prop · G603103 · 1982-12-31 00:00:00 — En genomgående tanke bör vara att varje organ som harett primärt beredskapsansvar fortlöpande skall delges den information sombehövs för beslut inom ansvarsområdet. För att totalförsvaret skall kunna verka med god effekt ärdel nödvändigt att berörd personal ges erforderlig utbildning i fred. Detgäller inte minst befattningshavare i . Utredaren bör lämnaförslag till hur totalförsvarsutbildningen för främst den högsta ledningenkan systematise- Skr. 1982/83:103 ras. Uppgiftsfördelningen och formerna för samverkan mellansamordningsavdelningen, försvarshögskolan och de centrala totalförsvarsmyndigheternai totalförsvarsutbildningsfrågorna bör därvid granskas. Budgetarbete m. m. Enligt proposition skulle samordningsavdelningensamordna budgetarbetet i fråga om totalförsvaret och åstadkomma en avvägning avde olika komponenterna i överensstämmelse med den strategiska grundsynen.Enligt propositionen skulle avdelningen även samordna forskning av betydelseför flera grenar av totalförsvaret. Dessa uppgifter måste preciseras motbakgrund av den utveckling som skett . Ett område som jag särskilt har framhållit itotalförsvarspropositionen är den administrativa beredskapen, som kräverökade insatser. Från totalförsvarssynpunkt är det nödvändigt att i allt arbetemed författningar, utredningsdirektiv m. m., beakta hur förhållandena underkris, krigsfara eller i krig skall bemästras. Enligt propositionen bör detta tasig uttryck i generella beredskapsförfaltningar eller i särskildaberedskapsföreskrifter i den ordinarie författningstexten. Utredaren bör lämnaförslag till principiella riktlinjer för den administrativa beredskapen. a. ansvarsfördelningen inom läggas fast ochsamordningsavdelningens uppgifter och ansvar inom detta område preciseras. Med samordningsavdelningens uppgift att verka församordning inom totalförsvaret följer skyldigheten att regelbundet tillse attgrundberedskapen inom förvaUningen är godtagbar och att svagheter så långtmöjligt åtgärdas. Utredaren bör lägga fram förslag om hur detta arbete skallkunna bedrivas på ett effektivt sätt. Förslagen skall - som framhölls itotalförsvarspropositionen - vara administrativt hanterbara och väl inpassade ivår förvaltningstradition. I den mån utredarens förslag innebär förstärkningar avsamordningsavdelningen skall förslag lämnas om motsvarandebesparingar inom andra delar av eller vid berördamyndigheter. Utredningen bör ske i nära samarbete med totalförsvaretschefsnämnd och berörda totalförsvarsmyndigheter. Utredaren bör vid arbetets påbörjande samt vidare underarbetets gång informera berörda huvudorganisationer och i förekommande fallannan berörd central arbetstagarorganisation med vilken staten har eller brukarha avtal om löner och andra anställningsvillkor samt bereda dem tillfälle attframföra synpunkter. Utredaren skall därutöver informera berörda arbetstagareom sitt arbete. I utredningsarbetet skall beaktas direktiven (1980:20)lill statliga komit-téer och särskilda utredare angående finansiering av reformer. Skr.1982/83:103 Utredaren bör lämna sina förslagföre utgången av . Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar chefen för försvarsdepartementet atl tillkalla en särskild utredare med uppdrag alt utredafrågan om ledning och samordning av totalförsvaret inom atl besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt utredaren. Vidare hemställer jag alt regeringen beslutar att kostnaderna skall belasta fjärde huvudtitelns kommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Vissafrågor om samernas ställning i Beslut vid regeringssammanträde . Chefen förjustitiedepartementet, statsrådet , anför. Sedan gammalt har samerna sitt hemland i de norra delarnaav , och samt angränsande delar av . Som ettfolk med egen historia, eget språk och egen kultur utgör de en ursprungligetnisk minoritet i . Densamiska befolkningen i utgör enligt sameutredningen (SOU 1975:99 och100) ca 15 000 personer. Av dessa lever ca 2 500 av renskötsel. Antaletrenskötande samer minskade och har minskat ytterUgare. Om utvecklingen fortsätter i sammatakt, kommer de renskötande samerna år 2 000 att omfatta endast I 500 personer. Den övriga samiska befolkningen är inte ekonomisktberoende av renskötseln. En hel del samer är sysselsatta i andra näringar,t.éx. fiske och slöjd. Även för dessa har rennäringen indirekt en ekonomiskbetydelse. Av de icke renskötande samerna är ca 2/3 bosatta i de trenordligaste länen. Rennäringen i är en ursprunglig samisk näring. Denär av avgörande betydelse för att den samiska kulturen och den samiskabefolkningens särart skall kunna bibehållas. Fram reglerades rennäringen av lagen(1928:309) om de svenska lapparnas rätt till renbete i , den s.k.renbeteslagen. Lagen tillerkände länsstyrelserna och den särskildaadministrationen för rennäring- en, lappväsendet, vittgående befogenheter beträffanderenskötseln. 1982/83:103 na saknade i åtskilliga fall rätt attsjälva bestämma även i frågor som rörde Dir. 1982:71 deras inbördesförhållanden. De av länsstyrelserna utfärdade byordningarna innehöll ettflertal föreskrifter enligt vilka eller lappväsendets tjänstemänhade att besluta även om lappbyarnas inre angelägenheter. rennäringslag (1971:437) innebar i deltahänseende en ändring mot vad som hade gällt tidigare. Ett av huvudsyftena bakomlagen var nämligen att i största möjliga utsträckning överlåta åt samernasjälva att bestämma om renskötselns organisation och om sina egna ekonomiskaangelägenheter. Den gamla ordningen, med tyngdpunkten förlagd tillmyndighetsavgöranden, avlöstes av en ordning som innebär att rennäringensutövare skall vara organiserade i s.k. samebyar. Den lokala administrationenankommer enligt rennäringslagen på samebyn som inom vissa ramar själv bestämmerhur renskötseln skall utövas. tillvaratar medlemmarnasgemensamma intressen och företräder medlemmarna gentemot myndigheter och andrautomstående. Medlemmarnas rätt att delta i handhavandet av samebynsangelägenheter utövas på bystämma. Organisationen bygger på samverkan mellande renskötande medlemmarna i byn. Alla samebyar är anslutna till (). SSR bildades och leder sitt ursprung frånföreningssträvandena bland samerna . SSR:s ändamål är atttillvarata och främja de svenska samernas ekonomiska, sociala, rättsliga,administrativa och kulturella intressen. Särskild hänsyn skall därvid tas tillrenskötselns och dess binäringars fortbestånd och sunda utveckling. ombudför samebyarna och sameföreningarna samlas till ordinarie landsmöte en gång omåret. En annan betydande sameorganisation är Same Ätnam. SameÅlnam, som bildades , har som mål att tillvarata och befrämja de samiskaintressena i kulturellt, religiöst, socialt och ekonomiskt hänseende samt attmedverka i samarbetet urbefolkningar emellan. Medlemskap i kanvinnas av såväl samiska föreningar och sammanslutningar som enskilda samer. Vid sidan av samebyarna finns också lokala sameföreningarsom främst är inriktade på samiska kulturfrågor som inte har omedelbaranknytning till rennäringsfrågorna. De arbetar för att stärka gemenskapenmellan samer, främja det samiska språkets ställning och utveckla sameslöjdenm.m. Så gott som samtliga av dessa föreningar är anslutna till SSR. Många avföreningarna är också anslutna till Same Ätnam. SSR och Same Ätnam står bakomden stiftelse som ger ut tidningen samt den stiftelse som driverSamernas Folkhögskola. De samiska ungdomarna är organiserade i föreningenSaminourra. Härutöver finns det en del mindre, regionala samiskasammanslutningar. På det nordiska planet är samerna organiserade i Nordiska samerådetoch internationellt i för ursprungsbefolkningar - ofIndigenous Peoples - WCIP. Enligt rennäringslagen är renskötselrätten i Sverigeförbehållen samerna. I renskötselrätten ingår även rätt till fiske och jaktsamt visst skogsfång m.m. Renskötsel får bedrivas i ochVästerbottens läns läppmarker ovanför odlingsgränsen. Dessutom får renskötselbedrivas nedanför denna gräns på mark som tillhör staten (kronomark) och 1982/83:103 renbetesland där skogsrenskötselav ålder bedrivs , sommaren Del II ' eller hösten, dvs. på vissa markersom utnyttjas av skogsrenskötseln. får renskötsel bedrivas på renbetesfjällen iJämtland och inom vissa andra områden i och . Den Ioktober - får renskötsel bedrivas också på de s.k.sedvanerättsmarkerna utanför dessa områden (3 §). Regeringen kan förordna om upphävande av renskötselrättenför visst markområde, bl.a. när området behövs för ändamål som avses i 2 kap.expropriationslagen (1972:719) eller för annat ändamål av väsentlig betydelsefrån allmän synpunkt. Inom de områden där renskötsel får bedrivas fårenligt rennäringslagen markanvändningen inte ändras på sätt som medför avsevärdolägenhet för rennäringen (30 §). Bestämmelsen hindrar dock inte att markanvänds i enlighet med fastställd stadsplan eller byggnadsplan eller förföretag vars tillåtlighet skall prövas i särskild ordning. Något motsvarandeskydd finns inte för de marker där renskötsel får bedrivas endast vintertid.Vidare gäller enligt rennäringslagen förbud bl.a. mot att stänga avflyttningsvägar för renar och mot alt hindra renar från att beta inom områdendär renskötsel är tillålen (94 §). Rennäringslagens förbud mot ändrad markanvändning gällersåledes inte inom områden med fastställd stadsplan eller byggnadsplan ochhindrar inte heller att mark används för företag vars tillåtlighet har prövatsi särskild ordning. Regler om stads- och byggnadsplaner finns i första hand ibyggnadslagen (1947:385). Med prövning i särskild ordning avses prövning enligtsådan lagstiftning som vattenlagen (1918:523), naturvårdslagen (1964:822),miljöskyddslagen (1969:387), väglagen (1971:948), expropriationslagen (1972:719),gruvlagen (1974:342) och lagen (1974:890) om vissa mineralfyndigheter. Den häravsedda lagstiftningen förutsätter normalt att en intresseavvägning görs mellanden tilltänkta markanvändningen och olika allmänna intressen. Till de allmännaintressena hör bl.a. rennäringens intressen. Motsvarande intresseavvägningmåste göras vid prövning av byggnadslov för glesbebyggelse. Jag vill i detta sammanhang erinra om tvisten om de s.k.skattefjällen i norra . Tvisten, som slutligen avgjordes av högsta domstolenår 1981 (NJA I 1981 s. 1), rörde dels möjligheten att i äldre tider förvärvaäganderätt till herrelös mark genom att bruka den för renbete, jakt och fiske,dels de rättsliga grunderna för uppkomst av äganderätt för staten tillfjällmarkerna, dels huruvida samerna - för det fall att staten bedömdes varaägare till skattefjällen - kunde anses ha rättigheter till dem utöver vadrennäringslagen föreskrev och dels huruvida vissa regler i den lagen stred moldiskrimineringsförbudet i 2 kap. 15 § regeringsformen. Utgången av tvisteninnebar bl.a. att samerna inte ansågs ha äganderätt till de ifrågavarandeskattefjällen och inte heller i övrigt ansågs ha någon rätt till dem utöver vadsom följer av rennäringslagen. Förutom renskötseln har de samiska språk- och skolfrågornaintagit en central plats i diskussionen om den samiska kulturens möjligheteratt fortleva i . Samiskan räknas till de finsk-ugriska språken ochomfattar nord-, lule- och sydsamiska. Nordsamiskan har den största spridningensåväl iriom det nordiska sameområdet som inom den svenska delen. Samerna iNorden har numera ett gemensamt skriftspråk. Statligt stöd utgår sedan 1977till 316 hemspråksträning i bl.a. samiska. Vidare finns enprofessur i samiska i Skr. 1982/83:103 . Det samiska språket haremellertid inte ställning som officiellt språk i Dir. 1982:71 någon form iSverige och det omfattas inte av den av ratificerade nordiskaspråkkonventionen. Frågan om mera genomgripande åtgärder för samernabehandlades i så sent som . godkände då deriktlinjer som förordades i propositionen 1976/77:80 om insatser för samerna. propositionen, som byggde på sameutredningens betänkande, betonades bl.a.att samerna utgör en etnisk minoritet i , som i egenskap av ursprungligbefolkning i sitt eget land intar en särskild ställning både gentemotmajoritetsbefolkningen och andra minoritetsgrupper. Vid utbyggnaden avsamhällets stöd till samekulturen måste man ge utrymme även åt andrabedömningar än dem som kan göras beträffande övriga minoritetsgrupper i detsvenska samhället. Det framhölls att det ligger ett särskilt ansvar i attstödja samiska organisationer och institutioner Och i att hävda ett samiskt näringsunderlag,framför allt inom rennäringen, för att den samiska kulturen över huvud tagetskall kunna bestå. Med anledning av propositionen beslutade om stödav olika slag bl.a. till samiska näringar, samisk kulturell verksamhet ochsamernas organisationer. En förutsättning för alt man skall kunna uppfylla de målsom statsmakterna har ställt upp för rennäringens fortbestånd är att manskapar trygga sociala förhållanden för rennäringsutövarna och ökar näringenslönsamhet. tillkallades därför efter regeringens bemyndigande ensärskild utredare (1979:08) för att utreda rennäringens ekonomiskaförhållanden. Ett framträdande syfte med utredningen är att pröva olika förslagi syfte att skapa förutsättningar för att de som är sysselsatta inomrennäringen skall få en ekonomisk och social standard som är jämförbar med vadsom erbjuds inom andra näringar och som kan ge trygghet i arbetet. År 1980tillkallades ytterligare två ledamöter. Utredningens uppdrag utvidgades ocksåtill att omfatta en närmare kartläggning av de olika biologiska och ekonomiskadministrativafaktorer som bestämmer renskötselns utformning och lönsamhet. Utredningen harantagit namnet rennäringskommittén. För att samordna de statliga insatserna för samerna ochför att följa utvecklingen fortlöpande finns i regeringskanslieten permanent arbetsgrupp (U 1977:10) för samefrågor. Arbetsgruppen är knutentill med utbildningsministern som ordförande. Till ärenden som har tagits upp av arbetsgruppen hör bl.a.frågan om sameskolans ledning och administration (Ds U 1978:5). Ärendet harfört fram till ett riksdagsbeslut om en särskild samisk skolstyrelseoch en egen skolledning för sameskolorna. En annan uppgift för arbetsgruppenhar varit att stimulera ökade kontakter mellan kommunerna och samerna. En inomkommundepartementet utarbetad rapport (Ds Kn 1979:8) som innehåller enredogörelse för nuvarande förhållanden inom "samekommunerna" och medrekommendationer om kommunala samrådsorgan kan utgöra underlag för diskussionermellan kommunerna och samerna. är målet att de specifikt samiskaintressena skall komma till uttryck i all Skr.1982/83:103 planering och verksamhet (markanvändning, näringsfrågor. Del II kulturell och social service etc).Ett tredje större ärende som arbetsgruppen har tagitupp gäller skogsrenskölselns problem, som har behandlats i en avslutad utredning (Ds U 1981:10) . Framställningar från samerna m.m. Frågan om samernas ställning har under år 1981aktualiserats genom två framställningar till regeringen från SSR och SameÄtnam. SSR uttalar önskemål om att man inför föreskrifter som gersamerna medbestämmanderätt i vissa lagstiftningsfrågor. Vidare vill man attsamerna beträffande vissa frågor skall ges möjlighet till medinflytande påbeslut inom förvaltningen. SSR anser det också angeläget med garantier för attbefästa och utveckla det samiska språket. Sammantaget hävdar SSR att man måstefå lill stånd en helhetssyn på samerna som ett folk med en egen kultur och etteget näringsliv och att det måste införas en samlad lagstiftning - en samelag. Same Ätnam vill att regeringen skall tillsätta enutredning som skall överväga vilka möjligheter det finns att inrätta ett s.k.samiskt parlament i . Under den allmänna motionstiden har enflerpartimotion (mot. 1981/82:1628) väckts i vilken hemställs atl riksdagenbeslutar begära att regeringen tillsätter en utredning med uppgift att se översamernas hela situation och i samband med detta även undersöka möjligheternaatt inrätta ett sameparlament. Motionen har ännu inte behandlats av . Vad gäller Same Ätnams framställning kan erinras om attdet i finns en delegation för sameärenden, som är underställdregeringens kansli (ibland benämnd sameparlament). Delegationen har 20medlemmar som utses genom val bland samebefolkningen. Dess uppgift är attbevaka samernas intressen genom att ta initiativ, göra framställningar, avgeutlåtanden m.m. i frågor som angår samerna. Delegationen har dock inte någraegentliga maktbefogenheter. Vidare kan erinras om att den norska regeringennyligen har tillsatt en utredning - samerettsutvalget - som har till uppgiftatt utreda frågan rörande den samiska befolkningens rättsliga ställning när detgäller rälien till mark och vatten. Utredningen skall bl.a. också undersöka omdet finns behov av ett representativt organ för samerna i . En särskild kommitté bör tillsättas Frågan om samernas situation har under senare lid följtsmed uppmärksamhet av statsmakterna. Olika insatser tiU stöd för samerna harockså gjorts. Mot bakgrund av de redovisade framställningarna finns detemellertid enligt min mening anledning att nu överväga vissa ytterligareåtgärder för att stärka samernas ställning. Jag vill också erinra omregeringsformens föreskrift (1 kap. 2 §) att etniska minoriteters möjligheteratt behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv bör främjas (se ävenFN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter , art.27). Jag föreslår alltså att en kommitté med parlamentarisk sammansättningtillsätts för att överväga dessa frågor. Kommitténshuvuduppgifter bör vara att utreda möjligheterna att stärka S*""-1982/83:103 samernas rättsliga ställning i frågor som rör rennäringen, attöverväga behovet Dir. 1982:71 av ett samiskt organ som kan företräda samernai olika sammanhang och att föreslå insatser för alt bevara och utveckla detsamiska språket. Jag vill här framhålla att varken ett ev. nytt organ ellernågot annat samiskt organ bör tilläggas några konstitutionella befogenheter,t.ex. medbestämmanderätt i lagstiftningsfrågor. En sådan ordning skulle kommai strid med de principer som regeringsformen bygger på. Inte heller bör någonordning med vetorätt för samiska organ vad gäller förvallningsbeslul införas. Vad först gäller samernas ställning i frågor som rörrennäringen finns det, som framgår av vad jag har sagt, inte någonobegränsad rätt för samerna att bedriva renskötsel. I vissa fall får derenskötande samernas intressen stå tillbaka för andra intressen. Rennäringens markanspråk och de markanvändningskonfliktersom kan uppstå mellan renskötseln och andra verksamheter inom renskötselområdethar kartlagts i den fysiska riksplaneringen. För en närmare beskrivning avdessa konflikter och av hur bl.a. gruvdrift, vattenkraftutbyggnad, turism ochskogsbruk påverkar förutsättningarna för att bedriva renskötsel vill jaghänvisa till rapporten med mark och vatten 2 (SOU 1979:55 s. Rennäringen omfattas vidare av den fysiska riksplaneringens s.k.verksamhetsanknutna riktlinjer, som anger hur olika markanvändningsintressenav betydelse från rikssynpunkt bör beaktas i den fysiska planeringen och vidställningstaganden till enskilda tillståndsfrågor. Enligt riktlinjerna för rennäringen och övriga areellanäringar (prop. 1972:111) skall all möjlig hänsyn tas till dessa näringars kravvid planering och tillståndsprövning. De areella näringarna måste dock tahänsyn till andra intressen, bl.a. behovet- av goda rekreationsmiljöer ochvetenskapliga intressen. I samband med behandlingen av propositionen uttaladeriksdagen (CU 1972:35, rskr 348) att fritidsbebyggelsens intressen borde vikaför de areella näringarnas klarlagda behov. I den nämnda propositionen anförsvidare att utvecklingen inom fjällområdet, med bl.a. en ökad turism, bör styrasi en sådan riktning att samiska intressen inte skadas och helst på etl sådantsätt att samerna själva får del i utvecklingens positiva sidor. I promemoriansom har bifogats regeringens beslut med anledning av program- ochplaneringsskedena i den fysiska riksplaneringen (prop. 1975/76:1, bil. 1978/79:213, bil.2) framhålls att planeringen vad beträffar rennäringenskall utgå från den rätt att utöva renskötsel som läggs fast i rennäringslagen(1971:437) och att samråd med berörda samebyar bör ske i ett tidigt skede avplaneringen. Frågan om en lagreglering av riktlinjerna för rennäringenoch övriga riktlinjer i den fysiska riksplaneringen övervägs f.n. iregeringskansliet. En grundläggande förutsättning för rennäringens fortlevnadär givetvis att samernas rätt enligt rennäringslagen och riktlinjerna i övrigtför rennäringen beaktas vid markanvändning av olika slag. Jag vill i della sammanhangerinra om att i rekommendationer till regeringarna har tagit uppfrågan om stöd till samerna. Rådet har bl.a. uppmanat regeringarna att stödjasamernas ansträngningar att bevara sin ställning som etnisk grupp Skr.1982/83:103 (rek. 5/1972). Rådet har vidarerekommenderat att Del II utarbeta ett program för att skyddaoch bevara miljön i de samiska kärnområdena, omfattande bl.a. användningen avnaturresurserna i de samiska områdena och samordning av regionalpolitiskaåtgärder som stöd för samernas näringar (rek. 24/1974). Med anledning av densistnämnda rekommendationen har ministerrådet kallat till ett seminarium iKautokeino om frågor som rör samerna. Som en utgångspunkt för kommitténs överväganden börkommittén redovisa de förutsättningar som gäller för rennäringen,särskilt i fråga om de lagregler och andra föreskrifter som rör rennäringen påolika sätt. I detta avseende bör kommittén särskilt samråda medrennäringskommittén. En väsentlig uppgift för kommittén bör vara att undersökai vilken utsträckning rennäringens intressen har fått träda tillbaka för andrasamhällsintressen vid markanvändning av olika slag och i vilken utsträckninghänsyn har tagits till den samlade effekten för rennäringen av olikaexploateringar. Hur utfaller med andra ord intresseavvägningen mellan å enasidan rennäringens intressen och å andra sidan andra samhällsintressen? Det ärdock inte meningen att kommittén i detalj skall undersöka alla beslut ommarkanvändning som mer eller mindre rör renskötseln. Avsikten är att kommitténskall göra en översiktlig genomgång av sådana beslut i markanvändningsfrågorsom är av särskild betydelse för rennäringen. Vid den kartläggning somkommittén behöver göra bör den beakta vad rennäringskommittén kan komma framtill i sin utredning. Mot bakgrund av sin undersökning bör kommittén överväga omdet finns behov av att stärka skyddet för rennäringen och i så fall i vilkenutsträckning en förstärkning kan ske. Om kommittén kommer till slutsatsen attskyddet för rennäringen bör utvidgas, bör kommittén föreslå nödvändiga författningsändringar. En annan uppgift för kommittén bör vara att göra engenomgång av olika författningar som har anknytning till renskötseln för attundersöka i vilken utsträckning det finns regler om att samiskasammanslutningar skall eller bör höras innan beslut fattas som rör rennäringen.Om kommittén anser att det finns behov av kompletterande bestämmelser, bör denlägga fram förslag till författningsändringar. Behövs ett nytt samiskt organ? Som har sagts har samerna starkaorganisationer, som för den samiska minoritetens talan såväl på riksplanet somi det lokala vardagsarbetet. Dessa organisationer har skapats av samernasjälva. Det är naturligt att samernas intressen i första hand bevakas avorganisationer som de själva har bildat. Eftersom det inte finns någotcentralt organ som kan godtas av hela den samiska folkgruppen bör kommitténöverväga om det finns behov av att inrätta ett gemensamt samiskt organ som kanföreträda samerna i olika sammanhang. Om kommittén kommer fram till att ettsådant organ bör inrättas, bör den också överväga vilka uppgifter och vilkensammansättning som det bör ha. Insatserför att bevara och utveckla det samiska språket. ,...,. , j , ., Dir. 1982:71 Kommittén bör även utreda riiojligheterna att starka detsamiska språkets ställning genom ökad användning av samiskan i olikaofficiella sammanhang. I samband därmed bör även behovet av utökad tolkservicepå samiska undersökas.