prop · G60334 · 1982-12-31 00:00:00 — Samtidigtträffade regeringen och kommunförbundet en överenskommelse om utbyggnad av 50000 nya fritidshemsplatser . Överenskommelsen innebar attutbyggnaden av fritidshemmen ökade från ca 23 000 platser till 49 000platser . Beträffande den framtida fritidshemsverksamheten anfördeföredragande statsrådet: "Jaganser liksom remissinstanserna det angeläget att i enlighet medbarnstugeutredningens förslag få lill stånd en utbyggnad av fritidshemmen ochen förändring av fritidshemmens verksamhetsformer och funktioner. Detta kan bl.a. ske genom en sådan samordning av skolans och fritidshemmens lokaler sombarnstugeutredningen föreslagit. Utformningen av fritidshemmen måste dock,som.utredningen och flera remissinstanser framhållit, ske efter den modell sompassar det enskilda bostadsområdet och som svarar mot barnens speciella behov.Jag finner det då naturligt att olika alternativ utformas i varje kommunberoende på de lokala förhållandena." Äveni propositionen om skolans inre arbete anslöt sig föredragande statsrådet istort sett till de principer som barnstugeutredningen föreslagit. Statsrådetframhöll särskilt värdet av att även barn som är inskrivna på fritidshem gestillfälle att delta i den av föreningarna anordnade fritidsverksamheten. Barnstugeutredningensbelänkande "Barns fritid" och betänkande"Skolans arbetsmiljö" bidrog till att man började diskutera formernaför fritidshemmens organisation. Både barnstugeutredningens förslag om"ett utvidgat fritidshem" och SIA:s förslag om en samlad skoldag medett större omsorgsansvar från skolans sida medförde att man i allt större utsträckningbörjade att diskutera olika former av integration mellan fritidshem och skola. Imitten av 70-talel började erfarenheter från familjestödsutredningensförsöksverksamhet med åldersblandade grupper att spridas i rapportform. De åldersblandadegrupperna rönte stort intresse i många kommuner men formen motverkades delvisav statsbidragets utformning. Formenföreföll också tilltalande för delar av personalen i barnomsorgen. Förfritidshemmens del innebar de åldersblandade grupperna att man nu inte baradiskuterade olika former av skolintegration utan dessutom började intresserasig för integration med förskolan. Underden senare delen av 70-talet och har man aUtmer 1982/83:34 43 börjatatt uppmärksamma de äldre fritidshemsbarnens (10-12) situation. Socialstyrelsenhar medverkat till att försöksverksamhet har startat i några intresseradekommuner. Erfarenheterfrån försöksverksamheten med utvidgade fritidshem Isamband med att barnstugeutredningens betänkande "Barns fritid" avlämnadesuppdrog regeringen åt atl starta försöksverksamhet medutvidgade fritidshem. Försöksverksamheten bedrevs iHalmstad, , , och . Med stöd av medel frånarvsfonden har erfarenheterna från försöksverksamheten dokumenterats irapporter från de olika försöken samt genom boken . Engrundtanke bakom idén om utvidgat fritidshem är nära samarbete mellanfritidshem och skola. Erfarenheterna från försöken visar på att sådant samarbeteinte utan svårigheter kan etableras. Mest framträdande är initialsvårigheternadå samarbetet mellan lärare och fritidshemspersonal ska planeras och sättasigång. Generellt setl har dock samarbete mellan skola ochfritidshem utvecklats till en nivå som man varit nöjd med. Sådant samarbete hari stor utsträckning haft former som skilt sig från såväl skolans somfritidshemmets traditionella arbetssätt. Mycket av samarbetet har skett i s. k.projekt eller teman som gemensamt utarbetats av personalgmpperna. Omfattningenav samarbetet har varierat mellan oUka försöksverksamheter. Somen följd av samordning och samverkan ses också möjligheterna till gemensamtresursutnyttjande som en värdefull "vinst" inom det utvidgade fritidshemmet.Utnyttjande av gemensamma resurser har förekommit i varierande utsträckninginom försöksverksamheterna med utvidgat fritidshem. Vad gäller gemensamtutnyttjande av personalresurser har inget kontinuerUgt byte av arbetsuppgiftermellan skolpersonal och personal från fritidshemmet genomförts. Utvärderingarnapekar i flera fall på att del främst är skolan som fått den reeUa resursförstärkningengenom gemensamma aktiviteter med det utvidgade fritidshemmet, t. ex. hjälp vidutflykter, på friluftsdagar, vid inskolning av nybörjare. Grundmodellenför det utvidgade fritidshemmet innebär att verksamheten består dels av eninskriven barngrupp i ett hemvist och dels av en öppen verksamhet för samtiigaskolbarn. Detvanligaste har varit att den inskrivna barngruppen haft ungefär Ukartad storlekoch sammansättning som på ett vanligt fritidshem, dvs. I något fallhar den inskrivna gruppen varit väsentligt större. Erfarenheternavisar att det varit förhållandevis få svårigheter med att integrera en fastinskriven barngrupp med barn som besöker den öppna verksamheten. Vad gällertillsynsansvaret som personalen har för den 1982/83:34 44 inskrivnagruppen har detta kunnat upprätthållas även i den integrerade verksamheten. Dethar i vissa fall visat sig att det utvidgade fritidshemmets hårt struktureradeutbud av aktiviteter ställer stora krav på barnens förmåga att själva välja ochorganisera sin fritid. Det utvidgade fritidshemmet är därför en mindre lämpligform för de yngsta skolbarnen. Besökenav andra barn än de inskrivna i den öppna verksamheten har varit flest i börjanav försöksperioderna. Därefter har besöksfrekvensen stabiliserat sig. Fåutvärderingar har närmare studerat barngruppen i den öppna verksamheten. Mentendenserna i de resultat som finns pekar på att denna barngrupp hela tidenvarit heterogen och varierande till sin storlek. Den öppna verksamheten harockså innehållit öppna aktivitetsgmpper för barn. Erfarenheter från denna typav verksamhet är i stort positiva. En gmndtankei modellen för öppen verksamhet är föreningslivets koppling till denna.Barnstugeutredningens betänkande om det utvidgade fritidshemmet sågföreningslivet som en värdefull brygga till inlärande av aktiva och engagerandefritidsvanor under ungdomen och i vuxenlivet. I det utvidgade fritidshemmetsöppna verksamhet finns därför anknytningen till föreningsaktiviteter av skildaslag med. I deflesta försök beslöt man att huvudsakligen erbjuda verksamhet i den öppna delentill föreningar som inte fömt hade en bred förankring i många barnsfritidsvanor, såsom till exempel stora idrottsföreningar. Erfarenheternafrån föreningsmedverkan visar dock att det varit svårt att engageraföreningslivet och bredda dess medverkan i verksamheten. Problemen har främstbestått i att föreningarna haft svårigheter med sina resurser, främst ledarresurser,under de tider som medverkan planerats på. Föreningsmedverkanhar därför i de flesta försöken inte kunnat få den omfattning som önskats. Erfarenheterfrån försök med åldersblandade grupper (utvidgade syskon-gmpper) Imitten av 70-talet startade famUjestödsutredningen försöksverksamhet med s. k.utvidgade syskongrupper med barn i åldern . Dessa grupper harutvärderats av utredningen men tyngdpunkten i dessa utvärderingar har legat påde yngsta barnen i gmpperna. Generellt sett är utvärderingsrapporterna mycketpositiva till de åldersintegrerade grupperna. Bland de fåtaliga kritiskapunkterna intar dock skolbarnens situation en central plats. Det finns dockfortfarande inga utvärderingar som speciellt belyser skolbarnens situation i deutvidgade syskongrupperna. Här redovisas en sammanfattning av de erfarenhetersom ändå framkommit när det gäller barnen i . 1familjestödsutredningens målformuleringar avseende vidgad syskongrupp (Familjestödsutredningen1978) anges om att det är viktigt att dessa barn fårumgås med och i viss mån la hand om yngre Prop.1982/83:34 45 barn.Samtidigt fungerar de som förebilder för de yngre barnen. I målformuleringenpåpekas att institutionerna bör vara så stora (minst två samverkandeavdelningar) att man kan bilda mer tillfälliga åldershomogena grupper. Därpåpekas också att den vidgade syskongruppen ej kan tillfredsstäUa skolbarnensalla behov, utan måste kompletteras med annan verksamhet. Dock nämns nästaninget om vilka behov som avses eller vilka andra verksamheter som kantillfredsställa dem, varför personalen inte får någon ledning i dessa frågor. Desvårigheter som nämns är att skolbarnen, jämfört med förskolebarnen, är få ochkommer in i verksamheten på "udda" tider ().Det är därför svårt att integrera dem i förskoleverksamheten. Erfarenheternanär det gäller skolbarnens situation i försöken med åldersintegreradegrupper kan sammanfattas till att det krävs en noggrann planering med specieUuppmärksamhet på verksamhet för skolbarnen. Ianläggningar med flera åldersintegrerade grupper, där planering avseendeskolbarnsverksamhet sker gemensamt över avdelningsgränserna, kan dockskolbarnen få en verksamhet som liknar de vanliga fritidshemmens. kandenna kompletteras med de positiva faktorer som familjestödsutredningenbetonade (kontakt med bam i olika åldrar, mjukare skolstart, ökad kontinuitetmed bättre förutsättningar till föräldrasamver-kan). Erfarenheterfrån försöksverksamhet med fritidshem för barn i åldern Bristenpå fritidshemsplatser och har kommit attinnebära att de yngsta barnen prioriteras då kommunerna skall fördela sinafritidshemsplatser. 1981 utgjorde mellanstadiebarnen av deinskrivna barnen på fritidshem. De dominerande åldersgrupperna är barn ur åk 1och 2 som utgör av fritidshemsbarnen. Underslutet av 70-talet började man i flera kommuner att diskutera bristen på omsorgför barn i mellanstadieåldern. I och kommuner startadesförsöksverksamhet med en enklare form av fritidshem för barn i åldern 10-12 år.Huvudman för verksamheten har både i och varit socialnämnden.Båda dessa projekt kommer att avrapporteras . Här redovisaskortfattat en del preUminära resultat från försöksverksamheten. Isåväl som har ledig lokalkapacitet i fritidsgårdar utnyttjatsför att anordna ett hemvist för en gmpp inskrivna barn. Genom fritidsgårdensutrustning och planlösning har hemvistytan för dessa frilids-hem kunnat görasnågot mindre än vad som ex. varit fallet i de utvidgade fritidshemmen. Sambrukav lokaler och utmstning har i stort sett fungerat bra mellan fritidshemmet ochfritidsgården. Prop.1982/83:34 46 De barn som fått en fritidshemsplats i dessa försök harockså utnyttjat den. I vissa fall till och med bättre än vad som gäller förbarn . Fritidsgårdarnas allmänna fritidsverksamhet och kontaktermed föreningslivet i området har givit de inskrivna barnen goda möjligheteratt knyta kontakter utanför fritidshemmet som samvaron ifritidshemsgruppen har inneburit en trygghet och en kontinuitet i grupp- ochvuxenkontakter. Efterfrågan på platser för barnen har ibörjan av försöksverksamheten varit lägre än vad som gäller för 7-12-årsgruppen.Efter en tid har dock efterfrågan på platser ökat. Fritidshemmen har varit öppna ca i regelmellan och 18. De barn som fortfarande behöver omsorg undermorgontimmarna har anvisats plats på traditionellt fritidshem. 1 vissa fall korta öppethållandetiden vållat problem då del gäller att erbjudapersonalen heltidstjänster. I andra fall har detta kunnat lösas genomfyllnadstjänstgöring i fritidsgårdens ordinarie verksamhel eller i skolan underden samlade skoldagen. Med nu gällande statsbidragssystem har de eftermiddagsöppnafritidshemmen varit en ekonomiskt fördelaktig lösning för kommunerna.Nettodriftskostnaden har kunnat hållas omkring ett par per platsoch år. Kvantitativ och organisatorisk utveckUng Diskussionen omkring fritidshemmen har istor utsträckning kommit att koncentreras till frågor som rörtfritidshemsinstitutionernas utformning och organisation. Rent kvantitativt har fritidshemmen utvecklats från 1970ca 5 500 platser i hela landet till 25 000 platser . /82fanns 50 000 platser på fritidshem. Det årliga tillskottet av platser har legat omkring 7 000men trots detta har kommunerna inte kunnat nå det mål som fastställdes avriksdagen efter en överenskommelse mellan kommunförbundet och regeringen 1975och som innebar att man skulle bygga 50 000 nya fritidshemsplatser på en . Det exakta behovet av platser i fritidshem är svårt attbedöma. Antalet barn med förvärvsarbetande eller studerande föräldrar är ca 360 000. 117 000 barn i åldern anmälde att deefterfrågade eller redan innehade en fritidshemsplats då SCB genomförde sinbarnomsorgsundersökning 1980. * bedömer bristen på fritidshemsplatsertill 175 000 under innevarande år. Behovet av platser i fritidshem väntas ökaunder . Utbyggnaden av fritidshemsverksamheten är störst i ochomkring de stora kommunerna. av fritidshemsplatserna finns i Stockholmslän och svarar ensam för av fritidshemsplatserna i hela Prop.1982/83:34 47 1981 saknades fritidshemsverksamhet i 26 kommuner.De kommuner som saknar fritidshem är i regel kommuner med mindre än 10-15 000innevånare. Omsorg i fritidshem erbjuds i regel endast barn pågrundskolans lågstadium. 1981 var av fritidshemsplatserna besatta av barnur åk 1-3 medan gick i åk 4-6. Såväl som barnstugeutredningen aktuealiseradefrågan om fritidshemmens samlokalisering med skolan. övervägandebeträffande den samlade skoldagen kom också att skapa en osäkerhet om hurfritidshemsbehovet skulle se ut i framliden. Denna osäkerhet avspeglar sig iutbyggnadssiffrorna . Ökningen av antalet platser i skolanknutna fritidshem hardock inle varit särskilt påtaglig . Däremot har antalet barn iutvidgade syskongrupper ökat. I Flising/undersökning av fritidshem under 1980fördelade sig de undersökta fritidshemmen på modeller enUgt följande: Utvidgad syskongrupp i barnstuga Utvidgad syskongrupp i lägenhet Relationen mellan skolanknutna fritidshem och utvidgadesyskongrupper är i stort setl densamma i SCB:s senaste statistik över barnensfördelning på organisationsmodeller. * Undersökningen omfattade endast barn . Pedagogisk debatt och utvecklingen av fritidshemmens innehåUunder De barn som gick i fritidshemmens tidigaste föregångare,arbetsstugorna, sysselsattes i stor utsträckning med olika former avhantverksarbeten. Arbetena såldes sedan på basarer och barnen bidrog på så sättdirekt till att skaffa arbetsstugan inkomster. Arbetsstugans mål var tydligtför alla. Barnen skulle fostras till ärliga och plikttrogna arbetare. I takt med samhällsutvecklingen förändrades ocksåverksamheten på arbetsstugor och eftermiddagshem. 1982/83:34 48 vilaoch avkoppUng samt utvecklande fritidsaktiviteter vid sidan av skolarbetet.Verksamheten fick starka inslag av rekreation och "pyssel". De aktivitetersom genomfördes på fritidshemmen planerades nästan uteslutandeav de vuxna. Barngmppens möjligheter att påverka planeringen var liten. Fritidshemmenutrustades för att kunna möta barngruppens behov inom de egna fyra väggarna.Mot slutet av 60-talet kritiserades fritidshemmen för att de var en alltförisolerad barnmiljö. Man befarade att de inskrivna barnen skulle skäras av frånsina naturliga kamratkontakter och att deras kontaktytor mot samhället i övrigtbegränsades. beskriver också fritidshemmet i sinnulägesundersökning som genomfördes som en isolerad institution med fåmöjligheter för de inskrivna barnen att delta i beslut eUer påverkaverksamheten. Mänkan förmoda att fritidshemmen, Uksom flera andra sektorer i samhället,påverkades av den starka tilltro till aktiviteter (aktivering) som fanns underslutet av 60-talet och . Diskussionen om att göra människoraktiva kom tyvärr till största delen att handla om hur bam och vuxna skulleaktiveras och mindre om vad dessa aktiviteter skulle leda till för samhälletoch för individen. Själva aktiviteten blev ett tiUräckligt mål. Detta innebar isin tur att de olika aktiviteterna genomfördes avgränsade från varandra oftautan uppföljning eller vidareutveckling. Barnstugeutredningenföreslog att fritidshemmen i likhet med förskolan skulle tillämpa ett dialogpedagogisktförhållningssätt. I dialogpedagogiken skulle barn och vuxna tillsammans sökakunskap och utforska oihvärlden. Det dialogpedagogiska förhållningssättetpräglades av stor respekt för barnet som unik kunskapssökande varelse. Barnstugeutredningenspedagogiska program kom av många att uppfattas som svårt och ogripbart.Förslagen i utredningen gav dålig vägledning för hur arbetet i barngrupperna skuUeläggas upp. Många vuxna blev också osäkra på sin roll i bamgmppen. Man varosäker på i hur stor utsträckning som man fick "styra" verksamheten. Förfritidshemmen komplicerades situationen av att utredningen dels betonade värdetav barnets fria val och dels pekade på behovet av att förlägga en viss del avfritidshemsverksamheten utanför själva fritidshemmet. Detta innebar i vissafall att fritidshemmets gruppverksamhet bröts upp och att barnen genomförde olikaaktiviteter individuellt utanför fritidshemmet. del av debatten omkring fritidshemmens innehåll har upptagits av frågan omvad de övergripande målen i barnstugeutredningen står för och hur dessa skallkunna översättas till ett planeringsunderlag för verksamheten avpersonalgrupperna. Fritidshemmets roll i relation till skolan och den allmännafritidsverksamheten har varit en annan dominerande fråga . Avsaknadenav en centralt utarbetad arbetsplan har bidragit till att ge fritidshemspersonalen en otydligare yrkesroll än vad som ex. gäller Prop.1982/83:34 49 Yrkesrollen för den som arbetar i fritidshem är ju starkt koppladtill vilken fostran som fritidshemmet skall förmedla. Motslutet av 70-talet utsattes fritidshemsverksamheten för kritik för att den varalltför ostrukturerad och otydlig. Kritiken framfördes både inom den egnayrkeskåren och av personer utanför verksamheten. Kritiken har inte sällankommit från kommunalpolitiker i ledande ställning eller från ledningspersonalinom socialförvaltningarna med ett yttersta ansvar för innehåUet ibarnomsorgsverksamheten. Personal på olika nivåer har ett gemensamt behov avett tydligare och mer användbart måldokument. Fråganhur den pedagogiska verksamheten har påverkats av den debatt omkringinnehållsfrågorna som förts kan vara vansklig att besvara. Någonforskning inriktad på innehållet i fritidshemmens verksamhet har intebedrivits. Inte heller finns det exempel på något innehållsinriktat UtveckUngsarbete. Detallmänna intrycket är dock att rester av 60-talets "aktivitetspedagogik"fortfarande finns kvar på fritidshemmen även om formerna för genomförande harändrats. Dagens fritidshem är betydligt mera utåtriktade än vad som var falletunder 60-talet. Fritidshemmen behöver dock stöd genom centrala måldokument ochkommunala riktUnjer om vilken inriktning som verksamheten skall ha. Pedagogisktprogram för fritidshem - några utgångspunkter Socialstyrelsenanser att fritidshemmen i likhet med förskolan är i behov av ett centraltutarbetat pedagogiskt program. Ett arbete med sådan inriktning är planerat inomstyrelsen. Vad avser behovet av kommunala riktlinjer och pedagogisk planeringför fritidshemmen gäller här vad som sagts i avsnitt 2 (Förskolans pedagogiska verksamhel). Denpedagogiska inriktningen av fritidshemmets verksamhet anges genom deövergripande samhälleUga mål som har faststäUt. För fritidshemmetoch förskolan gäller de övergripande målen i socialtjänsflagens 1 §. I lagenframhålls de demokratiska samhäUsmålen trygghet, jämUkhet, soUda-ritet ochmedansvar som gmndläggande principer för och därmed förbarnomsorgen. Enbartde övergripande samhälleUga målen ger emeUertid inte tiUräcklig vägledning föratt utforma pedagogiken i fritidshemmet. De kunskaper vi har om barnsutveckling och de former som vi bedriver verksamhet i får också stor betydelseför hur den pedagogiska praktiken kommer att te sig. Vidare påverkasutformningen av fritidshemsverksamheten av de kunskaper och den fostran som vianser att barnen bör få under sin vistelse i fritidshemmet. Dådet gäller barns utveckling i skolådern finns det inte särskilt mycket 4Riksdagen 1982/83. Prop.1982/83:34 50 forskningvid sidan av den som bedrivits på skolområdet. De flesta utvecklingsteoretikerhar koncentrerat sig på den tidiga barndomen och/eller tonåren. Här skallendast kort nämnas några aspekter av utvecklingen i åldern som är avbetydelse vid utarbetandet av ett pedagogiskt program för fritidshemsverksamhelen. Iskolåldern börjar barnet medvetet att söka sig bort från hemmet och det direktaberoendet av föräldrarna. Barnets frigörelseprocess påbörjas och det direktabehovet av tillsyn och omvårdnad minskar. Frigörelseprocessen är en del avidentitetsutvecklingen. I den här åldern blir barnet allt mer medveten om atthan/hon är en självständig individ. Barnet ägnar en stor del av sin tid åt attutveckla och pröva sin individualitet vilket kan ta sig uttryck i ett intensivtdeltagande i olika aktiviteter och engagemang i olika intressen. Medvetenhetenom att man är en självständig individ innebär också en medvetenhet om att manstår i relation till andra individer och ingår i ett större sammanhang.Utvecklingen till medveten samhällsvarelse tar ordentlig fart i den senaredelen av fritidshemsåldern. Detta tar sig bl. a. uttryck i att barnet medvetetsöker sig till och prövar sig själv i olika grupprelationer. Kamratgmppen blirbetydelsefull och börjar att överta en del av den socialiserande, normskapandefunktion som föräldrar och andra vuxna har varit huvudpersoner för. Årenmellan är en central period i barnets moralutveckling. Tankar omrättvisa, rätt och fel, följa spelets regler, handlingar, avsikter och följder upptaren hel del av skolbarnets tänkande. De äldre skolbarnen börjar också på allvarbli medvetna om att de är blivande män och kvinnor vilket leder till ettsökande och utvecklande av könsidentitet och könsrollsbeteende. De utvecklingsmässigaförutsättningarna hos barn i skolåldern innebär att verksamheten påfritidshemmet främst skaU inriktas på att stödja barnets sociaUsation ochomvärldsorientering. De innebär också att fritidshemmets verksamhet skall vara grupporienterad. Föratt underlätta den pedagogiska planeringen på fritidshemmet kan man identifieraolika ämnesområden. För förskolan har man valt ämnesområdena språk,omvärldsorientering, naturorientering, bild och form, ljud och rörelse. Sammaämnesområden kan gälla som grund för planering av fritidshemmets verksamhet.Det är dock naturligt att olika ämnesområden får olika tyngd i olika åldrar.För skolbarnen är ämnesområdet social omväridsorientering av central betydelse. De övergripande målen,kunskapen om barns utveckling, fritidshemsverksamhetens ämnesområden samt dearbetsformer som fritidshemmet skall arbeta med bildar ramar för denpedagogiska planeringen . I den dagliga verksamheten måstepersonalen vara lyhörd för de önskemål och intressen som finns i barngruppen.Fritidshemmet kan ofta inom ramen för sin pedagogiska planering låtaverksamheten utgå från barnens spontana intressen. Fritidshemmethar bättre förutsättningar än skolan då det gäller att möta 1982/83:34 51 ochutveckla barns spontana intressen. Genom sin till avgränsade ämnen styrdaverksamhet kan skolan endasi i begränsad omfattning stödja olika intressen hosbarnen. Fritidshemmet kan däremot utnyttja barnens spontana intressen för attnå sina pedagogiska mål. Attarbeta med barnens intresseutveckling, inom ramen för ett övergripande mål ochmed beaktande av bestämda arbetsområden och arbetssätt, kräver stor medvetenhethos personalgruppen. Det är nödvändigt att de vuxna är uppmärksamma på vilkautvecklingsmöjligheter som olika intressen kan medföra. I motsatt fall kanverksamheten på fritidshemmet leda till osammanhängande och för barnet mindrebetydelsefulla aktiviteter. Detgrupporienterade arbetssättet i fritidshemmet svarar mot barnens behov av attumgås i grupp och alt pröva olika gruppbildningar. Denna aspekt bör särskiltuppmärksammas då fritidshemsverksamheten organiseras. Den fast inskrivnagruppen i fritidshemmet utgör en förutsättning för den pedagogiskaverksamheten. Det grupporienterade arbetssättet kräver vidare att barnen vistaspå fritidshemmet under bestämda tider. För att skapa kontinuitet och sammanhangär det lämpligt att samtUga inskrivna barn deltar i vissa fasta aktiviteter påregelbundet återkommande tider . Barnen bör delta oavsettföräldrarnas arbetstider.