prop · G603100 · 1982-12-31 00:00:00 — 251 ................ (Slia) 3J3qJBlUBS t5(SIU5J3J J113U0IJBUJ3JUI JOJU3guiUp3J3g 251 ....................................... (VQIS) 3ui|33Ajn i|3uoi;buj3jui joj u3S|3jXjs 251 .................... 3t3qjBlUBSSgUII5J33Ajn JI13U0IJBUJ3tUI gUIU]3pAB SQ[\ 351 ............................... puesiqsaSuaAs joj ueSjo i(30 jsaqäipuXiu eSipeis pis 3uiu}|93)JOjs[|ni|auui 051 j3ju3ui3jjed3ps35(!JjQ snånne 001 =£8/861 dojj Prop.1982/83:100 Bilaga 5 151 Andra an.slagsposter........................................... ............................................ .. 246 Regionala insatser ..................................................................................... .. 246 Humanitärtbistånd i ............................................................. 248 Humanitärt bistånd i södra ............................................................. 249 Särskilda program ...................................................................................... .. 250 Katastrofbistånd m. m................................................................................. 255 Miljö- och markvård samt energi............................................................... 261 Enskilda organisationer.............................................................................. .. 263 Nordiskt biståndssamarbete ............................................................................. 264 Förkortningslexikon .................................................................................. .. 266 Landregisler ............................................................................... '................ .. 269 1982/83:100 Bilaga 5 152 Statliga myndigheter ochorgan för bistånd UDsavdelning för internationellt utvecklingssamarbete samlades ansvaretinom för det svenska biståndet lUl en avdelning i ,avdelningen för internationelltutvecklingssamarbete, i dagligt tal "u-avdelningen". U-avdelningenförbereder regeringens beslut och förslag lill bäde i fråga om detdirekta (bilaterala) biståndet till moltagariänderna, och det bistånd som gesvia oUka FN-organ, utvecklingsbanker eUer andra inlernalionella organisationer(muUilaleralt bistånd). Huvuddelen av det bilaterala biståndet genomförs och administreras avSIDA. Avdelningen ärorganiserad på tre enheter (multilaterala enheten, bilaterala enheten ochplaneringsenheten) och har totalt ca 50 tjänstemän. Den leds av en statssekreterare. Styrelsenför internationell utveckling (SIDA) SIDA, som inrättades1965, är etl centralt ämbetsverk under regeringen med uppgift alt planera,genomföra och administrera del direkta (bilaterala) biståndssamarbetet medu-länderna. Detta bistånd omfattar dels samarbetet med ett 20-talhuvudmottagarländer, dels andra typer av bistånd, t ex katastrofinsatser,bidrag lill utvecklingsprojekt via enskilda svenska organisationer, biståndtill flykfingar och befrielserörelser, rekrytering av bi-ständspersonal etc. SIDA leds av enstyrelse, som utses av regeringen. Den består av SIDAs generaldirektör,som är ordförande, och tio andra ledamöter, som representerar riksdagspartier, folkrörelseroch intresseorganisationer. SIDA är organiseratpå elva byråer. I 14 mottagariänder har SIDA biståndskontor, som är knutna fill den svenska ambassaden.På SIDA finns ca 500 anställda, varav ca 90vid biståndskontoren. Beredningenför internationellt tekniskt samarbete (BITS) Utbildningsberedningeninrättades 1975 och fick 1979 stäUning som självständig myndighet underutrikesdepartementet. Beredningens namn ändrades1981 till beredningen för internationellt tekniskt samarbete (BITS). Beredningens uppgiftär att genom s k tekniskt samarbete främja förbindelser med vissa u-länderutanför kretsen av huvudmottagarländerför det bilaterala biståndet. Sådant samarbete bedrivs med bl a , , , , , , , , , ochTunisien. Prop.1982/83:100 Bilaga 5 153 Det tekniskasamarbetet skall gmndas på ömsesidigt intresse och skall i första hand beståav kunskapsöverföring pä områden där är väl mstat med kunnande och kapacitet. BITS bereder ochfattar beslut om hur anslaget för tekniskt samarbete skall utnyttjas. Ekonomiskt stöd gesfrämst till: svenskakonsultinsatser och förinvesteringsstudier, samarbete mellan institutioner i och i , - utbildningsinsatseroch korta specialkurser i , samt - kultureUtsamarbete och personutbyte. BITS har också tiUuppgift att delta i beredningen av ansökningar om förmänliga u-landskrediter. Beredningen leds aven styrelse som utses av regeringen. Vid beredningen finns åtta anställda. Fondenför industriellt samarbete med () Fonden förindustriellt samarbete med () är en stafiig sfiftelse,som inrättades 1978. Fonden, vars gmndkapital är , har rätt att,mot statsgaranfi, ta upp lån eller utfärda länegarantier tUl ett belopp sommotsvarar högst gmndkapitalet. Fondens huvuduppgifter är: - att medverka tiUetablering av samägda företag, s k joint , fiUsammans med u-landspartner och svenska företag, - att förmedlakontakter meUan intressenter i och svenska företag, - att medverka till attförinvesteringsstudier genomförs och bidra till finansiering av dem, samt - atlbidra med aktiekapital och lån samt ge garantier vid genomförande av projekt. skall iförsta hand samarbeta med länder med vilka bedriver långsikfigtutvecklingssamarbete. I den mån andra länder bUr aktuella, bör endasi sädanakomma ifråga vars utvecklingspolitik är förenlig med målsättningen för svensk biståndspolitik. Fonden leds av enstyrelse som utses av regeringen. Vid fondens kansli finns åtta tjänstemän. omvandladesbiständsutbildningsnämnden (BUN) till nämnden föru-landsutbildning. Den nya nämnden har övertagit BUNs huvuduppgift - att vidSandöskolan i bedriva utbildning i språk och u-landsutbildningsom förberedelse för uppdrag i u-land. Prop.1982/83:100 Bilaga 5 154 bildning har även getts en rad nya uppgifter, framförallt en vidgad utåtriktad verksamhet. Nämnden skall bl a samarbeta medmyndigheter, organisationer och företag när det gäller förberedelseutbildningför u-landsupp-drag. anordna allmänna enterminskurser i u-landskunskap, ge förberedelseutbildning för fredskärsdeltagare, anordna språkutbUdning som förberedelse för uppdrag iu-länder, anordna speciella kurser i u-landsfrågor och språk, samt i samarbete med SIDA bistå myndigheter och andra medinformation och rådgivning om lämplig förberedelse- och språkutbildning inför uppdrag i . Till enterminskursenantas sädana sökande, inklusive vapenfria tjänsteplikliga, sombedöms lämpliga för utbildningen. All övrig utbildning vid är avgiftsbelagd. Nämnden utses avregeringen och har sitt kansli vid i . Vid nämnden ochskolan finns ett 50-tal anställda. Styrelsenför u-landsforskning (SAREC) Beredningen föru-landsforskning inrättades 1975 och ombildades tiU en självständigmyndighet under - styrelsen för u-landsforskning (SAREC). SAREC har tilluppgift att främja forskning som kan underlätta för attutvecklas mot ökat självbestämmande och mot ekonomisk och social rättvisa. Huvudmålet för SARECs verksamhet är attge stöd till strävan atl byggaupp och stärka en egen kapacitet inom vetenskap och teknik. SARECs verksamhetär uppdelad pä fyra olika program: direkt slöd lill vissa , f n 13 stycken, stöd tiU samarbete mellan , t ex regionalaforskningsorgan, och tillsärskUda forskningsprojekt, stöd till internationella forskningsprogram, bl a inomvärldshälsoorganisationen (WHO), konsultativa gmppen för jordbruksforskning (CGIAR)och internationella arbetsorganisationen (), samt stöd till svensk u-landsforskning, ca 100olika forskningsprojekt. SAREC leds av enstyrelse som utses av regeringen. I styrelsen ingår representanter förforskarvärlden, biståndsadministrationen och riksdagspartierna. SAREC äradministrativt knutet tUl SIDA. Vid finns ett 20-tal anställda. Prop.1982/83:100 Bilaga 5 155 Nordiska Afrikainsfitutet tUlkom 1962 pä inifiativ avNordiska Rådet. Institutet har tUl uppgift att i främja studier av afrikanskaförhållanden genom att: främja och driva forskning och undervisning omAfrika, - utgöra ett dokumentafionscentrum förafrikaforskningen, genom kurser, föreläsningar,seminarier etc sprida information om och aktueUa afrikanska förhållanden, samt - stödja utbildningen av personal för u-landsuppdragi . Verksamheten leds av en styrelse,som utses av regeringen. är bl a rektorn vid i , som också är styrelsensordförande,samt överbibliotekarien vid universitetsbiblioteket i . I styrelseningår även representanter för de övriga nordiska ländema. Vid institutet finnsell 20-lal anställda, varav åtta tjänster finansieras över biståndsanslagen. Importkontoret för u-landsprodukter (IMPOD) Importkontoret för u-landsprodukter (IMPOD) tiUkom år1975. Kontoret har tilluppgift att ge exportörer i hjälp med att avsätta sina varor iSverige. Det sker genom information och handledning om avsättningsmöjligheteroch marknadsförhållanden i . IMPOD skall även förmedla kontakter mellanu-landsexportörer och företag i . IMPOD deltar också i konkreta marknadsföringsprojekt.. IMPOD har dessutomtill uppgift alt vara svensk kontaktpunkt för /GATTs internafioneUahandelscentmm (ITC) i konkreta frågor, som rör avsättning av u-landsprodukter på den svenskamarknaden. IMPOD leds av enstyrelse och chef för är en direktör. Kontoret har ett tiotal anställda. Prop.1982/83:100 Bilaga 5 156 FNs utvecklingsprogram (UNDP) FNsutvecklingsprogram (UNDP), som bildades dä två mindre biståndsfonder slogssamman, har som mäl att vara FN-systemets centrala källa för finansiering avtekniskt bistånd. Projekten genomförs främst av FNs fackorgan. Programmet har ocksåansvar för alt FNs verksamhet samordnasi de mottagande ländema. UNDPs uppgift äratt främja mottagarländernas utveckling genom olika former avkunskapsöverföring och förinvesteringsstudier. UNDPs huvudsakligabiståndsformer är expertrådgivning, sfipendier, utmstningsleve-ranser ochkonsulttjänster. Verksamheten omfattar mer än 5 000 projekt i 150länder. UNDPs verksamhetbygger i huvudsak pä landprogrammering. Denna innebär att man för varjemottagarland fastställer hur mycket UNDP-bi-stånd landet kan räkna med under enfemårsperiod. I samarbete med mottagarlandet och UNDPs platsrepresentantutarbetas sedan ett detaljerat landprogram för hur medlen skall utnyttjas. Dettaprogram fastställs av UNDPsstyrelse. Storleken på vatjemottagarlands program bestäms främst av bruttonationalinkomsten per capita och befolkningens storlek. De fattigasteu-ländema med en bruttonationaUnkomst per capita på högst -kommer alt fä av programmets länderfördeladeresurser jämfört med , en ökning . Rikare , med en percapita-inkomst , skall ha som mål att, efter en med per capita-inkomsten stigande skala,återbetala en del av sitt bistånd till UNDP vid programperiodens slut. UNDP har sedan 1972ett särskUt program för de minst utvecklade länderna. Genom de utfästelser omytterligare bidrag som gjordes av bl a vid om de minst utveckladeländerna ökade bidragen tiU programmet frän är 1981 fiU 17,4milj dollar för . En mindre del avUNDPs resurser används för program som berör flera - regionala, interregionala ochglobala program. UNDPs högstabeslutande organ är styrelsen, som har 48 medlemmar. Av dessa är 27u-länder, 17 västliga i-länder och 4 socialistiska i-länder. Styrelsenbestämmer bl a fördelningen av UNDPs resurser och godkänner landprogrammen. är ocksäbeslutande organ för FNs Prop.1982/83:100 Bilaga 5 157 reguljära tekniska biståndsprogram, FNskapitalutvecklingsfond, FNs befolkningsfond , FNs naturresursfond samt en rad mindrespecialfonder. UNDPs sekretariat ligger i och har f n drygt 500anställda. Under 1970-talel haren omfattande decentraUsering av UNDPs verksamhet ägt mm. Tyngdpunkten i arbetetmed att förbereda och genomföra landprogrammen har förlagts tiU 116 fältkontor medomkring 3 500 anställda. Fältkontoren leds av s k "residentrepresentatives", som även har till uppgift att samordna de andra FN-organensUNDP-finansierade verksamheti landet. UNDPs verksamhetfinansieras genom friviUiga bidrag. De uppgick till , 1975till och 1980 fill . För programperioden1977-1981 var bidragsmålet totalt , vilket fömtsalte atlbidragen ökade . Bidragen stagnerade , menprogramperiodens mäl uppnåddes i slort setl. För programperioden1982-1986 har UNDPs resurser ocksä förutsatts öka och sammanlagt uppgåtUl 6,7 miljarder doUar. Stagnerandebidrag och stigande dollarkurs innebär att bidragen nu sjunker även nominellt. TUl detta kommer attUNDP i praktiken gör femåriga biståndsutfästelser gentemotmoltagariänderna medan givarländerna, med få undantag, lämnar ettårigabisländsulfästelser. har därför verkat för att allabidragsgivare, liksom , skall lämna fleråriga bidragsutfästelser, vUket dockflera stora givarländer motsätter sig. De största enskildabidragsgivarna är Förenta Statema och Nederländema. Dämäst följer med355 milj kr är 1982, vilket utgjorde av UNDPs resurser. gav dessutom 50mUj kr till UNDPs särskilda program för de minst utvecklade . Lika stora bidrag för dettaändamål har utlovats . De fyra nordiska ländema svarade 1981för av de ordinarie bidragen tiU UNDP. Från att hafinansierat mer än två tredjedelar av FN-systemels tekniska bistånd i början av 1970-talel svararUNDP numera endast för ca en tredjedel. Förklaringen är att det s kmultibi-biståndet, dvs biståndsinsatser somgenomförs av fackorganen men finansieras med bilaterala biståndsmedel, ochfackorganens egna biståndsprogram ökat mycket snabbt . harmed tiUtagande oro sett denna ökade uppsplittring av FNsbiståndsverksamhet, som i viss mån innebär ett underkännande av landprogrammeringsprincipen.Styrelsen har därför vid flera tillfäUen betonat att den FN-resolution somger UNDP den ledande och samordnande roUen i FNs biståndsverksamhet skallrespekteras. 1982/83:100 Bilaga 5 158 sekretariatet har ocksä föreslagit att UNDPskall ta över det administrativa ansvaret för olika särfonder inom FN-systemet.Detta skulle minska de administrativa kostnaderna, som det skullekunna ge givar- och mottagariänder en bättre överblick över FN-biståndet.Sverige stödjer dessa tankar. FNs kapitalutvecklingsfond (UNCDF) FNskapitalutvecklingsfond fillkom 1966 med uppgift att ge gåvobistånd eller lån påförmånliga villkor fiU investeringsprojekt i . De västligaindustriländerna motsatte sig att fonden skulle inrättas med motiveringen atlden föreslagna verksamheten kunde skötas av andra organ. Under lång fid bidrogdessa länder inte heller till fondens finansiering. beslötgeneralförsamlingen att kapitalfonden i fortsättningen endast skuUe finansieraprojekt i de minst utvecklade u-ländema, inriktade på folkflertalets bäsbehov(bostad, kläder, mat, undervisning, gmndläggande hälsovård). Fondens mål är att nå defattigaste människorna i de minst utvecklade ländema. Projekten skaU utformassä att befolkningen aktivt dehär i de projekt som genomförs. Fonden kan ta handom projekt som andra givare bedömer vara för smä. Fonden finansierar f n 164projekt i 39 länder. Fonden är understäUdUNDPs styrelse och arbetar främst genom UNDPs fältorganisation. Fonden finansieras genomfrivUliga bidrag. Bidragen beräknas tiU 29,6 milj doUar jämfört med26,för . De vikfigaste bidragsgivarna är några mindregivariänder. bidrag uppgår tiU vilket är ca 20%av de totala bidragen. är den största bidragsgivaren efterNederländerna. FNs befolkningsfond (UNFPA) Ända fram fill 1960-taletvar del svårt alt nå överenskommelse om FNs insatser pä befolkningsområdet. Säsmåningom ökade dock FNs engagemang, vilket i många är verkat för. År1967 inrättades en särskUd fond. 1982/83:100 Bilaga 5 159 Fonden hade lill enbörjan nästan uteslutande en finansiell och rådgivande funktion. FNsekonomiska och sociala räd antog 1973 nya riktlinjer för fondens verksamhet. Enligtdessa skall fonden leda och samordna FN-systemels insatser inombefolkningsomrädet. 1982 beslöt styrelsen omändrade kriterier för val av s k prioritetsländer, lill vilka fonden enligttidigare beslut skall avsätta två tredjedelar av de totala programresurserna.Beslutet innebär att 53 länder, mot tidigare 40, med tUlsammans avu-ländernas befolkning kommer att ingå i priori-tetsgmppen. Av dessa tillhör 28kategorin minst utvecklade länder. Fondens centralaverksamhetsområde är familjeplanering. I övrigt lämnas stöd tiU folkräkningar,uppbyggande av folkbokföringssystem, befolk-ningsstatistik, utbildning ochinformation, forskning m m. Merparten av projekten verkställs av FNs fackorgan.En växande andel genomförs emellertid av mottagarländerna själva. Fonden är underställdUNDPs styrelse, som godkänner det långsiktiga arbetsprogrammet, de finansieUaplanerna m m. Huvudkontoret har drygt150 tjänstemän och är förlagt tiU . I mottagarländerna finns ca 40samordnare med ansvar för ett eller flera länder. UNFPAs verksamhetfinansieras genom frivilliga bidrag. beräknas inkomslema komma attuppgå till 136 milj doUar jämfört med . De störstabidragsgivarna är , , , och FörbundsrepublikenTyskland. Det svenska bidraget är 48 mUj kr vilket motsvarar drygt 5%av de sammanlagda bidragen. 1982/83:100 Bilaga 5 160 FNs barnfond () upprättades av FNsgeneralförsamUng 1946. Fondens uppgift var atl lämna katastrofhjälp tiU barnoch mödrar i det krigshärjade . Mandatet utvidgades senare till all ävenomfatta långsiktig utvecklingshjälp till barn i . samarbetaridag med regeringar i elt hundratal länder. Fonden söker särskilt bistå barneni de hårdast drabbade och minst utvecklade länderna. spelar en viktigroU som förmedlare av katastrofbistånd. Tyngdpunkten i fondens verksamhetligger emellertid numera pä långsiktiga biståndsprogram. Bisländ utgår i formav pengar, personal, tekniskt kunnande och varor. Målet är att tillgodose demest gmndläggande behoven hos bam och mödrar, framför allt i länder därsamhällelig social service saknas. Programverksamhetenomfattar insatser inom hälso- och sjukvård, vattenförsörjning, åtgärder föratt förbättra näringsstandarden hos barn och mödrar, familjeplanering,gmndläggande utbUdning m m. Fonden samarbetar såvälpå central som lokal nivå med en rad FN-organ, däribland UNDP, UNFPA, ,FAO och UNHCR. Ett särskilt nära samarbete har inletts med WHO för att byggaul primärhälsovården i . Insatserna omfattar olika förebyggandeåtgärder, vaccinationer, kontroll av diartésjukdomar, distribution av viktigaläkemedel m m. Ett annat exempel på detta samarbete är den intemationella marknadsföringskodför bröstmjölksersättning som utarbetades av WHO och gemensamt och somantogs av världshälsoförsamUngen . 1982 fattades beslut omatt öka antalet styrelseplalser från 30 tUl 41. Av dessa platser inneharu-länderna 24, i-länderna 12 och de socialistiska i-ländema 4. Den återståendeplatsen skall rotera mellan de fem regionala grupperna. Styrelsen granskar ochdrar upp riktlinjer för verksamheten och fördelar medel till fondens program.Sverige har varit medlem av . UNICEFs huvudkontor hardrygt 500 anställda och är beläget i . Dessutom finns sexregionalkontor och ett fyrtiotal länderkontor med drygt 1 800 anställda. UNICEFs verksamhetfinansieras genom friviUiga bidrag, huvudsakligen från regeringar.Regeringsbidragen har utgjort av fondens resurser.Nationalkommittéer, enskilda organisationer och Prop.1982/83:100 Bilaga 5 161 andra privata bidragsgivare svarar för återstoden.Inkomsterna från na-tionalkommittéema kommer främst från försäljningen avUNICEFs hälsningskort. Med hjälp av särskilda bidrag finansieras speciellahjälpinsatser. De sammanlagda inkomslema beräknas uppgå tiU . Föratt skapa en fastare gmnd för fondens verksamhet infördes på svenskt inUiativ 1979 ett mUande och långsiktigtarbetsprogram, baserat pä u-ländemasbehov och UNICEFs bedömning av inkomsterna för en fyra-årsperiod. har verkat för atlgivarländerna ocksä skall göra långsikfiga bidragsutfästelser. Sverigesegna flerärsulfäslelser har dock inle lett liU efterföljd. är den slörsla bidragsgivaren, följt av ,och . Del svenska bidraget uppgår till 140 miljkr, vilket motsvarar av de sammanlagda regeringsbidragen. Bidraget från är . 1982/83:100 Bilaga 5 162 Världsbanksgruppen och de regionalautvecklingsbankerna De internafionellautvecklingsbankerna och -fondema har till uppgift att lämna finansieUt biståndi form av obundna län. Därtill kommer ett omfattande tekniskt bisländ, somkomplement liU del finansiella. Den äldsta och största ärVäridsbanken (), som kommit att utgöra modeU för uppbyggnaden av övrigautvecklingsbanker. Tabell 1: Fakta om deInternationella utvecklingsbankerna och -fonderna' (AsDB) Asiatiska ut- vecklingsfonden (AsDF) vecklingsbanken (AfDB) Afrikanska ut- vecklingsfonden (AfDF) ' Den Interameriktmskautvecklingsbanken (IDB), som tillkom , finansieras inte över biståndsanslagen. Medlemsantalet Ökas till75 när överenskommelsen om vidgat medlemskap träder i Utvecklingsbankernafungerar som etl mellanled mellan den intemationella kapitalmarknaden ochu-länderna. De kan genom sin goda ställning läna upp och vidareförmedia län påvillkor, som är förmånligare än vad de allra flesta själva skullekunna fä. Mänga av de fattigareu-länderna saknar den nödvändiga återbetalnings-förmågan även när del gällerutvecklingsbankemas relativi förmånliga lån. För alt kunna bistå också dessaländer har utvecklingsfonderna upprättats som ett komplement tiU bankema. Delämnar utvecklingskrediter på näst intiU gåvobasis. De svenska bidragen hardärför koncentrerats till dessa fonder. Föregångare och aUtjämt heltdominerande är Internafionella utvecklingsfonden (), som är knuten tillVärldsbanken. Bankernas/fondernashögsta beslutande organ är guvenörsstyrelsen (). Den ärsammansatt av representanter för samUiga medlemsländer och håller ett möte perår. Däremellan handhas del löpande 1982/83:100 Bilaga 5 163 arbetet av en direktörsstyrelse (Board ofDirectors). Eftersom antalet medlemsländer överstiger antalet platser idirektörsstyrelsen har man fått gå samman i röstgrupper. En direktörrepresenterar således i regel elt flertal länder. De nordiska ländernaingår i samma röstgmpp. Medan de i /bildar en egen röstgmpp har de iAfDB/AfDF slutit sig samman med och och i AsDB/AsDF med Canadaoch . Rösträtten är i principvägd i förhällande till ande| tecknat kapital/bidrag. För att ge smä länder, iförsta hand små , ett större inflytande tilldelas vatje medlemslandockså ett visst antal röster, oberoende av landets kapital- och bidragsandelar.De svenska andelarna framgår av tabellerna 3 och 4. har störströststyrka i Afrikanska och Afrikanska utvecklingsfonden -två-tredjedelar resp hälften av röststyrkan. I /och /AsDF ärmotsvarande siffror . Enligt en mer ellermindre uttalad regel har chefskapet i allfid fillfaUit enamerikan, i AsDB aUtid en japan och i AfDB naturligen en . Clausenär chef för , Wila D. Mungomba från Zambiautnämndes tiU AfDBs president och tillträdde chefsposteni AsDB . Utvecklingsbankernasutlåningsverksamhet är baserad på det av medlemsländema tecknade kapitalet. Avdet tecknade kapitalet inbetalas endast en mindre del. Resterande del fungerarsom en garanfi för utvecklingsbankernas upplåning på den internafionellakapitalmarknaden. Detta innebär atl utlåningen till stor del finansieras medhjälp av upplånade pengar och att utlåningsvillkoren därför blir bestämda avupplånings viUkoren. TabeU 2: Utvecklingsbankernas utlåningsvillkor Ränta per Ijuli 1982 AfDB AsDB 15-25 år 11,10,11, Spännvidden i löpfidernaberor på skillnader i läntagarländernas utvecklingsnivå och/eller iprojektinriklningen. Tabell 3:Utvecklingsbankernas tecknade kapital, den inbetalda andelen och utestående upplåning per 31december 1981. Tecknat kapital (miljdollar) 39000 2550 8 300 Inbetald andel (procent) 10 25 19 Utestående upplåning (milj dollar) 31600 375 2275 Sverigesandel av tecknade kapitalet (pro cent) 1,10 - 0,17 röstandel (procent) 1,06 - 0,6 1982/83:100 Bilaga 5 164 Till skillnad frånbankerna finansieras fondemas verksamhel inte genom upplåning utan genom bidragfrån i första hand i-länderna. har också vissaOPEC-länder och andra rikare tillkommit som bidragsgivare. Bidragensstorlek fastställs i samband med s k påfyllnadsförhandlingar. En påfyUnad skergenom en internationell överenskommelse, där bidragsgivarna gör en utfästelseför tre eller .