prop · G603177 · 1982-12-31 00:00:00 — För en arbetsgivare med fast anställd personal innebär detgivetvis i allmänhet inle något problem att bedöma när skatteavdrag skall göraseller på vilka ersättningar arbetsgivaravgifter skall beräknas. Del är först omhan uppdrar åt andra än sina fast anställda arbetstagare att utföra arbeten påhans egen arbetsplats som han ibland kan ha svårt att med säkerhet bedöma omett sådant arbetsgivare/arbetstagareförhållande föreligger att Prop.1982/83:177 16 hanär skyldig att göra skalleavdrag eller - om han inle är huvudarbetsgivare med hänsyn till sociallagstiftningens arbetstagarbegrepp ändå är skyldig altbetala arbetsgivaravgifter på ersättningen. Där problemen med arbetsgivare/arbelslagarebegreppetoch dettas betydelse för skyldigheten all göra skatteavdrag och betalaarbetsgivaravgifter dock framför allt förekommer är i uppdragsförhållanden därden som vill ha ett arbete utfört hos sig saknar större erfarenhet somarbetsgivare eller uppdragsgivare. Uppdragsgivare av delta slag som under de senareåren särskilt kommk i blickpunklen är småhusägarna. Vid kontrollaktioner, somskattemyndigheterna har genomfört, har sålunda många småhusägare befunnits habetalat ut ersättningar för arbeten på byggnaden eller tomlen lilluppdragstagare som av skattemyndigheterna och domstolarna bedömts ha utförtarbetet som arbetstagare. Följden har blivit alt småhusägaren ålagts skyldighetall i efterhand betala de arbetsgivaravgifter som belöpt på ersättningen och imånga fall har småhusägaren också ålagts betalningsskyldighet på grund avunderlåtenhet att göra skatteavdrag. Småhusägaren har i dessa fall sålundaockså bedömts som huvudarbetsgivare. De svårigheter som ensmåhusägare kan ha all bedöma elt uppdragsförhållandes innebörd i fråga omskyldigheten att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter har kommit ien än tydligare dager genom den uppgiftsskyldighel som småhus- och lägenhelsägarnaåläggs enligl AUL. Småhus- och lägenhelsägarna är enligt denna lag skyldiga atllämna uppgifter i självdeklaraflonen om vilka uppdragstagare som utfört arbetepå fastigheten eller i lägenheten och om hur stora ersättningarna varit. Denna uppgiftsskyldighelinnebär inte något principiellt nytt. Den har emellertid på ett annat sätt änskyldigheten atl lämna kontrolluppgift och arbetsgivaruppgift riklatuppmärksamheten på atl en småhus- eller lägenhetsägare riskerar att bli bedömdsom arbeLsgivare och betalningsskyldig för skatt och arbetsgivaravgifter utanatt han själv varit medveten om detta när han gav uppdraget. Svårigheternaför en uppdragsgivare alt med säkerhet bedöma sitt förhållande till den somutför ett arbete ål honom sammanhänger givetvis med atl arbelsgivare/arbelstagarebegreppetinte är detsamma enligt uppbördslagstiftningen som enligt sodallagstiflningen.Frågan om möjligheterna att åstadkomma ett enhetligt begrepp skall övervägas avsocialavgiftsutredningen (S 1981:04). Problemet synes emellertid för småhus-och lägenhetsägarnas del inle kunna lösas enbart genom alt elt enhetligtbegrepp skapas. Del är därför önskvärt alt nu på en enklare väg finna en sådanordning, att en småhus- eller lägenhetsägare vid utbetalning av enuppdragsersättning så långt möjligt själv tillförlitligt kan bedöma omskyldighet att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter föreliggereller inte. Jag återkommer lill de härberörda förhållandena i det följande. Jag vill också förutskicka att en ordningmed det angivna syftet enligt min mening bör anknytas lill de uppdragsområdensom är angivna i AUL. 1982/83:177 17 ocksåfunnit skäl att i delta sammanhang se över på några punkter.Jag kommer vidare alt föreslå vissa ändringar' i de bestämmelser i omskatteavdrag och överföring av skatl som får tillämpas i enlighet medöverenskommelse med främmande stat. 2 Arbetsgivarnas och uppdragsgivarnas skyldigheter enligt uppbörds- och sociailagstiftningen TUlämpningenav bestämmelserna om beskattning av arbetsinkomster och om inbetalning av denskall och de arbetsgivaravgifter som belöper på sådana inkomster bygger på enuppgifts- och redovisningsskyldighet för dem som betalar utarbetsersättningarna. När del gällerbeskattningen skall uppgiftsskyldighelen fullgöras genom all en s.k.kontrolluppgift lämnas till skallemyndigheterna åretefter del år då utbetalningen gjordes. Kontrolluppgiften skall lämnas påsärskild blankett och innehålla uppgifier om ersättningens slorlek,mottagarens namn och postadress samt personnummer eller organisationsnummer.Som huvudregel gäller alt kontrolluppgift skaU lämnas för varjebetalningsmottagare som fått en sammanlagd ersättning om minsl 100kr. Uppgift om de upplysningar som lämnas i kontrolluppgiften skall ocksåsändas tiU betalningsmottagaren. Omden som betalar ut ersättningen är huvudarbetsgivare för mottagaren är hanskyldig att göra skatteavdrag på ersättningen enligl bestämmelserna i . Denutbetalda ersättningen och det innehållna skattebeloppet skall i sådant fallredovisas i en sk. uppbördsdeklaraiion. Om denna redovisning avser högst fyrabetalningsmottagare skall för var och en av dessa också anges namn och personnummer. Skyldighetatt lämna uppgift för beräkning av arbetsgivaravgifter föreligger när denutbetalade ersättningen utgör lön lill en hos utbetalaren anställdarbetstagare eller lill någon som enligl sociailagstiftningen anses vara uppdragstagare.För att uppgiftsskyldighel i ett sådant fall skall föreligga krävs dock alt deersättningar som betalts liU en och samme mottagare uppgår tiUsammanlagt . Den uppgift - s.k. arbetsgivaruppgift - som uibelalarendå skaU lämna lill skaltemyndigheterna skall innehåUa upplysning om storlekenav de ersättningar som betalats ut till hans arbetstagare. Någonupplysning om lill vem ersättningen eUer ersättningarna betalats ut behöverdäremot inle ges. Skyldighetenall lämna kontroUuppgift och arbetsgivaruppgift gäller så- ' Förslag till sådana ändringar läggs inte fram ipropositionen. Avsnitt 5 i lagrådsremissen har därför uteslutits. n-Riksdagen 1982/83. Prop.1982/83:177 18 lundaersättningar som mottagaren enligt skattelagarna regelmässigt skall deklarerasom inkomst av tjänst. Kontrolluppgift eller arbetsgivamppgifl skall med någotundantag inte lämnas i fråga om ersättning som betalas till någon för vilkenersättningen utgör intäkt av rörelse. Såvitt gäller kontrolluppgiftsskyldighetensammanhänger delta med att uppgifter för inkomstbeskattningen Har ansettsmindre nödvändiga när del är fråga om betalningsmottagare som ärbokföringsskyldiga. En allmän kontrolluppgifts-skyldighet beträffande uppdragsersätlningarlill rörelseidkare har vidare bedömts som administrativt svårhanterlig. Behovet av uppgifter omutbetalningar till rörelseidkare har i stället lUlgodosells på så sätt, alt densom bedriver jordbruk, skogsbruk eUer rörelse eller innehar hyresfastighet,småhusfastighet eller bostadsrättslä-genhet ålagts skyldighet all på anmaninglämna uppgift om belopp som under viss lid betalts ut till rörelseidkare. Altskyldigheten att lämna arbetsgivamppgifl inte gäller ersättningar lill rörelseidkareberor på all de socialavgifter som skall betalas på sådana ersättningar utgår iform av egenavgifter och beräknas på gmndval av de inkomster som rörelseidkarenredovisar i sin självdeklaration. Också skyldigheten enligt UBLatl göra skatteavdrag och lämna uppbördsdeklaration gäller ersättningar sommottagaren skall deklarera som inkomst av tjänst och uppbär som arbetstagarehos den som betalar ut ersättningen. För att en avdrags- ochdeklarationsskyldighet skall inträda enligt UBL krävs dock som redan nämntsnågot mer än ett arbetsgivare/ar-belstagareförhållande mellan utbetalaren ochbetalningsmottagaren. FörhåUandet skall dessutom vara sådant att arbetsgivarenockså är arbetslagarens huvudarbetsgivare. Så är enligt UBL:s bestämmelserfallet när arbetstagarens sysselsättning hos arbetsgivaren är hanshuvudsakliga arbetsan-stäUning eUer ersättningen från arbetsgivaren utgör hanshuvudsakliga inkomst av tjänst. TUlämpningenav bestämmelserna om kontroUuppgifter, skalleavdrag och arbetsgivamppgiflermedför regelmässigt inte några problem för en arbetsgivare som barasysselsätter fast anställd personal. Del slår då klart att det är fråga omarbetstagare för vilka han är huvudarbetsgivare. Med detta följer attskatteavdrag skail göras och att kontroU- och arbetsgivar-uppgifter skalllämnas. Om en sådan arbetsgivare låter arbeten ulföras på sin arbetsplats avandra än sin egen fast anställda personal kan han däremot få det svårt att medbestämdhet avgöra om den som utför arbetet (uppdragstagaren) skall anses varaarbetstagare hos honom eller har åtagit sig uppdraget som en självständig rörelseidkare.Skulle han finna all uppdraget utförs i ettarbetsgivare/arbetstagareförhållande har han å andra sidan att bedöma om han -såvitt gäller skyldighet alt göra skalleavdrag -också är att anse somhuvudarbetsgivare. 1982/83:177 19 En huvudarbetsgivare som underlåter att göra föreskrivet skalleavdrag kanåläggas betalningsskyldighet för arbetstagarens skall. ger uppdraget(uppdragsgivaren) kan gardera sig mot risken all senare bli ålagd betalningsskyldighetpå gmnd av underlåtenhet alt göra avdrag genom atl låta uppdragstagaren visavilken slags skattsedel han har - skattsedel på A-skatt eller B-skatt. Omuppdragstagaren har B-skallesedel kan uppdragsgivaren betala ut helaersättningen ulan risk för alt bU belalningsskyl-dig. Visar uppdragstagaren atthan har A-skattesedel eller företer han inle någon skattsedel alls riskeraruppdragsgivaren atl bli ålagd betalningsskyldighet för del inle innehållnabeloppet, om den lokala skattemyndigheten senare flnner alt han har varit allanse som huvudarbetsgivare för den som utfört arbetet. Vill uppdragsgivarenvara på den absolut säkra sidan måste han antingen göra skatteavdrag ellervända sig lUl den lokala skattemyndigheten för att få uppgift om vilket slagsskattsedel uppdragstagaren har. Visar det sig alt denne har A-skallesedel kanuppdragsgivaren också be om besked, humvida han skaU anses varahuvudarbetsgivare eller inte. Om myndigheten förklarar all han inle kan ansesvara huvudarbetsgivare kan han inle senare göras ansvarig för belopp som inte innehållks.Myndighetens besked är med andra ord bindande. Uppdragsgivaren harsålunda möjlighet att skaffa sig klarhet om sin skyldighet all göraskalleavdrag genom uppdragstagarens skattsedel eller genom atl vända sig lill denlokala skattemyndigheten. Uppdragstagarens skallsedel kan också ge honom enanvisning om vilken släUning uppdragstagaren skaU anses ha med hänsyn lUlskyldigheten alt betala arbetsgivaravgifter. Har uppdragstagaren uppdragsgivaren med ganska stor säkerhet utgå från all ett sådant arbetsgivare/arbetslagareför-hållandeföreligger atl han är skyldig all betala arbetsgivaravgifter på ersättningen. Om uppdragstagaren har en B-skaltesedelhar uppdragsgivaren inte samma relativt fasta grund för bedömningen av sin avgiflsskyldighel.Uppvisandet av en B-skatlesedd medför nämligen inga garantier för att uppdragsgivareninte vid en följande kontroll kan bli bedömd som arbetsgivare och skyldig allbetala arbetsgivaravgifter på den utbetalade ersättningen. Förklaringen härtillär bl.a. att B-skaltesedel under vissa förutsättningar kan utfärdas också förden som inte driver rörelse. Det är vidare inte ovanligt atl någon, sombedrivit rörelse, upphör med denna och tar anställning utan atl anmälaförhållandel liU den lokala skattemyndigheten. Han kan på så sätt ha kvar sin B-skaltesedelunder förhållandevis lång lid trots atl han inle ålar sig uppdrag vid sidan avsin anställning i sådan omfattning atl han kan anses driva sin uppdragsverksamhetyrkesmässigt. Haruppdragstagaren ulfört arbetet som ett led i en av honom bedriven rörelse skallhan, som tidigare nämnts, själv betala sina socialavgifter i form av egenavgift.Begreppet rörelse definieras inte i sociaUagstiftningen. För bestämmande av vadsom avses med rörelse skall det skatterätlsliga Prop.1982/83:177 20 begreppetrörelse vara vägledande. Med rörelse förstås således varje förvärvsverksamhetsom - utan att vara hänförlig flll förvärvskällorna jordbruksfastighet, annanfastighet eller tjänst bedrivs yrkesmässigt. Det krävs att verksamhetenutmärks av självständighet, viss regelbundenhet och varaktighet och i regeläven vinstsyfte. Den närmare gränsdragningen mellan begreppen arbetstagare och rörelseidkarebestäms i rättspraxis. Detta får lill följd alt parterna i ettuppdragsförhållande ibland har svårt atl vid avtalets slutande avgöra vem somskall betala socialavgifterna. Desvårigheter som en uppdragsgivare i vissa fall kan få alt bedöma om arbetsgivaravgifterbelöper på en uppdragsersättningen eller inte förstärks av att sociallagstiflningensoch uppbördslagstiftningens arbetstagarebegrepp inte är identiska, Sociallagstiflningensbegrepp är något vidare. Delta beror på att man i rättspraxis med hänsyn tilldenna lagstiftnings grunder och syften tillmäter olika omständigheter en någotannan betydelse än vad som är fallet när det gäller skattelagstiftningensarbetstagarebegrepp. Exempel på sådana omständigheter är arbetets art, undervilka förhållanden det har utförts, sättet och grunderna för bestämmandet av ersättning,om den part som utför arbetet härigenom ådrar sig något ekonomiskt ansvar samtparternas ekonomiska och sociala situation. Följden har blivit atl den som ärarbetstagare enligt uppbördslagstiftningen regelmässigt bedöms varaarbetstagare också enligt sociailagstiftningen, medan den som är arbetstagareenligt sodallagstiflningen inle alltid anses vara arbetstagare också enligluppbördslagstiftningen. Detsäger sig självt att problemen med att avgöra vilken ställning enuppdragstagare skall anses ha med hänsyn till bestämmelserna om skatteavdrag,kontrolluppgifter och arbetsgivaravgifter kan bli särskilt besvärliga förden sominte är företagare och van vid att betala ut löner eller andra ersättningartill fast anställd personal eller mer eller mindre flllfälUga uppdragstagare.Till denna grupp hör ulan tvekan flertalet småhusägare. De problem somtillämpningen av uppbörds- och sociallagstiflningens bestämmelser omskatteavdrag och socialavgifter kan medföra för arbetsgivare ochuppdragsgivare har uppmärksammals i olika sammanhang. Problemen har särskiltställts på sin spets i samband med skallemyndigheternas kontrollaktioner. Idessa har utbetalningar av bl.a. småhusägare till hantverkare befunnits havarit ersättningar flU personer som i enlighet med sociallagstiftningensbestämmelser ansetts ha haft ställning som arbetstagare eller uppdragstagarehos småhusägaren. Småhusägare har också i många fall påförtsarbetsgivaravgifter på ersättningar som myndigheterna fått kännedom om genomatt'hantverkaren redovisat denna i sin självdeklaration som inkomst av tjänst.Det har i dessa situationer inle sällan varit fråga om fall då uppdragsgivarenhaft full insikt om att ersättningen varit, 1982/83:177 21 inle bara en skattepliktig inkomst för uppdragstagarenutan också en avgiftsgmndande ersättning för hans egen del. I många fall hardock avgiftsskyldigheten kommit som en överraskning för honom och medfört althan fått betala en mycket större ersättning för det utförda arbetet än hanräknat med. Problemenbehandlades också i propositionen (1982/83:11) om AUL. I denna berördessärskilt de nackdelar som följer med att man har olika arbetstagarbegrepp påskatte- och avgiftsområdena. Det framhölls att del skulle vara till stor fördelom skatterna och avgifterna beräknades på samma underiag och skyldigheten altgöra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter bands till ett och samma arbetsgivare/arbetstagarebegrepp'eller till ett och samma lönebegrepp. Det fömtsättes vidare att möjligheterna sådan sammanjämkning skulle utredas. Somjag redan nämnt harsocialavgiftsutredningen i uppdrag att överväga denna fråga i anslutning flllsill arbete med ett förslag lill samordning av källskatte- ocharbetsgivare-avgiftssystemen. Del skulle innebära en förenkling och rationalisering omman kunde skapa ett gemensamt arbelsgivare/arbetslagarebegrepp på källskatte-och avgiftsområdena. En sådan lösning kan dock inte ulan vidare förväntas heltundanröja nuvarande svårigheter för särskilt sådana uppdragsgivare somsmåhusägarna. Det skulle fortfarande finnas gränsdragningsfrågor, t.ex. om denutbetalda ersättningen för uppdragstagaren är all hänföra till inkomst avrörelse eller tjänst och i sistnämnda fall, om den är uppdragstagarenshuvudsakliga inkomst. Behovet av atl en ordning skapas som ger bl.a.småhusägarna en fast gmnd alt själva bedöma elt uppdragsförhållandes innebördmed hänsyn till deras skyldighet enligt uppbörds- och sociailagstiftningen harkommit all framstå som än mer angeläget i och med införandel av AUL. Ägare avsmåhus och lägenheter är enligl denna lag skyldiga alt i sina självdekla-ralionerlämna upplysning om lill vem ersättning betalats ut för arbeten på fastigheteneller lägenheten och hur stor ersättningen har varit. Del är önskvärt all dessakan följa en sådan ordning att de vid fullgörande av sin uppgiftsskyldighelsjälva kan bedöma på vilka ersättningar arbetsgivaravgifter skall betalaseller avdrag för skatt göras enligl UBL. 2.4 Begränsning av småhus- och lägenhetsägarnas betalningsskyldighetm.m. En småhus- eller lägenhetsägare som vill ha ett arbeteulfört ål sig har åtskiUigt alt länka på. Det gäller inte bara alt få tag pånågon som är viUig atl åla sig uppdraget och är kompetent alt ulföra del på etttillfredsställande sätt mol en skälig ersättning. Han måste också göra klartför sig i vilken form uppdraget skall ulföras, med honom själv som arbetsgivareeller med 1982/83:177 22 uppdragstagarensom självständig företagare. Skall han själv stå som arbetsgivare och alltsåvänder sig till någon som inte driver yrkesmässig verksamhet, blir han skyldig atlbetala arbetsgivaravgifter på ersättningen. Under vissa förhållanden kan hanockså bli skyldig atl göra skalleavdrag. Som arbetsgivare utsätter han sigockså för risken alt bli ansvarig om en olycka inträffar på arbetsplatsen. Delkan då komma alt riktas stora ekonomiska anspråk mol honom. Somsynes är frågan om möjligheterna atl skapa en sådan ordning alt småhus- och lägenhetsägaraaså långt möjligt själva kan avgöra ett uppdragsförhållandes innebörd avbetydelse inte bara när del gäller skyldigheten all betala arbetsgivaravgiftereUer att göra skatteavdrag. Att söka flnna en ordning som skulle gälla ocksåutanför socialavgifts- och uppbördsområdena ligger dock inle inom ramen förmina följande överväganden. En sådan samordnad lösning berör nämligen arbelsgivare/arbelstagarebegrep-peti hela dess vidd och fömtsätter särskilda överväganden. Som jag har nämnt tidigareskall möjligheterna all åstadkomma ett så långt möjligt enhefligl begrepputredas av socialavgiftsutredningen. Mitt syfte är därför nu bara all sökafinna en lösning som gör det möjligt för en småhus- eller lägenhetsägare allsenast vid utbetalningen av ersättningen bedöma vilka skyldigheter han har eUerinle har i fråga om arbetsgivaravgifter och skatteavdrag. Som framhållits fömt kanen uppdragsgivare'utgå från atl han inle har någon skyldighet all göraskatteavdrag enligl om uppdragstagaren skall betala B-skatt.Om detta kan han övertyga sig genom all be uppdragstagaren visa upp sinskattsedel. Han får med andra ord när det gäller skyldigheten atl göraskatteavdrag direkt ledning av en utfärdad handling. Problemet med hansmöjligheter atl bedöma om uppdragstagaren skall anses som arbetstagare hoshonom enligt sociallagstiftningens regler synes främst bottna just i atl avgiftsskyldigheleninte på samma sätt är bunden flll något faktiskt och påtagligt förhållande. För de uppdragsgivare -framför allt rörelseidkare - som är skyldiga alt göra skatteavdrag enligl AULhar moisvarande fråga lösts så atl avdrag får underlåtas om uppdragstagaren påfakturan bl.a. angett atl han är skyldig alt betala B-skatt eUer, omuppdragstagaren är juridisk person, uppgift om numret för hans registrering lillmervärdeskall och mervärdeskattens belopp. Denna ordning pekar på en utväg föratl också lösa småhus- och lägenhelsägamas problem. En uppdragstagare som ärregistrerad till mervärdeskatt för en viss verksamhet och för ett uppdrag idenna verksamhet debilerar mervärdeskatt gör detta regelmässigt i egenskap av rörelseidkare.Han är därvid enligl lagen (1968:430) om mervärdeskatt skyldig all på fakturanange namn och adress, regislreringsnumret tUl mervärdeskatt, ersättningen och mervärdeskattensbelopp. I elt sådant fall är uppdragstagaren därför skyldig att betalasocialavgifter i form av egenavgift på ersättningen för uppdra- 1982/83:177 23 get.Någon skyldighet för uppdragsgivaren alt betala arbetsgivaravgifter på ersättningenföreligger inte. Det flnns dock enligl sociailagstiftningen en möjhghet förparterna alt i delta fall särskilt avtala om atl uppdragsgivaren pålar sig avgiftsskyldighelen. Det bör med utgångspunkt ihär angivna förhållanden vara möjligt atl införa en regel som i princip innebärall sociala avgifter betalas i överens- stämmelse med de förhållanden somparterna lagt lill gmnd för sin uppgörelse. Om uppdragsgivaren betalat sinersättning för uppdraget mot en faktura som innehåller uppgift om atluppdragstagaren är registrerad till mervärdeskatt och om mervärdeskattensbelopp, bör uppdragsgivaren sålunda utan risk för avgiftsskyldighet kunna utgåfrån alt del är uppdragstagaren som skall betala de sociala avgiflerna i formav egenavgift. Uppdragsgivaren bör alltså i ett sådant fall vara fri frånbetalningsskyldighet, som uppdragstagaren i stället är skyldig alt ienlighet med sina uppgifter på fakturan betala sociala avgifter i form av egenavgift.Parlema bör å andra sidan liksom nu kunna särskilt överenskomma om atl uppdragsgivarenpålar sig avgiftsskyldighelen. Denhär angivna lösningen bygger som nämnts på all en uppdragstagare, som ärregistrerad till mervärdeskatt och debilerar sådan skatt på fakturan,regelmässigt ulfört arbetet åt småhus- eller lägenhelsägaren i egenskap av rörelseidkare.Uppdragstagaren är emellertid därmed regelmässigt också skyldig alt betala sinpreliminära skatt själv i form av B-skatt och skall alltså inte vidkännasskatteavdrag. När en faktura innehåller uppgift om uppdragstagarensregistrering flll mervärdeskatt och mervärdeskattens belopp bör småhus- ellerlägenhetsägaren därför också kunna utgå från atl han inte kan bh belalningsskyldigpå gmnd av all skalleavdrag inle gjorts. Somframgått av vad jag sagt tidigare är innehavet av en B-skallesedel inte påsamma sätt som en registrering till mervärdeskatt elt tecken på atl innehavarenålar sig sitt uppdrag i en av honom bedriven rörelse. För uppdragsgivaren småhus- eller lägenhetsägaren är uppdragstagarens B-skaltesedel f.n. bara engaranti för alt han kan betala ut hela ersättningen ulan risk för att senarebli betalningsskyldig på grund av atl skatteavdrag inle gjorts. Visar det sigalt uppdraget utfördes i ett arbetsgivare/arbetsla-gareförhållande slårskyldigheten att betala arbetsgivaravgifter på ersättningen fast. Nären hantverkare eller annan uppdragstagare visar sin B-skaltesedel eller uppgerall han har en sådan, torde detta emellertid av småhus- och lägenhetsägarnarelativt allmänt uppfattas som elt bevis på alt uppdragstagaren själv svararför betalningen av skatt och avgifter. En uppdragstagare som hänvisar lill sin B-skallesedeltorde vanligen också vilja all motparten skall se honom som ensam ansvarig förskall och arbetsgivaravgifter. Jag bortser härvid självfallet från sådana falldär båda parterna är helt på del klara med alt elt arbetsgivare/arbetstagareförhällandeföreligger och B-skatlesedeln därför bara åberopas som ett bevis pä altskatteavdrag inle 1982/83:177 24 Sådana fall är för övrigt av lättförklarliga skäl mindre vanliga näruppdraget gäller en småhusfastighet eller en lägenhet. En småhus- eller lägenhetsägarekommer inle så ofta i ett sådant förhållande tUl den som utför ett arbete ålhonom, atl han kan anses vara dennes huvudarbetsgivare.