prop · G60311 · 1982-12-31 00:00:00 — Den skattskyldige kan också anmänasatt fullständiga en uppgift som är bristfällig. Om den skattskyldige intehörsammar anmaningen får taxeringsnämnden, eller den lokalaskattemyndigheten förelägga honom vite. Bestämmelsema (9 och 11 §§) ärutformade efter mönster av motsvarande föreskrifter i UBL. Enligt 10 § skall enuppgiftskyldig, som har underlåtit att lämna uppgift eller försäkran, påförasen avgift på . eller, om han trots anmaning inte fullgjort sin skyldigheti dessa hänseenden, . Om särskilda skäl föreligger får heltefterge avgiften. Bestämmelsema har också i denna del utformats efter mönsterav en föreskrift i UBL, nämligen i 54 § 3 mom. Avgiften bör påföras som slutligeller tiUkommande skatt. Den bör vidare kunna redovisas på skattsedeln som enförseningsavgift. Prop.1982/83:11 54 5.5Betalningsskyldighet för uppdragstagarens skatt 5.5.712 § (samt 20 § KL) 5.5.1.1Betalningsskyldighet då avdrag inte har gjorts Promemoriansförslag om uppdragsgivarens ekonomiska ansvarighet för det fall att hanunderlåter att göra föreskrivet avdrag på en uppdragsersättning är utformat iöverensstämmelse med vad som gäller enligt UBL när en arbetsgivare inte fullgörsin skyldighet att göra avdrag för preliminär eller kvarstående skatt. Omuppdragsgivaren utan skälig anledning underlåter avdrag blir han sålundabetalningsskyldig för det belopp som han rätteligen bort innehålla. Mot dennalösning har inte framförts några erinringar från remissinstansernas sida ochjag finner det också för egen del vara befogat att man i detta avseende får enordning som i princip följer . En bestämmelse som innebär attuppdragsgivaren inte blir betalningsskyldig om hans underlåtenhet att göraavdrag framstår som ursäktlig synes vara befogad bl. a. med tanke på attbetalningsskyldighet inte skall behöva utkrävas när det trots allt varit svårtför uppdragsgivaren att inplacera arbetet som uppgiftspliktigt. Enligt minmening bör dock en föreskrift med denna innebörd lämpligen samordnas med debestämmelser om eftergift som jag föreslår i det följande. Den konstruktion somjag föreslår att lagen skall ha i fråga om uppdragsgivarnas kontroll-ochavdragsskyldighet förutsätter ocksä en annan speciell undantagsbestämmelse. Omdetta får jag anföra följande. Avdragskall göras om uppdragstagaren inte företer någon faktura eller om ersättningenbetalas enligt en faktura som saknar föreskrivna uppgifter. Med denna ordningavses att få en sådan tillämpning, att avdrag kommer att göras föruppdragstagare som inte skall betala B-skatt resp. inte är registrerade tillmervärdeskatt medan uppdragstagare med B-skattesedlar och de mervärdeskatteregistreradeuppdragstagarna hålls utanför lagens kontrollsystem. Med detta bör enligt minmening följa att en uppdragsgivare, som trots avsaknad av faktura ellerföreskrivna uppgifter på en sådan inte gjort skatteavdrag, inte bör varabetalningsskyldig om det visar sig att uppdragstagaren vid utbetalningen iverkligheten hade B-skatt resp. var registrerad till mervärdeskatt. Jag villframhålla att den här lösningen svarar mot vad som i visst fall gäller för enarbetsgivare som underlåter att göra skatteavdrag för preliminär A-skatt trotsatt han inte på något sätt kontrollerat vilken typ av skattsedel som utfärdatsför arbetstagaren. Visar det sig att arbetstagaren haft B-skattesedel då lönenbetalades ut kan någon betalningsskyldighet inte åläggas arbetsgivaren på grundav hans underlåtenhet. Bestämmelsernaom uppdragsgivarens betalningsskyldighet vid underlåtenhet att göra avdragfinns i mitt lagförslag intagna i 12 § och är frånsett ett tillägg utformade iöverensstämmelse med de synpunkter som jag har redovisat . För attbestämmelserna i 16 § om kreditering på uppdragsta- 1982/83:11 55 garen av innehållna eller inbetalade belopp skall kunna görasenkla och överskådliga bör nämligen enligt min mening redan av 12 § framgå attuppdragsgivarens betalningsskyldighet avser uppdragstagarens skatt för detbeskattningsår då ersättningen betalades ut. I enlighet med promemoriansförslag har 20 I KL i anslutning till dessa bestämmelser försetts med etttillägg om att avdrag vid inkomstberäkningen inte får göras för ett belopp somuppdragsgivaren är betalningsskyldig för på grund av att han inte gjortföreskrivet avdrag. 5.5.2.1 Betalningsskyldighet för småhus- ochlägenhetsägare Jag övergår härmed till frågan hur en motsvarandebestämmelse om betalningsskyldighet bör utformas när det gäller en småhus-eller lägenhetsägares skyldighet att lämna uppgift eller försäkran i självdeklarationen. En förutsättning för att betalningsskyldighet skallinträda bör vara att lämnad uppgift är oriktig eller att en försäkran är osannoch att den uppgiftsskyldige därigenom undanhållit en ersättning från sinredovisning. Med en oriktig uppgift bör i detta fall förstås att någon ellernågra uppdragsersättningar utelämnats eller tagits upp med för lågt beloppeller att identitetsbeteckningar för nägon uppdragstagare inte redovisats ellerangetts felaktigt med följd att den som utfört uppdraget och fått ersättningeninte kan identifieras. Om de av den uppgiftsskyldige lämnade uppgifterna omuppdragstagarens namn m.m. överensstämmer med uppgifterna på fakturan men dessaär felaktiga, föreligger visseriigen i och för sig en oriktig uppgift. Kan denuppgiftsskyldige i sådant fall antas ha saknat anledning misstänka, att rättaidentitetsbeteckningar inte angetts på faktu ran, bör emellertid befrielsefrån betalningsskyldighet medges med stöd av bestämmelser som jag föreslår idet följande. Skall bestämmelserna om småhus- och lägenhetsägarnasuppgiftsskyldighet få avsedd effekt kan man emellertid enligt min mening intenöja sig med en betalningsskyldighet som utlöses bara om oriktig uppgift ellerosann försäkran lämnas. En betalningsskyldighet bör kunna inträda också för densom inte lämnat uppgift om någon utbetalad ersättning och inte heller avgettförsäkran om att han inte betalat ut någon uppgiftspliktig ersättning.Förutsättning för att betalningsskyldighet i detta fall skall kunna uppstå bördock vara att den uppgiftsskyldige har anmanats att inkomma meduppgift eller försäkran och underlåtit att göra detta. Det bör kanske till sistframhållas att en förutsättning för att betalningsskyldighet under sådanaförhållanden skall inträda självfallet är att den uppgiftsskyldige betalat uten ersättning som han har varit uppgiftsskyldig för. Betalningsskyldighet kommer sålunda enligt vad jag harsagt att inträda bl. a. i och med att den uppgiftsskyldige utesluteren ersättning i sin Prop.1982/83:11 56 självdeklaration eller lämnar en osann försäkran. Denuppgiftsskyldige bör emellertid enligt min mening ha möjlighet att undgåbetalningsskyldighet genom att frivilligt göra rättelse. Med frivillig rättelseavser jag då att den uppgiftsskyldige skriftligen kompletterar sinsjälvdeklaration med riktiga uppgifter innan han har anledning tro attoriktigheten upptäckts eller kommer att upptäckas av myndigheterna. Dettaöverensstämmer med vad som enligt prop. 1971; 10 s. 269 f (SkU 1971; 16, rskr1971:72) förutsätts för att en rättelse skall kunna anses ha vidtagitsfrivilligt och medföra att skattetillägg inte utgår. Också de synpunkter som iövrigt redovisats i nämnda proposition bör kunna vara vägledande vidbedömningen, om en rättelse skall kunna anses ha vidtagits frivilligt ellerinte. Jag är därmed framme vid frågan hur småhus- ochlägenhetsägarnas betalningsskyldighet bör avvägas. De uppdragsgivare som enligt lagen får en kontroll- ochavdragsskyldighet blir om de inte fullgör sin skyldighet betalningsskyldigaför det belopp som rätteligen skulle ha innehållits. Såsom avdraget bestämtsinnebär detta att de kan åläggas betalningsskyldighet för uppdragstagarensskatteskulder intill ett belopp som motsvarar av den kontant utgivnaersättningen. Det finns enligt min mening inte några bärande skäl för attberäkna den uppgiftskyldiges ansvarighet efter någon annan procentsats. Småhus-och lägenhetsägarnas uppgiftsskyldighet kan sägas ersätta andra uppdragsgivareskontroll- och avdragsskyldighet och det framstår då som naturligt att i principvälja en ekonomisk ansvarighet som skulle gällt om en avdragsskyldighet istället förelegat. Ansvarigheten bör sålunda begränsas till av vad sombetalats. Jagföreslår att uppdragsgivarnas betalningsskyldighet på grund av åsidosättandeav uppgiftsskyldigheten avvägs i enlighet med vad jag har sagt här. 1överensstämmelse med vad jag har föreslagit i fråga om 12 § bör också av 13 §framgå att betalningsskyldigheten avser uppdragstagarens skatt för detbeskattningsår då ersättningen betalades ut. Frågan om uppdragsgivarnasekonomiska ansvarighet är emellertid inte härmed slutbehandlad. Ett par frågoråterstår. Den ena som jag strax skall beröra, gäller behovet av att kunnaefterge betalningsskyldighet. Den andra frågan som jag tänker på är hur innehållnabelopp skall gottskrivas uppdragstagarna. Denna fråga tar jag upp vidbehandlingen av 16 §. 5.5.3.1 Eftergift av betalningsskyldighet I promemorian har föreslagits att den som underlåtit attgöra föreskrivet avdrag under vissa förhållanden skall kunna befrias från sinbetalningsskyldighet. Bestämmelsen är utformad efter mönster av TL:sbestämmelse i 116 h § om eftergift av skattetillägg m. m. Promemorians förslag innebär att uppdragsgivarensbetalningsskyldig- Prop.1982/83:11 57 hetfår efterges helt om underlåtenheten att göra avdrag kan antas ha sådantsamband med uppdragsgivarens ålder, sjukdom, bristande erfarenhet eller därmedjämförligt förhållande att den kan anses ursäktlig. Jagbedömer det också för egen del som nödvändigt att befrielse kan meddelas underdessa förhållanden. Denna möjlighet bör självfallet inte bara gälla vidunderlåtenhet att göra avdrag utan också om oriktigheten i en uppgift ellerförsäkran kan antas ha samband med uppdragsgivarens ålder m. m. Jag anseremellertid att det särskilt med tanke på småhus- och lägenhetsägarnas uppgiftsskyldighetfinns skäl att också i övrigt följa föreskrifterna i 116 h § TL. Jag tänkerhärvid bl. a. på vad jag har sagt förut om behovet av att kunna medge befrielseom felaktiga identitetsbeteckningar har angetts för uppdragstagaren. Jagföreslår därför att betalningsskyldigheten skall kunna efterges också närunderlåtenheten eller felaktigheten framstår som ursäktlig med hänsyn till denoriktiga uppgiftens beskaffenhet eller annan särskild omständighet.Möjligheten att medge eftergift bör - såsom också har föreslagits i promemorian- beaktas utan särskilt yrkande, om omständigheterna talar för det.Bestämmelserna i 14 § har utformats i enlighet härmed. 5.5.4.1Behörig myndighet m. m. Idet avsnitt av lagen som jag har behandlat nu finns också bestämmelse (15 §) omvilken myndighet som skall pröva frågan om uppdragsgivarnas betalningsskyldighet. Enligt förslaget ipromemorian (7 §) skall fråga om betalningsskyldighet prövas av lokalskattemyndighet. Behörig skall den lokala skattemyndighet vara som skallutfärda uppdragsgivarens skattsedel på slutlig skatt det år då ersättningenbetalades ut. Mot detta förslag har inte gjorts några erinringar frånremissinstansernas sida och jag anser också för egen del att prövningen börgöras av lokal skattemyndighet. Detta överensstämmer med vad som gäller närfråga om en arbetsgivares betalningsskyldighet enligt UBL skall prövas. Jaganser mig däremot böra föreslå en viss jämkning av förslaget att behörighetenskall anknytas till den lokala skattemyndighet som skall utfärda skattsedelnpå slutlig skatt det år då ersättningen betalades ut. Man får enligt minmening en bättre anknytning om man i stället ger behörighet till den lokalaskattemyndighet som skall utfärda uppdragsgivarens eller den uppgiftsskyldigesslutliga skattsedel för det inkomstår då ersättningen utgavs. Jag föreslårdenna ändring. Ifråga om uppdragsgivare eller uppgiftsskyldig, såsom handelsbolag, som intetaxeras för inkomst, kan en anknytning inte göras till någon föruppdragsgivaren utfärdad skattsedel. Jag föreslår att behörighet i dessa fall gestill lokal skattemyndighet som skall utfärda skattsedel på slutlig skatt fördelägare. Att flera lokala skattemyndigheter med en sådan regel i vissa fallkan komma att bli behöriga torde inte medföra några olägenheter. 1982/83:11 58 betalningsskyldighet enligt UBL skall åläggas etthandelsbolag såsom arbetsgivare inhämtas regelmässigt också uppgifter om vilkasom är delägare. Detta sker bl.a. för att bolaget och delägarna skall kunnaåläggas solidarisk betalningsskyldighet genom ett och samma beslut. Det kanförutsättas att samma förfarande kommer att tillämpas enligt den nu föreslagnalagen och att beslutet meddelas efter samråd med övriga ev. berörda lokalaskattemyndigheter. I förevarande paragraf föreslås också bestämmelser om restavgiftpå de belopp som uppdragsgivarna åläggs betala på grund av att avdrag inte hargjorts eller att uppdragsgivaren brustit i sin uppgiftsskyldighet. Bestämmelserom restavgift och tilläggsavgift på belopp som dragits av men inte betalats irätt tid ges i 7 §. 5.6 Krediteringen på uppdragstagaren Enligt promemorians förslag skall ett belopp, somuppdragsgivaren innehållit eller betalat in i enlighet med ett beslut av lokalskattemyndighet eller förvaltningsdomstol, i första hand gottskrivasuppdragstagaren som preliminär skatt för det beskattningsår då beloppetinnehölls eller borde ha innehållits. Om ett inbetalat belopp inte kankrediteras som preliminär skatt innan slutlig skatt debiteras förbeskattningsåret, skall beloppet i stället tas i anspråk för betalning avuppdragstagarens kvarstående eller tillkommande skatt enligt UBL, kvarståendeeller tillkommande arbetsgivaravgift eller mervärdeskatt, allt i den månskatterna eller avgifterna belöper på det år under vilket beloppet skulle hainnehållits. Kan beloppet inte gottskrivas pä detta sätt skall det betalastillbaka till uppdragsgivaren. Mot den här föreslagna krediteringsordningen harremissinstanserna inte haft något att erinra och jag kan också för egen del ihuvudsak ansluta mig till förslaget. Krediteringen bör dock enligt min meningkunna ske enligt ett enklare mönster. Innan jag går närmare in på detta villjag dock först ge följande synpunkter. Såsom har föreslagits i promemorian bör paragrafen inledasmed föreskrift om att ett belopp som uppdragsgivaren dragit av på ersättningenskall gottskrivas uppdragstagaren som preliminär skatt för det beskattningsårdå det innehölls och detta oberoende av om uppdragsgivaren betalar in beloppeteller inte. Denna ordning överensstämmer med vad som i motsvarande situationgäller enligt UBL. Från en sådan krediteringsregel bör dock göras undantagför de fall då avdrag har gjorts på ersättningen till en uppdragstagare som ärjuridisk person, t.ex. ett handelsbolag, som inte taxeras för inkomst. I dessafall har uppdragsgivaren varit skyldig att kontrollera uppdragstagarnas registreringtill mervärdeskatt och det innehållna beloppet bör gottskrivas uppdragstagarensom mervärdeskatt för den redovisningsperiod då beloppet Prop.1982/83:11 59 innehölls.Den inledande föreskriften om kreditering av preliminär skatt har därför i mittlagförslag kompletterats med en bestämmelse av denna innebörd. En sådan regelom kreditering av mervärdeskatt bör i praktiken inte kunna medföra någraproblem. Beloppen skall av uppdragsgivaren redovisas och betalas in i sammaordning som gäller i fråga om innehållen preliminär skatt och av själva krediteringsförfarandetberörs han inte på något sätt. Förfarandet kommer också för myndigheternas delatt följa redan gällande rufiner. Beloppen skall sålunda krediteras på grundvalav den kontrolluppgift som uppdragsgivaren är skyldig att lämna enligt mitt förslagtill komplettering av betsämmelserna i 37 § TL. Den enda skillnaden blir attbeloppet skall överföras till konto för kreditering avmervärdeskatt. När det gäller frågan ivilka situationer i övrigt som en betalningsskyldighet för uppdragsgivaren börmedföra en kreditering på uppdragstagaren biträder jag promemorians förslag atten kreditering bara skall ske i den mån uppdragsgivaren har fullgjort sinbetalningsskyldighet. Jag är alltså inte beredd att, som någon remissinstanshar förordat, låta uppdragstagaren få ett belopp gottskrivet bara av detskälet att uppdragsgivaren eller den uppgiftsskyldige ålagts en vissbetalningsskyldighet. Detta medför att jag också kan acceptera promemoriansförslag beträffande paragrafens andra stycke och som innebär att ett belopp,som uppdragsgivaren inte har innehållit men betalat i enlighet med lokalskattemyndighets eller förvaltningsdomstols beslut, skall gottskrivasuppdragstagaren som preliminär skatt för det beskattningsår då ersättningenbetalades ut. Också för dessa fall behövs dock en särskild krediteringsregelmed tanke på uppdragstagare som är juridiska personer och inte taxeras förinkomst. Det inbetalade beloppet börda, i likhet med vad som föreslagits ifråga om belopp som har innehållits, krediteras uppdragstagaren sommervärdeskatt. Paragrafens andra stycke har utformats i enlighet härmed. Promemoriansförslag (9 § tredje stycket) innebär att uppdragsgivarens betalningsskyldighetför ett icke innehållet belopp - om det inte kan gottskrivas före debiteringenav slutlig skatt - skall kunna tas i anspråk för betalning av uppdragstagarensskatter eller avgifter som belöper på det år då uppdragsgivaren skulle ha gjortavdrag på ersättningen. Jag anser att man får en enklare och mer rationellordning genom att begränsa kredite-ringsreglerna till de av mig förutföreslagna bestämmelserna, att ett innehållet eller inbetalat belopp skall gottskrivassom preliminär skatt resp. mervärdeskatt för det beskattningsår ellerredovisningsperiod som beloppet är att hänföra till. Genom dessa krediteringsreglerkommer beloppen att inordnas i uppbörds- och mervärdeskattesystemens ordinarieavräkningsförfarande och att inom ramen för dessa system kunna tas i anspråk förbetalning av uppdragstagarens obetalda skatter och avgifter. Möjligheterna attgöra en sådan avräkning blir än större om man genomför ett aUmäntavräkningsförfarande för skatter och avgifter i enlighet med de övervägandensom f. n. görs inom . 1982/83:11 60 Jag föreslår att krediteringsbestämmelserna utformas pådet sätt som jag har redovisat . Jag vill framhålla att fråga om att åläggaen uppdragsgivare betalningsskyldighet på grund av underlåtenhet att göraavdrag eller på grund av att oriktig uppgift lämnats i självdeklaration, främstkommer att aktualiseras när det upptäcks att uppdragstagaren inte deklareratsin uppdragsersättning och därför skall påföras kvarstående eller tillkommandeskatt eller mervärdeskatt. Med den av mig föreslagna lösningen följer vidareatt det saknas anledning att ha någon särskild föreskrift om återbetalning ivissa fall till uppdragsgivaren av ett av honom inbetalat belopp. Det återstår härmed bara en fråga som främstgäller krediteringsförfarandet då det kan konstateras att en uppdragsgivarehar underlåtit att göra föreskrivet avdrag för en eller flera uppdragstagaresom inte kan identifieras. Enligt UBLkan en arbetsgivare, som har underlåtit att göra skatteavdrag, görasbetalningsskyldig för de inte innehållna beloppen oberoende av om dearbetstagare som beloppen rätteligen skall krediteras på kan identifieraseller inte. Så som mitt lagförslag är utformat blir det möjligt att fastställabetalningsskyldighet också för en uppdragsgivare utan hinder av attuppdragstagaren inte kan identifieras men då det har klarlagts att ersättningför ett arbete har betalats ut. Med hänsyn till de föreslagna bestämmelserna,att ett innehållet eller inbetalat belopp skall gottskrivas uppdragstagaren sompreliminär skatt eller mervärdeskatt, bör i förevarande paragraf ocksäregleras vad som skall gälla om det förr eller senare får konstateras att beloppetinte kan gottskrivas någon uppdragstagare. Enligt 56 § andra stycket UBL tillfaller ett beloppstatsverket, om det på grund av bristfälliga identifieringsuppgifter intekunnat tillgodoföras en skattskyldig efter utgången av det uppbördsårdä det betalades in. Jag föreslår att en bestämmelse med liknande innebörd tasin i ett sista stycke av förevarande paragraf. 5.7 Indrivning av obetalda belopp, m. m. Bestämmelserna om hur ett belopp, som uppdragsgivaren intebetalar inom föreskriven tid, skall drivas in bygger i promemorian på att UBL:sbestämmelser skall gälla också i detta avseende. Obetalda belopp skall alltsåkunna drivas in i samma ordning som bl. a. gäller för indrivning hosarbetsgivare som har undedåfit att betala in avdragen skatt eller belopp somhan ålagts betala på grund av att skatteavdrag inte har gjorts. Promemoriansförslag går dock i ett avseende något längre än vad som gäller enligt UBL.Enligt UBL får införsel i lön m. m. bara användas mot arbetsgivaren i fråga ombelopp som han innehållit genom skatteavdrag. I promemorians förslag medgesinförsel också beträffande belopp som uppdragsgivaren skall betala på grund avatt han inte gjort föreskrivet avdrag eller brustit i sin uppgiftsskyldighet. Prop.1982/83:11 61 Jagkan också när det gäller dessa bestämmelser ansluta mig till promemoriansförslag med endast några mindre justeringar. Föreskriften om införsel börsålunda enligt min mening sammanjämkas med UBL:s ordning på sådant sätt, attinförsel får äga mm i fråga om innehållna belopp och belopp sombetalningsskyldighet föreligger för enligt 13 §, dvs. på grund av att oriktiguppgift eUer osann försäkran har lämnats eller att uppgiftsskyldigheten intehar fullgjorts inom förelagd tid. Införsel bör däremot, i överensstämmelse medvad som gäller enligt UBL, inte få användas för indrivning av belopp somuppdragsgivaren underlåtit att innehålla. Som någon remissinstans har påpekatbör i förevarande paragraf också göras en hänvisning till omavkortning, avskrivning och antagande av ackordsförslag. 5.8Anteckningsskyldighet, revision m. m. Enligt78 § 1 mom. UBL har arbetsgivarna skyldighet att föra uppgifter om arbetstagarnasnamn, lönebelopp och skatteavdrag. En arbetsgivare som är bokföringsskyldigskall sålunda ha sin bokföring ordnad så att dessa uppgifter framgår. Andraarbetsgivare skall föra anteckningar i dessa hänseenden. För kontroll av attbestämmelserna om skatteavdrag har följts får vidare revision verkställas hosarbetsgivarna. Enligtpromemorians förslag skall dessa bestämmelser också äga tillämpning påuppdragsgivarna. Föreskrifter om detta har i promemorieförslaget angetts genomen hänvisning fill bestämmelserna i 78 § I mom. UBL om arbetsgivarnasskyldigheter och om revision. Mot förslaget har inte gjorts några erinringarfrån remissinstansernas sida. Förutsättningarnaför lagtextens utformning blir emellertid delvis ändrade om man i enlighet medmitt förslag inför en uppgifts- och betalningsskyldighet för småhus- ochlägenhetsägarna. Tydligheten bjuder vidare att bestämmelserna direkt anges ilagen. Till detta kommer att det enligt min mening finns skäl att i viss månutvidga uppdragsgivarnas uppgiftsskyldighet i förhållande till promemoriansförslag. Mot denna bakgrund får jag anföra följande. Densom ger ett uppdrag av det slag som avses i 4 § bör i enlighet med promemoriansförslag vara skyldig att ha sin bokföring så ordnad eller annars föra sådanaanteckningar att uppdragstagarens namn, adress och ersättning samt avdragetbelopp framgår. Anteckningsskyldigheten bör också omfatta uppdragstagarensperson- eller organisationsnummer eller registreringsnummer till mervärdeskatt.En uppdragsgivare bör vidare kunna anmanas av eller den lokalaskattemyndigheten att lämna uppgift om anlitade uppdragstagare, utbetaldaersättningar och beloppet av gjorda avdrag. Om anmaningen inte hörsammas börvite kunna föreläggas. I paragrafen bör också uttryckligen anges att revisionfår ske 1982/83:11 62 och att bestämmelserna i 56 och 58 §§ TL omtaxeringsrevision därvid gäller i tillämpliga delar. Jag föreslår att bestämmelser med denna innebörd tas in iett första, andra och tredje stycke av 18 §. Bestämmelser om vilka myndighetersom skall vara behöriga att utfärda anmaning, förelägga vite och besluta omrevision föreslår jag i ett Qärde stycke av paragrafen.