prop · G603150 · 1982-12-31 00:00:00 — Deberäkningar som görs i bilaga 1.2 visar att kommunernas finansiella situationär starkt beroende av pris- och löneökningstakterna. En reducering av dessaskulle avsevärt förbättra kommunernas ekonomi och skapa ett större utrymme förökad konsumtion. En tillräckligt stor dämpning av pris- ochkostnadsstegringen skulle skapa utrymme för en årlig konsumtionsökningmed . Med hänsyn till både behoven av utökad samhällsservice och detbesvärliga sysselsättningsläget är en sådan utveckling mycket önskvärd. Detkrävs emellertid en krafflg dämpning av kostnadsutvecklingen i den kommunalasektorn för att en sådan konsumtionsökning skall kunna realiseras utan alltförstora skattehöjningar. Vid en snabb inflationstakt är det tveksamt om ens enoförändrad konsumtionsvolym kan upprätthällas. öm inga nya beslut fattas rörande statens inkomster ochutgifter kommer, som jag redan nämnt, underskottet i statsbudgeten enhgtlångtidsbudgeten att öka . kommer sannoliktbytesbalansen att förbättras, vilket jag återkommer till . Spegelbildenav detta är att den privata sektorns (och dä främst företagens) sparande ökar.Det sker dels genom att lönsamheten förbättras, dels genom att det tar en visstid Prop.1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 29 innan investeringsaktiviteten ökar sä kraftigt atl densvarar mot det ökade sparandet i företagen. Devalveringen kommer att ge ett positivtbidrag flll bytesbalansen under både 1984 och 1985. De sjunkande oljeprisernabidrar också till en förbättring. Därutöver är efterfrågan och relativprisernade närmaste åren avgörande för bytesbalansens utveckling. Vid ensnabb inhemsk inflation kommer försvagad konkurrenskraft och försämraderelativpriser att dämpa exporten och höja importen. Den förbättring avbytesbalansen 1984 som devalveringen leder till blir då temporär. Derelativprisförsämringar som inträffar 1984 och 1985 kommer oundvikligen attförsämra bytesbalansen kraftigt . Därmed skulle problemen medpermanenta underskott i bytesbalansen kvarstå. Vid en långsamt inhemsk inflation skulle det däremot varamöjligt att förbättra bytesbalansen på ett sätt som är hållbart även i ettlängre perspektiv. De kalkyler som redovisas i bilaga 1.2 tyder på att denkonkurrenskraftsförbättring, som devalveringen har gett upphov till, skullekunna leda till långsiktig jämvikt i bytesbalansen 1985 eller något årdärefter, om den åtföljs av måttfulla pris- och kostnadsökningar. I detta sammanhang bör räntorna på utlandslånenuppmärksammas. I långtidsbudgeten för perioden /84-1987/88 visas hur dengenomsnittliga reala räntesatsen på statens utlandslån (inkl. realiseradekursförluster) kommer att uppgå till med de antagandensom görs. Den höga realräntan är en följd av devalveringarna av den svenskakronan och av dollarkursens uppgång. Beräkningen visar också på de problem somär förknippade med en omfattande statlig upplåning och speciellt en omfattandeupplåning i uflandet. Kostnaderna för en sådan upplåning riskerar att blimycket stora, om inte inflationen kan hållas nere på en så låg nivå att detblir möjligt att bibehålla den nuvarande konkurrenskraften. Sysselsättningen är den ekonomiska politikens viktigastefråga. Regeringens politik är inriktad pä att återge näringslivet en sådanexpansionskraft att sysselsättningen tryggas även långsiktigt.Kapacitetsutnyttjandet är emellertid fortfarande lågt, vilket gör att det tid innan effekterna av en ökad produktion visar sig i ett förbättratarbetsmarknadsläge. kommer exporten att öka relativtkraftigt, och importen kommer att visa en dämpad utveckling. Särskilt gällerdetta om inflationstakten minskas kraftigt. Denna utveckling av utrikeshandelnkommer att ge ett positivt bidrag till produktionen. Det räcker emellertid inte med detta bidrag frän denutländska efterfrågan för att åstadkomma en produktionsutveckling, som ärtillräckligt stark Prop.1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 30 föratt öka sysselsättningen i näringslivet. Det krävs även en viss tillväxt av deninhemska efterfrågan. Detmåste emellertid understrykas au möjligheterna att åstadkomma ensådan kommer att vara beroende av hur framgångsrik inflationsbekämpningenblir. Bara vid en kraftigt dämpad inflationstakt skapas utrymme för stigandereallöner och en viss, ehuru måttlig, ökning av den privata konsumtionen,som konkurrenskraften bibehålls och bytesbalansen förbättras. Ävenden offentliga konsumtionens och investeringarnas tillväxt de närmaste årenkommer att vara beroende av att inflationen dämpas, öm det inte visar sigmöjligt att pressa ned inflationen tillräckligt långt, kan ökande underskotttvinga fram en mer restriktiv inriktning av den ekonomiska politiken. Viden fortsatt hög inflation kommer således varken näringslivet eller denoffentliga sektorn att kunna öka sin sysselsättning. Arbetslösheten skulle dåtroligen fortsätta att stiga även med omfattande arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. En dämpning av inflationen skulle emellertid innebära en betydligtbättre situation när det gäller sysselsättningen. Beräkningarna i bilaga 1.2tyder på att det krävs en radikal nedgång i inflationstakten för att uppnå enpåtaglig förbättring av sysselsättningsläget och dämpning av arbetslösheten. Enkraftfull bekämpning av inflationen måste därför vara en huvuduppgift för denekonomiska politiken . Deslutsatser man kan dra av denna genomgång av olika tendenser i den svenskaekonomin är i huvudsak följande. Ävenom konjunkturen nu tycks ha vänt uppåt både internationellt och i ,kommer det att ta innan de positiva effekterna av denna uppgång visarsig i ett förbättrat sysselsättningsläge. är detdärför nödvändigt med mycket stora arbelsmarknadspolitiska insatser för attdämpa den höga arbetslösheten. Inflationensfortsatta utveckling kommer att vara helt avgörande för möjligheterna attåstadkomma en bättre balans i den svenska ekonomin. Endast en kraftig nedgång iinflationstakten kan bygga under den expansion i näringslivet som krävs föratt varaktigt förbättra sysselsättningsläget. Kommunernas möjligheteratttillgodose behoven av utökad samhällsservice och bidra till att förbättrasysselsättningsläget kommer också att vara starkt avhängiga pris- och kostnadsutvecklingen. Bytesbalansenkommer troligen att förbättras påtagligt 1984. Hur stor förbättringen blir ärberoende av bl. a. den inhemska efterfrågans utveckling. Kalkylerna i bilaga1.2 tyder pä att framgångarna i försöken att dämpa inflationen är helt avgörandeför huruvida förbättringen blir endast temporär eller långsiktigt hållbar.Skulle prisstegringarna fortsätta på en hög nivå, kommer oundvikligen negativaeffekter på bytesbalansen att uppstå och de tidigare problemenmed permanenta stora underskott kvarstå olösta. Prop.1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 31 6 Inriktningen av den ekonomiska politiken 6.1Politik för full sysselsättning Deviktigaste målen för den ekonomiska politiken är: full sysselsättning, stabiltpenningvärde, hög ekonomisk tillväxt, jämn fördelning av levnadsstandarden,regional balans samt balans i utrikesbetalningarna. Den fulla sysselsättningenär den ekonomiska politikens viktigaste mål. Det är till stor del genommänniskors vilja till arbete som de produktiva resurser skapas, vilka kan gealla medborgare en rikare tillvaro. är det i hög grad genom arbetetsom människorna känner att de har en meningsfull uppgift att fullgöra isamhällsbyggandet, och att deras insatser efterfrågas och värdesätts. Inteminst gäller detta för de unga människor, som söker sig ut på arbetsmarknaden.Dessutom är full sysselsättning ett av de allra viktigaste medlen att utjämnastandardskillnader. Därförmåste den ekonomiska poliflken inriktas på att nä full sysselsättning. Denomläggning av politiken som genomfördes är en mobilisering för dettamål. Detfaktum att den fulla sysselsättningens politik satts i första rummet innebäremellertid inte att vi kan registrera alt sysselsättningen ökar päden reguljära arbetsmarknaden. Det kommer att ta tid innan de positivaeffekterna pä sysselsättningen kan avläsas i form av en ökad nettoefterfråganpå arbetskraft. Sysselsättningsutvecklingen i industrisektorn är fortfarandenedåtriktad, även om vissa ljuspunkter i form av ökad orderingång och ökadproduktion kan noteras . Kapacitetsutnyttjandet i mångaföretag ligger på en mycket låg nivå, varför produktionen kan öka avsevärtinnan efterfrågan på arbetskraft pä nytt börjar öka mera påtagligt. På kort sikt är det därförnödvändigt att öka de arbetsmarknadspolitiska insatserna. Så har också skett.De insatser som gjorts är de mest omfattande som någonsinvidtagits. I den s. k. krisplanen i Qol föreslogs och biföllssenare av arbetsmarknadspolitiska åtgärder och ett omfattandeinvesteringsprogram om sammantaget . Antalet personer som ärsysselsatta i olika former av arbetsmarknadspolitiska åtgärder är f.n.rekordstort. sysselsattes 75000 personer i beredskapsarbeten, vilket vardrygt 22000 fler än . Närmare 44000 personer gick päolika former av arbetsmarknadsutbildning. Ibudgetpropositionen föreslogs fortsatta, mycket omfattandearbetsmarknadspolitiska insatser. För nästkommande budgetår föreslogs närmare15 miljarder kr. för sysselsättningspolitiska åtgärder. För beredskapsarbetenberäknas medel för 7,7 miljoner sysselsättningsdagar.Arbetsmarknadsutbildningen tillförs medel för 120000 deltagare. Prop.1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 32 Iböljan av mars beslutade regeringen att får fördelaytterligare 125 milj. kr. till beredskapsarbeten och 20 milj. kr. höjdes ramen för vuxenutbildning till kurserför arbetslösa med 30 milj. kr. Åtgärderna riktas främst mot unga arbetslösaoch beräknas ge ca 5000 platser i beredskapsjobb fram och nästan2000 ungdomsplatser . Nubör föreslås ytterligare arbetsmarknadspolitiska insatser. Medel för ökadomfattning av beredskapsarbeten bör anvisas, bl. a. för all under höstenmotverka den ökning av arbetslösheten som dä normalt uppträder. För hela åretbör tillföras medel för närmare till en kostnad av 1 000 milj. kr. utöver vad somföreslogs i budgetpropositionen. Särskildainsatser bör sättas in mot ungdomsarbetslösheten, inte minst påutbildningsområdet. Ramen för vuxenutbildning till arbetslösa börhöjas, och särskilda medel anslås för att öka antalet platser på vissayrkesinriktade kurser i gymnasieskolan. Vidare bör särskilda åtgärder vidtasför att anskaffa ytterligare ungdomsplatser. Statsrådet kommer senaredenna dag att redovisa dessa förslag. Somjag tidigare framhållit kommer arbetsmarknadsläget att vara svagt,även om en förbättring sannolikt kommer att bli märkbar under loppet av året.Vid bedömningen av den för våra förhållanden fortsatt höga arbetslösheten under1983 bör emellertid vissa omständigheter beaktas. Förstoch främst övertog regeringen ansvaret för ekonomin i ett läge där den tidigareförda politiken hade skapat en starkt negativ trend för sysselsättningen påden ordinarie arbetsmarknaden. En äriig ökning av arbetskraftsutbudet pä istorleksordningen 20000 personer möttes av en sjunkande efterfrågan päarbetskraft. Sedanregeringsskiftet har mycket omfattande arbetsmarknadspolitiska åtgärder sattsin och ytterligare betydande insatser föreslås . Dessa bereder dearbetssökande sysselsättning, men kan inte i sig påverkaar-betskraftsefterfrägan på den reguljära arbetsmarknaden. Den bestäms av denallmänna ekonomiska utvecklingen i landet. För att påverka denna har regeringenutformat en sammanhållen ekonomisk politik för att öka tillväxten och därmedsysselsättningen. Denna politik, som inleddes med devalveringen , harredan haft positiva effekter, men dess genomslag på arbetskraftsefterfrågansker med fördröjning. Ävenen del av de åtgärder som sattes in efter valet, exempelvisinvesteringsprogrammet, får genomslag på arbetsmarknaden först med en visseftersläpning. Arbetsmarknadslägetpåverkas vidare av att kommunernas finansiella ställning försvagats till följdav de senaste årens stagnation i tillväxten och snabba inflation. Detförsämrade finansiella läget har medfört att kommunerna nu ökar sin konsumtionoch därmed arbetskraftsefterfrågan i långsammare takt än förut. Prop.1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 33 Teoretisktskulle den inhemska efterfrågan exempelvis den privata konsumtionen - kunnastimuleras pä kort sikt för att öka efterfrågan på arbetskraft. En dylikpolitik skulle emellertid - vilket inte minst stöds av erfarenheterna eftertidigare devalveringar - vara ineffektiv, eftersom en betydande del avefterfrågan skulle läcka ut i form av import och försämrautrikesbalansen. På skulle den omintetgöra syftet meddevalveringen, nämligen att permanent stärka den svenska industrinskonkurrenskraft och omfördela resurserna till den konkurrensutsatta sektorn.Därmed skulle det bli svårare och ta att uppnå det övergripandemålet att trygga en varaktigt full sysselsättning. konjunkturfas vi nu befinner oss bör arbetsmarknadspolitiken ges en sådaninriktning att den nödvändiga omstmktureringen i ekonomin underlättas. I enuppåtgående konjunktur måste vi mer än fldigare hjälpa människorna att söka sigfrån arbetslöshet och beredskapsarbeten till varaktiga jobb i de företag ochbranscher som expanderar. Detta kräver en ökad geografisk och yrkesmässigrörlighet. Del är samhällets uppgift all underlätta denna omställning. Ävenom någon omfattande ökning av industrisysselsättningen knappast torde äga mmunder , kommer en betydande ersättningsrekrytering attbehöva göras. Vissa industrigrenar, som kan väntas växa mycket snabbt, kommeratt ha behov av arbetskraft, särskilt högt yrkesutbildad sådan. Det ärbetydelsefullt för hela den ekonomisk-politiska strategin att den expansioninom industrin som kan väntas inte bromsas till följd av rekryteringsproblem.Av erfarenhet vet vi att en uppgång i konjunkturen snabbt kan leda tillflaskhalsproblem när det gäller vissa yrkeskategorier. Det är därför viktigtatt stimulera en positiv attityd till industriarbete bland de arbetssökande ochtill utbildning för industriyrken bland ungdomen. Det är också väsentligt attsflmulera industrin att utbilda för kommande behov och tidigarelägga rekrytering,sä att arbetskraften finns på plats när den ökade orderingången ger effekt påsysselsättningen. Motdenna bakgrund bör regeringen föreslå att en kampanj igångsätts för att fåindustrin att tidigarelägga ett kommande rekryteringsbehov till hösten 1983och för att rikta de arbetssökandes intresse mot industriarbeten. Särskildaansträngningar bör i det sammanhanget göras för att öka intresset ochmöjligheterna hos kvinnliga arbetssökanden att arbeta inom industrisektorn.Vidare bör regeringen föreslå att ramen för arbetsmarknadsutbildning vidgasytterligare, från 120000 deltagare som föreslogs i budgetpropositionen till125000 deltagare . Genom omprioriteringar kan härigenom 10000 platserställas till förfogande för vidareutbildning av redan anställda inom industrin,med syfte att undvika flaskhalsproblem. Chefenför kommer att närmare redovisa dessaförslag. Hon kommer också att presentera förslag om hur kommunernassysselsättning skall kunna främjas. Bakgrunden är atl 3 1982183. 1982/83:150 Bilaga 1 Reviderad Finansplan 34 behovet av beredskapsarbeten kommer att vara mycket stort,som nuvarande höga nivå på beredskapsarbeten inneburit svårigheteratt på ett effektivt sätt ta hand om beredskapsarbetarna och kritik mot attberedskapsarbelarna ersätter ordinarie personal inom den kommunalaverksamheten. Det finnsdärför anledning föreslå att i stället för ytterligare medel till beredskapsarbetenge kommunerna ett rekryteringsstöd för att tidigarelägga rekrytering tillfasta anställningar. Stödet bör inriktas på de socialpolitiskt prioriteradeområdena. Något hinder för att stödja arbeten inom andra verksamhetsområden bördock inte finnas. Regeringen bör föreslå att medel om 300 milj. kr. anvisas föratt under nästa budgetär pä detta sätt skapa nya fasta arbeten i kommuner ochlandsting. Kommunerna skall efter stödperiodens slut själva ta det ekonomiskaansvaret för de nyrekry-terade. Avgörandeför sysselsättningsutvecklingen i ett längre perspektiv är ekonominsfunktionsduglighet och konkurrenskraft. Den omläggning av politiken sominleddes med den kraftiga devalveringen i Qol syftar, som jagtidigare framhållit, till ätt långsiktigt värna sysselsättningen. Endast genomatt bryta den nedåtgående trenden i industrisektorn möjliggörs pä sikt enbalanserad ekonomisk tillväxt. För ett litet land som med en storutrikeshandel är det nödvändigt att vi förmår att hålla pris- ochkostnadsutvecklingen i schack. Detta kräver en fast och konsekventantiinflationspolitik. Som framgått av de treårskalkyler jag redovisattidigare, måste - om sysselsättningen skall kunna värnas ambitionsnivåndärvidlag sättas mycket högt. De avtalsom träffats på den svenska arbetsmarknaden ger hyggligaförutsättningar för att bevara den konkurrenskraftsförbättring somdevalveringen gett. Speciellt värdefullt är det att avtalen inte innehållerolika typer av priskompensationsklausuler, som bygger in inflationen isamhällsekonomin. räcker det emellertid inte med att de avtalsenliga lönehöjningarna blir måttliga. Det är av avgörande betydelse att ävende totala lönekostnadsökningarna hålls pä en låg nivå. Vidare är del inte bara i den konkurrensutsatta sektornsom pris- och kostnadstrycket måste hållas nere, om vi skall klarasysselsättningen. Sambandet mellan lönekostnadsökning ochsysselsättningsutveckling är naturligtvis lika giltigt i de från utländskkonkurrens skyddade näringslivssektorerna och inom den offentliga sektorn. Den snabbakommunala expansionen möjliggjordes genom kraftiga höjningarav kommunalskatterna och höjningar av statsbidragen till kommunerna. Det finnsfortfarande stora behov inom främst barn-och äldreomsorg, vilka motiverar enfortsatt expansion. De finansiella problem för den kommunala sektornsom avtecknar sig sätter emellertid en gräns för hursnabb denna expansion kan bli. Det kommer inte att vara möjligt att höjakommunalskatterna i Prop.1982/83:150 Bilaga 1 Reviderad Finansplan 35 sammautsträckning som tidigare, eftersom detta skulle medföra att de realtdisponibla inkomsterna minskade kraftigt. Det kommer med hänsyn till det ytterligtansträngda statsfinansiella läget inte heller att vara möjligt att ökastatsbidragen till kommunerna sä som tidigare skett. Jagkommer senare att behandla kommunernas situation mer i detalj. Jag vill dockredan nu framhålla att i detta läge, och utifrån det faktum att den kommunalakonsumtionen till utgörs av löner, är det utomordentligt angeläget attlönekostnadsökningarna blir låga. Ju längre man når pä denna väg, desto flerblir de personer som kan finna sysselsättning i den offenfliga sektorn. Idetta sammanhang vill jag understryka att åtgärden att finansieraskatteomläggningen med hjälp av energiskatter i stället förarbetsgivaravgiftshöjningar är betydelsefull för att fä ned kommunernaskostnader och möjliggöra en ökad sysselsättning. Kännetecknandeför det senaste årtiondets ekonomiska utveckling har, som framgår av tabell 6,varit att inflationen varit hög och tillväxten låg. I jämförelse med deföregående tvä decennierna uppvisade en ekonomisk tillväxt som varmindre än hälften så snabb och en inflationstakt som var l/j gånger sä hög. Orsakernabakom denna acceleration av inflationen är flera och går tillbaka på såvälstrukturella som konjunkturella faktorer i väridsekonomin och den svenskaekonomin. Emellertid brukar fem huvudsakliga källor flll inflaflonsprocessenurskiljas: o de inhemska kostnadsökningarna, oflaskhalsar i produktionen samt stelheter på olika marknader, o förväntningarom fortsatt inflation, o budgetunderskottets inflationsdrivande effekter, o denimporterade inflationen, dvs. det bidrag flll inflationen som följer av Tabell6 BNP nominellt, realt och inflationen 1953-1981 1953-1972 7,7 1973-1981 12,3 ' Mätt som BNP-deflatorn. 1982/83:150 Bilaga 1 Reviderad Finansplan 36 Den inhemska inflationsprocessen drevs under tidigaredecennier i huvudsak fram från efterfrågesidan. hardetta inte gällt i någon större utsträckning, eftersom efterfrågan varit klartlägre än den tillgängliga kapaciteten. I stället är det andra företeelser päkostnadssidan som bestämt utvecklingen: en snabbare löne- och prisspiral,olika typer av indexering av löneutvecklingen, strävanden att fä kompensationför höjda skatter samt höjda kostnader till följd av sjunkande produktivitet isamband med att kapacitetsutnyttjandet sänkts. Erfarenheten visar att ett inflationsförlopp kan sättasigång även vid ett förhållandevis lågt kapacitetsutnyttjande genom att det Unnsflaskhalsar i produktionen och genom bristande flexibilitet på olika marknader,framför allt arbets-, kapital- och råvarumarknaderna. Sä har t. ex. under1970-talet, trots det långsiktigt sjunkande kapacitetsutnyttjandet, bristen påyrkesarbetare inom industrin snabbt blivit ett akut problem vid konjunkturuppgångar,och i vissa branscher har bristen på yrkesarbetare varit praktiskt lagetkonstant, trots det låga kapacitetsutnyttjandet. Problemen med råvaruförsörjningentill skogsindustrin är ett annat välkänt exempel på restriktioner på ekonominsutbudssida. Vidare måste förväntningarnas betydelse förinflationsdynamiken poängteras. Ju mer förväntningar om framtida inflationbyggs in i pris- och lönesättningen, desto svårare blir det att bryta sig urpris- och löneskruven. Inte minst gäller detta om den förstärks viaindexbindningar och kompensationsklausuler. I har vi nu genomlevt närmare med engenomsnittlig prisstegringstakt om . Detta torde innebära, attförväntningar om en fortsatt hög inflationstakt numera är fast etablerade, ochatt deutgör en avgörande faktor bakom den inhemskt genererade inflationen.Detta innebär i sin tur, att det är nödvändigt att bryta inflationsförväntningarnaom vi under det närmaste året skall kunna driva ned inflationstakten. Dettaställer starka krav på en fast och förtroendeingivande ekonomisk politik. Budgetunderskottens inverkan på inflationen är av merindirekt natur. Det är inte budgetunderskottet som sådant, utan möjligheternaoch sättet att flnansiera det som påverkar inflationstakten. Finansieringen avbudgetunderskottet sker på tre sätt - i banksystemet, hos allmänheten och iutlandet. Finansieringen i banksystemet (inkl. ) leder till en ökningav likviditeten i ekonomin och därmed åtföljande valutautflöde ellerinflationstryck. Detta kan motverkas genom att minskar bankernasutlåningsmöjligheter. En sådan politik är emellertid förknippad med påtagligaolägenheter, då kreditgivningen förskjuts frän bankerna till den s. k. gråmarknaden. Ökad upplåning hos allmänheten leder till att räntenivånhöjs utöver vad som annars skulle ha varit fallet. 1 länder somFörbundsrepubliken och , som traditionellt har ett högthushållssparande, är det Prop.1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 37 möjligtatt med hjälp av detta finansiera ett betydande offentligt budgetunderskottoch ändå upprätthålla låga räntor och god prisstabilitet. 1 vårt land, med detf. n. mycket låga hushällssparandet, är läget helt annorlunda. Möjligheterna att bedrivaen självständig räntepolitik bestäms också av ekonomins yttre jämvikt.Utvecklingen i första hälft är därvid belysande. Däden offentliga sektorn registrerade betydande finansiella överskott ochkonkurrenskraften var god, kunde den svenska räntenivån hållas fleraprocentenheter lägre än den internationella. I takt med de ökande budget- ochbytesbalansunderskotten har den svenska räntenivån pressats upp och ligger nuklart över den internationella nivån. I den mån räntenivån inte sättstillräckligt högt riskerar stora budgetunderskott att resultera i ettvalutautflöde som utsätter växelkursen för påfrestningar. har densvenska kronan devalverats fem gånger, vilket i sin tur har höjt den inhemskaprisnivån och därigenom förstärkt löne- och prisspiralen. Denimporterade inflationen har varit avsevärt högre än undertidigare decennnier. Särskilt påtagliga var de internationella inflationsimpulsernai samband med oljeprishöjningarna 1973-1974 och 1979-1980. beräkningar har den importerade inflationen direktbidragit med mellan 1/3 och 1/4 av den totala inflationen i den svenskaekonomin.