prop · G603147 · 1982-12-31 00:00:00 — Zenits resultat är starkt avhängigt av kraftigtfluktuerande fraktrater och andrahandspriserna för tank- och bulkfartyg.Skillnaden i resultat vid en positiv utveckling av fraktrateroch andrahandspriser resp. en negativ sådan rör sig om flera miljarder kronor.De ekonomiska tillskott som är nödvändiga för att fullfölja avvecklingen kandärför komma att variera starkt. 1982/83:147 22 Med hänsyn till vad jag tidigarehar redovisat om betydelsen av att Svenska Varvs fortsatta omstrukturering kanhällas inom en given ekonomisk ram är det nödvändigt att hantera tillskottentill Zenit separat frän denna ram. Ett sådant förfarande skulle underiättas omZenit organisatoriskt avskildes från Svenska Varv. Jag anser det vidarelämpligt att eventuella nya kundfallissemang hanteras direkt av berört varv.Varvet får därigenom bära det fulla ekonomiska ansvaret för sina affärer. Som ett led i förverkligandet avdessa principer har staten träffat ett avtal med om förvärv avbolagets aktier i (underbilaga 3). Jag återkommer i detföljande med en redovisning av de ekonomiska följderna av avtalet. 2.3 Mindre och medelstora varv De mindre och medelstora varven iSverige, med huvudsaklig inriktning mot produktion, reparation etc. avhandelsfartyg eller fartyg för statliga myndigheter, omfattar f. n. elyaföretag med sammanlagt ca 3 300 anställda. I denna varvsgrupp finns bådeprivatägda företag och företag som ingår i den statliga varvskoncernen . De privatägda företag som ingår i gruppen mindre och medelstora varvär , , (MarstrandsVarv), , Varv och , , AB Nicoverken, AB Nya Varv och AB Åsiverken. Igruppen ingår också'Svenska ochKarlskronavarvet . Som jag tidigare redovisat är numerahelt inriktat på produktion och underhåll av fartyg samtbevakningsfartyg. Företagens storlek varierar kraftigt från Karlskronavarvetmed ca 1 100 anställda till Djupviks Varv med ca 60 anställda. De mindre ochmedelstora varven svarar för av det totala antalet anställda inomvarvsindustrin. Den sammanlagda omsättningen uppgick till ca 800 milj.kr., varav reparationer och övrig verksamhet svarade för 243 milj. kr. Efterfrågan på de fartygstyper somden nämnda gruppen av företag tillverkar har minskat under perioden 1980-1982jämfört med de närmast föregående åren. Kapaciteten har minskat. Jagvill här peka på att Kariskronavarvet har upphört med produktion av civilafartyg, att nybyggnadsverksamheten har avvecklats vid ochFinnboda Varf samt att verksamhetsvolymen vid Fartygsreparationer(tidigare ) och AB Nya Varv (tidigare AB OskarshamnsVarv) har minskat kraftigt. De mindre och medelstora varven ärstarkt hemmamarknadsorientera-de. F. n. utgörs deras orderstock huvudsakligenav leveranser till svenska rederier. Utöver de svenska rederierna bestårvarvens kunder främst av statliga myndigheter och verk. Av avgörande betydelseför varvens mark- Prop.1982/83:147 23 nadsutsikterär därför dels omfattningen av de statliga myndigheternas beställningar hos svenskavarv och dels marknadsutvecklingen inom de områden där svenska rederieropererar. Betällningsvolymen frän svenska rederier ärhuvudsakligen beroende av fraktmarknadsutvecklingen på tank-, bulk- ochro/ro-transporter inom de trafikområden där rederierna opererar samtutvecklingen av den mindre svenska närsjöfarten och passagerartrafiken. Som jagtidigare har nämnt råder f.n. internationellt sett en mycket pressadfraktmarknad. Beställningsintresset är därför påfallande lågt. För den svenskanärsjöfarten och passagerartrafiken kan eventuellt vissa nybeställningar avfartyg komma att göras dels för att ersätta befintliga fartyg, dels för nyatransportobjekt. Även om orderingången har minskat hos de mindre ochmedelstora varven står det klart att minskningen skulle ha blivit ännukraftigare om varven inte hade kunnat erbjuda svenska rederier relativtfördelaktiga finansieringsvillkor. Enligt min mening är det nödvändigt för attöver huvud laget nybyggnader från svenska rederier skall komma till stånd vidvarven att likartade finansieringsvillkor även fortsättningsvis kan erbjudas desvenska rederierna. Jag återkommer i det följande med förslag tillstödåtgärder för de mindre och medelstora varven . Beställningar från utländska rederier synes ävenfortsättningsvis bli av begränsad omfattning. Utländska beställare av mindrefartyg placerar i stor utsträckning sina order vid varv i det egna landetsamtidigt som beställningsintresset är litet pä grund av marknadssituationen. Enbidragande orsak till hemmavarvsbeställningarna är att stödet till inhemskarederier ligger på en mycket hög nivå i mänga länder, speciellt i ,som är den mest närliggande exportmarknaden för de svenska mindre ochmedelstora varven. För vissa typer av specialfartyg bör trots detta ävenfortsättningsvis vissa exportmöjligheter föreligga. Jag anser det angelägetatt dessa exportmöjligheter tas till vara. Statliga myndigheter har varit stora beställare avfartygsnybyggnader vid de mindre och medelstora varven. Under de närmastföregående åren har ett flertal beställningar från statliga verk tidigarelagtsefter särskilt bemyndigande från regeringen för att förbättrasysselsättningsmöjligheterna vid varven. De beslutade statliga beställningarnaför budgetåren 1982/83 och 1983/84 är dock mycket låga i förhållande tilltidigare produktionsbeläggning vid de mindre och medelstora varven. Som jag tidigare nämnt är flera av de mindre ochmedelstora varven helt eller delvis beroende av statliga beställningar. Motdenna bakgrund anser jag att ett intresse av att följa utläggningen av statligabeställningar föreligger. Det bör därför i samband med upphandlingen avstatliga beställningar ankomma pä FKN att i samråd med aktuella verk ochmyndigheter verka för att lämplig tidpunkt och lämpligt varv väljs för denaktuella beställningen. Det ankommer pä regeringen att inom ramen för gällandeupphandlingsregler bestämma hur ett sådant samordningssystem skall utformas. 1982/83:147 24 Enligt den analys avmarknadsutvecklingen som framgår av underbilaga 1, avsnitt 5 framgår att ettbetydande överskott på kapacitet föreligger och att överskottet väntas ökaunder för de mindre och medelstora varven. Mot bakgrundhärav, anser jag att någon expansion med hjälp av statligt stöd inte börtillåtas . Detta bör gälla också andra statliga stödformer änvarvsstöd. Det bör ankomma på FKN att kontinuerligt följa kapaciletsutvecklingenvid de mindre och medelstora varven. Om vid något varv en kapacitetsökningkonstateras jämfört med den av FKN godkända kapacitetsplanen för börenligt min mening stöd i form av kreditgarantier, räntestöd och avskrivningsläninte utgå till varvet för denna kapacitetsökning. Viss kritik har riktats mot från deprivatägda mindre och medelstora varven. Kritiken ha gått ut pä att de statligastorvarven genom indirekta subventioner har kunnat offerera lägre priser somlett till att dessa kan konkurrera pä andra villkor inom de mindre varvensmarknader. Å andra sidan drivs Cityvarvet och Varf - deföretag inom som främst konkurrerar med de privatägdamindre och medelstora varven - helt utan statliga stödinsatser, vilket innebäratt de på ombyggnadsarbeten konkurrerar på något sämre villkor än de privatägdavarven. Jag anser att strävan måste varaatt konkurrensen mellan de olika varven skall bedrivas på lika villkor ochenligt företagsekonomiskt riktiga principer. Den framförda kritiken utgör skälför att särskild uppmärksamhet ägnas åt denna fråga vid stödgivningen. Som jaghar nämnt återkommer jag till stödfrågorna. I fråga om Marinvarvet i ,som i huvudsaklig utsträckning arbetar med statliga order, vill jag anföraföljande. Verkstadsenheten vid GotlandsKustartilleriförsvar, det s.k. Marinvarvet, är en helt militär enhet. Antaletanställda vid varvet uppgår till ca 60 personer. Ny modern plätslageriverkstadtogs i bruk och i övrigt finns utrustning anpassad tillmarinens behov. Huvudsaklig verksamhet är underhåll av marinens fartyg.Dessutom har nybyggnation av aluminiumfartyg till marinen och andra statligamyndigheter skett. Varvet har också en viss verksamhet inom det privata områdetgenom reparation och nybyggnad av i första hand fiskefartyg. Verksamheten är intäktsfinansieradoch kostnaderna - exkl. kapital-och räntekostnader - täcks i sin helhet enligtmarinens kalkyleringsprin-ciper. För varje budgetår fastställs varvetsomkostnader varefter omkost-nadspälägget för varje direkt produktionstimmebestäms. Härutöver görs ett tillägg på ca . för täckning avkostnaden för rörelsekapital. I övrigt ingår i Marinvarvets kostnader intenågra kapital- eller räntekostnader. Likvida medel för verksamheten erhållsgenom avrop från central myndighet. Marinvarvet har inte möjlighet attbalansera vinstmedel från verksamheten på den statliga och privata sidan. 1982/83:147 25 Inom försvarsdepartementet pågår en översynavseende kalkylerings-principer för ränte- och kapitalkostnader för bl. I fråga om vad jag har anfört om varvet harjag samrått med chefen för försvarsdepartementet. Regeringen har i budgetpropositionen 1983 (prop.1982/83:1()0 bil. 1 s. 23) presenterat ett program för att minskasubventionerna till näringslivet. Skälet till detta är bl. a. att sådant stödkan försvåra den långsiktigt nödvändiga omvandlingen av näringlivéts strukturtill internationellt konkurrenskraftig verksamhet. Vidare ger den kraftiganedskrivningen av den svenska kronans värde svensk industri starkt förbättradkonkurrenskraft varför möjligheter nu skapas för att avveckla den omfattandesubventione-ring av näringslivet som bidragittill att allvarligt försvaga statsbudgeten. En utgångspunkt för det ståtliga stödet tillvarvsindustrin är därför att skapa förutsättningar för varven att efter enövergångsperiod överleva och utvecklas utan behov av statliga stödåtgärder.Normalt bör ett sådant stöd till en näringsgren lämnas endast under enförhållandevis och ha karaktären av överbryggningshjälp. Dennaprincip är naturiig då ett stöd som permanentas alltid medför risk förskadeverkningar. Detta bör även gälla stödet till varvsindustrin. Varvsstödethärefter hand kommit att bli en tung kostnadspost.i statsbudgeten. Så t. ex. ärdet exportkreditstöd som enligt internationella överenskommelser ges tillvarvsindustrin betydligt mer långtgående än motsvarande stöd till annankapitalvaruexport. Strävan måste därför vara att såväl internationellt somnationellt minska stödet till varvsindustrin. Detta gäller särskilt i rådandeansträngda statsfinansiella läge där utrymmet för stöd till industrin ärmycket begränsat, varför avvägningen av stödinsatserna till olika branscher ochtill olika ändamål är särskilt viktig. För varvsindustrin gäller dock i ett kortsiktigtperspektiv särskilda förhållanden. Detta gäller särskilt med hänsyn till deninternationella utvecklingen i fråga om stöd till varvsindustrin. Statliga stödåtgärder har under en längre tidspelat en framträdande roll i den internationella varvskonkurrensen. SamfligaSveriges viktigaste konkurrentländer har ett omfattande statligt stödtill den inhemska varvsindustrin. Inget av dessa länder synes ha för avsikt attavveckla detta stöd . Att göra en rättvisande bedömning av de statligastöden i våra viktigaste konkurrentländer är förenat med betydande svårigheter.Bedömningarna måste i stor utsträckning baseras på vad som är officielltredovisat stöd. Indirekt stöd förekommer i form av att beställningar på olika sättstyrs till inhemska varv. Vidare ändras stöden med relativt korta mellanrum. 1982/83:147 26 För att fä en uppfattning om de statligastödåtgärdernas omfattning i dessa länder har subventionsgraden beräknats. Församtliga länder kan först konstateras att statligt stöd till varvsindustrinförekommer i en eller annan form. Utöver redovisat statligt stöd lämnar mångaländer ytterligare statligt stöd för enskilda order. Vid inhemska beställningarvarierar subventionsgraden enligt officiellt redovisat stöd från i Finlandtill i . Med undantag för kan länderna i stort indelas itvå grupper. En grupp där subventionsgraden varierar mellan och somomfattar länderna , , ochHolland. En annan grupp där subventionsgraden varierar mellan och 20%omfattar länderna , Republiken , , , , Japanoch . För är subventionsgraden . Vid utländska beställningarmotsvarar en finansiering enligt de lägsta räntesatser som har överenskommitsinternationellt inom och Utveckling() en subventionsnivå om vid dagens räntenivåer. Detta stöd lämnasav alla varvsnationer med undantag av . Vissa länder har stöd utöverenbart OECD-villkoren, t. ex. direkt varvsstöd och redovisar därför något högresubventionsgrad. Dessa länder är , och . Det är dock ipraktiken knappast möjligt att göra en klar gränsdragning mellan det stöd somlämnas för inhemska beställningar och för exportorder. Enligt vad jag erfarit från bl. a. arbetet inomOECD har de flesta varvsländer inte för avsikt att avveckla det statligastödet till varvsindustrin. Tvärtom har flera länder utvidgat eller temporärtförlängt tidigare stöd. Som exempel på detta kan nämnas att harkonstaterat att statsstödet till varvsindustrin inom EG inte kunde avbrytas vidutgången av som hade planerats utan har förlängts ytterligare tre år.Vidare har meddelat att det statliga stödet till varven förlängs tillmitten av är 1985. En minskning och en avveckling av destatliga stöden till varvsindustrin bör enligt min mening ligga i allavarvsländers intresse. Jag anser därför att man frän svensk sida bör fortsättaarbetet inom på att minska detta stöd. Frågan om en avveckling av stafligt stöd tillvarvsindustrin och en återgång till normala konkurrensförutsättningar är närasammankopplad med åtgärder för att anpassa varvsindustrins kapacitet tillefterfrågan. Jag vill därför erinra om att var det första land sombeslöt om kapacitetsminskning av varvsindustrin i syfte att anpassa de svenskavarvens kapacitet till rådande efterfrågan. har vid olika tillfällenmellan beslutat om minskningar av den svenska varvskapaciteten.Som en följd härav har antalet anställda vid svenska varv minskat frän ca 31500 är 1975 till 1982. Inom har sedan mänga är arbete pågåttför att anpassa världens varvsindustri till marknadsutvecklingen. Vissakapacitetsminskningar har genomförts i och Ja- 1982/83:147 27 pan.I andra länder såsom Republiken har kapaciteten byggts ut. harvad gäller kapacitetsanpassningen av varven medverkat mer än flertalet andraländer till att uppfylla målsättning inom detta område. De bedömningar som låg till grund för riksdagenssenaste beslut om statliga stödåtgärder till varvsindustrin (prop. 1979/80:165,NU 69, rskr 405) baserades huvudsakligen på att skillnaden mellanvärldsmarknadspriset för olika fartygstyper och de svenska självkostnadernahade minskat och att de statliga subventionerna i flertaletkonkurrerande varvsländer skulle avvecklas. En ytterligare förbättring avmarknadsläget och en kraftfull satsning från varvens sida för att minska sinaproduktionskostnader var dock nödvändig för att varven skulle kunna konkurreraom order av egen kraft. beslöt att statligt stöd skulle utgåytterligare i några är. Direkta statliga subventioner skulle upphöra i och medutgången av . Den förräntade avveckling av de statliga stöden i andraländer som bl. a. låg till grund för beslut att avveckla vårt stöd hardock inte kommit till stånd. Jag anser därför att svensk varvsindustri underkommande år genom fortsatt statligt stöd bör ges rimliga förutsättningar attkonkurrera om befintliga order. Jag anser dock att omfattningen av stödet börminska. Jag vill erinra om vad som anfördes ibudgetpropositionen 1983 (prop. 1982/83:100 bil. 14 s. 264), nämligen attstödet till varvsindustrin torde begränsas till en eller några fä stödformer.Jag kommer därför i det följande föreslå att statliga stödåtgärder för svenskvarvsindustri begränsas till kreditgarantier, räntestöd och avskrivningslän. bemyndigade fullmäktige iriksgäldskontoret att till utgången av ikläda staten garantier tillsvensk varvsindustri -inkl. tidigare lämnade garantier - intill ett vid varjetidpunkt sammanlagt belopp av högst 23665 milj. kr. för finansiering ianslutning till produktion vid varven (prop. 1979/80:165, NU 69, rskr 405).Villkoren för garantierna finns angivna i 1 kap. förordningen (1980:561) omstatligt stöd till varvsföretag m. m. För svenska beställare innebär villkorenbl. a. att garantin får motsvara högst av kontraktspriset och att lånet somgarantin avser skall återbetalas med rak amortering. För utländskabeställare gäller de villkor för fartygsexport som har överenskommits inom OECDinnebärande bl. a. att garantin får motsvara högst av kontraktspriset ochatt lånet skall återbetalas inom 8,5 är. har ca 110 beställningar avfartyg och offshore-anläggningar finansierats med hjälp av kreditgarantier. Avkreditgarantiramen på 23 665 milj. kr. hade 22019 milj.kr. ian-språktagits i form av utestående garantier, varav 11433 milj. kr. avserSvenska Varv, 283 milj. kr. privata varv och 10303 milj. kr. 1982/83:147 28 Statliga kreditgarantier har enligt min mening,alltsedan de infördes , visat sig fungera relativt tillfredsställande.Syftet med stödet är att underlätta finansieringen av dels varvens produktionunder byggnadstiden, dels beställarnas förvärv av fartyg och annanvarvsproduktion. Fortsatta möjligheter att erhålla kreditgarantier är enligtmin bedömning en förutsättning för varven att kunna finansiera sin produktion.Statliga kreditgarantier bör därför kunna lämnas för order som tecknas föreutgången av enligt i huvudsak de regler som f. n. gäller för sådanagarantier. Vissa ändringar bör dock genomföras av nu gällande regler. och fullmäktigei har som praxis att, i de fall kreditgarantier lämnas förbeställares lån enligt förordningen (1980:561) om statligt stöd till varvsföretagm.m. (ändrad senast 1982:564), kräva borgen från det varvsföretag, där detfartyg som garantin avser, har beställts. Motivet för denna praxis är attmyndigheterna anser det frän principiell synpunkt vara väsentligt attvarvsföretagen har ett direkt ekonomiskt ansvar för sina kundengagemang. Ivissa fall begärs borgen från varvets moderförelag för hela del statligaåtagandet. Regeringen lämnade enskrivelse från den dåvarande kommissionen för de mindre och medelstora varvenbeträffande reducering av varvens borgensåtagande utan åtgärd. som FKN ansåg en reducering till av vid varje tillfälleutestående kreditgaranti som positiv för varvsföretagen och FKN ansåg detvidare möjligt att genomföra en sådan förändring utan att statens riskpositionpå något avgörande sätt försämrades. Fullmäktige i menadedock att det var principiellt betänkligt att på detta sätt förändra ettnaturligt företagaransvar för varven som statens övertagande av en större ellermindre del av varvsföretagens kundrisk skulle innebära. har i skrivelse den24 hemställt att regeringen föreslär attborgensåtaganden avseende kreditgarantier enligt nämnda förordning undanröjs. För många företag är de sammanlagdaborgensåtagandena mycket större än det egna kapitalet inkl. obeskattadereserver. Detta kan innebära svårigheter för varven att finansiera sinverksamhet. Med hänsyn härtill bör enligt min mening lättnaderinföras vad beträffar kraven på borgen från varvens sida. Kravet bör dock inteundanröjas helt eftersom det är betydelsefullt att varvsföretagen behåller ettdirekt ekonomiskt ansvar för sina kundengagemang. Förändringarna bör inteheller gälla varv inom eftersom Svenska Varv enligt vadjag kommer att förorda bör tillföras betydande finansiella resurser. Enligt min mening bör kravet på borgensåtagandenför de privatägda mindre och medelstora varven kunna begränsas enligt följande. Borgensåtagandet bör reduceras till av vidvatje tillfälle utestående kreditgarantier. Borgensåtagandet säkerställerdärmed varvens affärsan- 1982/83:147 29 svar.Reduceringen av borgensåtagandet bör avse endast framtida leveranser och integarantier utfärdade före förändringen. Omprövning bör kunna medges för gamlagarantier. Om särskilda skäl därtill finns skall dock högre varvsborgen kunnakrävas. Beträffandeuppföljning av och information om existerande borgensåtaganden ligger det isakens natur att riksgäldskontoiet häller borgensmannen informerad omåtagandets storlek. Somjag har nämnt har staten och Svenska Varv träffat ett avtal om enöverföring av direkt till staten. F. n. svarar Svenska Varvför den för Zenit behövliga upplåningen. Upplåningen sker regelmässigt motstatlig garanti. Genom överföringen av aktierna i till staten kommerolika mellanhavanden mellan Svenska Varv och Zenit att lösas upp och SvenskaVarv kommer i begränsad omfattning att svara för Zenits upplåning. Dettainnebär att Zenit i viss utsträckning får finansiera sin verksamhet genom egenupplåning. Enligt min mening bör statliga kreditgarantier kunna lämnas fördetta. Jag förordar således att riktlinjerna förkreditgarantierna ändras i enlighet med det anförda. Mot bakgrund av de tidigare redovisadebedömningarna av varvsindustrins volymutveckling kan behovet avkreditgarantier behöva öka med drygt 6000 milj. kr. till 30000 milj. kr. Jag förordar sålunda att fullmäktige iriksgäldskontoret bemyndigas att ikläda staten garantier avseende de svenskavarvens produktion under förutsättning att garantiutfästelse för nya order harlämnats före utgången av är 1986 - inkl. tidigare lämnade garantier - intillett sammanlagt belopp av högst 30000 milj. kr. Beträffandeavgifterna för ståtliga kreditgarantier vill jag påminna om vad jag framhöll imin anmälan till budgetpropositionen 1983 (prop. 1982/ 83:100 bil. 14 s. 264),nämligen att dessa bör utformas på så sätt att kreditgarantisystemet kanberäknas vara självbärande och sålunda inte kräva några insatser från staten.Avgifterna bör alltså vara så anpassade att de täcker delsadministrationskostnader, dels förluster på grund av lämna de garantier. Jagförordar att regeringen föreslår att godkänna dessa ändraderiktlinjer för avgifterna. Jag vill nämna att jag avser föreslåregeringen att ge i uppdrag att i samarbetemed , när beslut i dessa frågor föreligger, lämnaförslag om en utformning av systemet med garantiavgifter så att de motsvarardet av mig angivna målet. Det nya systemet bör träda ikraft fr. o. /84. Regeringen kan därefter besluta i frågan. För de avgiftersom inflyter för utfärdade garantier bör det enligt min mening uppföras eninkomsttitel för /84 på budgetens inkomstsida. Vidare föreslårjag att för detta ändamål för / 84 under tolfte huvudtiteln ävenanvisas ett förslagsanslag av 50 milj. kr. för förlusttäckning av statligagarantier. 1982/83:147 30 Jag vill i detta sammanhang även beröra någrafrågor angående verksamheten vid FKN. Med hänsyn till vad jag har nämntom självbärande garantisystem måste - för att garantiavgifterna skall kunnahållas på en rimlig nivå endast begränsade risker accepteras inomkreditgarantisystemet. Detta torde i vissa fall innebära en mer restriktivprövning av FKN än vad som har varit fallet. Som framgår avunderbilaga 2 är särskilt stora risker förenade med garantigivningen underbyggnadstiden. Ett skäl härtill är att varvens kostnadskalkyler överskrids. Detbör därför enligt min mening ankomma på FKN att noga granska dessa kalkyler isamband med kreditprövning. Det är således en förutsättning för att utfästelseför kreditgaranti skall lämnas att försäljningspriset för nya order täcker varvenssjälvkostnader eller att eventuella underskott på en enskild order kan läckasav vinster på andra order. Vidare kommer jag i det följande att redovisa viktenav att resultatet för Svenska Varvs fartygsinnehav skiljs från resultatet påfartygsproduktionen. Det bör ankomma på FKN att följa försäljningen av dettafartygsinnehav så att försäljningen sker till mark-nadsmässiga villkor. Vadgäller rätten att besvära sig över FKN:s beslut till regeringen avser jag attåterkomma till regeringen med förslag om vissa begränsningar. Enligt beslut av lämnas räntestöd för lånsom tas upp med hjälp av kreditgarantier (prop. 1978/79:49, NU 17, rskr 115 ochprop. 1979/ 80:165, NU 69, rskr 405).