prop · G603150 · 1982-12-31 00:00:00 — Denreala utvecklingen av de totala offenfliga utgifterna ökade under 1970-taletmed 5,, dvs. betydligt snabbare än BNP som ökade . Under 1980ökade de offentliga utgifterna med endast 3,vilket var betydligt långsammareän . uppvisade framför allt staten en kraftignedgång i utgiftstakten. Nedgången var ännu mer markant om man ser tillutgiftstakten exkl. statsskuldsräntor. Realt hade dä staten en minskning avutgifterna med 1,. ökade den reala utvecklingstakten något, till4,, men låg fortfarande klart under ökningstakten . För1982 bromsades den reala offentliga utgiftstakten upp till 3,men räknatexkl. ränteutgifter var den enbart 0,. Minskningen var främst hänföriig tillstaten, men även kommunerna uppvisade en kraftigt minskande ökningstakt. Somframgår av tabellen stiger den reala ökningstakten kraftigt . Denna ökningligger bl. a. inom staten vars reala ökningstakt beräknas bli 6,mot 5,7%1982. Exkl. räntor beräknas ökningstakten bli 4,jämfört 1982. Orsakentill denna skillnad är att ränteutgifterna utgjorde en mycket störte del avtotala ökningen av statsutgifterna än 1983. Somframgick av ovanstående har den reala utgiftsökningen i den offentliga sektornvarit störte än BNP-tillväxten . Som en följd härav har dekonsoliderade utgifterna safta som relation till BNP ökat trendmässigt under1970-talet, frän 1970 till 1982. Detta framgår avnedanstående tablå. Den totala konsoliderade offentliga sektoms andel av BNP, procent 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 Utgifter Inkomster Skatter -1-avgifter 44,2 46,1 47,0 45,6 48,8 49,7 52,6 48,7 51,3 51,4 49,7 50,7 52,4 57,1 40,9 43,2 42,9 41,3 42,3 43,8 48,6 Inkomstemahar också ökat som andel av BNP men inte lika snabbt. har de legat istort sett oförändrade på av BNP medan utgifterna ökat från 59 tillnära av BNP 1983. Defta kan också avläsas i den konsoliderade offentligasektoms finansiella sparande. 1977 var inkomstandelen fortfarande något störteän utgiftsandelen och det var också som det totala finansiellasparandet var positivt. Utvecklingen därefter uppvisar ett stort och snabbtväxande underskott vilket framgår av tabell 9:6. Utgifternasom andel av BNP har ökat mycket snabbt . En stor del av dennaökning avser statens ränteutgifter, vilka ökat frän . 1975 tillberäknade 50 miljarder . I denna sammanställning har de direktatransfereringarna mellan de offentliga sektorerna eliminerats. Hänsyn har dockinte tagits till a« staten i allt högre grad har valt Prop.1982/83:150 Bilaga 1.1 Reviderad nationalbudget 151 attfinansiera sitt budgetunderskott via upplåning hos AP-fonderna, Någon brastatistik över hur statens och kommunernas räntebetalningar fördelar sig påolika sektorer i ekonomin finns inte. Däremot kan man ur AP-fondernasårsredogörelse framläsa hur stora län som stat och kommun har hos AP-fonderna.1975 hade staten . i lån hosdessa fonder. Med en medelränta (enligt AP-fonder-nas årsberättelse) på 7,är1975 torde socialförsäkringssektorns ränteinkomster till ca 1,4 miljarder kr.komma frän stat och kommun och egentligen ej tas med i den konsolideradeoffentliga sektorn. 1982 hade staten län för . och kommunerna12,. Med en medelränta på 10,borde ca 6,5miljarder kr. av den konsoliderade offentliga sektorns inkomster och utgifterej medtagas. Detta är en mycket grov metod att uppskatta ränteströmmarna inomden offentliga sektorn. Den tyder emellertid pä att den konsolideradeoffentliga sektorns inkomst- resp. utgiftsandel av BNP borde vara 0,5 procentenheterlägre 1982. Ökningen av utgiftsandelen hartrots detta varit mycket snabb . 9.6Beräkning av flnanspolitiska effekter Undermånga år har en enkel modell använts i nationalbudgetarbetet för att belysa desamlade finanspolitiska effekterna inte bara av statsbudgetens förändringar,utan även av förändringar i kommunernas och socialförsäkringssektornsinkomster och utgifter. Beräkningarna syftar till att belysa hur realaförändringar i de offentliga inkomsterna och utgifterna påverkarsamhällsekonomin. Dessutom har särskilda beräkningar utförts för effekterna avvissa ekonomisk-politiska åtgärder, t.ex. investeringsstimu-lerande åtgärder,lagerstöd och industripolitiskt stöd i form av län. Till den offentliga sektornräknas i detta sammanhang också investeringar i statliga och kommunalaaffärsverk och bolag. Som mätt pä den finanspolitiska effekten utnyttjas dereala förändringarna i procent av BNP i fasta priser. Förändringarav delposter i de offentliga inkomsterna och utgifterna ger olika effekter påsamhällsekonomin. Om det sker sammansättningsförskjutningar som har störrepåverkan pä samhällsekonomin i övrigt, blir den finanspolitiska effekten störteän vad den annars skulle ha blivit. Genom att göra antaganden om bl.a. demarginella konsumtions- och importbenä-genheterna tas i modellen hänsyn tilldessa förhållanden. Till grund för effektberäkningarna ligger såledesbedömningar av dels importbenågenhe-terna för privat konsumtion samt föroffentlig konsumtion och investering, dels hushällens konsumtionsbenägenhet förolika slags inkomster. Detaktuella konjunkturläget liksom även efterfrågeökningarnas sammansättningpåverkar de marginella importbenägenheternas storlek. har denmarginella importbenägenheten för privat konsumtion förutsatts uppgå till0,25. 1982 och 1983 antas denna importbenägenhet vara 0,35 resp. 0,30.Importbenägenheterna för offentlig konsumtion och inves- 1982/83:150 Bilaga 1.1 Reviderad nationalbudget teringhar uppskattats till lägre tal än för privat konsumtion. Hushållens marginellakonsumtionsbenägenhet , 1982 och 1983 har i likhet med tidigareberäkningar fömtsatts vara 0,7. Medde antaganden om import- och konsumtionsbenägenheter som redovisats ovanerhålls ur modellen värden pä ett antal multiplikatorer. Med tillämpning avdessa multiplikatorer kan den totala effekten av förändringar i den offentligasektorns verksamhet på bruttonationalprodukten räknas fram. För några av deviktigaste variablerna redovisas multiplikatorerna nedan. Permanenta transfereringar till hushåll -1,0 -0,8 -0,9 -0,9 -0,9 -0,9 Imodellen varierar dessa muhiplikatorer med konjunkturerna genom antaganden omimportbenägenheten. Syftet är att samma multiplikatorer ska användas för år sombefinner sig i samma fas av konjunkturen. Itabell 9:7 redovisas beräkningar över finanspolitiska effekter för 1975-1983.Frågan om hur den offentliga sektorns effekt på ekonomin i övrigt skallberäknas, är svår att besvara både utifrån teoretiska och empiriskautgångspunkter. Den beräkningsmetodik som har använts innebär att om deoffentliga utgifterna och inkomsterna inte förändras realt sett från denuppnådda nivån uppstår ingen finanspolitisk effekt.. Även om den offentligasektorns finansiella sparande är oförändrat kan emellertid en finanspolitiskeffekt uppstå genom att det sker förskjutningar mellan olika typer av inkomsteroch utgifter. har baserats på nationalräkenskapernasberäkningar över offentliga inkomster och utgifter medan Tabell9:7 Finanspolitiska effekter 1975-1983 Procentav bruttonationalprodukten i fasta priser Staten: direkt effekt indirekt effekt Summa 0,3 -1,0 -0,7 0,0 -0,4 -0,4 -0,1 3,1 3,0 0,2 -0,9 -0,7 -0,1 1,2 1,1 Kommunerna: direkt effekt indirekt effekt Summa -0,1 -0,4 0,6 -1,6 -1,0 -0,2 -0,1 -0,2 Prop.1982/83:150 Bilaga 1.1 Reviderad nationalbudget 153 Tabell9:8 Finanspolitiska effekter 1980-1983 Procentav bruttonationalprodukten i fasta priser Inkomster därav: direkt skatt indirekt skatt -0,2 0,2 -0,4 0,9 -0,6 -0,2 0,3 därav: transfereringar m. ni. -0,5 -0,8 0,1 0,2 1,4 -0,3 -0,3 -0,3 -0,7 Inkomster därav: skaller -0,3 -0,1 -0,2 därav: transfereringar konsumtion investeringar -0,1 -0,3 -0,1 1983bygger pä prognosen i tabell 9:1. Den marginella importbenägenheten för privatkonsumtion, som har stor betydelse för effektberäkningarna, varierar givetvismed konjunkturen. Vid högkonjunktur ökar den, vid lågkonjunktur sjunker den. Förhela har den offentliga sektorn haft eller beräknats få enexpansiv effekt pä samhällsekonomin. Ar 1980 hade dock den offentliga sektornen mycket liten expansiv effekt pä ekonomin. Därefter härden bidragit med ca1,fill BNP-utvecklingen. Samtligasektorer beräknas ha en expansiv effekt 1983, med en relativt måttligkonjunkturuppgång. Avtabell 9:8 framgår något utförligare hur olika delposter i den offentligasektoms inkomster och utgifter bidrar till den totala finanspolitiska effektenför 1980-1983. 1981hade staten en expansiv effekt på ekonomin. Den berodde nästan uteslutande påde kraftiga utgiftsökningama för industripolitiska åtgärder och utbetalningarför räntan på statsskulden. Denna gav trots sin låga multiplikatoreffekt ändåett stort bidrag till den totala effekten. Dessa ökningar motverkas till en delav de utgiftsbesparingar som började få verkan 1981 och som framför allt påverkadestatlig konsumtion och investering. På inkomstsidan fick sänkningarna av dendirekta skatten positiva effekter som delvis motverkade effekten av de höjdaindirekta skatterna. Sänkningen av mervärdeskatten fick däremotingen märkbar inverkan förtån 1982. Prop.1982/83:150 Bilaga 1.1 Reviderad nationalbudget 154 Denexpansiva effekt 1982 som ökningarna av utgifterna för räntor ochindustripolitiska åtgärder medförde motverkades delvis av de realaned-dragningama för transfereringama till kommuner och hushåll. Den expansivaeffekten från investeringarna, vilken helt berodde på ökningar hos affärsverken(SJ, , luftfartsverket), reducerades något genom minskningen avstatlig konsumtion. 1983 karaktäriserasframför allt av två motverkande effekter. Dels en expansiv effekt från kraftigtökade statliga investeringar, transfereringar till företag samt ränteutgifter,dels en kontraktiv effekt genom stora höjningar av indirekta skatter. Trotsmarginalskattesänkningarna ger de direkta skatterna inget positivt bidrag tilltillväxten. Det beror pä att man genom lägre indexering av skatteskaloma ochindragning av kommunalskatter helt neutraliserar denna effekt. Förkommunerna innebär framför allt ökningen av konsumtionen expansivafinanspolitiska effekter. Den expansiva effekt som redovisas på kommunemasinkomstsida 1983 är ej reell utan framkommer i modellen som ett resultat avlåga ökningar av statsbidragen och ej på att hushållens köpkraft ökar ochstimulerar ekonomin. Socialförsäkringssektornhar haft en svagt expansiv effekt på ekonomin. Orsaken härtill äratt transfereringama till hushållen vuxit väsentligt snabbare än denhuvudsakliga inkomstposten, socialförsäkrings-avgiftema. Genom de lägreutbetalningarna av ATP och sjukförsäkring 1982 var effekten noll detta år. För1983 beräknas de kraftiga ökningarna av ATP-utbetalningama åter ge positivaeffekter på BNP. 1982/83:150 Bilaga 1.1 Revideradnationalbudget 155 Den svenska kreditpolitiken har i hög gradfått utformas utifrån stor obalans i den svenska ekonomin. Denna brist päbalans har tagit sig uttryck i bl. a. stora underskott i såväl transaktionernamed utlandet som i den statliga budgeten. De växande underskotten ställer alltstörre krav på såväl penning- som den statliga finansieringspolitiken ochinnebär ett ökat beroende av utlandet vad gäller räntor och upplåning. underskott i utrikesbetalningarna har sedanmitten av tilltagit (diagram 10: 1). Dessa underskott har täckts medupplåning i utlandet. har i huvudsak staten svarat för dennaupplåning. Bytesbalansunderskotten har lett till en snabb ökning av Sverigestotala utlandsskuld, varigenom ränteutgifterna ökat i hög takt. Amorteringarnapä utlandsskulden börjar nu dessutom bli framträdande. I syfte att förbättrabytesbalansen genom att stärka den svenska industrins konkurrenskraft påexportmarknaderna och hemmamarknaden devalverades den svenska kronan iseptember 1981 och . Som framgår av diagram 10:1 har den av bytesbalansenföranledda utlandsupplåningen ej åtföljts av någonmotsvarande ökning av investeringarna. Utvecklingen av dessa har snarareresulterat i en neddragning av upplåningsbehovet. Utlandslånen har såtillvidadisponerats för att vidga utrymmet för privat och offentlig konsumtion. Underskotteni bytesbalansen vittnar sålunda om ett minskat totalt sparande inom landet. Den andra stora balansbristen i den svenska ekonominutgörs av det snabbt växande statliga budgetunderskottet. Som diagram 10:2visar, motsvarade statens budgetunderskott 1976 av bruttonationalprodukten(BNP). Denna andel hade stigit till 1982 och beräknas 1983 uppgå tilldrygt har statsskulden vuxit frän av BNP 1976 till ca 60 %1982. Budgetunderskottets återverkningar pä samhällsekonomin och den ekonomiskapolitiken är bl. a. beroende av dess finansieringssätt. I den månfinansieringen sker i bankerna och utomlands får upplåningen enlikviditetspåspädande effekt på banksystemet och samhällsekonomin i övrigt. Enalltför snabb tillväxt av likviditeten kan ge upphov till en rad problem.Förutom ett ökat inflationstryck uppträder ofta störningar på kreditmarknaden.Dessutom försvåras möjligheterna att föra en effektiv kreditpolitik. Ett av problemen vid en snabb likviditetsökning i bankernaär att det kan uppkomma ett ökat utrymme för en kreditexpansion med risk för enytteriigare förstärkning av penningmängden. Detta kan komma att accentuerasvid en konjunkturuppgång. En statsupplåning på den inhemska marknaden utanförbanksystemet begränsar emellertid budgetunderskot- Prop.1982/83; 150 Bilaga 1.1 Reviderad nationalbudget Diagram 10: t samlade bruttosparande ocbbruttoinvesteringar samt ökningen av fordringar på utlandet (= bytesbalansen)19701983 I procent av BNP 6 l!Urra SPARANDE 1970 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 Anm. Bruttoinvesteringarna avser fasta inhemskabruttoinvesteringar. Lagerinvesteringarna ingår inte. Källor: och . tets likvidiserande effekter. En neutralisering avbudgetens likviditetsfill-skott samt en begränsning av bankernaskreditexpansion framstår således som en viktig uppgift för en kreditpolitik somär inriktad på att begränsa tendenserna till överlikvidisering avsamhällsekonomin. Statens upplåning utanför bankerna har fram ihuvudsak skett i allmänna pensionsfonden och hos försäkringsbolagen. Medtillväxten i budgetunderskottet följer emellertid ett allt störteupplåningsbehov utanför bankerna. Eftersom kapitalmarknadsinstitutens kapacitetväxer med mindre belopp än budgetunderskottet, ökar kravet på upplåning fränallmänheten. Med detta syfte introducerades en nyupplåningsform på den 1982/83:150 Bilaga 1.1 Reviderad nationalbudget Diagram10:2 Statens budgetunderskott 1973-1982 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 Källor: ochriksgäldskontoret. svenskakreditmarknaden, nämligen statsskuldväxlar. De är främst avsedda för företagoch kommuner och andra störte placerare. Vid starten emitterades växlarna medlöptider pä . Försäljningen av statsskuldväxlar blev mycketstor 1982 och översteg avsevärt förväntningarna. Att så kunde ske kan hänförasdels till en väl avvägd räntesats på statsskuldväxlarna i förhållande tillspecialinlånings- och bankcertifikat-räntorna (diagram 10: 3) dels - indirekt -till en begränsning i bankernas utlåning. Restriktionerna pä bankernas utlåningpåverkade nämligen bankernas villighet att konkurrera om inläningsmedel. Islutet av året kunde statsskuldväxlar säljas till en lägre ränta.Penningmarknadsräntorna pressades dä nämligen ner (diagram 10:3) i samband medett stort statligt budgetunderskott och en avsevärt återhållen utlåning frånbankerna. Genom införandet av statsskuldväxlar har ett fungerande instrumentatt tills vidare ta hand om företagens överskottslikviditet hittats. Dästatsskuld-växlar är kortfristiga papper likvidiseras emellertid statsskulden,med de risker som är förknippade härmed såsom räntestegring och omsättning avväxlarna vid en konjunkturuppgång. Som framgår av tablå i har statens längaobligationslån, mätt som andelen av statsskulden, sjunkit frän 1976till 1982. Även hushållens andel, uttryckt som premie- ochsparobligationslån i förhällande till statsskulden, har sjunkit frän 1976till 1982. Prop.1982/83:150 Bilaga 1.1 Reviderad nationalbudget 158 Diagram 10:3 Korta räntor i utlandet och i Sverige1980-1983 SPECIALINLÅNINGS- OCH BANKCERTIFIKATRANTOI! y\i \ i\l ': 1 A.' ;/l j. :' V \ 1 a/ ( \ '\l/.-""l ' r'"\y '..[ VÄXEL- Ni """'" - ''W ' 'Specialinlåningsränlan på 3 månaders - 3månaders bankcertifikat. ' Underperioden 17 juni-9 september 1982 gällde en särskild avgift om utöverstraffräntan på pä straffrän-tebelagd riksbanksupplåning under sex eftervarandra följande dagar. - 3 månaders bankcertifikat. ' 180 dagars löptid. Tablå 1 Statsskulden fördelad på upplåningsformer1976-1982 Procent av statsskulden . därav: premie- och sparobli- 1982/83:150 Bilaga 1.1 Reviderad nationalbudget Diagram 10:4 Vissa statliga upplåningsräntor samt90-dagafs bankcertinkatränta och diskonto 1980-1983 1980 1981 1982 1983 '180 dagars löptid. Enindragning av företagens likviditet via statsskuldväxlar spelar en betydanderoll även 1983. 1 syfte att nä även nya finansieringskällor som stiftelser ochföreningar ger också ut 18-mänadersstalsskuldväxlar. 1983 har netto statsskuldväxlartill ett belopp av . Med avsikt att i högre grad engagerahushållen i statsfinansieringen gav utett premielän på 800 milj. kr. med förbättrade villkor. Lånet, som blev mycketväl mottaget, ger ökade vinstchanser per obligation och dragning, liksomhöjning av högsta vinsten och garantivinster. Premiemarknaden har således fåtten ökad tyngd, till vilken även försök att starta premieklubbar kanförväntas bidraga. Härigenom möjliggörs större köp av obligationer med hjälpav riksbankslån. Riksbankenhar också under den gångna delen av 1983 utnyttjat möjligheterna till attfrämja en föriängning av statsskulden genom en vidgning av differensen mellankort och lång ränta. har det internationella räntelägetsuccessivt sjunkit (diagram 10:3). Då det svenska valutaläget efterdevalveringen ej utsatts för påfrestning i någon störte utsträckninghar en nedgång i bankcertifikat- och statsskuld-växelräntan sedan slutet av1982 (diagram 10:3) kunnat accepteras. En anpassning till penningmarknadsräntornaägde rum , dä diskontot sänktes från . Samtidigtsänktes straffräntan för bankernas upplåning över en viss nivå från (diagram 10:3). Räntesatsen på prioriterade obligationslån sänktes från12,75 till 12,. I anslutning till dessa åtgärder emitteraderiksgäldskontoret ett 10-årigt statslån till ränta och ett 3,5-årigttill . Prop.1982/83:150 Bilaga 1.1 Reviderad nationalbudget 160 ginalenmellan lång och kort ränta (diagram 10:4) gav positiva utslag påobligationsmarknaden. Efterfrågan pä långa obligationer ökade väsentligt. Dennainriktning av politiken - att finansiera budgetunderskottet på längre löptiderutan att höja räntenivån - förstärktes . Fr. o. m. den 11mars sänktes straffräntan för bankernas upplåning i ytterligare frän12 till med effekt pä penningmarknadsräntorna. Däremot tilläts bankernaatt endast låna av bankens eget kapital i till diskontot mottidigare , varigenom straffräntepolitiken gavs ökad verkningsgrad. Vidaresänktes fr.o.m. kassakravet för bankerna från ,varigenom medel pä ca . frigjordes för köp av statspapper.Samtidigt emitterade två nya statslån, varav ett var på 2,5år till ränta, d. v. s. en sänkning av räntesatsen iförhållande till det korta länet . Det andra statslänet löper pä 10 årtill oförändrat ränta men utan den sedvanliga klausulen medräntejustering efter 5 är. Istället förlängdes bindningstiden till 10 år.Sänkningen av det svenska ränteläget fortsatte efter ytterligare nedjusteringarav räntorna i de västeuropeiska länderna. Fr. o. m. sänktesriksbankens diskonto med en halv procentenhet till 8,. sänktesräntesatsen för prioriterade obligationer med minst 1 O-års löptid och medräntejustering frän 12,5 till 12%. Isyfte att binda likviditeten i banksystemet samt att bromsa bankernas utlåninghöjdes det lagliga taket för likviditetskravet i början av förstorbankerna. Detta blev också kvoten för vissa storbanker. Dessa har härigenomålagts att placera medel, som motsvarar högst av deras inlåning i form avlikvida medel. I de medlen inräknas även statspapper och bostadsobligationer.För att säkra kvoternas effekt företog i samband med åtgärderna imars 1983 vissa tekniska ändringar i likviditetskvoterna sä att bl. a.bankernas refinansiering av äterlån i allmänna pensionsfonden jämställs medannan inlåning. För att stimulera bankerna att medverka till försäljningen avstatsskuldväxlar skedde vid introduktionen av dessa en reduktion avlikviditetskvoterna beroende pä volymen av sålda statsskuldväxlar. Dettaavräkningssystem slopades med de åtgärder som i övrigt vidtogs.Likviditetskraven anpassades utifrån dessa justeringar. En högsta tillväxt ibankernas utlåning på pä 24-månadersperiod har rekommenderats, d.v.s. pä 12-mäna-dersbasis. I samband med likviditetskvotshöjningarna i januari1983 infördes också ett utlåningstak för finansbolagen, som innebär att deraskreditgivning exkl. leasing får öka . Somframgår av diagram 10:5 gav statens budgetunderskott samt dess finansieringupphov till en begränsad likviditetsindragning från den svens- Prop.1982/83:150 Bilaga 1.1 Reviderad nationalbudget Diagram 10:5 Likviditetstillskott inom landet, valutaflödesamt penningmängd 1973 1982 Miljarderkr., nettoflöden 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 Källa: . ka ekonomin 1976. Under femårsperioden 1977-1981resulterade dessa transaktioner i tilltagande likviditetstillskott. Denna trendbröts 1982 i samband med införandet av statsskuldväxlar vid halvårsskiftet.Totalt sett har emellertid av staten genererade likviditetsökningar tillsammansmed övriga inhemska likviditetstillskott, främst härrörande från bankernas utlåning,inneburit mycket kraftiga likviditetsökningar. förekom i det närmaste ingetvalutautflöde. Likviditetstillskotten dessa år kom härigenom att i stort setthelt slå igenom pä penningmängden, vars ökning blev särskilt kraftig . Destora likviditetstillskotten under efterföljande år bidrog i olika utsträckningtill valutautflöden, vilket dämpade genomslaget på penningmängden. Den monetära likviditeten i samhällsekonomin relateradtill BNP i löpande priser ger ett mått på den samlade reala likviditeten.Denna har en 11 1982/83. 1982/83:150 Bilaga 1.1 Reviderad nationalbudget 162 Diagram 10:6 Den reala likviditetens avvikelser fräntrenden i procent 19651982 1965 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 Den reala likviditeten utgörs av årsgenomsnitt avpenningmängden i procent av BNP. Dessa årsgenomsnitt har behandlats med linjärregressionsanalys. Resultatet ger en långsamt sjunkande trend. Linjen(trenden) har i diagrammet presenterats som en horisontell linje. Avvikelsernafrån denna trend är angivna i procent av trendvärdena. Miljarder kr., nettoflöden Tillskott genom bl. bankerna (ökning -) Utlåning i svenska kronor från banker till allmänheten' Statlig utlandsupplåning (ökning -)- Procentuell ökning av penningmängden ' Utestående krediter till andra ändamål änbostadsbyggande exkl. refinansiering i - Justerad för kursförändringar på amorteringar samtinkl. 1982/83:150 Bilaga 1.1 Reviderad nationalbudget Diagram 10:7 Valutaflöde och statens upplåning utomlands1979-1983 Miljarder kr., 12-månadersförändringar /\ STATENS UPPLÅNING / \ UTOMLANDS 5 0 -5 /" VALUTARESERVENS v/ TRANSAKTIONSFÖR. t\ , , N--..s,.-v-' "' a'--'''' \ / VALUTAFLÖDE \. -s / * Anm. Valutaflödet definieras som förändringen ivalutareservens transaktionsvärde exkl. statens och riksbankenslånetransaktioner samt tilldelning av särskilda dragningsrätter. långsiktigt fallande trend. Den reala likviditetensavvikelser från denna trend framgår av diagram 10:6. Beloppsmässigt ökade penningmängden med 28 miljarder kr.1982, vilket var . mindre än 1981 (tablå 2 samt tabell 10:1 itabellbilagan; dessa uppgifter avser förändringar medan däremotdiagram 10:6 återger utvecklingen av årsmedelvärden). Till den lägre tillväxten i penningmängden bidrogdels en lägre likviditetsökning inom landet till följd av införandet avstatsskuldväxlar, dels en större valutaavtappning frän de icke-statligasektorerna (diagram 10:7).