveckhngen. Detta förklaras av en lägreökningstakt för statens utgifter och en inkomstutveckling innebärande attinkomsternas andel av BNP förblir i stort sett stabil . Budgetsaldot, exkl. statsskuldräntor, förbättras frän ettunderskott om . /84 fill . budgetåret1987/ 88 i löpande priser. Budgetsaldot exkl. statsskuldräntor är av intresse,eftersom det belyser utvecklingen av de inkomster och utgifter som mer direktkan påverkas genom direkta beslut av statsmakterna. Statsskuldräntoma däremotberäknas utifrån den historiska saidoutvecklingen. En del av statsinkomsterna och statsutgiftema utgörs avfinansiella transaktioner. Budgetsaldot efter avdrag för summan av dessafinansiella transaktioner (netto) utgör statens finansiella sparande. Vid enanalys av sambandet mellan olika balansbrister i ekonomin är detta ett merrelevant belopp. Statsbudgetens direkta effekt pä bytesbalansen kan utläsas urdet Prop.1982/83:150 BUaga 1.3 Långtidsbudget 65 finansiellasparandet, då summan av alla inhemska sektorers finansiella sparande gerbytesbalansens utfall. långtidsbudgeten erhållna utvecklingen av statens budgetsaldo och finansiellasparande är inte en prognos, utan en framskrivning av utvecklingen enligtvissa regler. Politiska beslut anticiperas inte vid framskrivningen avinkomster och utgifter. Detta innebär t. ex. att punktskatter och vissautgifter - exempelvis barnbidrag eller bostadsbidrag - har skrivits fram medtrendutvecklingen eller med den allmänna prisutvecklingen, då detta kräver separatapolitiska beslut. Resultatetav långtidsbudgetkalkylen bör således tolkas med stor försiktighet. Somframgår av tabell 23 föreligger skillnader mellan beräkningsresultaten itidigare långtidsbudgetar och den fakfiska utvecklingen. Dessa skillnaderföreligger även om man studerar inkomster och utgifter för sig, men de tenderaratt motverka varandra. Skillnaden mellan beräkning och utfall är sålunda mindreom man studerar budgetsaldot än vid studium av de enskilda komponentema.Orsakerna till dessa skillnader är flera. Exempelvis föreligger problem medatt fömtse prisförändringar . Vidare inkluderasinte särskilda beslut avseende t. ex. arbetsmarknads- och industripolitiskautgifter. Dessutom tenderar investeringsutgiftema aU undervärderas. Rentallmänt synes en viktig slutsats vara att själva nivån på budgetsaldot i sig urvissa synpunkter är mindre intressant än den tendens som kommer fram vidberäkningarna. Det är emellertid viktigt att beakta hur känsliga sådana tendenserär för förändringar av olika beräkningsfömtsättningar. Först efter en sådananalys kan några slutsatser dras. Detta gäller säväl på budgetsaldonivå som påanslagsnivå. Budgetsaldots utveckling i de senastelångtidsbudgeUrna (Miljarder kr., löpande priser) långtidsbudget 1979 1980 1981 1982 -41,8 -38,0 -48,2 -40,2 -49,8 -57,9 -42,2 -51,6 -64,8 -74,9 -42,8 -52,0 -73,7 -80,4 -75,7 -54,5 -74,0 -81,8 -86,6 -38,7 -49,9 -60,0 -76,2 -89,9 . -101,0 -109,7 -113,7 -120,3 7.2Effekter på budgetutvecklingen av andra förutsättningar Dei långtidsbudgeten erhållna resultaten avseende inkomster, utgifter ochfinansiellt sparande är i hög grad beroende av bakomhggande antaganden om denekonomiska utveckhngen. En förändring av något av dessa 5 1982/83. Prop.1982/83:150 Bilaga 1.3 Långtidsbudget 66 antagandenfår följdverkningar, som kraftigt påverkar budgetsaldot vidlängtidsbudgetperiodens slut. Flertalet av de antaganden som rör centralavolymfaktorer bakom utgiftstillväxten, som exempelvis befolkningsutvecklingen,kan sägas besitta en hög grad av säkerhet. Antaganden om den ekonomiskautvecklingen är däremot förenad med en betydande osäkerhet. Utgiftsutvecklingenpå vissa områden är i hög grad beroende av olika stmkturella problem inom densvenska ekonomin. Utvecklingen inom t. ex. de arbetsmarknadspolifiska ochindustripolifiska verksamhetsområdena fångas därför inte i långtidsbudgetenupp i form av prognoser, eftersom en sådan ansats skulle strida mot déallmänna utgångspunkter som gäller för långtidsbudgetens beräkningsteknik. Dettorde därför vara av intresse ur känslighetssynpunkt att närmare analysera ochredovisa effekter av ändrade antaganden inom dessa verksamhetsområden. Ett viktigt område sompåverkar budgetutfallet är utvecklingen på arbetsmarknaden. Olika krav kankomma att ställas på insatser för sysselsättningsskapande åtgärder,arbetsmarknadsutbildning m.m. Avgörande för förändringen av statsutgifterna förarbetsmarknadspolitiken är den åtgärdsvolym resp. den åtgärdsarsenal som bedömslämplig i relation fill såväl den förväntade allmänna ekonomiska utvecklingensom utvecklingen på arbetsmarknaden. En ökning av antalet deltagare iarbetsmarknadsutbildning med 10000 under /84 skulle ökastatsutgifterna med ca 350 milj. kr. för kurser (inkl. utbildningsbidrag) ochmed ca 100 milj. kr. för utbildning i verkstadsföretag i samband medpermitterings-och uppsägningshot. En ökning av det genomsnittliga antaletpersoner i beredskapsarbeten med 10000 under /84skulle öka statsutgiftema för detta ändamål med ca . Effekterna påstatsbudgeten är även beroende pä i vad mån de ökade utgifterna medför ökadeskatteinkomster och minskade utgifter för arbetslöshetsersättningar.Nettoutgiftema för arbetsmarknadspolitiska insatser är således mindre än ovannämnda bmttoutgifter. tidigare presenterade beräkningarna har endast tagits hänsyn till beslutadeindustripolitiska satsningar. Om stmkturproblemen inom kris-drabbade företagoch branscher skulle kvarstå och åtföljas av beslut om nya insatser inom dessaområden, skulle utgifterna för industripolitik komma att öka. öm man i entrendframskrivning antar att utgifterna ligger kvar i nivå med ett genomsnittav de fem närmast föregående åren, blir utgifterna i löpande priser ca 9,5miljarder kr. störte /88. Förändringarinom ovan nämnda verksamhetsområden skulle således i hög grad påverkabudgetutvecklingen. Detta skulle i sin tur återverka på samhällsekonomin och deallmänna antaganden som redogjorts för i kapitlen om samhällsekonomiskbakgrund och beräkningsmetoden. Tillföljd av budgetunderskottens utveckling har statsskulden ökat. Prop.1982/83:150 BUaga 1.3 Långtidsbudget 67 slutetav uppgick den till ca . Detta har i sin tur inneburitatt statsskuldräntornas andel av de totala utgiftema har ökat. Effekten avdenna utveckling är att små ränteförändringar har kommit att få allt störtestatsfinansiella konsekvenser. Ökade underskott påverkar i hög grad bl. Om den inhemska räntenivån höjs och blir en procentenhethögre ökar utgiftema för statsskuldräntor med ca5,. Somframgått ovan är längtidsbudgetkalkylerna mycket känsliga för ändradeantaganden. Om pris- och löneökningarna skulle överstiga de som antas ilångtidsbudgeten, så att pris- och löneutvecklingen blir betydligt högrepåverkas budgetsaldot i hög grad. För att belysa effektema av detta har valtsatt redovisa en alternativ beräkning där prisema antas öka åren1985-1988 och lönerna . Det bör påpekas att även dettaalternativ är gjort med den i långtidsbudgeten använda beräkningsmetoden, som ihög grad karaktäriseras av mekanisk framskrivning. Initialtleder den högre pris- och löneutveckhngen tUl att inkomstema ökar mer än vadsom beräknas vid en lägre inflationstakt. Detta sammanhänger till stor del medsystemet för kommunalskatteuppbörd, vilket vid minskad ökningstakt avseendelönesummans utveckling tenderar att kraffigt minska inkomstema, däutbetalningarna av kommunalskatt till kommunema baseras på den högrelöneutvecklingen perioden innan. Vid en fortsatt hög inflation och höglöneutveckling uppstår ingen sådan effekt, utan inkomsterna ökar i relation medlönesumman. Vid långtidsbudgetperiodens slut ökar inkomsterna i dettaalternativ sä att de överstiger de tidigare redovisade med i storleksordningen35 miljarder kr. Pä budgetens utgiftssidaberörs främst de pris- och lönekänsliga anslagen av den högreinflationstakten. Automatiken på budgetens utgiftssida innebär att dessa anslagökar så att de blir inemot . högre än vad som tidigarepresenterats. Den antagna högre räntenivån över perioden innebär även attutgifterna för statsskuldräntor ökar dramatiskt. Vid långtidsbudgetperiodensslut hgger dessa utgifter på inemot . högre än ihuvudalternativet. Sammantagetinnebär detta att budgetunderskottet slutäret uppgår till ca 140 miljarder kr.Den positiva realräntan som har antagits vid detta alternativ med högreinflationstakt innebär att budgetsaldot försämras med drygt 20 miljarder kr.slutåret, trots att utgiftsanslagen i övrigt ökar i stort sett med samma beloppsom inkomsterna, jämfört med alternativet med den lägre inflationstakten. Detbör betonas att dessa resultat bygger pä tidigare nämnda beräknings-principer.Olika dynamiska förlopp och ekonomisk-politiska beslut i syfte att påverkabudgetutvecklingen har ej lagts in i beräkningama. Långtidsbudgeten är såledesej någon prognos för den framtida utvecklingen, utan syftar i stället till attbelysa vissa gmndläggande tendenser i budgetutveck-hngen. Prop.1982/83:150 BUaga 1.3 Långtidsbudget 68 8 Budgeten i verksamhetstermer Statsutgiftemahar i det föregående delats upp dels efter ändamål, dels efter realekonomiskkategori. I ändamålsuppdelningen har utgifter för likartat syfte sammanförtsoch i den realekonomiska klassificeringen har utgiftema klassificerats ikategorier som normalt används i samhällsekonomiska analyser. I finansplanenredovisas dessutom statsbudgetens utgifter departementsvis uppdelad samtstatsinkomstema på inkomsttitlar. Det budgetsaldo som redovisas omspännerskillnaden mellan inkomster och utgifter totalt för budgeten. Den nuvaranderedovisningen av statsbudgeten kan emellertid utökas i syfte att erhållaytterligare relevant underlag för att belysa budgetpolitiska förändringar. Statsbudgetenstidigare uppdelning - på en drift- och en kapitalbudget - motiverades av attalla förändringar i statens förmögenhet skulle redovisas öppet överkapitalbudgeten, medan redovisningen pä driftbudgeten skulle avse de löpandeutgifterna. När den dåvarande uppdelningen infördes var en huvudprincip attdriftbudgeten skulle vara skattefinansierad och kapitalbudgeten lånefinansierad.Efter hand förändrades synen på budgeten, varvid distinktionen mellan drift-och kapitalbudgeten i prakfiken inte längre upprätthölls. Närbudgeten numera inte är uppdelad i en drift- och en kapitalbudget kan det varaav intresse att i stället redovisa de statliga åtagandena avseende sävälinkomster som utgifter i separata verksamhetsdelar. En sådan uppdelning avstatsbudgeten skulle således belysa statens engagemang för de"rörelsegrenar" som i andra uppställningar redovisas pä ett flertalolika poster pä statsbudgeten. Härmed öppnas vissa möjligheter att dels ytterligareidentifiera och kvantifiera finansiella problem i den statliga verksamheten,dels att dela upp budgetsaldot pä olika verksamhetsgrenar. Konsekvensema påsamhällsekonomin och på kreditmarknaden av politiska beslut som innebär aktivaingrepp i statsbudgeten kan härigenom avläsas tydligare. Enuppdelning av ovan skisserat slag kan således utgöra ett komplement såväl tillden realekonomiska som ändamålsklassificeringen av statsbudgeten. Tillgångenpå bmttoredovisade inkomst- och utgiftsdata utgör dock en teknisk restriktionpå möjligheten att redovisa relevanta verksamhetsgmp-peringar. Denuppdelning som nedan beskrivs har som förebild den typ av redovisning somanvänds inom olika företags koncernredovisningar. Därvid har vissaverksamhetsgrenar såsom affärsverksamhet, låneverksamhet och finansnettoansetts vara mer betydelsefulla att särredovisa. Resterande delar avstatsbudgeten redovisas under mbriken Stadiga rörelsen. Utgifteroch inkomster för den sedvanliga statliga verksamheten redovisas under mbrikenStatliga rörelsen. Under denna mbrik redovisas en Prop.1982/83:150 Bilaga 1.3 Långtidsbudget 69 Gemensamt är emellertid att de i de flesta fall saknar sinmotsvarighet utanför den offentliga sektom. Det kan t. ex. vara rätts- ochpolisväsen, försvarsverksamhet o.d. Även statens inkomster från direkta ochindirekta skatter m.fl. inkomstposter redovisas under denna mbrik. Vissoffentlig verksamhet inom vad som här har betecknats som statlig rörelsebedrivs dock även utanför den offentliga sektorn. Som verksamheter inom denstatliga rörelsen särtedovisas den statliga uthyrningsverksamheten och statligomsorgsverksamhet som finansieras med socialavgifter. Till övervägande del skerden statliga uthyrningsverksamheten i regi. I tabell 24redovisas hyresverksamhetens bmttoomslutning. Det resultat som redovisas pästatsbudgeten utgörs dock av föregående års resultat. För att uppnå syftet attdels redovisa årets inkomster och utgifter, dels redovisa vad som de factoredovisas på statsbudgeten har en kalkylmässig kassapost lagts in i tabellen. Resultatetför /83 är relativt sämre än föregående budgetårs. a. på ökade räntekostnader och den eftersläpning av marknadsanpassningen avhyrorna som följer av gällande regler för hyres-debiteringen. Det förbättraderesultatet som prognostiserats för /84 beror på samma sätt påatt höjda hyror har kunnat debiteras myndighetema. Inomvad som betecknats som pensioner och social omsorg ingår inkomster frånsocialavgifter och utgifter för följande verksamheter: folkpension ochdelpension, sjukförsäkring inkl. föräldraförsäkring, barnomsorg ochvuxenutbildning. Inkomsterna som helt eller delvis är avsedda att täcka dessaverksamheters utgifter svarar för av de totala utgiftema påstatsbudgeten /84. Motsvarande andel för budgetåren 1981/82 och1982/83 är . Aft andelen inkomster stiger beror till stor del på attavsättningarna till sjukförsäkringsfonden upphör fr.o.m. /83.Den största diskrepansen mellan utgifter och inkomster svarar folkpensionemaför. Av de totala utgiftema på ca . /84 beräknasinemot . flyta in fill statskassan ifrån socialavgiftenfolkpensionsavgift. Hur stor andel av folk-pensionsutgiftema som skallfinansieras med avgifter har dock inte fastställts av statsmaktema. Försjukförsäkringen däremot har beslutats att av utgiftema skall finansierasmed avgifter. Utgiftema för delpension skall i princip i sin helhet finansierasmed socialavgifter. har emellertid avgiftsuttaget inte varittillräckligt högt, för att undvika att utgifterna överstigit inkomstema. Någradirekta bindningar mellan vad som betalas ut för att bekosta barnomsorg och vadsom flyter in från bamomsorgsavgiften finns inte. Inkomstema frånvuxenutbildningsavgiften styr däremot utvecklingen av utgiftema förvuxenstudiestödet. Sambandenmellan utgifter och inkomster för vad som här har betecknats somomsorgsverksamhet är relativt komplexa. Det är dock av vikt att Prop.1982/83:150 Bilaga 1.3 Långtidsbudget 70 studerahur stor andel av de totala utgiftema som finansieras på annat sätt än viaavgifter. Denandra "rörelsegren" som redovisas i tabell 24 utgörs av affärsverksamhet,dvs. statens inkomster och utgifter frän de stathga affärsverken. Affärsverkenär sju till antalet: postverket, , ,luftfartsverket, förenade fabriksverken, och domänverket.I uppställningen redovisas samlat affärsverkens inkomster och utgifter somdessa redovisas på statsbudgeten. Den totala bmttoomslutningen avaffårsverkens verksamhet är emellertid av betydligt störte omfattning än vaddenna redovisning anger. Denövervägande delen av affärsverkens investeringar finansieras överstatsbudgeten. Inom ramen för anvisade anslag har sedan affärsverken storfrihet att besluta om vilka investeringar som skall genomföras. Staten har dockett räntabilitetskrav (förräntningskrav) på verkens investeringar. Dettaförtäntningskrav beräknas på genomsnittligt disponerat statskapital.Statskapitalet kan något förenklat beskrivas som ackumuleradeinvesteringsanslag minskat med avskrivningarna över åren. Den räntesats somanvänds motsvarar ett treårsgenomsnitt av statens upplåningskostnader förlånga obligationslån. Denna räntesats benämns statens avkastningsränta. Deavskrivningar som affärsverken skall inleverera till statsbudgeten beräknas iregel på anläggningstillgångarnas återanskaffningsvärden. Förvissa investeringar svarar affärsverken själva för finansieringen, t. ex.kräver luftfartsverket normalt en medfinansiering för att eninvestering skall komma fill stånd. investeringar finansieras fillstor del med egna rörelsemedel. Affärsverkensöverskott utöver fastställt förtäntningskrav kan i vissa fall avsättas tillresultatutjämningsfonder eller liknande. Vid svårigheter att uppnå tillräckligförtäntning kan medel i fondema tas i anspråk. För vissa affärsverk kanförtäntningskravet inte uppfyllas över eller för ett specifiktår. I dessa fall levereras ett lägre belopp eller inget alls in fill statsbudgeten.Även om affärsverken arbetar under målsättningen om full kostnadstäckning kandet för viss verksamhet uppstå förluster. I sädana situationer kan staten avolika skäl bistå verksamheten med nytt kapital. I tabell 24 särtedovisas dennatyp av utgifter. Somsynes i tabellen svarar i stort sett investeringsutgifterna mot inkomsten frånaffärsverksamheten. Inkomster och utgifter återspeglar emellertid två skildafidsperspektiv. Inkomstema emanerar från historiska investeringar därräntabilitetskraven kunnat uppnås. Utgiftema är däremot avsedda för pågåendeeller kommande investeringar. Det är således av största vikt att studeraaffärsverksamhetens samlade resultat över en längre tidshorisont. Storautgiftsposter för räntabla investeringar ett enskilt budgetår behöver därförinte ses som en belastning för statsbudgeten pä sikt. 1982/83:150 BUaga1.3 Långtidsbudget 71 Denkassamässiga belastningen på statsbudgeten bör i stället vägas mot deförtäntningar på investeringens räntabilitet som kan kalkyleras in. Itabellen redovisas det samlade resultatet från statens låneverksamhet. Statens engagemang iutläningsverksamhet kan i många fall förklaras dels av ett intresse att geincitament till samhällsekonomiskt lönsamma investeringar utan att statendirekt är involverad, dels av sociala- eller fördelningspolitiska skäl. Ettexempel av förstnämnt slag kan energispar-långivning sägas utgöra, medanstudielänen kan utgöra exempel på en utlåning som är befingad av studiesocialaskäl. Inkomstema frän utläningsverksamhetenutgörs av amorteringar pä det utlånade kapitalet. Pä samma sätt som tidigareanförts beträffande affärsverksamheten beror storieken av dessa inkomster påvad som under tidigare period lånats ut. Inom gruppen amorteringar redovisas förstudielånen fömtom amortering även den del som svarar mot den årligauppräkningen av studieskulden. Itabellen kan ufiäsas att läneverksamheten uppvisar stora underskott. Dettaförklaras huvudsakligen av att utläningsverksamheten ökat kraftigt under senareär. Statens fordringar har pågrund av utläningsverksamheten ökat i motsvarande mån. Dessa fordringar kommeri framtiden att inbringa staten inkomster i form av amorteringar. Av samma skälsom anförts beträffande affärsverksamheten är det således av vikt att studerainkomster och utgifter från lånefinansierad verksamhet över ett längretidsperspekfiv, eftersom det är framtida amorteringar i förhållande tillutlåningen som pä sikt utgör den reella påverkan på statsbudgeten. Den statliga ufiåningsverksamhetenleder fömtom amorteringar även till ränteinkomster på det utlånade kapitalet.Ränteinkomstema och ränteut-giftema redovisas under mbriken Finansnetto.Ränteutgiftema består huvudsakligen av räntor på statsskulden.Statsskuldräntorna har naturligtvis sitt urspmng i den totala budgetensackumulerade underskott. Ett utmärkande drag för det statliga finansnettot äratt det föreligger en assymetri mellan inlånings- och utlåningsränta.