prop · G60319 · 1982-12-31 00:00:00 — Detta torde vara fallet i församlingar som ingår i en kyrklig samfällighet till vars uppgifter hör att hsindha vårdenom kyrkorna ooh den kyrkliga egendomen i församlingarr.a.Enligt 63 § 2 mom. LPS skall bl.a. 54 § tillämpas på samfällighetenskyrkoråd. Prop.1982/83:19 340 följaktligen på detta att utse kyrkvärdar i den angivna situationen. LPS innehåller ingaspeciella bestämmelser om kyrkvärdarnas uppgifter. De delar alltså med kyrkorådetsövriga medlemmar ansvaret för rådetsfunktion som församlingens styrelse vari bl.a. ingår att ha omsorg om församlingslivet och verka fördess utveckling samt leda förvaltningenav församlingens angelägenheter etc. (43 §). Om kyrkvärdamas uppgifter i övrigt finns bara enstaka spridda författningsbestämmelser. I 11 kap. 8 §1686 års kyrkolag stadgas: Här nattvard skall begås, måste kyrkovärden eller klockaren frambära så många oblater och såmycket vin, som behöves, vilket sättes päaltaret, förrän instiftelseorden ooh Fader vårdäröver läsas. påpekar i sinnyssnämnda handbok, att här aktualiseras kyrkvärdsämbetets representativa funktion:det är församlingen själv, förkroppsligad .i sina kyrkvärdar,som bär fram de heliga hävorna till altaret. I samband med nattvaräsfirandethar kyrkvärdarna sedan urminnes tider haftsin speciella uppgift. De har alltid haft ansvaret för nattvardskärlenoch deras vård och hade länge uppdraget att anskaffa vin och oblater tillnattvardsgången. Det senare sker dock numeravanligen centralt genom pastorsämbetet. Ochvården och iordningställandet av nattvardskärlen har numera i många fall överlåtits på kyrkvaktaren. - Klockarens funktion enligt detciterade lagrummet har upphört genom lagen(1947:275) om kyrkomusiker. Kyrkvärdarna har ocksä av gammalt ett medansvar för kyrkornas övrigainventarier. I 23 kap. 2 § kyrkolagen stadgas att, när en ny kyrkoherde har blivit installerad, skall strax i hans samt kyrkovärdamas och sexmännensnärvaro rannsakas, vad för inventarium och skrud jämte annan egendom är uti kyrkan i förråd, vilket granneligen skall beses och jämföras med kyrkoboken ooh de förra inventarier. Närmare föreskrifter härom,såvitt avser kulturhistoriskt vär- Prop.1982/83:19 341 defulla föremål, finns i förordningen(1942:929) om vården av vissa kyrkliga inventarier(ändrad senast 1976:501). Där heter det bl.a.: I kyrka, gravkor eller eljest 1kyrkas hus eller förva ringsrum befintliga Inventarier, såsomskrudar, rökelsekar, klenoder och kärl, brev, skrifter ooh böcker, altartavlor, bilder, kors och krucifix, dopfuntar, andra målningar ooh konstarbeten, avlatsskrln, fattigbössor,ljuskronor och ljus stakar, gravstenar och andra minnesvårdar,epitafier, vapen sköldar, baner, sorgfanor, vapen,rustningar, votivskepp och kyrkklockor, vilka tjäna att bevara minnet av äldre tiders bruk ooh konstfärdighet ooh icke tillhöra enskild person el ler släkt, må icke utan regeringens tillståndöverlåtas till annan. Vad i denna (kxmgörelse)sägs om inventarier i kyrkas husskall ock gälla föremål som uppställts å kyrkogård. I varje församling skall finnas förteckning översådana föremål som avses i 1 §. Vid kyrkoherdeombyte ochvisitation bör noggrant undersökas, att allt finnes i enlighet med in ventarieförteckningen. Ej må något föremål avföras ur för teckningen utan att riksantikvarieämbetetoch statens histo riska museer samtyckt därtill. - - - - - Kyrkoherden och kyrkvärdarskola tillse, att egendomen väl värdas. - - - - - uppger i sin , s. 77) att kyrkvärdarna ocksäskall närvara vid inventering avkyrkoarkiv i samband med kyrkoherdeombyte. En föreskrift härom gavs i Kungl. Maj:ts resolutionpä prästerskapets besvär . Den torde docknumera få anses vara ersatt av kungörelsen (1946:705) angående inventering av kyrkoarkiv och kontraktsprostarkiv. Enligt kungörelsen skall inventering av kyrkoarkiv äga rum närden präst som förestår arkivet frånträder sinbefattning. I 2 § tredje stycket föreskrivs att kyrkorådet i den församling vars kyrkoarkiv inventerasfår utse en representant att följa Inventeringen. Enligt 24 kap. 8 §och 26 kap. 8 § kyrkolagen samt artikel 23 i prästerskapets privilegier 1723 har kyrkvärdarna viss befattning med kyrkans räkenskaper och skall de ha hand om en av de trenycklarna till kyrkkistan. Som framgårav historiken nedan torde dessa bestämmelsernumera vara obsoleta. I kungörelsen(1953:739) angående kollekter (ändrad bl.a. 1982/83:19 342 1954:815 och 1969:52) ntadgas bl.a.: Orii upptagande av föruamlingskollekt beslutar församlingens kyrkoråd, som i samband därmed jämväl bestämmer så-'/äl ändamålet med kollekten som när kollekten skall upptagas. Uppkommer fråga om att i samband med viss offentlig gudstjänst eller andaktsstund, för vilken någonkollekt icke blivit bestämd, upptaga fbrsamlingsVzollekt för särskilt ändamål ochmedgiver icke tiden, att frågan underställes kyrkorådet,äger pastor eller den eljest vidtillfället tjänstgörande prästen efter samrådmed kyrkvärdarna, där så kan ske,besluta om kol-lektens upptagande. Sådantbeslut skall anmälas vid kyrkorådets nästföljande sammanträde. 5 § 2. som tjänstgör vid förrättning däkollekt upptages är ansvarig för att kollekten insattes på postgirokonto. Prästen kan dock utse annan, som förklaratsig villig därtill, att i hans ställe svara föratt kollekten insattes på postgirokonto. Vid varje kollekttillfälleskall den som är ansvarig för att kollekten insattes på postgirokonto tillsammans med kyrkvärd eller annan lämpligperson räkna samman influtna medel ooh införa beloppet i kollektbok enligt fastställt formulär. Som påpekari sin handbok (s. 28) berör alltså kollektkungörelsenkyrkvärdarna i mindre utsträckning änman skulle vänta. Kollektupptagningen ses oftasom kyrkvärdens kanske viktigaste uppgift. Även om den traditionellt och naturligt tillkommerkyrkvärdarna är den dock inte författnings-mässigt reglerad vare sig som deras skyldighet eller rättighet. Det meter alltså inget hinder att uppdra åt någon annanatt biträda kyrkvärdarna med kollektupptagningen eller att vid vissatillfällen överlåta den på andra. Gällande kyrkohanibok (stadfäst genom kungörelsen1942:816) ger i sina anvisningar förkyrkoherdeinstallation,- kyrkoinvigning och återöppnande av kyrka samt invigning avbegravningsplats möjlighet för kyrkvärdarnasmedverkan. Anvisning-a-fna förutsätter doclc i-rite obligatoriskt detta. Vid kyrkoinvigningbör kyrkvärdarna, "därså befinnes lämpligt", gåförst i processionen och, "där så önskas", tillsammans med de assisterande prästerna ta plats vid altarringen. Vid invigning avbegravningsplats och gravkapell sägeranvisningama att "till assistenter måk-anna kallas någ-ra präster och församlingenskyrkvärdar". Vidkyrkoherdeinstallation anges på liknande sätt att pastoratets kyrkvärdar, "därsä befinnes lämpligt", går Prop.1982/83:19 343 först i processionen. koamenterar (s. 30): "Det synes överraskande, att kyrkohandboken inte direkt föreskriver kyrkvärdamasmedverkan vid ovanstående tillfällen. Det torde dock över hela landet vara allmänpraxis, att kyrkvärdarna självklart gördetta just som församlingens representanter.Ingenting synes heller naturligare änatt församlingen själv genom sina företrädare aktivt deltar vid så betydelsefulla händelöer i församlingensom t.ex. kyrkoinvigning och kyrkoherdeinstallation." Rätten att upplåta kyrkorummet tillkommer traditionellt församlingens pastor. Qénom lagen (i963:501) om upplåtandeav kyrkorum i visia fall har rätten atttillfälligt upplåta kyrkorummet förannat ändamål än gudstjänst och därmedjämförlig förrättning tillagts kyrkorådet i församlingen. Dock får enligt 3 § rådet uppdra åt kyrkoherden eller ät avdelning av rådet,i vilken kyrkoherden ingår, att besluta på rådets vägnar. I den allmännamotiveringen till lagen (prop. 1963:149, s. 28) uttalade föredragande statsrådetbl.a. : "Det torde kunna förutsättas, att . . . kyrkorådet, inte mirist av praktiska skäl,kommer att som regel delegera beslutanderättentill antin'gen kyrkoherden ensam eller till kyrkoherden och kyrkvärdarna." Och i specialmotiveringen till 3 § (s. 32) anfördehan: "Speciellt synes mig ordningen med delegation till avdelning av rådet, i vilken kyrkoherden ingår, vara värdefull.Vid en sädan delegation tillgodoses nämligen de synpunkter som framkommit i fleraremissyttranden beträffande det önskvärda i ettsamråd mellan kyrkoherden och kyrkvärdarna i ärendenav förevarande slag." Kyrkvärdamas funktioner i övrigt i och utanförgudstjänsten är-beroende av sedvänjor som skiftar frän församling till församling. Kalra (a.a.3. 77 ff) understryker den faktiska betydelsesom kyrkvärdskapet äger i våraförsamlingar. Såsom valda av" kyrkorådet fungerar kyrkvärdarna som rådets förtroendemänmed uppgifter utövor dem som åvilar kyrkorådsledamöterna i övrigt.Deras ämbete är historiskt sett det förnäms-.a avkyrkans lekman- 1982/83:19 344 Kalm erinrar om den avbiskop hävdade uppfattningen att kyrkvärdsinstitutionen ärspeciellt lämpad som enhetslänk i samarbetet mellan det legala och det frivilligakyrkliga arbetet. Kyrkvärdamas uppdrag berör sålunda fleraområden av församlingens arbete och gudstjänstliv. Dit höromsorgen om kyrkan. De har att tillse att den befinner sig i ett för gudstjänstvärdigt skick. Men deras främsta uppgift är,menar , "tvi-velsutan deltagandet i gudstjänsten, därde såsom församlingens främsta förtroendemängenom sin närvaro ger uttryck åt sitt ansvar förgudstjänsten. I egenskap av kyrkvärdar är de även prästensnärmaste rådgivare i frågor,som rör församlingens angelägenheter ochgudstjänstförhällanden." Liknande tankegångarmöter i traditionella uppgift är att leda församlingenge-nom de olika gudstjänstmomenten under mässan. Den textläsningvid högmässa och annan allmän gudstjänst som färutföras av lekmän överlåts ofta åtnågon kyrkvärd. understryker starkt kyrkvärdsämbetetsrepresentativa karaktär. Den kommer till uttryck i kyrkvärdens funktion inte bara vid mässan utan ocksävid andra offentliga gudstjänster i församlingskyrkan och förrättningar i anslutning till dessasamt vid de förut nämnda invignings- ochinstallationsakterna. I detta sammanhang påtalar en vanlig missuppfattning, nämligen att kyrkvärdsuppdragetavser ett "värdskap vid kyrkdörren". Denna tanke är av relativt sent datum och hänger samman med att man tolkat begreppet kyrkvärd som "värdi kyrkan". Språkligt sett är detta dock felaktigt (se historiken nedan), ochuppgiften ifråga bör enligt överlämnas åt andra lämpliga personer. framhåller.slutligen att kyrkvärdskapet inte ärnågot söndagsuppdrag. Det finns inga vattentäta skott mellan detta och andra funktioner 1 den lokala gemenskapen.-Genom sin ställning och funktion i kyrkoråd och gudstjänstlivblir kyrkvärden en naturlig förbindelselänkmellan församlingsstyrelsen och församlingsarbetama. Prop.1982/83:19 345 Kyrkvärdsinstitutionen har urgamla anor.Kyrkvärdar fanns i det . Deras funktion varatt representera ooh företräda församlingen, att försvara ooh ansvara för dess egendom och vårda ,degemensamma tillgångarna. I hade alltifrån äldsta kända tid sockenmännendel i kyrkans ekonomiska angelägenhetergenom kyrkvärdarna. I göta-lagama kallas de "kirkiudrottin"(kyrkoherre) eller "kirkiu-gömare"(kyrkovårdare). Svealagama använder beteckningen "kirkiuväriande", dvs. den som värjer kyrkan, ärhennes försvarare eller målsman. Titeln kyrkovärjare har ända in i vår egen tid bevarats pä vissa håll i landet. Det är ur denna titel som "kyrkvärd" bildats. Kyrkvärdarna synes i allmänhet ha varit två till aritalet. Deras uppgifter var mångahanda. Jämteprästen skulle de föivalta kyrkans föimögenhet ooh avläggaärlig räkenskap. Deras ekonomiska ansvar innebar även skyldighet att rättsligt bevaka församlingens intressen, t.ex. imarktvister mellan prästen ooh församlingskyrkan. De skulle tillse att socknens jordägare fullgjorde sina skyldigheter vid byggande ochunderhäll av kyrka och kyrkogård. Prästoch kyrkvärdar var gemensamt ansvariga för att kyrkan försågs med de inventarier som behövdes förgudstjänstens förrättande. Enansvars-.full uppgift för kyrkvärdarna var tillsynen av kyrkklockorna, deras vård och upphängning.Som församlingens speciella representanteroch förtroendemän skulle de ocksåmedverka vid kyrkotuktens uppehållande. Sooken:ityrelsen var uppbyggd på en samverkan mellan prästämbetet ochkyrkvärdsämbetet. Vid sidan av dessa kännerlandskapslagarna ingen sookenmyndighet med reglerade be.fo£enheter. Dock torde socknen genom sockenmänrien ha varit kyrkvärdarnas huvudman och uppdragsgivare. Nägot kyrkoråd fanns ännu inte, ooh det skn.ille dröja länge innan något sådant komtill stånd. Det var hos kyrkvärdarna som alla de funktioner var samlade som är fördelade på kyrkoråd,kyrkokassör, kyrkvaktare, boställshavare, kyrkogårdsföreståndare och kyrk- Prop, 1982/83:19 Reformationen medfördeinga nämnvärda förändringar i den medeltida sockenstyrelsens sätt att fungera. Förkyrkvärdamas del innebar att de fick mindre att förvaltaooh ansvara för men i stället påladesuppgiften att mot sina socknar fungera som kronans fogdar och uppbördsmän. Vid kyrkvärdamas sida börjadenu efter hand sexmannain-stitutionen ooh .-,ockenstän-i.iia-n växafram som nya församlings-organ. Prån 1600-talets börjanframträdde 1 praxis, som varierade mellanstiften, en strävan mot en mer differentierad församlingsstyrelse. Gemensamma bestämmels;:r häromtillkom i form av privilegier för prästerskapet. De förstaprivilegierna erkände sockenstämniansom beslutande organ för socknens kyrkliga ooh borgerliga a-ngelägenheter men gav också stor frihet ät "dess fullmäktige kyrkvärdarooh sexmän". En något fastare reglering ficksockenstyrelsen genom 1723 ärsprivilegier, som till större delen är fprmellt i gällandekraft. I artikel 23 meddelas här bl.a. föreskrifter om regelbundna sockenstämmor, vid vilka skall behandlas frågor om kyrkodisciplinen, kyrkans ekonomiska angelägenheter, byggande av kyrka och prästgård m.m.Sockenmännen skall "rådslå och beställa om kyrkans inkomst och räkenskap, vilken riktig ooh verificerad av kyrkoherdenoch kyrkvärdarna hållas och vid åretsända sluten vara tor". Kyrkansmedel skall "i kyrkans kista eller eljest behörigen förvaras,vartill tre läs och nycklar vara skola, av vilkakyrkoherden alltid skall hava en i sitt -förvar,kyrkovärdarna den andra och den tredje någon annan skicklig man, som församlingen därtillutnämner". Enklare disciplinärenden fåravgöras av kyrkoherden "med några av de förnämsta uti församlingenooh kyrkans sexmän". Kyrkvärdarna och sexmännenskall -atväljas och tillsättas "med församlingenssamråd". 1686 ärs kyrkolag har inga bestämmelser om sockenstyrelsen men förutsätter dockatt det i socknen finns kyrkvärdar och sexmän. Det framgårav vissa stadganden om medelsförvaltningoch revision. Enligt 24 kap. 8 v skall vid biskopsvisitationema bl.a. företes "räkningenpä inkomst och utgift, för vart årsärskilt, under kredit och debet rätteligen författad, samt Prop.1982/83:19 347 underskriven av kyrkoherden och kyrkovärdarna, sedan hor. i församlingens närvaro är upplästoch sannfärdig befunnen". Även vid prostvisitationema, 24 kap. 19 §, skall kyrkans räkenskapergranskas. Enligt 24 kap. 24 § bär kyrkoherden försorgom "kyrkans egendom i löst och fastsamt räkenskapen över inkomst och utgift". I 26 kap. 8 § kyrkolagen stadgas: ... . Var kyrka i städerooh å landet skall hava, en eller, där så behöves, flera kistor med tre lås, däruti kyrkansegendom i-penningar, guld, silver, kläder,tenn, koppar, räkenskapsboken, inventaria över kyrkoherde-, capelians- och klockarbord, samtannat, som vid kyrkan till underrättelsebehöves, skall bliva förvarat. Den ena nyckeln behåller kyrkoherden, den andra kyrkovärden, ooh den tredje en av sexmännema; ooh måintet där uttagas utan i dessa trepersoners närvaro. ytterligare en bestämmelsesom berör kyrkvärdarna fanns i 28 kap. 4 §, e;iligt vilken sjuk- och fattigstugor på landet skulle vårdasav "adeln i socknen tillika med kyrkoherden, värdar och sexmän". I en resolution , som gällde Borgåstift, förklarade . Maj:t under § 8 "att det icke kan vara församlingama däri stiftet förmenat att utvälja sig kyrkovär-''dar, även som sådant annorstädes sker; och må ingen, som därtillbliver vald, sig utan la"ga förfalldär ifrån undandraga".-För uppdragetskulle kyrkvärdarna vara berättigade till viss del av kronotionden eller annan skälig belöningsom socken-männen kunde komma överens om. Slutligen uttalades: "Dock bör genom kyrkovärdarstillsättande pastor ingalunda frikallas ifrån den skyldighet, som Kyrko-Ordningen(dvs. honom pålägger för kyrkan, hennes medel och inventarier. Kyrkvärdsuppdraget var betungande och förenat med ekonomiska risker, vilket ibland gjordedet mindre attraktivt. På sina; häll förekom detatt ovilliga kyrkvärdskandidater kunde slippa ifrån sysslan mot erläggandeav viss lösen. Efter hand kom kyrkvärdarna att avlastas en del av sina tidigare legalauppgifter genom ny lagstiftning. Bl.a. blev de genom 1''C3 års bospitalsförordningbefriade från sin befattning "med fattigvården och genom kyrkvak-tarstadga från arbetetmed kyrkorummets skötsel. Längre fra.T; övertogkyrkokassörer deras 1982/83:19 348 direkta ekonomiska ansvar. Framförallt medfördeinrättandet av kyrkoråd i modem mening en lättnad i deras arbetsbörda. Organ med beteckningen kyrkoråd hade förekommit ,men de hade andra funktioner än . Prästprivile-giema 1723 talar omkyrkoråd i städerna. De var närmast ett sla.ss fullmäktiginstitutioner. Rättslig reglering erhöll kyrkorådet först genom förordning angående sockenstämmor och kyrkoråd. Enligt denna skulle kyrkoråd finnas i alla församlingar. Hådet skulle bestå av kyrkoherden och kyrkvärdarna samt ytterligare fyra-åtta ledamöter. Dess uppgifter gällde hu-vudsakligenkyrkodisciplinen. Det fungerade ämiu inte som verkställighets- och förvaltningsorgan.Vården och förvaltningen av kyrkoegendomen låg kvar hos präst och kyrkvärdar. Som verkställlghetsorgan fungerade sexmännen, vilka inte var medlemmar av kyrkorådet. Den omorganisation av sockenför-yaltningen som skedde genom 1843 ärs lagstiftning medförde Inga nämnvärda förändringar i nu angivna hänseenden. Desto större betydelse fick kommunallagstiftning. Socknen uppdelades 1 församling och borgerlig kommun.Sockenstämman delades 1 kyrkostämma och kotmnunalstäiima, och kyrkorådet flek en annan fxinktion . Enligt förordning om kyrkostämma samt kyrkoråd och skolråd skulle kyrkorådet bestå av kyrkoherden ooh kyrkvärdarna som självskrivna samt så många för gudsfruktan och nit kända män och kvinnor som församlingen fann lämpligt utse (23 §). Till kyrkorådets tidigare kyrkotuktsuppgifterkom nu åliggandet att fungera som kyrkostämmans beredande och verkställande organ samt att motverka"kyrklig tvedräkt och söndring" och "att vårda kyrkans angelägenheter". Sexmännen utmönstrades ur kommunallagstift-nlngen. I fråga omden ekonomiska förvaltningen innebar reform väsentliga förändringar. Man reglerade förvaltningsformerna för olika slag av kyrklig egendom,dels för lokalkyrkan, dess egendom ochkassa, dels för kyrkokommunens egendom och dessmedel, vlUca hade tillförtsden genom uttaxering. Ansvariga för den förra kategorin egendom var präst ooh kyrk- Prop.1982/83:19 349 värdari för den senare kyrkorådet. Men eftersom präst och kyrkvärdar Ingick som självskrivna ledamöter i kyrkorådet förklarades iförordningens förarbeten att förvaltningenäven av kyr kans egendom skulle övergå pä kyrkorådet.I ett utslag konstaterade ocksä Kungl. Maj:t att den befattning med kyrkans ekonomiska angelägenheter, som hade tillkommit kyrkvärdarna enligt 23 §av prästerskapets privilegier jämförd med 24kap. 24 § kyrkolagen ooh ovannämnda resolutlon , enligt grundernaför kyrkostämmoförordning hade övergått till kyrkorådetssamtliga valda ledamöter. Det hade måhända varit följdriktigtatt då låta kyrkvärdarna dela sexmännens ödeatt försvinna ur lagstiftningen. En sådan konsekvens drog också Högstadomstolen vid sin granskning av 1873 årskyrkolagsförslag, där ett kapitel handlar om kyrkoråd. Enligt förslagetskulle kyrkorådet ha minst sju ledamöter, av vilka kyrkvärdarna, "två 1 var församling", skulle vara självskrivna och övrigaväljas av kyrkostämman. Högstadomstolen ifrågasatte om "nägra särskildaledamöter med benämning kyrkovärdarfortfarande skola finnas". De borde i så fallutses pä SEumna villkor som övriga ledamöter1 kyrkorådet. Ar 1895 intogs i 23 §kyrkostämmoförordningen bestämmelsen att "kyrkvärdar väljasför av fyra är". infördes suppleanter för kyrkorådets ledamöter. Kyrkvärdamas ställning i förhållande till kyrkorådet undergick en viktig förändring år1918. I den stora rösträttspropositionen till urtima detta år (nr 34) föreslogsbl.a. att kyrkoråden skulle kunna utses genomproportionella val och att kyrkvärdamas självskrivna ledamotskap skulle upphöra. Om dessa skulle därefter bara stadgas att de skulle "väljas å kyr-kostäK.ma fören tid av ". Några särskildamotiv lämnades inte för sistnämndaförslag. Sannolikt var det förestavat av en önskanatt proportionallsmen skulle kunna genomförasfullständigt. Sedan i en motion påpekats att utanförkyrkorådet stående kyrkvärdarkunde orsaka oklarhet rörande ansvarigheten för vården avkyrkans egendom, företogs på förslag av tredjesärskilda utskottet den ändringen i förhållande till propositionen att kyrkvärdar skulle "väljas av kyrkorådet bland dess leda- Prop,1982/83:19 350 möter för av tvä är". För valperiodens minskning från fyra till tvåår anfördes inte någon särskild motivering. lagändring innebar sålundaatt kyrkvärdarna,från att tidigare alltid ha valts särskilt av församlingenooh tagit plats i kyrkorådet som självskri-vna ledamöter,därefter kom att väljas av och inom det av församlingen valda kyrkorådet. lag om församlingsstyrelse upptogs det berörda stadgandet som 53 § första stycket med den ändringen att kyrkvärdarna skulle "y&ljas av kyrkorådet bland dess ledamöter för den tid de blivit invalda i rådet" ooh sålundainte längre för viss bestämdtid, I denna riktning hade redan de ssik-kunniga uttalat sig vilka 1 slutet av avgav betänkandemed förslag till lag om församUngsstyrelse m.m, (sOU 1923*. 4, s. 228), Detframhölls där att 23 § kyrkostämmoförordningenskulle kunna tolkas så, att. en kyrkorådsledamot ktmde komma att fungera som kyrkvärd även efterdet att han upphört att vara ledamot av rädet. Olämplighetendärav låg enligt de sakkunniga i öppendag, eftersom kyrkorådet var ansvarigt för den egendom som kyrkvärdarna hade under sin uppsikt. Till nu gällande lag om församUngsstyrelseöverfördes det ifrågavarande stadgandet som 54 § första stycketmed den ändringen att kyrkvärdarna ocksåskulle kunna väljas bland suppleanterna 1 kyrkorådet. Förslagdärom hade framförts av församllngsstyrelsekommittén i dess till grund för LPS liggande betänkande (sOU1957:15, s. 310). Kommittén uttalade att då gällande besttamelsesyntes 1 vissa fall vara alltför snäv. Av praktiska skäl kunde det befinnas lämpligt atttill kyrkvärd utse annan än ledamot av kyrkorådet. Det kunde även stundom vara förenat med svårigheteratt bland ledamötema finna personer som var villigaatt åta sig uppdrag som kyrkvärdar. Med hänsyntill de uppgifter som åvilade kyrkvärdarna borde dessa dock enligt kommitténs mening ha anknytning till kyrkorådet. Kommitténansåg sig därför inte böra föreslå någon väsentlig utvidgning av den krets Inom vilken värdarna måsteutses utan förordade endast den nämnda jämkningen Prop.1982/83:19 351 att även kyrkorådssuppleanter skulle kunna komma i fräga. Beslutet om förkortningav de kommunala mandatperioderna frånfyra till avsäg också kyrkorådets och därmedäven kyrkvärdamas mandatperiod. I en riksdagsmotion 1965 begärdes sådan ändring av LPS att till kyrkvärdskulle kunna väljas förutom ledamöterooh suppleanter 1 kyrkorådet annan särskilt lämpadperson. erinrade 1 gitt yttrande (KU 1965:16) om det sambandsom alltid förelegat mellan kyrkvärds- och kyrkoråds-institutionensant om de refererade motiven till 54 § första stycket LPS. Utskottet anförde vidare: