prop · G603172 · 1982-12-31 00:00:00 — medförslag till lag om bekämpande av salmonella hos djur; Regeringenföreslår atl antaga del förslag som har upplagils i bifogade utdragav regeringsprotokoll ovannämnda dag. Ipropositionen föreslås alt förordning om bekämpande av salmonellainfektionhos djur ersätts med en ny lag i ämnet. Förslaget överensstämmer i väsentligadelar med den gällande förordningen. Den viktigaste nyheten är atl alla somyrkesmässigt driver verksamhet för uppfödning av fjäderfä till slakt blhskyldiga atl låta kontrollera djuren med avseende på salmonella. F. n. ärkontrollen frivillig. Den nya lagen föreslås träda i kraft . 1 1982/83. 1982/83:172 2 Lagom bekämpande av salmonella hos djur 1 §För atl bekämpa och hindra spridning av uppkommen salmonellain fektion hos husdjur och hos andra djur som hålls i fångenskap får lanl- bruksstyrelsen besluta om 1. slakteller annan avlivning av djur eller oskadliggörande av ägg, 2. isolering av djur eller andrabegränsningar i hanteringen av djur eller varor som kan vara infekterade, 3. smittrening av lokaler ellerföremål som kan vara infekterade, 4. andra åtgärder som är nödvändiga från bekämpningssynpunkl,såsom i fråga om transport av djur eUer varor, provlagning eller vaccination. Elibeslut enhgt första stycket skaU upphävas, så snart det blivit klarlagt atlförutsättningarna för beslutet inle längre föreligger. 2 §Den som yrkesmässigt driver verksamhet för uppfödning av fjäderfä till slakt skall låta ulföra och bekosta undersökning av djuren i fråga om salmonella enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Densom yrkesmässigt driver verksamhet för kläckning av ägg är skyldig alt föraanteckningar och lämna uppgifter om verksamheten enligt föreskrifter sommeddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. 3 §Tillsynen över efterlevnaden av beslut enligt 1 § utövas genom veleri- när som lanlbruksslyrelsen bestämmer. Veterinärenhar rätt all för tiUsynen få tillträde lill områden, lokaler och andrautrymmen. Densom innehar djur eller varor eUer annan egendom som berörs av ett beslut enligl1 § är skyldig alt lämna del biträde som behövs för tillsynen. 4 §Lanlbruksslyrelsen får meddela föreläggande som uppenbart behövs för efterlevnaden av denna lag. I beslut om föreläggande får lantbmkssty relsen sätta ut vite. Underlåter någon altfullgöra vad som åUgger honom enligt denna lag eller enligt föreläggande, får lanlbruksslyrelsenförordna om rättelse på hans bekostnad. Pohsmyndighelema skalllämna den handräckning som behövs för alt denna lag skall efterlevas. 5 § Lantbruksstyrelsen fårbesluta atl befogenhet som ankommer på styrelsen enligt I §, 3 § första stycketoch 4 § första och andra styckena helt eller delvis skall ankomma pålantbruksnämnden. 6 § Till böter döms den som uppsåtligeneller av oaktsambet 1. bryter mol beslut enligt 1 §, 2. underlåter att fuUgöra vad somåligger honom enhgt föreskrift som meddelats med stöd av 2§, 3. vid fullgörande av uppgiftsskyldighelenligt 2§ andra stycket lämnar oriktig uppgift rörande något förhållande avbetydelse, om inle gämingen är belagd med straff i . 1982/83:172 3 Densom har överträtt ett vitesföreläggande enligt 4§ döms inle lill ansvar enligldenna lag för gärning som omfattas av föreläggandel. Innefattar brott som avsesi första stycket I olovlig transport av djur eller varor, skall sådan egendomförklaras förverkad, om det inle är uppenbart obilligl. I stället föregendomen kan dess värde förklaras förverkat. 7§ beslut får överklagas hos lantbmksstyrelsen genom besvär. Lantbmksslyrelsens besluti särskilt fall får överldagas hos kammarrätten genom besvär. Beslutenligt första och andra styckena gäller med omedelbar verkan, om inte annatförordnas. Dennalag träder i kraft , då förordningen (1961:309) om bekämpandeav salmonellainfektion hos djur m. m. skaU upphöra atl gälla. Bestämmelsema i denna lagskall tillämpas även i fråga om beslut som har meddelats med stöd av denupphävda förordningen. Förekommer i lag ellerannan författning hänvisning tiU en föreskrift som har ersatts genom en föreslcrifti denna lag tillämpas i stället den nya föreskxiflen. Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , ,, , , , , Lagrådsremissmed förslag till lag om bekämpande av salmonella hos djur Iskrivelse tih regeringen har lanlbruksslyrelsen, underhänvisning lill bl. a. behovet av en obligatorisk undersökning med avseende på salmonellainfektioni Qäderfäbesättningar, föreslagit alt förordningen (1961:309) om bekämpande avsalmonellainfektion hos djur m. m. (salmonellaförordningen) ersätts med en nylag. Styrelsen härtill sin skrivelse fogat förslag tiU en sådan lag. Tillprotokollet i delta ärende bör fogas dels lantbmksslyrelsens skrivelse sombilaga I, dels styrelsens förslag lill lag om bekämpning av salmonella hosdjur som bilaga 2, dels den gällande förordrungen som bilaga 3. Efterremiss har yttranden över lantbruksstyrelsens förslag avgetls av lantbmksuniversilet,kammarrätten i , statens veterinärmedicinska anstalt, statenslivsmedelsverk, statens bakteriologiska laboratorium, (), och Föreningen fågelkötlproducenlerna. En sammanstäUning avremissyttrandena bör fogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 4. Salmonellaär benämningen på en viss gmpp bakterier, som indelas i s. k. serolyper. F.n.känner man tiU ca 2000 sådana serolyper. Flertalet av dessa salmonellabakterierkan orsaka mag- och larmsjukdomar hos både djur och människor. Sedan lång lidtillbaka har del i lagstiftningen funnits Prop.1982/83:172 5 bestämmelserom bekämpande av salmonellainfektioner hos djur. Bestämmelserna syftar främsttill all hindra all salmonella överförs lill människor. Produktionenav slaklkycklingar har ökat markant under 1970-talel. F.n. uppgår produktionen lillca 40 milj. kycklingar . infördes en frivillig salmonellakontrolli fjäderfabesätlningar. Kontrollen handhas av lantbruksstyrelsen och innebär ihuvudsak följande. Uppfödare av fjäderfä kan på egen begäran bli anslutna tillkontrollen. Uppfödarna åtar sig bl. a. alt följa vissa provlagningsmliner,program för djurhygienen och anvisningar i fråga om djurhanteringen.Kontrollen innefattar bl.a. bakteriologisk kontroll tvä gånger underuppfödningstiden. Vidare besiktigas uppfödningsanläggningarna av särskiltförordnade veterinärer. Genom kontrollen blir det lättare atl ingripa innan salmonellainfekleradedjur kommer ut till konsumenterna. Enligt kungörelsen (1961:310) med närmareföreskrifter om bekämpande av salmonellainfektion hos djur (sal-monellakungörelsen)kan ersättning utgå för vissa kostnader och förluster med anledning avföreskrivna bekämpningsålgärder. För Qäderfä som avlivas lämnas normallersättning av djurens värde under fömtsättning all djurenomfattats av den frivilliga salmonellakonlrollen under viss lid. Uppfödare som inleär anslutna till kontrollen får däremot ersättning med av djurvärdel,om deras djur måste avlivas. För andra kostnader och förluster kan ersättninglämnas lill uppfödarna enligl samma gmnder oavsett om de är anslutna tillkontrollen eller inte. I böljan av 1970-talel vardrygt av den totala produktionen av slaktkycklingar smittad av salmonellamen andelen sjönk därefter till under en procent. minskade antaletsmittade besättningar från 1970 tUl 1979. Sistnämnda årökade emellertid antalet salmonellainfeklerade kycklingar märkbart. Orsakenmisstänks vara kon-lamineral foder. förvärrades lägel avännu ej helt klarlagda orsaker. Antalet fall har dock sjunkit under de senastemånaderna. Lantbmksstyrelsenföreslår i den inledningsvis nämnda skrivelsen att alla uppfödare avslaktfjäderfä skall åläggas en obligatorisk skyldighet all undersökabesättningarna med avseende på salmonella. Som skäl anför styrelsen altuppfödare som svarar för av produktionen av slaklkycklingarunder den senaste liden har ställt sig utanför den frivilliga kontrollen.Risken är stor för all denna utveckling fortsätter. var praktiskttaget alla producenter anslutna lill kontrollen. Om uppfödarna mera allmäntlämnar kontrollen, kommer salmonellasitua-lionen med all sannolikhet all snabbiförsämras. Orsakerna lill all många uppfödare har ställt sig utanför kontrollenär enligt styrelsen bl.a. att 1982/83:172 6 Vissa mindre slakterier har etablerat sig inom ett för knappt marknadsulrymme.Intresset ökar därigenom atl uppnå konkurrensfördelar genom all uppfödareundandrar sig det besvär och de merkostnader som ett deltagande i konlroUeninnebär. Lantbmksstyrelsen framhåller atl del inom större delen av branschenupplevs som orättvist i konkurrenshänseende alt man har möjlighet alt ställasig utanför salmonellakonlrollen. Från branschhåll hävdas alt de ökade riskernaför atl salmonella sprids kan äventyra produkternas anseende och vara till förfångför hela näringen. Lantbmksstyrelsenframhåller vidare atl styrelsen numera har böijat tillämpa de ändraderiktlinjer för bekämpandet av salmonella hos djur som beslutade våren1981 (prop. 1980/81:100 bil. 13, JoU 18, rskr 207). Enligl dessa riktlinjerskall bekämpningsålgärderna i större utsträckning än tidigare anpassas tillbehovet i del enskilda faUel. Syftet är att minska statens och djurägarnaskostnader för bekämpandet utan alt risken för salmonellainfektioner ökar.Tillämpningen av de ändrade riktlinjerna har enligl styrelsen bl.a. medfört atlmellan av de kycklingar som vid något proviagningslillfällekonstaterats vara salmonellainfeklerade kunnat tillvaratas för konsumtion.Tidigare avhvades och kasserades salmonellasmitlade flockar ulan undantag.Genom selektiva åtgärder med hänsyn till salmonellatyp och frekvens ikombination med en särskild behandling i samband med slakt har enkostnadsbesparing på kunnat uppnås. För all i ökad utsträckningkunna tillvarata sal-monellainfekterat fjäderfä är del enligl lantbmksstyrelsennödvändigt att de bakteriologiska undersökningarna med avseende på salmonella iQäder-fabesättningama blir obligatoriska. Remissinstansernaär överlag ense med lantbmksstyrelsen om att uppfödarna av slaklkycklingar böråläggas skyldighet all undersöka besättningarna med avseende på salmonella.Flera av remissinstanserna framhåller alt en effektiv salmonellabekämpning fömtsätteren obligatorisk salmonellakontroll i slaktQäderfäbesällningama. Jagdelar lantbmksslyrelsens och remissinstansemas uppfattning att del är angelägelatt en obligatorisk salmoneUakonlroll införs i uppfödningsledet. Denfrivilliga salmonellakonlrollen i Qäderfäbesättningarna har medverkat tih attförhållandevis få människor i vårt land insjuknar i salmonella, smittade avinhemskt fjäderfä. Om uppfödarna mera allmänt lämnar kontrollen, kan lägelsnabbi försämras. Stmkturen på dagens djurhållning och livsmedelshanteringmedför alt salmonellainfektioner snabbt kan få spridning. En obligatorisk kontroUöverensstämmer väl med de riktlinjer för salmonellabekämpandel hos djur som harlagts fast. Målsättningen är, att genom förebyggande åtgärder motverka alt salmonellainfektionetablerar sig i djurbesättningarna och alt genom kontroll i olika leduppmärksamt följa utvecklingen och vidta de bekämpningsåtgärder som behövs föratt hindra alt smitta överförs till människa. Den föreslagna kontrollen är som 1982/83:172 7 lantbmksstyrelsenframhåller också en fömtsättning för all salmoneUain-fekleral Qäderfa skallkunna tas tillvara för konsumtion, vilket innebär besparingar för staten och djurägama. Mitt förslag innebärsåledes all den bakteriologiska provlagning som f. n. ingår i den frivilhga salmonellakonlrollenblir obligatorisk. Avsikten är emellertid all övriga inslag i denna kontrollskall finnas kvar och liksom hilliUs fömtsatta en frivilhg anslutning. En sådananslutning bör hksom f. n. stimuleras genom ekonomiska styrmedel i form av endifferentiering av de ersättningar som kan lämnas för kostnader och förlusterpå gmnd av salmonellabekämpningen. 2.2Förslag till ny lag om bekämpande av salmonella Lantbmksstyrelsenhar föreslagit en ny lag om bekämpande av salmonella hos djur som skallersätta salmonellaförordningen. Förordningen har beslutats av regeringen ochriksdagen gemensamt. Förslaget bygger i väsentliga delar på den nuvarandeförordningen. I vissa avseenden innebär lagförslaget en förenkling iförhållande lill nuvarande bestämmelser. Enligtden gällande förordningen är befogenheterna all besluta om bekämpning medanledning av misstänkt eller konstaterad salmonellainfektion hos djurfördelade mellan veterinärerna, lantbmksstyrelsen och regeringen. En veterinärfår besluta vilka åtgärder djurels innehavare skall vidta för all hindrasmittspridning och kan t.ex. förbjuda alt djur och produkter förs från smillställel(3 §). Lantbmksstyrelsen får besluta alt djur som är kroniska bärare av eninfektion skall avlivas. Behöver andra djur än kroniska smittbärare avlivas, ärdel regeringen som beslutar om delta om det är fråga om däggdjur och lantbmksstyrelsenom del gäller andra djur (4 §). Enligtlantbmksslyrelsens förslag skall del ankomma på styrelsen att fatta alla beslutom bekämpningsåtgärder. Förslaget överensstämmer i huvudsak med den ordning somf. n. tillämpas i praktiken och som innebär följande. Salmonellainfektionupptäcks vid undersökning av prover på veterinärmedicinska laboratorier och lantbmksstyrelsenfar underällelse om delta. Styrelsen förordnar därvid en veterinärsom skall göra en sjukdomsutredning i besättningen samt vidta nödvändiga bekämpningsåtgärderi enlighet med lantbmksstyrelsens beslut i del enskilda fallet och iöverensstämmelse med lantbmksslyrelsens föreskrifter i kungörelsen ombekämpning av salmonella hos djur (LSFS 1982:39). Enligt den ordning som gällerfattar således veterinären i praktiken inte några självständiga beslut utan serlill all lantbmksstyrelsens beslut i fråga om salmonellabekämpningen verkstäUs. Lantbmksstyrelsensförslag innebär vidare all styrelsen i stället för regeringen skall få beslutaom avlivning av däggdjur som är smittbärare. Besluten behöver kunna fattassnabbt bl. a. för all minska kostnaderna för driftsförluster. 1982/83:172 8 Lantbmksstyrelsenföreslår vidare att en bestämmelse om den förordade skyldigheten atl utförabakteriologisk provtagning i Qäderfäbesättningar tas in i lagen. I övrigt överensstämmerbestämmelserna i den föreslagna lagen i väsentliga delar med den nu gällandeförordningen. Ilikhet med remissinstanserna ansluter jag mig till lantbmksstyrelsens förslagtill ny lagstiftning på området. Några ökade kostnader för staten kommer dennya lagstiftningen inte atl ge upphov till. Remissinstansernahar på vissa punkter riktat kritik mot utformningen av de enskildabestämmelserna. Frågorna behandlas närmare i specialmotiveringen. Som framgårav styrelsens förslag skall de beslut som behövs för ingripande enligt lagenfattas av styrelsen. Fr. o. m. har lantbmksnämndernatillförts en veterinärenhel som bl. a. skall leda och samordna åtgärder moldjursjukdomar på regional nivå i den mån detta inte ankommer på länsstyrelsen.För all i salmonellabekämpningen kunna utnyttja den resurs somlantbruksnämnderna härigenom har tillförts bör enligl min mening lantbmksstyrelsenkunna delegera sina beslutsbefogenheter enligt den föreslagna lagen till lantbmksnämnden.En bestämmelse härom bör därför las in i lagen. Statenskostnader för salmonellabekämpandel har ökat från 7,5 milj. kr.under /78 liU 18,5 milj. kr. för /82. tiU dettakommer statens kostnader för bidrag lill veterinärmedicinska laboratorier förvissa obduktioner av djur bl. a. avseende salmonellainfektion. Detta bidraghar ökat från 2,5 milj. kr. /78 till 5,5 milj. kr. 1981/82. Enbetydande del av angivna kostnader utgör ersättning till djurägare för nedslakladeoch avlivade djur och för driflsförluster. Bestämmelsema om ersättning finns i salmonellaförordningenoch salmonellakungörelsen. I förordningen (8§) finns endast en allmänt håUenbestämmelse om att ersättning av aUmänna medel för kostnad eller förlust, som föranletlsav stadgande i förordningen eller enligt förordningen meddelade bestämmelser,utgår i den omfattning regeringen föreskriver. Som redan nämnts (avsnitt 2.1)har sådana föreskrifter meddelats i kungörelsen, som innehåller detaljeradeersättningsregler. Bestämmelsen i salmonellaförordningen kan inle ansesinnebära ett fastslående av att staten i princip skulle vara skyldig att påskadeståndsrättslig eller annan gmnd svara för kostnader eller förluster somdrabbar djurägare vid myndighetsingripande med stöd av förordningen. Av motiventiU förordningen (prop. 1961:27 s.33) framgår all de gällande ersättningsreglernaär ett resultat av en avvägning mellan det allmännas och de enskilda djurägamasintressen. Avsikten med dessa regler är endast att i skälig omfattning mildrade ekonomiska konsekvensema som en salmoneUainfektion kan innebära för deenskilda djur-ägarna. Reglema är aUtså att betrakta som offentligrättsligabestämmelser lUl förmån för enskilda. Humvida reglema om ersättning ges i formav lag eller i annan ordning kan inte anses inverka på deras rättsligainnebörd. Prop.1982/83:172 v 9 Enliglmin mening bör reglerna ges i förordningsform. Del är inte motiverat att ta innågon bestämmelse som motsvarar 8 § salmonellaförordningen i den föreslagnalagen. Jagvill i detta sammanhang upplysa om att jag avser att se över gällandeersättningsbestämmelser. Del är enligt min mening rimligt att bestämmelsernaändras så, atl staten i fortsättningen får bära en mindre andel av kostnadernaför salmonellabekämpningen än f. n. Därvid bör beaktas djurägarnas möjligheteratt genom försäkringar täcka uppkomna kostnader och förluster. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom jordbmksdepartementet upprättats eltförslag till lag om bekämpande av salmoneUainfektion hos djur. Förslagetbör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 5. 1§ För atl bekämpa och hindra spridning av salmonellainfektion hos husdjur ochhos andra djur som hålls i fångenskap får lantbmksstyrelsen besluta om 1. slakt eller annan avlivning avdjur eller oskadliggörande av ägg, 2. isolering av djur eller andrabegränsningar i hanteringen av djur eller varor som kan vara infekterade, 3. smittrening av lokaler ellerföremål som kan vara infekterade, 4. andra åtgärder, såsom i frågaom transport av djur eller varor, som är nödvändiga från bekämpningssynpunkt. Ettbeslut enligt första stycket skaU upphävas, så snart det blivit klarlagt allförutsättningarna för beslutet inte längre föreligger. Paragrafenmotsvarar i huvudsak 3-5 §§ salmonellaförordningen. TiU skillnad från vad somgäller enligt salmonellaförordningen innebär bestämmelsen att alla beslut ombekämpningsåtgärder fattas av lantbmksstyrelsen. Enligl första stycketpunkt 1 får lantbruksstyrelsen besluta om slakt eller annan avlivning av djur eUeroskadliggörande av ägg för att bekämpa och hindra spridning av salmonellainfektion.Bestämmelsen skUjer mellan slakt och annan avlivning. Med slakt avses att ettdjur avlivas för alt användas som livsmedel. Möjligheten all besluta om slakteller avlivning av djur eller oskadliggörande av ägg är inte begränsad lilldjur eller ägg som är salmo-neUainfeklerade. De angivna åtgärderna kan vidtasäven i fråga om friska djur eller ägg. Del kan i vissa situationer varaangeläget atl få avliva vissa djiu- som visat negaliv reaktion vid provtagningmen vilkas närvaro i ti /83. 1982/83:172 10 besättningenutgör hinder för elt saneringsprogram som snabbare kan leda lill smiltfrihetför hela besättningen. I första stycket punkterna2-4 anges de åtgärder i övrigt som lantbmksstyrelsen kan besluta om för atlbekämpa salmonellainfektion. Vissa remissinstanser har gjort gällande atlbestämmelsen i punkt 4 i lantbmksstyrelsens lagförslag är alltför aUmänlutformad och ifrågasatt om den är förenlig med gällande krav på rättssäkerhet.Genom den utformning som bestämmelsen nu fått torde remissinstansemas krav påen precisering av bestämmelsen ha tillgodoselts. Bland åtgärder som avses ipunkt 4 och som inle läcks av punkterna 1-3 kan som exempel nämnas transport avdjur och varor, provlagningar och vaccinationer av olika slag. Som kammarrätten anfört isitt remissyttrande torde del vara självklart atl en djurägare som träffas avett beslut enligt denna paragraf är skyldig alt tåla de beslutade åtgärderna.Del finns därför inte skäl alt i lagen la in en bestämmelse om denna skyldighetsom förordals i lantbmksstyrelsens förslag (4 §). Andrastycket motsvarar i huvudsak 3 § andra stycket salmonellaförordningen. 2 §Den som yrkesmässigt driver verksamhet för uppfödning av Qäderfä till slakt skall låta ulföra och bekosta undersökning av djuren i fråga om salmonella enligl föreskrifter som meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Densom yrkesmässigt driver verksamhet för kläckning av ägg är skyldig atl föraanteckningar och lämna uppgifter om verksamheten enligt föreskrifter sommeddelas av regeringen eUer myndighet som regeringen bestämmer. Bestämmelseni första stycket saknar motsvarighet i salmonellaförordningen. Skälen liU altde som yrkesmässigt uppföder fjäderfä för slakt ålagts skyldighet atl ulföraoch bekosta bakteriologisk undersökning av djuren har redovisats i den allmännamotiveringen. Andrastycket motsvarar 6 § i salmonellaförordningen. 3 §TUlsynen över efterlevnaden av beslut enligl I § utövas av den veteri när som lantbmksstyrelsen bestämmer. Veterinärenhar rält all för tiUsynen få tillträde lill områden, lokaler och andrautrymmen. Densom innehar djur eller varor eUer något annat som berörs av elt beslut enligt 1§ är skyldig atl lämna del biträde som behövs för tillsynen. Bestämmelseni första stycket motsvarar delvis 2§ salmonellaförordningen. TiUsynen överefterlevnaden av beslut enligt I § skall således utövas av en särskiltförordnad veterinär. 1982/83:172 11 4 §Lantbruksstyrelsen får meddela föreläggande som uppenbart behövs för efterlevnaden av denna lag. I beslut om föreläggande får lantbmkssty relsen sälta ut vite. Underlåter någon attfullgöra vad som åligger honom enligt denna lag eller enligl föreläggande, far lanlbruksslyrelsenförordna om rättelse på hans bekostnad. Polismyndigheternaskall lämna den handräckning som behövs för alt denna lag skaU efterlevas. Förstaoch tredje styckena saknar motsvarighet i salmonellaförordningen. Andrastycket motsvarar närmast 7 § andra stycket salmonellaförordningen. Paragrafensyftar till alt möjliggöra en effektiv konlroll över efterlevnaden av lagen. 5 §Lantbmksstyrelsen får besluta all befogenhet som ankommer på styrelsen enligl I §, 3 § första stycket och 4 § första och andra styckena helt eUer delvis skall ankomma på lantbmksnämnden. Paragrafenhar ingen motsvarighet i salmoneUaförordningen. Som närmare har utvecklats iden allmänna motiveringen innebär bestämmelsen att lantbmksstyrelsen kandelegera sina befogenheter enligt lagen liU lantbmksnämnden i den omfattningstyrelsen bestämmer. 6 § Till böter döms den som uppsåtligen eUer av oaktsambet 1. bryter mol beslut enligl 1 §, 2. underlåter all fuUgöra vad somåligger honom enligl föreskrift som meddelats med stöd av 2 § eller enligl föreskriftsom meddelats med stöd av 2 § andra stycket lämnar en uppgift som är oriktig omnågot förhållande av betydelse, om gämingen ej är belagd med straff ibrottsbalken. Densom har överträtt ett vitesföreläggande enligl 4§ döms inle tUl ansvar enligtdenna lag för gärning som omfattas av föreläggandet. Innefattar brott som avsesi första stycket 1 olovhg transport av djur eller varor, skaU sådan egendomförklaras förverkad, om det inte är uppenbart obiUigt. I stället för egendomenkan dess värde förklaras förverkat. Paragrafenmotsvarar 10 § salmonellaförordningen. Enligl första stycket punkt 1 straffasden som bryter mol beslut som lanlbruksslyrelsen meddelat i syfte all bekämpa salmonellaspridning.Som framgår av punkten 2 gäller delsamma den som inle följer de föreskriftersom regeringen utfärdar i fråga om den obligatoriska salmonellakontroUen ellerden som brister i uppgiftsskyldighelen enligt 2 § andra stycket. 7 §Lanlbmksnämndens beslut får överklagas hos lantbmksstyrelsen ge nom besvär. Lantbmksstyrelsensbeslut får överklagas hos kammarrätten genom besvär.