prop · G60390 · 1982-12-31 00:00:00 — Med hänsyn till en bedömning avdet finansiella läget i kommunala resp. landstingskommunala sektorn beslutadesatt den ytterligare indragning som gjordes för är 1983 skulle ske med olikaprocenttal för kommuner resp. landstingskommuner. Beslutet innebar attkommunerna behäller av skatteunderiaget från juridiskapersoner. För landstingskommunerna reduceras skatteunderiaget fill O %. För dekyrkliga kommunerna behålls underlaget nivå, dvs. Därutöverbeslutade ati det återstående skatteunderlaget - såväl från fysiskasom juridiska personer - skall reduceras för kommuner ochlandstingskommuner. Socialdemokraterna förordade i samband medriksdagsbehandlingen en begränsning av de finansiella resurserna förår 1983 som 1982/83:90 13 avpassadestill atl den finansiella ställningen varierar kraftigt mellan olika kommuneroch landstingskommuner. Jag ålerkommer senare till hur dessa skiftandeförhållanden skall kunna beaktas vid utformningen av ett särskillstöd till kommuner och landstingskommuner. Iårets finansplan har regeringen uttalat sig för att den indragning av skatteunderlagfrån fysiska personer som sker bör upphöra . Idetta sammanhang bör preciseras att återställandet även bör innefatta den en-procentigareducering som sker av det återstående skatteunderlaget för juridiska personerför kommunerna. Härigenom filiförs kommunala sektorn enligt en aktualiseradberäkning baserad pä 1982 ärs laxering ca 950 milj. kr., varav 565 milj. kr.avser kommuner och 385 milj.kr. landsfingskommuner jämfört med en förlängningäven för av den åtgärd som vidtogs för . Bakgrunden tillregeringens ställningstagande i denna fråga är bl.a. de starka principiellainvändningar som kan riktas mot åtgärden. Den riskerar öppna vägen för änstörre ingrepp och hotar därför den kommunala beskattningsrätten och därmed yttersten av grunderna för den kommunala självstyrelsen. Enligl nuvarandebeskattningsregler är aktiebolag och flertalet andra juridiska personerskyldiga alt erlägga både statlig och inkomstskatt. Den statligaskatten utgår efter en fast skattesats som för aktiebolag m.fl. är , förekonomiska föreningar , för livförsäkringsanstalter såvitt avserförsäkringsrörelsen , i övrigt och för ideella föreningar och vissastiftelser . Det kommunala skatteuttaget för juridiska personer däremotvarierar mellan kommunerna på samma sätt som för fysiska personer och uppgårför i genomsnitt till av den beskattningsbara inkomsten.Kommunalskallen är för juridiska personer avdragsgill vid den statligataxeringen. Vid en statlig skattesats om , som gäller för merparten av dejuridiska personerna, innebär detta att den totala skatten i genomsnitt förriket uppgår till . De nuvarande beskattningsreglerna för juridiskapersoner medför dock att den totala skattesatsen inte blir densamma i allakommuner till följd av varierande skattesats. Somjag påpekade redan i årets finansplan kan fömtsättningarna för företagsbeskattningenkomma atl förändras . Så t.ex. utreds frågan om vinstdelning.Denna utredning skall bli klar . Vidare utreds förutsättningamaför införande av allmän produklions-faktorskatt. Utformningen avföretagsbeskattningen kan komma atl påverkas härav. Emellertid är det pånuvarande stadium av frågornas beredning svårt att närmare precisera vadkonsekvenserna kan bli för företagsbeskattningens utformning. Därtill kommer atl denkommunala beskattningen av juridiska personer med nuvarande utformning i höggrad komplicerar deklarations- och taxeringsarbetet. Skattemyndigheterna färmed hänsyn till den komplicerade lagstiftningen inom området lägga ner stora resursersom skulle kunna användas för andra angelägna uppgifter. 1982/83:90 14 Medhänsyn lill vad jag anfört anser jag att det finns skäl att närmare utredaförutsättningarna för beskattningen av juridiska personer. Utredningsarbetet,som bör bedrivas skyndsamt, bör belysa konsekvenserna av en helt slopadkommunal beskattning av företag jämfört med ett läge där kommunerna har fullbeskattningsrätt. Ett borttagande av den kommunala beskattningen av juridiskapersoner innebär en förändrad finansiell situafion för kommunerna. Denna frågabör också tas upp i utredningsarbetet. I detta sammanhang bör bl.a. belysasolika aspekter på atl behålla den kommunala garantibeskatlningen avfastigheter. I fråga om de kyrkliga kommunerna finns komplikationer somsammanhänger med att enstaka församlingar kan ha extremt stora inkomster fränjuridiska personer. Samråd kan här behöva ske med den tillsattautredningen om stmktur på lokalplanet, m.m. (Dir 1982:95). Iutredningsarbetet om den kommunala beskattningen av juridiska personer måste ocksäbeaktas de förändrade förutsättningar som följer genom nu aktuella förändringarpä företagsbeskattningens område med vinstdelning och allmän produktionsfaktorskattsom viktiga frågor. Dessutom bör redovisas vilka möjligheter som finns attkraftigt förenkla den kommunala taxeringen av företagen vid en fortsattkommunal beskattning. Vadjag nu har anfört innebär inte någol ställningstagande i valet mellan dealternativa vägar som jag skisserat. Alternativen bör sålunda studeras förutsätlningslösl. Iavvaktan på beslut i anledning av nu nämnda utredningar m.m. bör den indragningav skatteunderlag från juridiska personer som sker behällas underår 1984. Förslag till lag härom har upprättats inom . 2.3Specialdestinerade statsbidrag och ersättningar Iårets finansplan har jag redogjort för den inriktning budgetpolitiken måste gesför att långsiktigt uppnå en statsbudget i bättre balans med samhällsekonominsom helhet. En central åtgärd, som därvid uppmärksammats, är att minskaautomatiken i utgiftstillväxten. Bakgrunden är de myckel kraftigaautomatikbindningar som finns i statsbudgetens utgifter. Av statsbudgetensutgifter (exkl. stalsskuldräntor) präglas av direkta automafikbindningareller av all de är föremål för reguljär pris- och löneomräkning. Aulomatikbindningarnaär ocksä kraftiga i socialförsäkringssystemet. Statsbidragentill kommuner och landstingskommuner svarar för drygt en femtedelav statsutgifterna (exkl. slatsskuldräntorna). För kommuner ochlandstingskommuner täcker statsbidragen inkl. ersättningarna fillsjukvårdshuvudmännen drygt en fjärdedel av utgifterna. Bidragens omfattningmedför atl utvecklingen av dessa är av central betydelse för både staten ochkommunsektorn. 1982/83:90 15 I följande tablå framgår utvecklingen av de statligatransfereringarna lill kommunala sektorn. Statsbidrag och ersättningar till kommuner ochlandstingskommuner 1970 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982= Allmänna bidrag' 1,5 2.6 2,5 3,1 3,6 3,9 6.6 8,3 10,0 Specialdesti nerade bidrag 7.3 14,1 16,6 19,3 23.0 26,6 28,6 32,0 34,2 Ersättningar till kommunala sektorn från socialförsäk ringssystemet 0,6 1,4 2,5 2,8 3,7 4,1 5,5 6,0 7,2 Totalt 9,4 18,1 21,6 25,2 30,3 34,6 40,7 46,3 51,4 Andel av kommu nala utgifter na, % 25,7 26,6 27,1 26,0 28,3 28,4 28.8 29,3 29,7= bidrag' I % av totalabidrag 16,0 14,4 11,6 12,3 11,9 11,3 16,2 17,9 19,5 ' Allmänna bidrag avser i denna sammanställning endast skatteutjämningsbidrag.De allmänna bidrag som fanns och som utgjorde en kompensationför skattebortfall vid vissa skatteomläggningar har inte medtagits. Genom en tekniskomläggning kvittades dessa mot att kommunsektorn tillfördes kommunalskatten pävisst annat skatteiinderlag som redovisas bland ordinarie skatteinkomster. ' Genom reduceringen av det kommunala skatteunderlagetfrån juridiska personer och höjningen av det kommunala grundavdraget somstatsmakterna beslutade 1982 motverkades en ökning av överföringarnafrån staten till kommunsektorn totalt sett. Effekten avskatteunderlagsjusteringarna kan beräknas motsvara eu bortfall avkommunalskattemedel om 2,5 ä . Om ökningen av budgetunderskottet skall kunna hejdas måsteautomatiken i statens utgifter begränsas. Åtgärder som syftar till atl brytaautomatiken har tagits upp i budgetproposifionen som en central del ibudgetpolitiken. Statens bidrag till kommunerna och landstingskommunerna är ihög grad automatikbundna och de har medverkat till den automatiskautgifts-tillväxten. Den automatiska pris- och löneuppräkning som skettbör enligt min mening ersättas av en förutsättningslös diskussion om vilka bidragsniväersom kan medges med beaktande av de samhällsekonomiska förutsättningarna. Enavvägning måste därvid göras mellan olika sektorer i syfte att uppnå ett församhällsekonomin totalt sett rimligl resultat. En central utgångspunkt måstevara att det är självklart att det blir någon uppräkning avstatsbidrag och ersättningar mellan skilda är. gör jag denbedömningen att bidraget lill psykiatrisk vård och ersättningar tillsjukvårdshuvudmännen från sjukförsäkringen sammantaget kan ökas endast ibegränsad utsträckning. I fråga om vissa av nuvarande s.k. avtalsbidrag kanhittillsvarande principer inte längre fillämpas. Gamla avtal måste naturiigtvisgälla i de fall 1982/83:90 16 deinte är slutreglerade. Delta innebär dock inte atl praxis vid sidan om avtalstextenutan vidare skall äga fortsatt tillämpning. Detär också viktigt att bidragssystemen omformas för att tillgodose krav påminskad detaljreglering och ökad effektivitet i den kommunala verksamhetensuppläggning. Översyner med denna inriktning pågår vad gäller bidragen tillsocial hemhjälp, barnomsorg och psykiatrisk vård samt ersättningarna tillsjukvårdshuvudmännen från sjukförsäkringen. Jag vill även erinra om det arbetei syfte att begränsa kostnadsdrivande statlig reglering som har bedrivits avstat-kommungruppen (Kn 1980:03) och som kommer att drivas vidare inom den nyastat-kommunberedningen. Enligt min mening måste i nuvarande ekonomiska lägedetaljregleringen minskas i syfte alt öka möjligheterna för kommuner ochlandstingskommuner att göra de prioriteringar som blir nödvändiga mellan olikadelverksamheter och vid verksamheternas utformning ulan alt målen förverksamheterna äventyras. Vissa jämförelser kan här göras med den statligaverksamheten. Den mycket restriktiva uppräkning av de statliga myndigheternasanslag som tillämpats under en följd av år - full kostnadskompensalion har integivits - har kombinerats med minskad detaljreglering för att genom ett friareresursutnyttjande skapa förutsättningar för en mera effektiv verksamhet. Enminskad detaljreglering ger också adminislrativa vinsler för säväl staten somkommuner och landstingskommuner. Genomden omformning som jag nu hår redogjort för kommer ansvaret för utformningen avverksamheten i högre grad än i dagslägel att anförtros ät kommuner ochlandstingskommuner. Utvecklingen under de senasie decennierna har inneburit attförutsättningarna för att kommuner och landstingskommuner själva kan handhasina åligganden har ökat betydligt medan statens uppgifter inriktas pä merövergripande prioriteringsfrägor. I detta läge minskar behovet av en statligdetaljreglering. En förenkling av bidragsreglerna och minskad detaljregleringbör emellertid åtföljas av ökade möjligheter för staten och kommunsektorn atlfå ett underlag för en mer kontinueriig utvärdering av verksamheten ochbidragens användning. Jagövergår nu till frägan om utformningen av etl särskilt riktat stöd för år 1984.Syftet med slödel skall, somjag tidigare angett, vara atl undvika kraftigaskattehöjningar i de kommuner och landstingskommuner som är i ett finansielltutsatt läge. Med dessa utgångspunkter bör stödet ulgå till de kommuner ochlandstingskommuner som just kan antas befinna sig i riskzonen förskattehöjningar. Stödet skall således ses enbart i del korta tidsperspektiv somär 1984 utgör. i ett längre tidsperspektiv är det skatteutjämningssyslemetsom är det främsta instrumentet för utjämning av skillnader i ekonomiskaförutsättningar mellan kommunerna resp. landstingskommunerna. Jag återkommer straxtill frägan om översyn av skatteuljämningssystemet. 1982/83:90 17 Detsärskilda riktade stödet bör vara enkelt fill sin konstruktion och baseras pågenerella.beräkningsgrunder. Individuella hänsynstaganden lill skiftandeekonomisk slällning i övrigt fär på sedvanligt sätt beaktas vid bedömning avbehov av extra skatteutjämningsbidrag. Deprinciper som bör gälla för utformningen av etl särskilt stöd med angiveninriktning har tagits upp vid överläggningar mellan regeringen och kommunförbunden. Medhänsyn till den höga andel av de kommunala inkomsterna som utgörs avskatteintäkter finns det skäl atl anta all de kommuner och landstingskommunersom får en förhållandevis låg skatteintäkt sökning till år 1984löper slörre risk att tvingas höja utdebiteringen än de som får en hög skatleintäktsökning.Vidare kan antas att bland de kommuner och landstingskommuner som har en låg skatleintäktsökningär det speciellt de som har små finansieUa reserver som på kort sikt riskerar atttvingas höja skatten. Detsärskilda stödet bör med beaktande härav utformas som elt bidrag som garanterarkommuner och landstingskommuner med små finansiella reserver en viss bestämd skatleintäktsökningi förhållande till den genomsnittliga skatteintäktsökningen. Iskatteintäkterna bör ingå såväl förskott som slutavräkning och skatteutjämningsbidrag.För de kommuner och landstingskommuner som ingår i skatteutjämningssyslemet kanskatteintäktsökningen avvika frän riksgenomsnittet pä grund av förändringmellan två är av antalet invånare, åldersfaktorn i skattekraftsgarantin ellerutdebiteringen. Slulavräkningen som beror pä skillnaden mellan skatteunderlagettvå är tidigare och det egna skatteunderlaget kan också avvika gentemotriksgenomsnittet. Slulavräkningen motsvarar normalt av totalaskatteintäkten. Fördet tjugofemtal kommuner samt landstingskommun som ej ingår iskatteutjämningssystemet kan skatteintäktsökningen (förskott ochslutavräkning) avvika från riksgenomsnittet på grund av den egnaskatteunderlagstillväxten samt förändring i utdebiteringen. Sommått på kommunernas och landsfingskommunernas finansiella reserver bör användasfinansieringskapitalel (skillnaden mellan omsättningstillgångar och kortfrisfigaskulder). Genom att sätta finansieringskapitalet i relation fill de externautgifterna och således få ett mått pä de finansiella reservemas relativastorlek kan jämförelser göras mellan enskilda kommuner resp.landstingskommuner. Jämförelsen påverkas då inte av variafioner i denkommunala verksamhetens omfattning och organisation. Encentral utgångspunkt vid val av underlag för beräkningar av det riktade stödetför är att uppgifterna måste kunna hämtas från stafistik om denaktuella ekonomiska situationen och att underlaget inte skall kunna påverkas avden enskilda kommunen resp. landstingskommunen. Uppgifterom finansieringskapital och externa utgifter bör tas 1982/83:90 18 ärsbokslut som finns tillgängligt . Uppgifter om skattein-täklsökningenkan beräknas först i anslutning till det preliminära taxerings-ulfall som föreliggeri . Den skattesats som ingår i kalkylerna bör avse år1983. Reglernaför stödets fördelning bör utformas sä alt de kommuner och landstingskommunersom underskrider etl visst relationstal mellan finansieringskapital och externautgifter bör komma i fräga för stöd. En differentiering bör göras även inomdenna grupp med hänsyn till all de finansiella reserverna varierar och för atlförhindra att alltför stora tröskel-effekter uppstår. Kommuner ochlandstingskommuner som har relativt låg skattesals bör inte kunna få del avstödet trots atl krilerierna i övrigt för att stödet skall utgå är uppfyllda. Fråganom de medel som kan avsättas till stödet mäste avvägas inom ramen för de totalafinansiella resursöverföringar som kan göras vid en sammanvägdbedömning av det siatsfinansiella lägel och läget i kommunsektorn. Vissa frågorav betydelse för dessa avvägningar är föremål för förhandlingar ochberedningar. Med hänsyn härtill är jag inte f.n. beredd alt ta ställning tillmedelsramens storlek. Jag avser att återkomma härtill ikompletteringspropositionen. Medelsramen för stödet bör fördelas med en delramför kommuner och en delram för landstingskommuner. Försti samband med den preliminära beräkningen av taxeringsutfallel i slutet avaugusti är det möjligt att fastställa de gränsniväer för förhällandet mellanfinansieringskapital och externa utgifter som bör användas vid stödetsfördelning, den skatteintäktsökning i förhållande till den genomsnittligaskatteintäktsökningen som stödet bör garantera samt hur differenfieringenskall göras inom den grupp som kommer i fräga för stödet. Det är nämligen förstnär det preliminära taxeringsutfallet föreligger som det går att beräkna vilkafinansiella krav som uppstår vid detaljutformningen av stödsystemet och som enavstämning kan göras mot totalt avsatta ramar. bemyndigande börinhämtas atl fördela stödet i samband med beviljande av det extra skatteutjämningsbidraget.Stödet bör dock betalas ut utan ansökan. Beslutom fördelningen av stödet till enskilda kommuner och landstingskommuner börfattas när den preliminära medelskattekraften fastställts. Detnuvarande skatteutjämningssystemet har gällt (prop. 1979/80:95.FiU 35, rskr 335, SFS 1979:362). Systemet grundas på kommunernas resp.landstingskommunernas skattekraft, dvs. skatteunderlag per invånare i relationtill medelskattekraften i riket, och på deras kostnader till följd av geografisktläge, bebyggelsestmklur och äldersstmktur. Kommunernaoch landsfingskommunerna är fördelade pä 12 skatte- Prop.1982/83:90 19 kraftsklasser.Klasserna är indelade i ireprocentsintervall från upp lill avmedelskattekraften. Genom klassindelningen anges den grundgaranti som gällerför varje kommun resp. landstingskommun. I grundgarantin har hänsyn tagits lillkostnader på grund av geografiskt läge och bebyggelsestruktur. Denna gmndgarantikompletteras med tillägg eller avdrag för åldersstrukturen i resp. kommun ochlandstingskommun saml med tillägg för snabb befolkningsminskning i kommun. Vidremissbehandlingen av kommunalekonomiska utredningens (KEU 76) betänkande (SOU1977:78 och 79), som låg till grund reform, riktades kritik ivissa delar mot utredningens teknik för beräkning av kostnader för deverksamheter som ingår i gmndgarantin. Isyfte att förbättra underlaget inför en framtida översyn av skatteutjämningentillsattes därför en utredning (B 1980:02) med uppdrag atl göraen översyn av statistik och kalkylmeloder för grundgaran-lin iskatteutjämningssystemet. Denna utredning (KGU) gör en genomgång och utför nyaberäkningar av samfiiga faktorer som ingår i grundgarantin saml undersöker omdel kan anses lämpligl att införa ytterligare faktorer för bestämmande avgrundgarantin för kommunerna resp. landstingskommunerna. KGU:s översynomfattar sålunda utöver de koslnadsfaktorer som ingår i nuvarande system ocksäen undersökning av speciella merkostnader för glesbygder resp. störretätorter. Det ankommer dock inte pä utredningen atl lägga fram förslag om enförändrad indelning av kommuner och landstingskommuner i skattekraftsklasser. KGUberäknas slutföra sitt uppdrag omkring . Tillregeringen har inkommit elt antal skrivelser med synpunkter på nuvarandeskatteutjämningssystem. Etl flertal motioner med synpunkter på skatleutjämningssyslemetsutformning har vidare väckts i . Bl.a. har påtalats att skillnaderna iskattesatser mellan kommunerna är mycket stora. Jag vill medanledning härav framhålla att syftet med skatteutjämningen är att skapaförutsättningar för olika kommuner resp. landstingskommuner att bedriva enlikartad verksamhet till samma kostnad. I den mån utdebiterings variationernaär uttryck för olika ambitioner i verksamheten är det rimligt att detta leder tillskillnader i utdebiteringen. Grundläggande för utjämningen bör enligt minmening vara skillnaderna i skattekraft. Densenaste reformen av skatteutjämningsystemet, som genomfördes i tre steg åren1980-1982, har inneburit en kraftig ökning av bidragen. Den reducering avskatteunderlag som beslutats och som jag till vissadelar föreslår skall kvarstå under är 1984 påverkar indirekt statens kostnaderför skatleuljämningssyslemel. Frånsett och länslandstingskommun har de gjorda reduceringarna inte i nämnvärd grad påverkatskillnaderna i skattekraft mellan kommunerna utanför och inomskatteutjämningssystemet. Skatteutjämningssystemetär ett viktigt medel i jämlikhetspoliliken. 1982/83:90 20 dragssystemetär avsett alt ge kommuner som har ett svagt inkomstunderlag och höga kostnaderberoende på ogynnsamma förulsättningar möjligheter att fullgöra sina uppgifterpå ett med andra kommuner likvärdigt sätt. Denekonomiska situationen har försämrats även för kommunsektorn. I etl sådant lägedär den finansiella situationen är svår såväl för staten som för kommunerna ochlandsfingskommunerna är del särskilt angeläget all se till att de knapparesurserna används på ett så rättvist och ändamålsenligt sätt som möjligt. Motdenna bakgrund anser jag att en pariamenlariskt sammansatt kommitté börtillsältas med uppgift alt se över det nuvarande systemet. Inriktningenav arbetet bör i huvudsak vara atl åstadkomma en sådan fördelning mellankommunerna resp. landstingskommunerna att de medel som kan ställas tillförfogande för skalleutjämning används så effektivt som möjligt. Genomden senaste reformen av skatteuljämningssystemet blev bidragsökningen, som jagtidigare nämnt, mycket stark. ökade således desammanlagda bidragen till kommuner och landstingskommuner med /skr.För vissa län blev bidragsökningen /skr. De kraftigt höjdagarantierna i Syd- och medförde att fler kommuner ochlandstingskommuner kom in i skatteuljämningssystemet. Det kan vidarekonstateras att på den höga nivå som skattekrafts-garantierna nu generelltförts upp blir effekten på bidragets storlek kraftig. Mol bl.a. denna bakgmndbör utredningen undersöka om indelningen i skattekraftsklasser är väl avvägd. Enrad i och för sig viktiga problem av mera teknisk karaktär som av olika skälaktualiserats måste ocksä tas upp till övervägande. Hit hör definitionen avskattekraftsbegrepp och invånarantal, frågan om ålders-stmkturfaktornsändamålsenliga konstrukfion och funktion samt frågan om spärregler. Vidare böringå prövning om ytterligare faktorer såsom kostnader lill följd avinvandring och arbetslöshet - skall vägas in. Sambandet mellan skatteutjämningoch regionalpolitik måste också beaktas. Jaghar nu redogjort för vissa riktlinjer som bör gälla för en översyn av skatteuljämningssystemet.Jag avser atl återkomma till regeringen när det gäller utfärdandeav direktiven. 1982/83:90 21 3 Anslagsfrågor för /84 Bidrag och ersättningar till kommunerna Skatteutjämningsbidrag till kommunerna m. m. 1981/82Utgift 9 252 334 106 1982/83 Anslag 10 300 000 000 1983/84 Förslag 10 661 000000 1982/83:100 (bil. 9 s. 107) har regeringen föreslagit att, i avvaktanpä särskild proposifion i ämnet, till Skatteutjämningsbidrag till kommunerna m.m.beräkna ett förslagsanslag av 10 . Jag anhåller nu att fä ta uppdenna fräga. Skatteutjämningsbidragutgår till kommuner och landsfingskommuner. har från anslagetäven beräknats medel för skatteutjämningsbidrag till de kyrkliga kommunerna. Fr.o.m.år 1983 beräknas inte längre medel härför under anslaget. Det tidigare systemethar ersatts av elt inomkyrkligt utjämningssystem som finansieras genom enallmän kyrkoavgift. IStockholms län finns dämtöver etl inomregionalt skatteutjämningssystem. Genomen särskild lag ges landsfingskommun befogenhet alt lämnabidrag och län till kommuner inom landstingsområdet, i den mån det behövs föratt främja skatteutjämning mellan kommunerna. Lagen har varittidsbegränsad men har numera givils en permanent utformning (prop. 1982/83:4,KU 6, rskr 17). Somjagnyss nämnt avser jag att föreslå regeringen alt en parlamentarisk kommittétillsätts för en översyn av skatteutjämningssystemet. Jag har tidigareredogjort för vilken huvudsaklig inriktning som bör gälla för denna utredning. Deordinära extra skatteutjämningsbidragen, vars syfte är atl ge stöd till kommunersom av olika skäl har kommit i ekonomiska svårigheter, har utgått med ca 100milj. kr./år. Med hänsyn till atl stöd till kostnader för outhyrda lägenheterpå nytt införts bortfaller behovet av extra skatteutjämningsbidrag till dettaändamål. Det särskilda riktade stödet som föreslås för bör i vissafall minska behovel av bidragsgivning lill vissa kommuner.