prop · G6038 · 1982-12-31 00:00:00 — Vi vill ifrågasätta om inteockså faderskapsmål enligt 1 kap. 4 § tredje stycket bör behandlas i 3 kap. FB.Den omständigheten att FB saknar särskilda rältegångsbestämmel-ser för mål omhävande av faderskapserkännande förefaller nämligen ha vållat problem också iandra sammanhang (se t. ex. NJA 11975:655). a. är vissa forum- och talerätlsregleroklara genom atl det i 3 kap. FB inle finns några processuella beslämmelser förfaderskapsmål enhgl 1 kap. 4 § tredje stycket. Inför man sådana bestämmelserbortfaller behovet att ändra i blodundersökningslagen såvitt gäller de fall därfaderskapsfrågan avgjorts genom erkännande. Enligt promemorieförslaget skallvidare rätten i mål om hävande av faderskapserkännande besluta omblodundersökning i elt fristående ärende medan beslut om blodundersökning iandra fall sker i själva faderskapsmålet efter det atl faderskapsfrågan dragilsunder rättens prövning genom alt ansökan om stämning gjorts. Den senareprincipen står i samklang med om rättens medverkan tillinhämtande av bevisning. Sålunda får enligt RB en talan inte föras särskill om processuelleditionsplikt eller om vittnesförhör. Vi bortser därvid från de i nu förevarandesammanhang inte så betydelsefulla regler som finns i 41 kap. RB angåendebevisning till framlida säkerhet. Självklartkan det uppslå många situationer i vilka en presumtiv kärande i ettfaderskapsmål är beroende av resultatet från en blodundersökning för atl kunnabedöma sina utsikter till framgång med en process. Detta är inle någonting somutmärker målen om hävande av faderskapserkännande. I elt vanligt tvistemål kandet finnas lika stort behov för en presumtiv kärande atl få tillgång till enskriftlig handling, som efter det alt rättegång har inletts kan omfattas av denprocessuella edilionsplikten. Det kan också vara så all 1982/83:8 51 käranden är helt beroende av vad etl vittne kan komma attsäga under ed i rättegången. Med hänsyn till det sagda kan det synas välbehövligt atlallmänt öppna en möjlighet alt föra en fristående talan om sådan rättensmedverkan lill inhämtande av bevisning som skulle kunna ges efter det altansökan om stämning gjorts. Det finns emellertid problem förknippade med en sådanlösning. a. löper man en uppenbar risk att få vad man skulle kunna kalladubbla processer med de uppenbara olägenheter i bl. a. kostnadssammanhang somkan vållas därav. Svaranden kan nämligen med fog tänkas se det som sin uppgiftatt också i ärendet om bevisinhämtandet försvara sig mot talan i huvudsaken.Sådana nackdelar har nog också föresvävat promemorieförfat-tarna när de påsidan 16 i promemorian diskuterat behovet av munlhg förhandling i blodundersökningsfrågan. Enligl vår mening bör därför beslul om blodundersökning istörsta möjliga utsträckning meddelas inom ramen för ell faderskapsmål och intei etl frislående domstolsärende. Om vår lösning väljs behöver man inte kompletteradet framlagda promemorieförslaget med särskilda regler om forum, lingsnotariesbehörighet m. m., vilka regler nu saknas. Vare sig beslutet om blodundersökning i nu angivna fallkommer till stånd i själva faderskapsmålet eller i etl fristående ärende börbeslutet om att blodprov skall las vara överklagbart (jämför möjligheten atlöverklaga editionsföreläggande m. m. enligt 49 kap.4 § RB). Vi vill påpeka att beslulom blodundersökning i vanliga faderskapsmål skiljer sig från de nu förevarandebl. a. genom atl de inle är Uka starkt knutna till kärandens intresse i målet. Enligl förslagel skall frågan om blodundersökninghandläggas som elt särskilt ärende. Förbundet godtar förslagel, dock bör i mål ornogilligförklaring av faderskapserkännande, för undvikande av onödig omgång ochdubbel prövning, möjligheter finnas att förordna om blodundersökning i målet.Förbundet vill i anslutning till delta påpeka att enligt förslagel rätlenssammansättning bUr olika i ärendet och målet. Av specialmotiveringen (s. 16)framgår att ärende angående blodundersökning skall anses avslutat när utlåtandeöver undersökningen föreligger. Förbundet har ingen erinran mot delta men anseratl del bör utsägas i lagen till undanröjande av varje tveksamhet. 2.2.2 Faderskapet fastställt genom dom Se även under avsnitt2.2.1. Prop.1982/83:8 52 Också vad gäller resningsfallen torde det vara lättare attkomma till rätta med frågorna om rättegångskostnader, om förordnandet omblodundersökning ges i samband med resningsförfarandet än om handläggningensker i elt separat ärende. Även för resningsfallen talar de anförda skälen för enannan lösning än den i promemorian föreslagna. Det måste antagas, atl det endasii ett fåtal resningsfall kan komma i fråga atl förordna om blodundersökning.Ärenden där någon begär blodundersökning i avsikt all senare ansöka om resningkunde däremot bli allmänt förekommande och torde dessutom ofta komma attfullföljas rill hovrätt och högsta domstolen. Det bör därför enligl hovrättensmening ytterligare övervägas huruvida det inte vore riktigast och enklast altinföra laglig möjlighet för högsta domstolen alt, därest särskilda skälföreligger därtill, förordna om blodundersökning i resningsärendet. Vad angår de i promemorian angivna resningsfallen godtartingsrätten den föreslagna ordningen att frågan om blodundersökning upptas itingsrätt i ett ärende eftersom HD inte har möjlighet att i ett resriingsärendeförordna om sådan bevisning som ell förordnande om blodundersökning innebär. För resningsfallen bör förslag framläggas för forumfråganslösning. instämmer i uppfattningen atl frågan om nyblodundersökning bör handläggas enhgl lagen om handläggning av domstolsärendennär faderskapet fastställts genom dom som vunnit laga kraft. I promemorian föreslås vidare atl rätten i ett friståendeärende skall kunna förordna om blodundersökning också när faderskapsfråganredan avgjorts genom dom. Det är resningsfallen som avses med den bestämmelsen. Det nuvarande syslemel är, att den som vill begära resninginte har någon möjUghel att för resningsärendets skull få sådan medverkan avrätten lill inhämtande av bevisning som han kan få sedan resningen beviljats.Kunskapen om nytt bevis är visserhgen i många fall en resningsanledning (58kap. 1 § första stycket 4 RB) men varken HD, som skall besluta om resning,eller lägre domstol kan besluta om editionsföreläggande enligl 38 kap. 4 § RBförrän resningen har beviljats. 1982/83:8 53 Mankan låta HD själv besluta om blodundersökning i de nu aktuella fallen men ensådan lösning kräver vissa ändringar i RB. Vi vill i delta sammanhang påpekaatt vi med de uppgifter vi fått enligt nya tilläggsdirektiv (Dir Ju 1981:47)kan få anledning atl komma in på mera allmänna frågor om bevisning iresningsärenden. En reform grundad på våra överväganden enUgt tilläggsdirektivenkan emellertid inte komma till slånd tidigare än och vi har därföringet att invända mot att promemorieförslagel genomförs . Vivill påpeka alt del saknas beslämmelser om vid vilken domstol som frågor omblodundersökning skall tas upp i resningsfallen. Av2 § blodundersökningslagen framgår alt rätten vid vite äger förelägga den somavses med förordnandet om blodundersökning all med intyg visa att blodprovtagits. Vitesföreläggandel syftar alltså till att framtvinga en blodprovstagning,inle bara en inställelse lill undersökningen. Den nu föreslagna bestämmelsen omhämtning innebär att en person skall kunna instäUas lill undersökning.Förmodligen är del sällsynt att den som hämtats till undersökning vägrar attunderkasta sig blodprovstagningen, men hovrätten har ändock velat fästauppmärksamheten på alt lagförslaget inte medger att vitesföreläggandebeträffande själva undersökningen och hämtning användes parallellt. - Delsynes lämpligt atl en hänvisning tiU 21 kap. 8 § görs ilagtexten. Ipromemorian framhålls att hämtningsmöjlighelen endast skall användas när detfinns anledning anta atl etl nytt vitesföreläggande inte skulle fylla någonfunktion. 1975års poUsulredning har i betänkandet PoUsen (SOU 1979:6) bl. a. behandlat frågorrörande polisens skyldighet att enligt olika författningar lämna handräckning.Utredningen förordade därvid atl det föreskrivs att polishjälp får begärasendast när uppgiften inle kan lösas på annat sätt. Utredningens förslag i dennadel godtogs av så gott som alla remissinstanserna. I regeringens proposition1980/81:13, Polisens uppgifter, utbildning och organisation m. m. (sid. 40 f),synes departementschefen dela denna uppfattning. Ipromemorian konstateras atl även barn - i undantagsfall -kanhämtas. anser det ändamålsenligt alt i första hand de socialamyndigheterna anlitas för uppdragen: Först när dessa av olika skäl 1982/83:8 54 misslyckats kan hänvändelse till polisen ske för begäranom biträde med handräckningsålgärden. Med hänsyn till vad som ovan anförts förordarrikspolisstyrelsen all laglexlen utformas på ett sätt som står i samklang medpolisutredningens förslag. Detta innebär således atl polishjälp får begärasendast när uppgiften inte kan lösas på annat säll. I promemorian föreslås vilesbestämmelsen i 2 § blodundersökningslagenkompletterad med en särskild föreskrift om hämtning. anslutersig till förslaget atl införa etl mera effektivt sanklionsmedel vid sidan avdet tvångsmedel, som för närvarnade slår till buds på ifrågavaranderättsområde. Domstol bör, med stöd i lagen om blodundersökning m. m. vidutredning av faderskap, kunna komplettera vitet med del mer effektivatvångsmedlet hämtning i fall då vitesförläggandet inle frivilligt efterkommesoch ändamålet med vitet icke anses ha förfallit. Styrelsen tillslyrker det häraktuella lagförslaget i den utformning det har getts i promemorian. Hämtningen bör endast kunna genomföras med bistånd avpolis. Styrelsen ansluter sig därvid till den bedömning, som ligger bakominförandet av denna ordning. Hämtningar sker ofta under uppseendeväckande förmer. Detkan inte råda någon tvekan om atl barn kan ta skada av én sådan upplevelse.Hämtningen bör därför utföras på ett för barnet så skonsamt sätt som möjligloch bör, såsom understrykes i promemorian, komma ifråga endast i undantagsfall.I likhet med vad som anföres i promemorian anser styrelsen det vara lämpligloch av vikt att någon representant för barnavården är närvarande vid hämtningslillfället. Del börskapas tillfredsställande garantier för alt barnets bästa särskilt beaktas äveni fall, då det föreligger elt behov av att hämta barnel lill blodundersökning.Med hänsyn härtill anser styrelsen att det bör ankomma på rätten att, inför etlbeslut om hämtning av barn vid ett särskih prövningsförfarande i varje enskiltfall pröva lämpligheten av elt sådant förordnande. Då tillräckliga skäl inte synes föreligga för attundantaga nu påtalade målgrupp från den föreslagna 2 § andra stycket, förordasall angivna paragraf kompletteras med en tilläggsregel, varigenom domstolåläggs ett särskilt prövningsförfarande inför beslut om hämtning av barn, såatt det aldrig sker mot barnets bästa. Beträffande den del av promemorian som behandlardomstolens möjlighet atl i vissa fall förordna om hämtning för blodprovstagninghar laboratoriet Prop.1982/83:8 55 Givetvis är det angeläget, även för analysförfa-randeloch handläggningen på SRL, atl insändandet av enstaka blodprov i ell ärendeinte onödigt fördröjs. Se även avsnitt 4. Mol promemorieförslagelalt hämtning skall kunna tillgripas för genomförande av blodundersökning harvi inget all erinra. Enligl vår uppfattning är emellertid hämtning (ochoriktiga faderskapsdomar) generellt selt mera ingripande i den personUgaintegriteten än ett tvångsmässigt genomförande -av blodprovstagning. Därföranser vi att promemorieförslaget bör kompletteras med regler som möjliggör sådanttvång. Utredningenom barnens rätt: Vihar inte några erinringar mol en sådan ändring av lagen om blodundersökning alten vuxen individ skall kunna hämtas lill undersökningen genom polisensförsorg. Däremot ställer vi oss tveksamma till om även minderåriga barn skallkunna hämtas. Enligt vår mening bör nämligen hämtning av barn undvikas så långtdet-är möjligl! En hämtning av ett barn genom polisens försorg innebär somregel en stor påfrestning för barnet. Detta gäller inle bara för del lilla utanäven för det något äldre barnet. För tonåringen torde redan den omständighetenalt frågan om faderskapet är oklar vara psykiskt svår att hantera. Alt därtillbli utsatt för en polishämlning torde inte förbättra barnels sitaution. Villbarnets vårnadshavare inte medverka till atl faderskapet fastställs för barnet,bör i första hand de sociala myndigheterna försöka få modern atl inse detangelägna i att så sker. I detta sammanhang får man inte glömma bort alt modern,för alt hon skall få bidragsförskott, är skyldig att medverka lill att faderskapetfastställs. Hon har därför oftast etl betydligt slörre intresse än den utpekadefadern av atl faderskapsfrågan blir löst: Skulle modern/ vårdnadshavaren trotsstöd och hjälp från de socialvårdande myndigheternas sida inte låta ta blodprovpå barnet finns möjligheterna att förelägga och utdöma vite. Dettorde vara ytterligt sällsynt att modern inte medverkar till att blodprov taspå barnet. I något fall, då blodprov tidigare tagits på barnel, har modern upplevtatt barnet lidit så vid själva blodprovstagningen att hon, när begäran om nyablodprov kommit, vägrat medverka. ifrågasätter om del är nödvändigt att fördé enstaka faU då modern motsätter sig en undersökning på barnel - vilka fallborde kunna lösas i samverkan med de sociala 'Med barn avser vi här det barn för vilken faderskap skall fastställas ochsåledes inte en utpekad fader, som är underårig eller en underårig moder. 1982/83:8 56 myndigheterna- öppna möjligheterna alt hämta barnel genom polisens försorg. Del är vidareatt märka alt för att undersökningen skall kunna genomföras måste det finnassamtycke till atl blodprov får las. Man kan fråga sig om den moder, som intefrivilligt vill ta med barnel till undersökningen, på grund av all barnel farilla av blodprovstagningen, kommer att ge sitt samtycke till att blodprov fårtas efter att ha blivit hämtad av polis. Vi viUerinra om atl del inle är helt ovanligt alt barnels moder och den utpekadefadern är minderåriga och själva står under annans vårdnad. Man kan här frågasig om lagen skall tolkas så atl i dyUka fall moderns och den utpekade mannens vårdnadshavareskall föreläggas alt visa all blodprov tagits. EUer skall modern och en utpekadfader aUtid jämställas med en vuxen individ? Närdet gäller blodprovslagning på barn vill vi även peka på del förhållandet, attbarn kan vara omhändertagna för samhällsvård. Vårdnadshavarens möjligheter attbestämma över barnet är därvid starkt begränsade. Del torde kunna ifrågasättasom hon eller han har räll all hämta barnel från den som vårdar det för att tamed barnet till undersökningen. I praktiken löses delta problem på så sätt attde socialvårdande myndigheterna ser till atl blodprov las på barnel. Men mankan sälta i fråga om del formellt är rikligt att i dessa fall riktaföreläggandet till vårdnadshavaren. Vidarekan den frågan ställas om barnet själv är behörig atl lämna samtycke till attblodprov tas eller om vårdnadshavaren måste ge delta. Det skulle kunna inträffaatt vid en hämtning barnets vårdnadshavare inte följer med tiU undersökningenmen uppger att han/hon motsätter sig denna. Kan blodprov då tas på den underårige? Enhgtvår mening finns några olösta frågor när det gäller hämtning av barn till enblodundersökning. Innan man inför nya bestämmelser om én sådan tvångsåtgärd sompolishämtning av minderåriga barn bör man undersöka om det verkligen finns ettbehov därav. Omell minderårigt barn skall hämtas genom polisens försorg anser vi alt enrepresentant för de socialvårdande myndigheterna alltid skall närvara. Dettabör enligt vår mening även klart framgå av lagtexten. Vidare menar vi alt omdet är fråga om hämtning av etl äldre barn, l. ex. eller äldre, bör även barnelfå del av föreläggandet. Vadgäller utformningen av lagbestämmelserna vill vi peka på följande. I förslageltill ändrad lydelse av 2 § lagen om blodundersökning anges, all om barnet ärunder skall barnets vårdnadshavare styrka att blodprov har tagits. Vidareär det vårdnadshavaren som skall se till att barnet inställer sig tillprovtagningen. Det finns dock barn som är som saknar vårdnadshavare.Den som före fyllda ingått äktenskap står nämligen inte under annansvårdnad. Detta torde innebära att om barnet i ett faderskapsmål är t. ex. 16 åroch gift, får barnet själv svara för att det inställer sig till undersökningen.Det kan diskuteras om inte dessa barn utan vårdnadshavare borde företrädas avsin förmyndare i dessa ärenden, särskilt 1982/83:8 57 som höga viten kan föreläggas och utdömas. I deltasammanhang kan erinras om atl förmyndaren har en allmän skyldighet all sörja förden omyndiges person (13 kap. 1 § ). Vidare gäller alt i mål omförklaring alt viss man inte är fader företräds underårig part av förmyndareeller god man (3 kap. 4 § ). Del kan här nämnas atl vii vårt egetbetänkande Barnets rätt 2 Oiri föräldraansvar m. m. föreslagit all alla barnunder skall slå Under annans vårdnad oavsett om barnel har ingåttäktenskap eller inte. Om vårt förslag i den delen skulle bli lag finns detförmodligen inte någol behov av att ändra bestämmelserna i lagen omblodundersökning, såvida man inte anser atl även förmyndaren bör kunnaföreträda barnel i denna angelägenhet. Del föreslagna tillägget i 2 § blodundersökningslagen alträtlen skulle kunna förordna om hämtning om part vägrar att efterkommavitesföreläggande finner samfundet befogat, eftersom vitesförelägganden i målav della slag ofta inte får någon effekt. Samfundet anser i motsats till utredningen att situationerkan föreligga där hänsyn till den enskildes personliga integritet bör få vikaför ett barns rätt att få faderskapet fastställt, exempelvis då flera tänkbarafäder finnes och en av dessa varken genom vite eller hämtning kan förmås altlämna blodprov och genom sin vägran åstadkommer all undersökningen inte kanslutföras. Emellertid vill samfundet ifrågasätta om inte denföreslagna bestämmelsen borde få en något annan utformning. Det föreläggande,som avses med första stycket, innebär atl en person skall med intyg visaantingen att blodprov tagils eller alt han genomgått annan undersökning. Iandra stycket talas emellertid om att personen i fråga inte inställer sig till"undersökningen", trots atl föreläggandet inte avser inställelse tillviss undersökning iitan endasi skyldighet att visa intyg. Blodprovslagning kanju heller inle betecknas som undersökning. tillstyrker också förslaget atl domstolskall kunna förordna alt den som trots tidigare vitesföreläggande inteinställer sig lill undersökning skall kunna hämtas till undersökningen.Lagtexten ger ej klart vid handen att vitesföreläggande som riktar sig mot vårdnadshavareavser skyldighet för denne atl tillse att barnet lämnar blodprov. Etlförtydligande måste med i övrigt oförändrad språkdräkt medföra atl i 2'§ 1 stefter "på honom eller henne" respektive "han eller hon" lillägges"eller det". 1982/83:8 58 Svenska Läkaresällskapet-Beträffande den del avpromemorian som omfattar domstols möjlighet alt förordna om hämtning i sambandmed blodprovslagning släller sig Sällskapet positiv. Tillkomsten av en bestämmelse som ger polisen möjlighelalt hämta en person lill blodundersökning kan komma att minska handläggningslidernai faderskapsärenden, vilket framstår som ytterst angelägel. Del är ocksåönskvärt ur analyssynpunkt all få de involverade parterna i etl faderskapsärendeundersökta så nära varandra i tiden som möjligt - helsl . Avslutningsvis anser hovrätten, atl de föreslagnaredaktionella ändringarna inte endasi framstår som onödiga utan också kanmedföra praktiska svårigheter. Sålunda har kunnat förmärkasalt dyrbar tid går ål alt kontrollera om lagändringar endasi är redaktionellaeller innebär någon saklig ändring. I vissa fall har del 1. o. m. varitnödvändigt alt gå till förarbetena för alt vara heU säker på all fråga ickevarit om någon uppmjukning resp. skärpning eller någon annan ändring av gällandelag. Ansökan om blodundersökning kan enligt förslaget göras avfadern, modern eller barnet. I fall där del gäller att fastställa ett faderskaphar barnavårdsnämnden skyldighet all utreda faderskapet och kan i rättegångföra barnels talan. Det förutsattes därvid att nämnden på frivillig vägförsöker få en blodundersökning lill slånd. Sker ingen blodundersökning kanbarnavårdsnämnden som part i rättegången yrka att rätten förordnar om sådanundersökning. När det gäller de i promemorian diskuterade fallen då faderskapeten gång fastställts finns ingen motsvarande skyldighet eller rättighet förbarnavårdsnämnden. En man som anser sig vara far kommer därmed inte att hanågon möjlighet alt få till stånd en blodundersökning ens genom att vända sigtill. Tingsrätten vill här endast påpeka delta förhållande. Angående den språkliga formen vill tingsrätten ifrågasättaom inte begreppet han liksom bör användas som elt neutraltpersonbegrepp och all därför texten inle skall innehålla orden "eller hon",vilket inte heller är sakligt invändningsfritl. Prop.1982/83:8 59 En fråga, som inte berörs i promemorian men somsocialstyrelsen vill fästa uppmärksamheten på, är huruvida del ävenledes i lagbör stadgas räll för domstol att förordna om blodundersökning också medavseende på vissa anhöriga lill modern eller till man, som kan avses meddomstolens förordnande om blodundersökning. Blodundersökning av parternasföräldrar kan i vissa fall, såsom när genotypen endasi kan fastställas genom s.k. indirekt undersökning, vara av stort värde och - om någon av parterna haravlidit innan blodundersökning kommil till stånd - av avgörande betydelse.Parternas föräldrar och vissa andra anhöriga kan frivilligt underkasta sigblodprovslagning. Någon möjlighel för domstol att förordna anhöriga tillparterna alt genomgå blodundersökning föreligger emellertid inte enligt nugällande lag. Delta innebär atl domstol vid prövning av tveksammafaderskapsfrågor inte sällan nödgas avstå från viktiga bevismedel. Ärvdabalkssakkunnigas förslag lill ärvdabalk innehöllförslag beträffande möjligheten att framtvinga blodundersökning av vissaanhöriga till modern eller till man, som kan avses med domstolsförordnande (SOU1946:49 sid. 134). Departementschefen anslöt sig till förslaget i denna del menförslaget fick under riksdagsbehandlingen utgå. Det tordeemellertid stå utom all tvekan att blodundersökningar på anhöriga lillparterna, särskilt deras föräldrar, ofta kan vara av synnerligt stort värde försannolikhetsberäkningarna och särskilt i sådana fall där domstol har atlverkställa en jämförelseprövning mellan olika presumtiva fäder (se bland andraBengt i SvJT 1953 s. 14-18 och i Kommentar till ,tredje upplagan s. 99 samt Milan Valverius i Kommentarens kapitel "Rättssereologiskaundersökningar" s. 573). Socialstyrelsenanser därför att man bör införa möjlighet för domstol att förordna omblodundersökning såvitt avser vissa anhöriga till modern eller till man, somkan avses med domstols förordnande. För alt elt förordnande om undersökningskall kunna meddelas med avseende å förenämnda krets av anhöriga bör krävas altden utredning, som i övrigt står liU buds, inte ger möjligheter alt fastställafaderskapet. Lämpligt är att sådant förordnande får meddelas endasi då"synnerliga skäl" föreligger dvs. då annan bevisning visar sig varaotillräcklig. Domstol bör, hksom i övriga mål av indispositiv natur, även i målom faderskap enUgt 3 kap. självmant kunna föranstalta ombehövlig bevisning och således även om blodundersökning då sådan behövs.Förordnande avseende föreslagen krets av anhöriga bör sålunda kunna meddelasinte endast på yrkande av part utan även på domstols egel initiativ. Elt sådantförordnande bör även kunna meddelas på begäran av part i elt domstolsärende.Ett sådant förordnande torde kunna sanktioneras på sätt anges i promemoriansföreslagna 2 §. I promemorian berörs inte de internationelll - rättsligaverkningarna av de 1982/83:8 60