prop · G603165 · 1982-12-31 00:00:00 — Förslagettill lag om ändring i Motbakgmnd av den ingripande reform som förordals av utredningen om bamens rätt ibetänkandet Om föräldraansvar m.m. är de ändringar i förfarandet föröverlämnande av barn som föreslås i remissen tämligen begränsade. Lagrådetinstämmer för sin del i departementschefens uppfattning att frågan om vårdnadeller umgänge så långt möjligt inte bör prövas på nytt i verkställighelsmålet.Del måste inte minst med hänsyn tUl barnet undvikas att shtningarna ochovissheten under elt långdraget processande får fortsätta sedanett avgörande i saken slutligen har träffats. Behovet av omprövning i enstakafall är, som departementschefen anför, inle något motiv för överförande avverkställighetsfrågorna till allmän domstol. Också de skäl i övrigt som anförsi remissen för att verkslällighetsmålen alltjämt bör handläggas av länsrätt kanlagrådet ansluta sig till. Från principen attlänsrätt skall förordna om verkställigheten föreslås i remissen ett undantagsåtillvida atl domstol som bestämmer pm vårdnad eller umgänge skall kunna isamband med domen eller beslutet på yrkande meddela vitesföreläggande för densom har att överlämna barnet. I det avseendet vill lagrådet anmäla tveksamhet.Parallella befogenheter för olika myndigheter bör generellt undvikas av bådeprincipiella och praktiska skäl. Departementschefen har i specialmotiveringen tih6 kap. 21 § berört vissa av de komplikationer som kan uppstå. 1982/83:165 42 finnsdet också flera skäl som talar fär alt verkställighetsfrågor alltjämt bör hållasavskilda från de allmänna domstolarnas verksamhet. Förslaget atl domstol skallkunna i samband med ett avgörande förelägga vite för alt genpmdrivavad som beslutats slår vidare inte i god överensstämmelse med den gmndläggandetanken i övrigt bakom remissförslaget, nämligen den atl alla ansträngningar förfrivilligt överlämnande i allmänhet bör göras innan något förordnande omverkställighet meddelas. Lagrådet återkommer i den delen vid 6 kap. 21 §. Förförslaget talar å andra sidan med styrka önskemålet om en snabb' verkställighetså alt förhållandena för barnet kan stabiliseras möjligt efter det attett domstolsavgörande kommit till stånd. En annan nyhet i förslagetär atl möjligheterna att tillgripa hämtning av barn skall minskas. Utredningen,som hade tänkt sig en ännu mera begränsad användning av hämtningsförfarandet,har redovisat en statistik som kan föranleda frågan om någon ändring ihämtningsreglerna är påkallad. Statistiken, som avser , visar att av samtiiga279 mål pm överlämnande det året 11 ledde till beslut om hämtning och endast 2av dessa hämtningar genomfördes. Hämtningsfrekvensen torde fortfarande vara låg.Det kan förhålla sig så att risken för hämtning enligl de nvuarande reglema iviss mån bidragit till att nästan alla domarna och besluten slutligen harefterkommits utan hämtningsingripande. Lagrådet kan emellertid oreserveratinstämma i bedömningen all hämtningsförfarandel som sådant bör användas iminsta möjliga utsträckning. Närdet gäller förfarandet i övrigt hos länsrätten ger förslaget ökat utrymme förpersonlig påverkan dels genom att muntlig förhandling skall företas så snartdet inte är uppenbcirt obehövligt och dels så atl förordnande av någon personmed uppgift alt tala med parten skall kunna ges mer än en gång i samma mål.Utsikterna för en lösning i godo måste därigenom komma alt förbättras i mångafall men samfidigt ökar risken för långt utdragna verkstäUighetsförfaranden. Delär svårt att bedöma med någon säkerhet vilken betydelse förslagen kan få i verkställighelshänseendeom de genomförs. De rör ett område där psykologiska faktorer spelar stor rolloch där verkan av olika åtgärder måste variera från fall fill faU. Det är avden anledningen knappast heUer möjligt att göra någon avvägning med hänsyn tillde synpunkter som lagrådet har framfört. Lagrådet har s;tannat för atlförslagen i sina huvuddrag bör godtas men följas upp så att frågan kanaktualiseras på nytt om det visar sig, att förfarandena alltför ofta förlängsutan att man därför kommer fram till lösningar som bättre tillgodoser verkställighetssynpunklenoch barnens intressen. Ianslutning tiU dessa allmänna överväganden viU lagrådet slutligen uttala sigför att paragrafbeteckningarna för de bestämmelser som har en motsvarighet igällande rätt behålls, genom att de helt nya reglerna i förslagels 4 §respektive 12 § i stället får beteckningarna 3 a § respektive 10 Prop.1982/83:165 43 Skälet för detta är framför allt alt användningen av fidigareförarbeten, kommentarer och anvisningar inte bör kompliceras onödigtvis. 6 kap. 21 § Något ärende angående vårdnad eller umgänge, där partermed motstri-dande uppfattningar uppträder torde inte kunna förekomma i allmändomstol med den ordning som gäller numera. Orden "eller ärenden" i21 § första stycket bör därför utgå. Lagrådetgodtar, efter de överväganden som redovisats i inledningen, bestämmelsen omvitesföreläggande av allmän domstol. Som anförts i del sammanhanget byggeremellertid enligt remissen förfarandet hos länsrätten på alt det är av störstavikt all före ett verkställighetsförordnande pröva alla möjligheter tillfrivilligt överlämnande. Det förefaller därför motiverat, atl domstolen ställersig mera restriktiv till ett yrkande om vitesföreläggande än vaddepartementschefen synes ha förutsatt. Departementschefen nämner bara de tvåfallen alt yrkandet framställs i trakasseri-syfte och atl verkställighet harbegärts också hos länsrätten. För konsekvensen i regelsystemet talar attdomstolen bör vägra föreläggande sä snart en möjlighet till självmantöverlämnande inle framstår som utesluten. I den ofta utomordentligt svårbedömdafrågan om vad som kan väntas i det avseendet bör domstolen la hänsyn till detförfarande som slår till buds hos länsrätten enligl reglema i den delen. Däringår möjligheten all enligt 21 kap. 2 § innan verkställighet beslutas förordnaen lämplig person med uppgift all verka för att barnet lämnas frivilligt.Såvitt lagrådet kan bedöma är det avsett all del skall fordras starka skäl förett antagande att ett sådant förordnande inle kan löna sig. Om också de nuangivna riktlinjerna för prövningen antas, kan del lämpligen göras ett tilläggi lagtexten-om alt vitesföreläggande kan meddelas när särskilda skälföreligger. Medhänvisning till yad som sägs vid 21 kap. 3 § angående termen överlämnande villlagrådet slutligen i fråga om första stycket av 21 § förorda, att ordet"överlämna" byts ut mot exempelvis uttrycket "lämna ifrånsig". Vad departementschefen anför om all umgänge skall kunna utövas ocksåt.ex. i barnets eget hem skall givelvis gälla även om termen ändras. I sista stycket av 21 § anges, att länsrätt skall prövafrågan om utdömande av vite när föreläggandel har meddelats av allmän domstol.Det anges däremot inle atl, som framgår av motiven, prövningen förutsätter enansökan av den som begärt föreläggandet. Departementschefen anger, att enupplysning om behovet av ansökan bör tas in i viiesföreläggandet. Enligt lagrådelsuppfattning ligger ett klargörande i lagtexten närmare till hands, särskilt somen bestämmelse med motsvarande innehåll men av motsatt innebörd dvs.utdömandet skall ske ex officio - finns i 21 kap. 11§. I följande förslag till ändrad lydelse av 21 § har deföreslagna ändringar- Prop.1982/83:165 44 nai första och tredje styckena tagits in och en mindre redakfioneU jämkningdessutom gjorts i första stycket: "Imål om vårdnad eller umgänge kan rätten, när den meddelar dom eller beslut isaken och särskilda skäl föreligger, på yrkande av part förelägga motparten vidvite atl lämna barnet ifrån sig. Har vite förelagts i samband med beslut somavses i 20 § första stycket, kan rätlen förprdna atl föreläggandet skall gälla pmedelbart. Talanmot beslut om föreläggande enligt första stycket får föras endast i samband medtalan mpt dpmen eller beslutet om vårdnad eller umgänge. Frågprom utdömande av förelagt vite prövas av länsrätten på ansökan av part sombegärt föreläggandet." 21 kap. 2 § Iförslaget behålls den nu gällande föreskriften om atl länsrätten kan uppdra åtlämplig person atl verka for all den som har hand om barnet skall frivilligtfullgöra vad som åligger honom eller henne. Som en nyhet i förhållande tillnuvarande bestämmelse skall länsrätten dock ha möjlighet att förlänga tiden föruppdraget, som annars normalt skall vara högst , "om det finns fömtsättningarför en frivillig lösning". Uttryckssättet synes kunna misstolkas så altdet inbegriper varje friviUig uppgörelse, äVen utanför den ram som har bestämtsav den allmänna domstolen. Till undvikande av missförstånd föreslår lagrådetatt bestämmelsen ges följande formulering: "om det finns fömtsättningarför atl nå en frivillig fullgörelse". 21 kap. 3 § Liksomför närvarande skall enligt förslaget i denna paragraf anges, att läiisrällertvid förordnande om verkställighet kan förelägga vite. Paragrafen föreslås iövrigt komma att inrehåUa enbart bestämmelser om hämtning. Lagrådet harinledningsvis anfört vissa allmänna synpunkter när det gäUer hämtningsinstituleloch har godtagit förslaget i princip. Beträffande den närmare utformningen harlagrådet i väsentliga delar ingen erinran men föreslår i del följande en deländringar och förtydliganden. Förslagetbygger på principen atl hämtning av barn genom polismyndighets försorg intefår användas utan att andra verkställighetsformer först har prövats. Mot dennaprincip finns inte anledning till erinran. Principen är inte helt undantagslös.Enligt förslaget i andra stycket får hämtning utan föregåéftde försök med andraverkställighetsåtgärder äga mm, när fråga är öm verkställighet av dom ellerbeslut om vårdnad eller överlämnande av barn och hämtning är nödvändig för attundvika att barnet lider allvarlig skada. Möjligheten att redan i första handanvända hämtning synes lagrådet böra stå tiU buds även när den skada som hotarbarnet inte är så svår att den kan betecknas som allvarUg. Som exempel kannämnas fall dä barnet är utsatt för återkommande misshandel som dock inte är avden beskaffen- 1982/83:165 45 hetenatl den förorsakar allvarlig skada. Lagrådet föreslår att uttrycket "bamellider allvarlig skada" ersätts med uttrycket "barnels kroppsligaeller själsliga hälsa skadas". Ett moisvarande uttryckssätt finns i 21kap. 6 § andra stycket. Enligt den bestämmelsen kan verkställighet vägras, omdet finns en inte ringa risk för att barnets kroppsliga eller själsliga hälsa skadas.Rekvisilet för hämtning enligl förevarande paragraf blir emeUertid också medlagrådets ändringsförslag avsevärt strängare genom atl det förd ras, altåtgärden skall vara nödvändig för atl undvika skadan. Uttrycket dom eUer beslutom överlämnande av barn i 21 kap. 3 § andra stycket har inle kommenterats iremissen. Med moisvarande uttryck i 21 kap. 1 § menas, enligt ett motivullalandei prop. 1967:138 s. 53, sådan dom eller sådant beslut som innehåller uttryckligförklaring att bamet skall överlämnas. Härmed torde ha avsetls del i och försig pvanliga fallet atl förklaring meddelas utan samband med avgörande omvårdnad eller umgänge. Termen "överlämnande" bör inle användas iannan betydelse i lagen i övrigt. Rubriken närmast före nuvarande 6 §(föreslagna 7 §) bör därför ha den lydelse som gäller nu och de nuvarandetermerna "överflyttas" och "överflyttning" bör användas i7 § första stycket respektive 15 § förslaget. För tolkningen av 21 kap. 3 § bördel vidare stå klart, att ordet överlämnande i andra stycket inle kan syfta pånågot fall av hämtning för umgänge med bamet. Del kan av den anledningen varamotiverat att i regeln i 6 kap. 21 § första stycket första meningen, som skaUtillämpas också när dpm eller beslut pm umgänge meddelas, använda ett uttryckdär ordet "överlämna barnet" undviks (se vid 6 kap. 21 §). Förslaget i tredje stycketinnebär, alt när del gäller dpm eller beslut pm umgänge hämtning skall kunnatillgripas endast om umgänget gäller barnet och någon av dess föräldrar och allhämtning då skall få förekomma bara i rena undaniagsfaU. Restriktivileten har ilagtexten kommit till uttryck genom att det anges, all hämtning får beslutas omverkstäUighet annars inte kan ske och barnet har ett "uppenbartbehov" av umgänge med föräldern. Bakom gällande rättsregler i övrigt omumgänge mellan barn och en förälder som är skild från vårdnaden liggeremellertid grundsynen, alt ett sådant behov normalt föreligger. Ordet uppenbartanvisar därför inte så tydligt som behövs att del bara är fall när behpVet avumgänge gör sig särskilt starkt gällande spm skaU faUa in under bestämmelsen.Lagrådet föreslår en pmfprmulering också i det avseendet. För att det skall framgåtydligare, att hämtning inle får användas i andra fall än dem som behandlas iandra och tredje styckena, förprdar lagrådet nedan en redaktionell jämkning somberör första, andra och tredje styckena. Slutligen förordarlagrådet alt i Qärde stycket görs ett tillägg mptsvarande det spm föreslagitsför sista stycket av 6 kap. 21 § pch som gör det tydligt att frågan omutdömande av vitet inte las upp annat än efter partens ansökan. 1982/83:165 46 Paragrafenkan, om lagrådets förslag i delta avsnitt beaktas, få följande lydelse: "Förordnarlänsrätten om verkställighet, får den förelägga vite eller besluta att barnet skaUhämtas genom polismyndighetens försorg. Hämtning får dock beslutas endast i defall och under de förutsättningar som anges i andra och tredje styckena. Ifråga om dom eller beslut om vårdnad eller överlämnande av barn får länsrättenbesluta om hämtning av barnet, om verkställighet annars inte kan ske eller omhämtning är nödvändig för atl undvika atl barnets kroppsliga eller själsligahälsa skadas. Ifråga om dpm eller beslut Pm umgänge mellan barnet och en förälder som inle är vårdnadshavarefår länsrätten besluta pm hämtning av barnet, om verkställighet annars inte kanske och barnet har ett särskilt starkt behov av umgänge med föräldern. Frågorom utdömande av förelagt vite prövas av länsrätten på ansökan av den part sombegärt verkställigheten." 21 kap. 4 § Iparagrafens tredje stycket föreslås en ny bestämmelse enligt vilken förvaltningsdomstpli mäl om verkstäUighet av ett lagakraftvunnet beslut om umgänge med barn färvissa möjligheter att, när nya förhållanden inträffat, ändra vad den allmännadomstolen har bestämt. Av motiven framgår alt förslaget avser fall då nyaförhållanden gör det nödvändigt alt jämka vad som bestämls om tid och plats förhämtning och avlämnande av barnet saml liknande villkor för umgänget. Äventiden för själva umgänget skall kunna jämkas. I sistnämnda hänseende anförs somexempel all i verkställighelsmålet kan förordnas om en senareläggning av sådantumgänge som har gått förlorat under processens gång. Det betonas dessutom i motivenatt umgängestiden inte får förlängas totalt sett och all förvaltningsdomstolensavgörande endast får betydelse för de umgängestillfällen som är före i målet.För att del skall framgå klart av lagtexten att förvaltningsdomstolen endasthar befogenhet atl vidta av nya förhållanden föranledda jämkningar inom denram som den allmänna dpmstolen har bestämt föreslär lagrådet, alt bestämmelseni tredje stycket ges följande lydelse: "Förverkställighet av en dom eller ett beslut om umgänge spm har vunnit laga kraftkan länsrätten, när det påkaUas av förhållanden som har inträffat efter domeneller beslutet, jämka vad som har bestämts om viUkpr eller lidpunkt förumgänget." 21 kap. 6 § Enligl21 kap. 6 § andra stycket får länsrätten vägra verkställighet, om det finnsrisk som inle är ringa för alt barnels kroppsliga eller själsliga hälsa skadas"av verkställigheten". De citerade orden kan lätt ge anledning tiU delmissförståndet, att stadgandet endast åsyftar skada genom själva verk- 1982/83:165 47 slällighetsförrättningenoch inte skada liU följd av den beslutade förändringen i barnetslevnadsförhållanden. De citerade orden förekommer inle i motsvarandebestämmelse i gällande rätt och lagrådet föreslår, att de utgår ur denföreslagna lagtexten. 21 kap. 9 § Iviss anslutning till vad utredningen upptagit i sitt förslag till bam- och föräldrabalk8 kap. 6 § föreslår lagrådet, alt tredje meningen i paragrafens andra styckeutformas enligt följande: "Om möjligt skall också en bamlä-kare, bampsykiatereller barnpsykolog medverka." 21 kap. 10 § Deskärpta villkor för hämlningsbeslul som föreslås i remissen i 21 kap. 3 §kommer med förslaget i övrigt (se 21 kap. 7 § första och tredje styckena samt 8§) att gälla också i ett fall när någon orältmätigl har fört bort elt barn frännågon som har vårdnaden om det. Bestämmelsema i förevarande paragraf ommöjlighet till vissa omedelbara åtgärder kan därför få ökad aktualitet. Även omdet i och för sig inte föranleds av detta lagstiftningsärende förordarlagrådet, atl det i sammanhanget görs ett förtydligande i andra stycket. Avmotiven (prop. 1967:138 s. 62) men knappast av lagtexten framgår, all del inleär avsett atl polismyndighets befogenheter enligl bestämmelsen skall varaberoende av atl ett verksläUighelsmål är anhängigt hos länsstyrelsen.Förtydligandet kan ske exempelvis genom alt orden "oavsett om något mål äranhängigt" las in efter ordet "polismyndigheten" i förstameningen. 21 kap. 12 § Handläggningenav mål hos förvaltningsdomstolarna är reglerad i förvallningsprocesslagen(1971:291), såvida inle avvikande bestämmelser meddelats i lag eller i en avregeringen beslutad författning. I 12 § första stycket föreslås en specialregelom muntlig förhandling i mål som avses i 21 kap. . I remissenanförs atl den föreslagna bestämmelsen är avsedd att gälla endast processen ilänsrätt. Detta förhållande framgår dock inte av lagtexten, som i flera andrasammanhang i ordet "länsrätten" inbegriper överinstanserna.Bestämmelsen bör däiför kompletteras så att del blir tydligt att den inleomfattar handläggningen av mål som överklagats till kammarrätten ochregeringsrätten. Behovet av ett sådant förtydligande är så mycket större somde i de följande styckena föreslagna reglerna om barns hörande inför rättenoch om parts hämtning tiU förhandling avses gälla handläggningen i samtligainstanser. Lagrådet föreslår alt somen andra mening i första stycket intas en hänvisning av följande lydelse:"Om munfiig förhandling i kammarrätten pch regeringsrätten finnsbestämmelser i 9 § förvaltningsprpcesslagen (1971:291)." 1982/83:165 48 Tillde kostnader som enligt den nu gällande bestämmelsen i paragrafens andra styckeskall betalas av allmänna medel har i förslaget lagts kostnader för hämtning aven part till förhandling och kpstnader för "någpn annan åtgärd som rörbarnet". Det senare tillägget kommenteras inle av departementschefen mentorde närmast syfta på sådan tiUfällig åtgärd som enligt förslaget skall lasupp i 4 § andra stycket. Också en sådaii åtgärd måste emellertid iiinefattas jlagtextens uttryck "pmhändertagande" pch tillägget pni annan åtgärdbör därför kunna utgå. Till andra stycket har iförslaget vidare lagts en bestämmelse pm alt rätten efter vad som är skäligtkan besluta, alt part som prsakat en sådan åtgärd sotn skall bekostas av detallmänna skall heh eller delvis ersätta statsverlcel för kostnaden. Somriktlinje för de överväganden länsrätten skaU görs anger departementschefen, atlhänsyn särskilt får las till partens ekonomjska förhållanden och till desärskilda omständigheter som har föranlett kostnaderna, Den som ytterst orsakaten åtgärd av del slag som det är fråga om torde i praktiken knappast kunna bli någpnannan än den mpt vilken verkstäUigheten riktas. Vad spm föriitpm de ekonomiskaomständigheterna skall skilja ut de fall där betalning bör krävas förefallerinte inöjligt alt ge anvisningar för när del gäller uppdrag enligt 2 § eUerläkarundersökning Pch knappast heller vid omhändertagande, Riskep föp en ojämntillämpning förefaller påtaglig. En stabilare grund för bedömningen erhålls, omregeln inskränks tiU de faU som tillämpningen ändå i hiivudsak kan väntas kommaatt avse om förslaget antas, nämligen hämtning av barn eller hämtning av parttill förhandhng. Lagrådet föreslår en sådan inskränkning av regeln.Betalningsskyldighet synes i så fall normalt böra åläggas part som föranletthämtningen, om inte hänsyn till partens ekonomi eller särskilda personliga förhållandetitalar emot det. 21 kap. 13 § andra stycketkan om de här angivna förslagen godtas få följande lydelse: "Kostnader förutförande av uppdrag enligl 2 § första stycket andra meningen, för hämtning aven part tUl förhandling, för hämtning eller omhändertagande av barn och förläkarundersökning betalas av allmänna medel. Rätlen får efter vad som ärskäligt besluta alt part, som föranlett kostnad för hämtning skaU helt eUerdelvis betala kostnaden till statsverket." Enligtövergångsbestämmelsen i punkt 2 får beslut om skyldighet för part altåterbetala kostnader för åtgärder spm avses i 21 kap. 13 § andra stycketmeddelas, pm åtgärderna har beslutals efter det att lagen trätt i kraft. förslag vid 21 kap. 13 § om begränsning av de fall närbetalningsskyldighet skaU kunna åläggas till enbart hämlningsfallen, börövergångsbestämmelsen lämpligen anpassas därefter. 1982/83:165 49 ningengörs, försvinner ett prpblem spm hänger samman med atl i de andra fall som detremitterade förslaget omfattar den åtgärd som betalningen avser kan ha"orsakats" (se 21 kap. 13 § i remissförslaget) av elt handlingssätt spmi tiden ligger före beslutet om åtgärden. Principiellt bör då tiden förhandlingen eller handlingarna och inte tiden för beslutet om åtgärden varaavgörande för om betalningsskyldighet enligt de nya bestämmelserna skaU kunnaföreskrivas. Övergångsbestämmelsenkan, om lagrådels förslag rörande 21 kap. 13 § i nu angiven del antas fåföljande lydelse: "Beslutenligt 21 kåp. 13 § andra stycket i dess nya lydelse om skyldig-hel för partalt tiU statsverket betala hämtningskostnad får meddelas endast om hämtningenhar beslutals efter lagens ikraftträdande." Förslagettill lag om ändring i lagen (1983:48) om ändring i Elt bamkan vara föremål för vård enligt lagen (1980:621) med särskUda bestämmelser omvård av unga i sådan form all del är berövat sin frihet. Så är t.ex. fallet omvården beslutats enligt 1 § andra stycket 2 i lagen och bamet vistas i eltsådant hem som avses i 12 § i lagen (se 13 §). Den som hjälper elt sådant barnatt fly från hemmet eUer, sedan bamet avvikit därifrån, främjar flykten genomatt dölja bamet eUer genom annan liknande åtgärd skaU enligt 17 kap. 12 §första stycket dömas lUl ansvar för främjande av flykt. Härifrångäller dock ett undanlag. Ansvar skall nämligen enligt 17 kap. 12 § andrastycket inte ådömas, om gämingen är atl anse som ringa med hänsyn till frihelsberövandelsart och syfte, gärningsmannens tillvägagångssätt och hans förhållande tUl denvars flykt han har främjat. Elt bam kan också varaföremål för vård enligt lag ulan all något frihelsberövandeföreligger. Så är t.ex. fallet, när vården äger mm i familjehem eller på öppenvårdinstitution utan kvarhåUningsbefogenhet. Den som för bort ett sådant bamfrån del hem eller den institution där det är placerat eller, sedan bametavvikit därifrån, döljer eUer undanhåller barnet skall fränsett fall av frihetsbrolt- dömas till ansvar för egenmäktighet med barn enligt den i remissenföreslagna bestämmelsen i 7 kap. 4 § andra stycket . Trotsgärningens likhet med motsvarande handling beträffande bam som enligt 1980 årslag beretts vård i frihelsberövande form, har i remissen inle föreslagitsnågon ansvarsfrihetsregel för ringa fall moisvarande den som finns i 17 kap. 12§ andra stycket brpttsbalken. Lagrådet har svårt alt se, att del skulleföreligga tillräcklig anledning att göra en sådan skillnad meUan 17 kap. 12 § pchdet föreslagna andra stycket i 7 kap. 4 § brpttsbalken. Den för egenmäktighelmed barn gällande åtalsregeln i 7 kap. 6 § lämnar visserligenutrymme för en tillämpning som leder fill i stort sett samma resultat som enregel om 4 1982/83. 1982/83:165 50 ansvarsfriheti ringa fall men utgör till skillnad från en ansvarsfrihetsregel inle någongaranti för all en sådan tillämpning kommer till stånd (jfr JuU 1980/81:38 s.10).