prop · G6031 · 1982-12-31 00:00:00 — Frågan om särskUda skäl föreligger för skolgång i enintemationeU skola beror således till mycket stor del på omständigheterna i delenskilda fallet. Kravenför godkännande regleras i paragrafens andra stycke. Elt gmndläggande krav äratt den internationella skolans undervisning som helhet betraktad skall varalikvärdig med . I detta krav lägger jag in följande. Undervisningenskall följa de allmänna principer om demokrafi, tolerans, jämlikhet,saklighet, allsidighet m. m. på vilka gmndskolan bygger. Kunskaper ochfärdigheter kan och måste för att skolan skall få sin särskilda inriktningavse delvis andra sakområden men den allmänna nivån bör inle få vara lägre ängrandskolans. 1982/83:1 75 Iparagrafen finns én särskUd föreskrift om att skolan skall förmedla kunskaperoch färdigheter som underlättar fortsatt skolgång utomlands. Iskolans internafionella inriktning ligger att undervisningsspråket genomgåendekan vara ett annat än svenska. Beträffandeundervisning i svenska språket och om svenska förhållanden föreskrivs iparagrafen atl sådan undervisning skall meddelas i den omfattning som de härtillfälligt bosatta eleverna behöver. Vad som behövs varierar från elev fillelev. Av betydelse är vistelsens varaktighet, vilka kontakter eleven har medsvenskspråkig miljö och vUka möjligheter som eleven har att inhämta nödvändigakunskaper utanför skolan. Det kan finnas fall där undervisning av nu berörtslag inte behövs. Ettgodkännande av en internationell skola innebär alt skolplikten får fuUgöras därav vissa barn, aUtså barn som är tillfälligt bosatta i landet eller har andrasärskilda skäl att få en undervisning med inlernafionell inriktning. Jagföreslår ingen särskUd anordning för kontroll av att en elev inle går i ensådan skola utan tUlräckUga skäl. HitlUlsvarande erfarenheter av skolor av dettaslag ger inte anledning till någon sådan åtgärd. Jag utgår från attalternativet med internationellt inriktad undervisning kommer atl användas pårätt sätt även i fortsättningen. Regeringen bör självfallet inle godkänna enskola, om den inte inriktar sig på de berörda kategorierna utan är ett försökatl kringgå kraven enligt 34 §. Liksomnär det gäller fristående skolor som avses i 34 § skall etl lämnat godkännandeåterkaUas, om den internationella skolan inte längre uppfyller kraven förgodkännande. En föreskrift om detta finns i paragrafens tredje stycke. F.n. finns i 33 § andra och tredje styckena föreskrifter om skolhälsovård förskolpliktiga elever vid bl. a. fristående statsunderstödda skolor. Jag fårbeträffande bakgmnden fiU dessa stycken hänvisa fill vad jag anfört under 33 §. Förde fristående statsunderstödda skolornas del tar föreskrifterna sikte påprivatskolor inkl. riksintemalskola med undervisning på gmndskolnivå - somomfattas av privatskolförordningen. Dessa skolor fär etlsärskill bidrag tiU skolhälsövården. Det finns redan nu andra statsunderstöddafristående skolor än dessa. Jagavser att i samband med arbetet på en ny skollag ta upp frägan om en genereUskyldighet för bam och ungdomar i skolpliktig ålder alt, oberoende av om degår i eller fullgör sin skolplikt på annat sätt, genomgåläkamndersökningar av de slag som görs inom skolhälsövården i grandskolan. Jagavser att ta upp frågan om vem som skall svara för skolhälsovård fördem som inle går i gmndskolan eller någon motsvarande skola med offentlighuvudman. Prop.1982/83:1 76 I avvaktan på kommande ställningstaganden i dessa frågorföreslår jag att i 34 b § tas in bestämmelser som motsvarar regleringen i 33 §andra och tredje styckena för de fristående statsunderstödda skolornas del. Jagutgår från att de fristående skolor för skolpliktiga elever som fårstatsbidrag lill skolhälsovård tills vidare får behålla detta med en däremotsvarande skyldighet att svara för sådan verksamhet, även om bidragsgivningensker inom ramen för etl nytt bidragssystem. I den nuvarande ordalydelsen talas om motsvarigheten tillgrundskolans årskurs 9 i sådana skolor som avses i 33 och 34§§. Enligt mitt förslag kommer inle bara 33 och 34 §§ ulanockså 34 a § att innehålla beslämmelser om skolor i vilka skolplikten fårfullgöras såsom alternativ till skolgång i . Detta föranlederändring i 36 § första stycket. vidtas vissa redakfionella ändringar istycket i förenklande och moderniserande syfte. I detta stycke görs vissa smärre språkliga ändringar föratt hela paragrafen skall anpassas till ett modernare skrivsätt. I 39 a § finns bestämmelser om barn som på gmnd avsynskada eller dövhet eUer hörsel- eller talskada inte kan följa undervisningeni gmndskolan, alltså bam för vilkas undervisning slaten svarar genomspecialskolan. Paragrafen består till stor del av hänvisningar lillsådana bestämmelser i skollagen som rör bam vilka normalt fullgör sin skolplikti gmndskolan. Jag har i del föregående föreslagit ändringar i 33, 34 och36§§. Vidare har jag föreslagit att en 33a§, en 34 a § och en 34 b § skallinföras. Detta påverkar de nuvarande hänvisningarna i 39a§. I sin nya lydelse har 33 § betydelse endast försameskolan. Den bör alltså inte omfattas av någon hänvisning i 39a§. 34 a § är inte tänkt att få någon fillämpning på barn somavses i 39 a § och bör alltså inle omfattas av någon hänvisning i denparagrafen. Däremot kan 34 och 36 §§ även i sina nya lydelser liksom33 a och 34 b §§ tillämpas på bam som avses i 39a§. Det lär dock knappast bliaktuellt i praktiken. Mot den bakgmnden ser jag inte anledning att nu övervägabestämmelser som bättre än de angivna föreskrifterna skulle passa för barn somavses i 39a §. Denna fråga får tas upp i samband med arbetet på en ny skollag. T. v. bör göras endast vissa mindre ändringar i 39a§första och tredje styckena. 1982/83:1 77 Skolstyrelsenhar ett övergripande ansvar för att de i kommunen bosatta bamen fullgör sinskolplikt. Om detta inte sker på annat sätt, skall de delta i undervisningen igmndskolan. Skolstyrelsen behöver därför uppgifter om skolpliktiga bamsskolgång i fristående skolor. Föreskrifter om skyldighet att lämna uppgtfter i bl.a. sådana faU finns f n. i 2 kap. 13 § skolförordningen. En sådan regleringbeträffande fristående skolor hör emellertid hemma i skollagen. Dettaär bakgmnden tUl 50a §. Om en skolpUktig elev börjar eller slutar vid enfristående skola skaU huvudmannen för skolan enligt denna paragraf snarastlämna uppgift om detta till skolstyrelsen i den kommun där eleven ärkyrkobokförd. I 2 kap. 14 §skolförordningen finns föreskrifter om uppgiftsskyldighel för den som förestårundervisningen vid annan skola än gmndskolan i fall där en skolpliktig elevutan giltig orsak är frånvarande i större utsträckning. Anmälan skall i såfall ske fill skolstyrelsen i elevens hemkommun, varvid skolstyrelsen skallpröva om eleven skall åläggas skolgång i gmndskolan. Denna regleringsammanhänger med frågan om tvångsmedel för skolpliktens fullgörande (jämför 39§ skollagen). berörda frågor avser jag att ta upp i samband med arbetet påen ny skollag. Tills vidare får regleringen i 2 kap. 14 § skolförordningen ståkvar. Dennaparagraf avses för länsskolnämndernas del motsvara den nuvarande regleringen i21 § andra stycket. Härtill kommer föreskrifter om SÖ: s fillsyn i motsvarandefall. Skollagen saknar f n. bestämmelser om sådan tUlsyn från SÖ: s sida.Enligt den nuvarande instmktionen för SÖ skall denna ha inseende överundervisningen av skolpliktiga barn, men någon Uknande föreskrift finns inte iförordningen (1981:1371) med instmktion för den statliga skoladministrationen,vUken ersätter de nuvarande instmkfionema för SÖ ochlänsskolnämnderna. Vadgäller innehållet i SÖ: s och länsskolnämndernas tUlsyn vill jag erinra om vadjag anförde i den allmänna motiveringen (avsnitt 9.2). Liksomi fråga om gmndskolan blir av naturliga skäl SÖ: s tillsyn av huvudsakligenövergripande slag, medan länsskolnämnderna utövar en mera direkt tiUsyn. Särskiltlänsskolnämnderna bör genom bl. a. besök hålla sig informerade om verksamhetenvid de fristående skolorna. TiU en del kan de få information genomskolstyrelsen i kommunen. Enligt 50 c § har skolstyrelsen den omedelbaratillsynen. Av 10 § framgår att det för fristående skolor i aUmänhet ärskolstyrelsen som har att på förekommen anledning ta ställning till om ettlämnat godkännande skall återkallas. Beträffandeintemationella skolor är det regeringen som avgör frågor om godkännande ochåterkallande av godkännande. Mot den bakgmnden spe- Prop.1982/83:1 78 lar skolstyrelsen i kommunen inte samma roll för tillsynenöver en intemationeU skola som den gör för liUsynen över fristående skolor iallmänhet. SÖ och länsskolnämnderna bör därför i sin fillsyn överundervisningen av skolpliktiga särskilt uppmärksamma de intemafionellaskolorna. Föreskrifterna i 50b§ tar inle sikte på sådanatillsynsuppgifter som enbart beror på atl den fristående skolan fårstatsbidrag. Sådana tillsynsuppgifter får regleras genomstatsbidragsföreskrifterna. Föreskrifterna i 50 b § om tUlsynen över friståendeskolors undervisning för skolpliktiga elever läcker i och för sig ävenfrislående skolor som motsvarar specialskolor. Detta torde dock inte få någonbetydelse i praktiken. Vad gäller tiUsynen över undervisningen för skolplikligapå sjukhus och andra insfitufioner vUl jag erinra om bestämmelserna i 24 §tredje stycket och 48 § andra stycket skollagen. Enligt dessa bestämmelser kanen kommun, med stöd av föreskrifter som regeringen meddelar, genom annananordna särskild undervisning för barn, som på gmnd av handikapp, långvarigsjukdom eller sjukdom som tvingar till upprepad kortare frånvaro inte kandelta i vanligt skolarbete. Sådana av regeringen meddelade föreskrifter finns i5 kap. 45 § skolförordningen. TUlsynsansvaret enligt 50 b § inrymmer inte enskildundervisning enligt 35 §. Frågan humvida det i skollagen bör tas inbeslämmelser om etl sådant liUsynsansvar för SÖ och länsskolnämnden fårövervägas i samband med arbetet på den nya skoUagen. 1 denna paragraf finns föreskrifter om skolstyrelsenstUlsyn över undervisningen för skolpUktiga i fristående skolor. Både skolorenligt 34 § och skolor enligl 34 a § omfattas av tillsynsansvaret. Detta gälleroavsett om de är statsunderstödda eller inle. Såsom framgår av 50 b § står undervisning som nämntsunder SÖ: s och länsskolnämndens tiUsyn. I 50c§ föreskrivs att skolstyrelsenskall ha den omedelbara fillsynen. Skolstyrelsen kan följa verksamheten på närahåll och därmed lämna länsskolnämnden värdefull information. I och med atl frågor om godkännande och återkallande avgodkännande beträffande fristående skolor som avses i 34 § avgörs avskolstyrelsen har denna ett särskilt ansvar för att hålla sig informerad omsådana skolors verksamhet och att på etl så fidigt stadium som möjligt försökakomma till rätta med eventuella svårigheter. Skolstyrelsen skaU emellertid självfallet också följa deinternationella skolornas undervisning för skolpliktiga. Om aUvarligare problemvisar sig föreligga, ankommer det pä skolstyrelsen atl omgående fästa länsskolnämndensuppmärksamhet på dessa. Föreskrifterna i 50c§ innebär ingen skyldighet förskolstyrelsen att fuUgöra sådana tillsynsuppgifter som enbart beror på altstatsbidrag lämnas tUl den fristående skolan. Prop.1982/83:1 79 Denya bestämmelserna föreslås träda i kraft den . Minaförslag rörande godkännande av fristående skolor föranleder vissaövergångsanordningar. Normalt skall enligt såvälde äldre som de nya bestämmelserna fråga om godkännande prövas avskolstyrelsen. I sådana fall bör ett godkännande som har meddelats enligt äldrebestämmelser och som aUtjämt gäller vid utgången av få fortsätta attgälla intill utgången av , om det inte har lämnats för kortare tideller återkallas med stöd av de nya bestämmelserna. En föratsättning för sädanfortsatt giltighet bör vara att skolpliktiga elever har börjat vid skolan föreden . Jag föreslår en särskild övergångsbestämmelse om detta. Mittförslag innebär alltså att skolstyrelsen elt år efter den nya regleringensinförande således vid behov en viss anpassningstid för skolorna - måsteompröva tidigare lämnade godkännanden. Jag anser detta befogat med hänsyn lillall 34 § i den nya lydelsen med tillhörande motiveringar ger ett i viss månnytt underlag för prövningen. Regelnom fortsatt giltighet av godkännande som meddelats med stöd av äldrebestämmelser bör alltså inte gälla, om den fristående skolans verksamhet förskolplikfiga elever inleds först efter utgången av juni 1983.1 ett sådant fallbör krävas ett godkännande enligt de nya bestämmelsema. Denya bestämmelsema om godkännande omfattar även statsunderstödda friståendeskolor. F. n. får skolplikten fullgöras i sådana skolor med stöd avbestämmelser som avses i 33 § första stycket skoUagen i dess nuvarande lydelse.Denna reglering kommer att upphöra. Därför måste inför den 1 juli 1983godkännanden meddelas även för de redan statsunderstödda frislående skolomaför att skolplikten också i fortsättningen skall få fullgöras där. Ivissa fall skall godkännande av fristående skola för skolpliktens fullgörandelämnas av regeringen. Jag anser att regeringen i förekommande fall inför den 1juli 1983 bör lämna godkännanden enligt de nya bestämmelserna om där angivnakrav är uppfyllda. godkännanden som meddelats med åberopande av äldreföreskrifter bör alltså inte längre gälla. Medtanke pä fall av de slag som jag nu berört föreslår jag en särskildövergångsbestämmelse om att fråga om godkännande enligt 34 § i den nya lydelseneller enligt 34 a § kan prövas före lagens ikraftträdande. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över lagförslaget. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemstäUan. Prop.1982/83:1 80 Sammanfattning av betänkande (SOU 1981:34)Fristående skolor för skolpliktiga elever 1 Vissa principiella förutsättningar för skola med enskild huvudman SEH-kommitténhar i sitt betänkande redovisat gäUande rätt och sin syn på de principiellaföratsättningarna för fristående skolor. Därvid har kommittén behandlat sädanaaspekter som internationella förpliktelser, föräldrarätten, skolplikten ochbehov av fristående skolor ur samhällets resp. individers eller gmpperssynvinkel. Rätlentill undervisning behandlas i flera internationella överenskommelser somSverige har tillträtt. Till dessa hör främst dels etl första tilläggsprotokollav till konvention angåendeskydd för de mänskliga rätfigheterna och de gmndläggande friheterna, dels en avUnescos generalkonferens antagen konvention motdiskriminering inom undervisningen, dels två av den 16december 1966 antagna konventioner, nämligen internationella konventionen omekonomiska, sociala och kulturella rättigheter samt internationellakonventionen om medborgerliga och politiska rätfigheter. Konventionernasbestämmelser om rätten till undervisning skall ses mol bakgmnd av art. 26 i denav antagna allmänna förklaringen omde mänskliga rätfigheterna, en förklaring som inte är en konvention och alltsåinte bindande som en sådan. FN:sallmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna 26 i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna uttalas attenvar har rätt till undervisning. Undervisningen skall vara kostnadsfri,åtminstone på de elementära och grundläggande stadierna. Den elementäraundervisningen skall vara obligatorisk. Undervisningen skall syfta tillpersonlighetens fulla utveckling och till alt stärka respekten för människansgmndläggande fri- och rätfigheter. Undervisningen skall främja förståelse,tolerans och vänskap mellan alla nationer, rasgrupper och religiösa gruppersamt befordra FN:s verksamhet för fredens bevarande. Rätten att välja den undervisning,som skall ges åt barnen, tillkommer enligt artikelns tredje moment i främstarammet barnens föräldrar. 1982/83:1 81 Första tilläggsprotokollet tiU konventionangående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna I art. 2 i första liUäggsprotokoUet till Europarådetskonvenfion angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggandefriheterna stadgas att ingen fär förvägras rätten till undervisning samt attstaten, vid utövandet av den verksamhet slaten kan påta sig i fråga omuppfostran och undervisning, skaU respektera föräldrarnas rätt att tillförsäkrasina barn en uppfostran och undervisning som står i överensstämmelse medföräldrarnas religiösa och filosofiska övertygelse. mol diskriminering inom undervisningen mot diskriminering inom undervisningeninnehåller bestämmelser om undanröjande av diskriminerande företeelser inomundervisningen och anger också vissa allmänna principer för staternas undervisningspolitik. Enligt art. 1 förstås i konventionen med diskrimineringvarje åtskillnad, uteslutning, begränsning eUer fördel på grund av ras, färg,kön, språk, reUgion, politiska eUer andra åsikter, nationeUt eller socialtursprang, ekonomiska villkor eller börd, vars syfte eUer verkan är atlomintetgöra eUer inskränka likställighet inom undervisningen. I art. 2 anges vissa fall som, då de är tillåtna i enstat, inte skall anses utgöra diskriminering i konventionens bemärkelse. Eltsådant fall är inrättande eller bibehäUande av privata läroanstalter. Därvidfömtsälts att ändamålet med dessa inte är att utesluta någon gmpp utan atterbjuda utbildningsmöjligheter utöver dem som ges av de offendiga myndigheterna.Vidare fömtsälts att dessa läroanstalter förvaltas i enlighet med nämndaändamål och att den undervisning som meddelas överensstämmer med destandardkrav som må ha fastställts eller godkänts av vederbörande myndigheter,särskilt för undervisning på samma nivå. Enligt art. 3 gör konventionsstaterna vissa utfästelserför att avskaffa och förhindra diskriminering. De förbinder sig bl. a. attupphäva varje författningsbestämmelse och förvaltningsföreskrift samt avskaffavarje förvaltningspraxis, som innefattar diskriminering inom undervisningen. Deförbinder sig också att inte tillåla atl offendiga myndigheter gör åtskillnad ibehandlingen av landets egna medborgare, utom på grand av förtjänst ellerbehov, i vad avser skolavgifter och beviljande av stipendier eller andra formerav studiehjälp samt att inte, i någon av de stödformer som utgår fillläroanstalter från offentliga myndigheters sida, tillåta några inskränkningareller fördelar som enbart grandar sig på att eleverna tillhör en viss gmpp. Enligt art. 4 skall statema bl. a. göra den gmndläggandeskolundervisningen avgiftsfri och obligatorisk. Art. 5 innehåller allmänna uttalanden om undervisningensuppgift atl främja förståelse meUan folken och stärka respekten för mänskligarättigheter. Vidare förklarar sig konventionsstaterna vara ense om bl.a. följande.Det är väsentligt att respektera föräldrars frihet, för del första, atl 6 1982/83. 1982/83:1 82 väljaandra läroanstalter för sina barn än dem som upprätthålls av de offentligamyndigheterna men som motsvarar de minimikrav för undervisning som må hafastställts eller godkänts av vederbörande myndigheter och, för det andra, attpå etl sätt som överensstämmer med formerna för landets rättstillämpningtillförsäkra barnen en religiös och moralisk uppfostran i enlighet medföräldrarnas övertygelse. Det är väsenfiigl att filler-känna medlemmar avnafioneUa minoriteter rätt att bedriva egen undervisningsverksamhet,innefattande upprätthållande av skolor samt, beroende på varje statsundervisningspolilik, användning av eller undervisning i deras eget språk,under fömtsättning bl. a. att undervisningens nivå inte är lägre än den aUmännanivå som fastställts eller godkänts av vederbörande myndigheter. Art. 5avslutas med att konvenfionsstatema förbinder sig att vidta alla nödvändigaåtgärder för att säkerställa tillämpningen av de principer som uppställts iartikeln. Intemationellakonventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter innehåller iart. 13 en rad föreskrifter som syftar till att vidga möjlighetema för denenskilde att få lämplig ulbUdning. I mom. 1 erkänner konvenfionsstatema rättenför envar till utbildning och förklarar sig vara överens om vissa mål förutbildningen som är formulerade i huvudsaklig överensstämmelse med vad somanges i art. 26 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rätfigheterna.Metoderna för att uppnå dessa mål anges i mom. 2, där det bl. a. sägs attgrandskoleundervisningen skaU vara obligatorisk och kostnadsfritt fillgängligför alla. Enligl mom. 3 förpliktar sig konvenfionsstatema att respekteraföräldrars frihet att dels för sina barn välja andra skolor än dem sominrättats av offentlig myndighet, såvida läroplanema läcker vad som från detoffentligas sida må ha föreskrivits eller godkänts som minimistandard, delstillförsäkra sina bam den religiösa och moraliska fostran, som står iöverensstämmelse med föräldrarnas övertygelse. Enligt mom. 4 får intet iartikeln tolkas såsom medförande inskränkning i den enskildes ellerorganisationers rätt att granda och driva undervisningsanstalter, underfömtsättning alt de i första momentet av artikeln uppställda principema iakttasoch att undervisningen står i överensstämmelse med vad som från det offendigassida angetts som minimistandard. Äveni internationeUa konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter finnsett stadgande om att konventionsstaterna förpliktar sig att respekteraföräldrars frihet att tUlförsäkra sina barn den religiösa och moraliskauppfostran som är i överensstämmelse med deras egen övertygelse (art. 18 mom.4). Vidratificeringen av första tilläggsprotokollet till konventionangående skydd för de mänskliga rättigheterna och de gmndläggande Prop.1982/83:1 83 friheterna gjordes från svensk sida förbehåU mot art. 2 iprotokollet (jfr prop. 1953: 32, UU 1953:1, rskr 1953:124). Enligt förbehåUetkunde inte medge föräldrar rätt att under hänvisning till sinfilosofiska övertygelse för sina bam erhålla befrielse från skyldigheten attdelta i delar av de allmänna skolornas undervisning. Vidare förklarades frånsvensk sida att befrielse från krislendomsundervisningen i de allmänna skolornaendasi kunde medges för bam som har annan trosbekännelse än ochför vilka tillfredsställande religionsundervisning är anordnad. Reserva-fioneninnebar inte någon inskränkning i föräldrarnas rätt att välja skola med enskildhuvudman för sina barn. Det gjordes inte något motsvarande förbehåll mot art. 5 iUnesco-konventionen, art. 13 mom. 3 i internationella konventionen omekonomiska, sociala och kuhurella rättigheter eUer art. 18 mom. 4 iinternafionella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter, närdessa konventioner ratificerades (jfr prop. 1967:36, UU 1967:14, rskr 1967:369och prop. 1971:125, UU 1971:13, rskr 1971:270). I propositionen angåendegodkännande av vUken inte tillåter reservationer erinrade föredraganden om att statsmakterna vid skilda tillfällen beslutat atlreligionsundervisningen inom det allmänna skolväsendet skall vara objekfiv ochatt det enligl skollagen finns möjlighet tiU befrielse från undervisning ikristendoms- resp. religionskunskap för elev som tillhör annat trossamfund änsvenska kyrkan. Vissa förbehåll gjordes i samband med ratificeringen avFN-konventio-nerna, men dessa förbehåU avsåg inle sådana bestämmelser som rörundervisning. Genom att tillträda konvenfionerna har gentemot deövriga konventionsstaterna förpliktat sig att, så snart konventionerna trätt ikraft (vUket skett för samdiga här nämnda konvenfioner), tillförsäkra enskildapersoner de i konventionerna angivna fri- och rättigheterna. I vissa länder är konvenfioner direkt tUlämplig nationellrätt. I blir emellertid en konvention inte automatiskt tillämplignationell rätt genom att tillträder konventionen. Detta har fastslagitsi rättspraxis genom domar som högsta domstolen, regeringsrätten och arbetsdomstolenhar meddelat . Lagstiftning är det normala sättet att i svensk rättinlemma en konvenfion som tillträder. Någon lagstiftning behövs dockinte, om redan gällande lagbestämmelser och andra rättsprinciper ärtillräckliga för att skall kunna fullgöra sina åtaganden enligtkonventionen. När fillträdde de ovan angivna konvenfionernaansåg man att det inte behövdes någon ny lagstiftning. Gällande lag ansågstillgodose de rättigheter som konvenfionerna värnar om.