prop · G603113 · 1982-12-31 00:00:00 — För del andra bidrar de tUl attskapa en oklar roll- och ansvarsfördelning mellan myndighet och departement.Delta kan vara lill betydande nackdel för myndigheternas relationer lillförelagen. Del är mol denna bakgrundangelägel alt rollfördelningen mellan regerings- och myndighetsnivå görstydligare. Jag föreslär därför att beslutsrätten i fräga om finansiellt stödtill förelag i ökad utsträckning läggs pä industriverket. Regeringen bör endasii speciella fall pröva enskilda stöd-ärenden. I ärenden som har initierats avregeringen bör vidare industriverket informeras pä sä tidigt stadium sommöjligl. Verket bör också i ökad utsträckning medverka i beredningen av sådanaärenden. En så långtgåendedelegering av beslutsrätten somjag här föreslär skulle emellertid inte få någonstörre praktisk betydelse, om elt ärende efter avslag kan föras upp päregeringsnivån genom besvär. Delankommer på regeringen atl avgöra frägan om besvärsräll skall finnas när detgäller visst slag av ärende. Huvudsyftet medbesvärsrätt är all tillgodose enskildas rättsskydd. De starkaste skälen mol allbegränsa besvärsrätlen finns därför i fråga om sädana beslut som ingriper ienskildas rätt. Nästan alla lån, bidrag, garantier etc. som lämnas lillnäringslivet i industripolitiskt eller regionalpolitiskt syfte utgörs avförmäner som kan men inte behöver lämnas, även om formella förutsättningarfinns. Rättsskyddsaspekten får i sådana fall inte samma betydelse som när enovillkorlig rätt finns. Redan nu gäller atl besvärsrätten saknas i fråga om destmkturgarantier industriverket kan lämna. Detsamma gäller ocksä t. ex. i frägaom beslul om regionalpolitiskt slöd som fatlats av länsstyrelse och slöd via deregionala utvecklingsfonderna liksom i åtskilliga andra fall som rörfinansiellt stöd lill näringslivet, t. ex. slöd lill teknisk forskning ochutveckling via STU m. m. Dä del inte heller finns någol annat starkt skäl molatt begränsa rätlen alt överklaga industriverkets beslut i ärenden omfinansiellt stöd bör besvärsrätten över verkels beslul i sådana ärenden upphörai flertalet fall. Vidmina överväganden i denna fråga har jag beaktat atl industriverket enligl mittförslag skall hänskjuta frågor som verkel bedömer ha principiell betydelseeller eljest vara av slor vikl till regeringen för prövning. Jagavser atl uppmärksamt följa tillämpningen och effekterna av de föreslagna nyareglerna för beslul av industriverket om finansiellt stöd. 1982/83:113 25 utvärderingav besvärsrältens upphörande bör enligt min mening ske efter några är. Jag vill i dettasammanhang nämna atl frågan om en begränsning av regeringens besvärsärendennyligen har prövats av en särskild arbetsgmpp (Ju 1982: B). Arbetsgruppen harpresenterat sina förslag i rapporten (Ds Ju 1982: 14) Färre besvärsärenden hosregeringen. Enligl arbetsgruppen bör besvärsprövning vara en uppgift förregeringen bara när det är önskvärt atl elt politiskt ansvarigt organ dirigerarutvecklingen i praxis, ger praxis en viss profil eller länkar utvecklingen iviss riktning. För att regeringen skall kunna inrikta sina krafter på deviktigare ärendena förordar gruppen bl. a. atl man i ökad utsträckning ersätterrätten all anföra besvär hos regeringen med en lämpligl avvägd möjlighel ellerskyldighet för myndigheterna atl hänskjuta viktigare ärenden lill regeringen.Som exempel där della framstår som lämpligl nämner arbetsgruppen bl. Minaförslag ligger i linje med arbetsgruppens förslag. Jagvill här nämna atl del är väsentligt atl industriverket vid avgörandet avärenden som gäller statligt stöd lill enskilda förelag beaktar Sverigesinlernalionella förpliktelser. bör i tolkningsfrågor rådgöra medkommerskollegium. Vid oenighet mellan industriverket och kollegiet bör ärendetunderställas regeringens prövning. Myndighetsuppgifterbelräffande regionalpolitiskt slöd lill näringslivet Detfinns ingen myndighet som ullalal har funktionen som centraltmyndighetsorgan för regionalpolitiken. Det beror framför allt på alt regionalpolitikenär seklorsövergripande och spänner över elt brett fäll av verksamheter. Dettainnebär att en rad myndigheter både på central och regional nivå har ett ansvarför atl de regionalpolitiska målen uppnås. Beträffande de direktaregionalpoliliska stödmedlen administrerar AMS det regionalpoliliskastödet lill näringslivet. På regional nivä är samordnandemyndighet och ansvarig för bl.a. lokaliseringsstöd, glesbygdsstöd ochprojektverksamhet saml regionalpoliliska planerings- och utvecklingsinsatser.Motsvarande cenirala samordningsansvar finns inom regeringskansliet.Hämtöver finns särskilda stiftelser, t. ex. Stiftelsen Industricentra, ochandra organ som skapats för speciella ändamål. Medhänsyn lill del seklorsövergripande innehållet i regionalpolitiken är delnaturligt atl delta sätt att organisera de regionalpolitiskt motiveradeinsatserna beslår i sina huvuddrag. par preciseringar och kompletteringarbör emellertid enligt min mening göras. Fördel första bör slås fast att statens industriverk har funktionen som centralmyndighet för det regionalpoliliska stödet lill näringslivet. I denna funktionbör enligt min mening även ligga atl aktivt arbeia för ell effektivtutnyttjande av del regionalpoliliska slödel i syfte alt främja sysselsättning- 1982/83:113 26 eni stödområdena eller speciella delar av dessa. bör därför svaraför vissa verksamheter med denna inriktning som handhas avregeringen/industridepartementet. Jag återkommer senare till delta (avsnitt2.3.2). För alt bygga upp kompelens och probleminsikt vad gäller den regionalautvecklingen är del vidare enligl min mening viktigt att verkel får arbeiaocksä med andra uppgifter som rör framför allt näringslivels regionalautveckling och som inle direkt faller inom annan myndighels kompetensområde.Därför bör, för del andra, slås fasl atl industriverket skall kunna ges ocksåandra uppgifter inom regionalpolitiken i den mån de inle ankommer pä annanmyndighet. Detframgår av vad jag nu har anfört atl regionalpoliliska frågor med anknytningtill bl. a. den offentliga sektorn faller utanför del arbetsområde somjag anserall industriverket skall ha. 2.2.2Programindelning av statens industriverks verksamhet Huvudprogrammeni industriverkets verksamhet är Utredningsverksamhet, Industriell omvandlingoch tillväxt. Regional utveckling och Småföretagsutveckling. Utredningen:Utredaren föreslär att programbudgetering införs för industriverket medhuvudprogrammen Utredningsverksamhet, Slrukluranpas-sande åtgärder. Industri-och regionalpolitiskt finansiellt stöd och Förelagsutveckling (se betänkandets. 132 ff.). Remissinstanserna:Endasi ett fåtal remissinslanser kommenterar förslaget. RRV anser altprogramstrukturen bör utredas yllerligare. AMS anser atl regionalpolitiken börutgöra etl egel program, (se bil. 2 s. 150). Skälför departementsförslaget: Två huvudskäl gör alt jag anser atl frågan om någonform av programbudgetering för industriverket bör prövas närmare. Enligtmin mening försvårar den nuvarande mångfalden av anslag inom industriverketsansvarsområde en önskvärd överblick och prioritering. Vid en övergång lillprogrambudgetering skulle statsmakterna för del första fä en god överblicköver viktiga insatsområden inom industri- och regionalpolitiken, över vilkaaktiviteter de rymmer och över hur mycket medel som satsas inom respektiveinsatsområde. Programbudgeteringen skulle ge bättre förulsällningar föravvägningar och prioriteringar från statsmakternas sida mellan de olikainsatsområdena/programmen. Fördel andra skulle programbudgetering möjliggöra en större flexibilitet iindustriverkets medelsanvändning. Verkel kunde ges möjlighel att i vissulslräckning välja den kombination av insatser inom varje huvudprogram som bäslbidrar lill all uppfylla programmets mål. Vissaanslagslekniska problem är emellertid förknippade med atl införa Prop.1982/83:113 27 dennabudgeleringsmetod för industriverket. En övergång till medelstilldelning genomnågon form av programbudgetering kräver därför ytterligare beredning innanförslag kan läggas fram. Även om en övergång lillprogrambudgetering inte nu föreslås ske anser jag del lämpligl atl formuleraoch slå fasl huvudområdena i industriverkels verksamhel i termer av program.Della underlättar arbelel i den organisationskommitté som jag senare i dagföreslår atl regeringen skall tillkalla med uppgift bl. a. alt utarbeta etlförslag lill organisation för industriverket. Vidare kan verkelsanslagsframställning för /85 anpassas lill en givenprogramindelning, dock med resurser begärda enligl nuvarande anslagsslruklur. Jagföreslår all industriverkets verksamhet indelas i följande huvudprogram: - industriell omvandling och tillväxt Medhänsyn lill att någon programbudgetering inte sker i fräga om de anslag som nubegärs för verksamheten finns inte anledning alt nu tar ställninglill detaljutformningen av mål, medel och verksamhetsinriktning förprogrammen. För information redovisar jag dock senare (2.3) en skisslill sådan utformning. Jag inskränker mig här till all kommenteraprogramindelningen som sådan. Tillgrund för mitt förslag till huvudsaklig programstruktur ligger alt inom etl ochsamma program samla aktiviteter med elt gemensamt mål. Med en sädanprogramindelning underlättas enligl min mening statsmakternas överblick ochprioritering liksom myndighetens verksamhetsplanering och resultatanalys. Meddenna utgångspunkt anser jag atl insatser med det gemensamma målet all främjautvecklingen av ny eller befintlig induslri och all främja uppkomsten av enlångsiktigt konkurrenskraftig industristruktur bör sammanföras i ellhuvudprogram benämnt Industriell omvandling och tUlväxt. Härunder ryms såvälinsatser som i slmkluranpassande syfte riktar sig lill företag inom vissbransch eller sektor (nuvarande branschprogram, stmkturgarantier m. m) somstöd av mera generell karaklär. I della program hör också hemma sådanasamordningsuppgifter inom speciella industripoliliska insatsområden som kankomma atl uppdras ål industriverket i enlighet med vad jag harföreslagit (avsnitt 2.2.1). Både finansiellt slöd och insatser i form avföretagsservice (konsultinsatser, rådgivning, utbildning, stöd tillmarknadsföringsinsatser m. ulgör medel i programmet. Jaganser vidare atl arbetsuppgifter med del gemensamma målet alt främja regionalutveckling bör sammanföras lill etl egel huvudprogram Regional utveckling. Iprogrammet ingår bl. a. det regionalpolitiska slödel lill näringslivet öchandra regionala utvecklingsinsatser som industriverket enligt mitt förslagskall svara för. 1982/83:113 28 Jagvill här erinra om atl milt förslag all sammanföra del regionalpolifiskt ochindustripoliliskl betingade företagsstödet till industriverket har två huvudskäl.Del ulgår för det första från det faktum atl regionalpolitiken vad gällerstödet till näringslivet och industripolitiken över liden har närmat sigvarandra i den praktiska tillämpningen till följd framför allt av en ändradindustriell problembild. Myckel är gemensamt förde bägge insatsområdena ifråga om medel, målgrupp, grundläggande lönsamhetskrav, kunskapsbas ochbeslutunderlag. Fördel andra ligger del fördelar i atl inom en och samma organisation kunna göraen avvägning mellan industripolifikens strävan att främja utvecklingen av eneffekfiv och konkurrenskraftig induslri och regionalpofili-kens strävan tillbalanserad regional utveckling. En sådan avvägning förutsätter emellertid altde industri- respektive regionalpolitiska strävandena särskiljs i olikahuvudprogram. Delsom skiljer de industri- respekfive regionalpolitiska insatserna bör därförenligl min mening markeras genom programuppbyggnaden. Del som förenar bör fäsill genomslag genom organisalionsuppbyggnaden. Jag ålerkommer strax lill detta. Medsamma principiella resonemang faller det sig naturligt alt samlaarbetsuppgifter som speciellt riktar sig lill de mindre och medelstora företageninom ett huvudprogram för Småföretagsutveckling. HuvudprogrammetUtredningsverksamhet kan inle på samma säll motiveras utifrån enmåldiskussion. Jag vill motivera programmet på följande säll. Resultatet avutredningsverksamheten ger bl.a. statsmakterna och verket självt ett underlagför industri- och regionalpolitiska bedömningar, prioriteringar och insatser.Programmet utgör därmed elt medel. Syftet med eller målet för programmet är allta fram elt sädanl underiag. Mittförslag lill programstruktur sammanfaller med utredarens i fräga om programmenUtredningsverksamhet och Småföretagsutveckling. Del skiljer sig från dennesfrämst vad gäller det finansiella företagsstödet. Utredarens programförslaginnebär sålunda all samtliga finansiella stödformer samlas i ell huvudprogramför Induslri- och regionalpoliliskt finansiellt slöd. Den utgångspunkt somjag harhaft för programindelningen ger en lösning där del induslri- respekfiveregionalpoliliska finansiella stödet fördelas på två olika huvudprogram.Samlidigt sammanförs i mitt förslag del industripolitiskt betingadeföretagsstödet med de slmkluranpassande åtgärder av servicekaraktär som enliglutredarens förslag skall utgöra programmet Slmkluranpassande åtgärder. Minpreliminära uppfattning om programmens närmare utformning framgår av avsnitt2.3. 1982/83:113 29 2.2.3Statens industriverks organisation m.m. Industriverketbehåller myndighetsformen och organiseras fr.o.m. ihuvudsaklig överensstämmelse med de riktlinjer för verksamheten och denprogramstruktur som föreslagils i avsnitten 2.2.1 och 2.2.2. Utredningen:Utredarens förslag sammanfaller i princip med departementsförslagei. Utredarenutgår dock frän en annan programstruktur (se betänkandet s. 130 och 133). Remissinstanserna:Remissinslanserna lämnar fä kommentarer i organisationsfrågan. Inga invändningarframförs mot den föreslagna principen att organisationen bör anpassas lillprogramstrukturen. AMS understryker vikten av klar boskillnad mellanhandläggningen av industripolitiskt slöd ä ena sidan och regionalpoliliskaslödärenden ä den andra. Skälför departementsförslaget: Organisationsförändringarna under de senaste årenhar bl.a. inneburit atl industriverkets arbetsuppgifter inom energi- ochmineralområdena har brutits ut. Därmed har huvuddelen av verkels uppgifter avtraditionell myndighelskaraklår - tillämpning av lagstiftning, föreskrivandeverksamhel, tillsyn - försvunnit. Verkets arbetsuppgifter fär nu en klartyngdpunkt på insatser som syftar lill atl på olika säll stödja och stimuleraindustriell utveckling. Stora delar av verksamheten har en sådan karaklär altdel kan vara motiverat att överväga annan associationsform för verkel änmyndighetsformen. Valetav associationsform bör ske i en avvägning mellan ä ena sidan krav pä styrningoch insyn från statsmakternas sida och önskemål om flexibilitet i arbetsformeroch resursanvändning ä den andra. Jag anser liksom utredaren övervägande skältala för all industriverket också i fortsättningen organiseras som myndighet.Den önskvärda flexibiliteten för verksamheten bör enligl min mening kunnauppnås även inom ramen för myndighetsformen. Jag avser föreslå regeringen attuppdra ål organisationskommittén atl överväga förslag i detta syfte. Jaghar tidigare berört bakgrunden till förslagel alt regeringen efter förslag frånorganisationskommittén får besluta om den nya organisationen enligt avriksdagen godkända riktlinjer. Utgångspunkten bör därvid vara altprogramstrukturen följs i huvudsak. Därmed underlättas en fortlöpande målanalysoch hantering av målkonflikter. Jagvill för information nämna atl en fullständig anpassning avorganisationen lill den av mig föreslagna programstrukturen enligl minuppfattning inle är lämplig. Vissa avsteg från principen kan behöva göras. Jaganser sålunda att all handläggning av frågor rörande finansiellt företagsstödinom programmet för Industriell utveckling och omvandling och Prop.1982/83:113 30 programmet för Regional utveckling med fördel kan samlas ien enhet. Regelsystem och beslulskrilerier för dessa stödformer är skilda menden kompelens och del bedömningsunderiag som krävs i ärendeberedningen är istort densamma. En integrerad organisation torde enligt min mening ge de bästaförutsättningarna för effektivitet i den industri- och regionalpoliliskastödgivningen och för en rationell ärendehantering. Eftersom emellertid program- och organisalionsansvar intelill alla delar sammanfaller i denna lösning, är del en viktig fråga hurbeslutsfattandet organiseras. Det bör ankomma på styrelsen atl slå fastbeslutsordningen. Jag återkommer senare (avsnitt 2.3.4) lill denna fråga i vadavser parismedverkan vid beslut om regionalpolitiskt stöd m. m. Utöver enheter som på lämpligt sätt svarar mol programmenför industriverkets verksamhel måste i organisationen ingå ocksåadministrativa funktioner. Jag vill i delta sammanhang också framhålla allplanering, samordning och information utgör vikliga instrument både för ettsmidigt fungerande samarbete i organisationen och för effektiv måluppfyllelse. 2.2.4 Ianspråktagande av investeringsfonder m. m. De uppgifter som har enligtnuvarande lagsiiftning om olika investeringsfonder m. m. överförs påindustriverket. Regeringen får bemyndiga industriverket atl besluta omianspråktagande av dessa fonder även lill ändamål som enligl nuvarandelagstiftning kräver regeringsbeslut. Förslagen genomförs genom ändringar i berörda lagar. Utredningen: Utredaren föreslär att handläggningen avinvesteringsfondsärenden på central myndighetsnivå överförs tillindustriverket (se betänkandet s. 118). Han behandlar inte närmare frågan omytterligare delegering av beslutanderätt från regeringen till industriverket.Remissinstanserna: Remissinslanserna är positiva till utredarens förslag (sebilaga 2 s. 147). Skäl för departementsförslaget: Med investeringsfonder m.m. avses i del följande: .Arbetsmiljöfondenligl lagen (1974: 325) om avsättning lill arbelsmiljöfond. Investeringsfondenligl lagen (1974:988) om avsättning till särskild investeringsfond. Investeringsfondenligt lagen (1979:609) om allmän investeringsfond. Investeringsreservenligt lagen (1979:610) om allmän investeringsreserv. Prop.1982/83:113 31 Vinslfond enligt lagen (1980:456) om insättning påtillfälligt vinslkonto. Särskild investeringsfond enligl lagen (1982: 1185)om inbetalning på särskilt invesleringskonlo. Syslemelmed investeringsfonder i företagen har i stor ulslräckningfungerat som en allmän investeringsstimulans. Fonderna har varit generelltfrisläppta antingen för hela näringslivet eller för industrin och stödområdena.Arbetsmarknadsstyrelsen har i de senasie årens anslagsframställningar tagitupp frågan om administrationen av investeringsfonderna. Mot bakgrund av hursystemet utnyltjals under senare är har styrelsen ansett atl frågan om enöverföring av ansvaret för fonderna lill annan myndighet bör prövas. Systemetmed investeringsfonder har kopplingar till både regionalpolitiken och denallmänna industripolitiken. Det har också förutsättningar att kunna utnyttjasmera aktivt som ett medel inom båda dessa politikområden. Jaganser därför alt del är lämpligl alt industriverket även handlägger frägor omianspråktagande av investeringsfonder och alt ärendena således överförs frånarbetsmarknadsstyrelsen till industriverket. Jaghar i del föregående som en allmän princip framhållit atl endasi ärenden somhar principiell betydelse eller eljest är av slor vikt skall avgörasav regeringen. Övriga ärenden bör så långl möjligl delegeras till den ceniralamyndigheten och i samband därmed bör också rätten all besvära sig lillregeringen över myndighetens beslut avskaffas. Enliglnuvarande bestämmelser i 5 § tredje stycket lagen öm allmän investeringsfondfår medgivande lill ianspråktagande av allmän investeringsfond för vissa ändamållämnas endast av regeringen. De ändamål som avses är - kostnader för tekniskt och naturvetenskapligtforsknings- och utvecklingsarbete samt kostnader för utbildning avarbetstagare hos förelaget (enligt 5 § första stycket e) nämnda lag) samt - kostnader för alt främja avsättningen utomlands avvaror som tillverkas här i riket (enligl 5 § första stycket O nämnda lag). Motsvarandebestämmelser finns i 8 § lagen om allmän invesleringsreserv, i 7 § lagen ominsättning på tillfälligt vinslkonto samt i 7 § lagen om inbetalning påsärskilt invesleringskonlo. Ilinje med principen om delegering av arbetsuppgifter bör regeringenfortsättningsvis kunna bemyndiga industriverket att medge ianspråktagande avallmän investeringsfond m. m. även för nämnda ändamål. Detta föranlederatt de nämnda författningsbestämmelserna bör ändras sä att regeringen fär etlsädanl bemyndigande. Eftersom ärendena ofta inrymmer komplicerade frågor avtaxeringsteknisk natur är jag f. n. dock inte beredd atl föreslå alt rätten altanföra besvär hos regeringen över industriverkels beslul avskaffas. Prop.1982/83:113 32 Vidare anser jag atl regeringen bör kunna delegera tillindustriverket att besluta enligt 6 § lagen om allmän investeringsfond omförlängning av den period inom vilken belopp som överförts lilllagerinvesleringskonlo skall återföras till beskattning. Enliglnuvarande beslämmelser i 2 § förordningen (1980:846) om frisläpp avinvesteringsfonder får inte pröva en ansökan omianspråktagande av investeringsfond om den avser en investering för vilkenföretagel beviljats eller ansökt om statligt regionalpolitiskt slöd. Bakgrundenlill denna ordning är all utnyttjande av investeringsfonder ochregionalpolitiskt stöd har ansetts böra komma i fråga endasi i undanlagsfalloch alt frägan bör bedömas från bäde induslri- och regionalpoliliskautgångspunkter. För kännedom vill jag redovisa atl jag, medhänsyn lill den samordning av induslri- och regionalpoliliskt stöd som jagtidigare förordat, i annat sammanhang avser föreslå regeringen atlindustriverket bemyndigas all pröva även en ansökan om ianspråktagande avinvesteringsfond för ändamål för vilket beviljats eller ansökts omregionalpolitiskt stöd. Enligl bestämmelserna i sistnämnda paragraf fårarbetsmarknadsstyrelsen inle heller pröva en ansökan som avser en investeringutanför stödområdena vilken översfiger 15 milj. kr. Denna regel har fillkommitfrämst för alt slörre projekt skall prövas även från regionalpolitisk synpunkt.Delta sker bl.a. genom del arbete med lokaliseringssamräd som bedrivs inomindustridepartementet. Eftersom regeln visat sig värdefull för detta ändamålanser jag att den tills vidare bör behållas. Somjag återkommer till i avsnitt 3 har - efter samråd medchefen för - inom industridepartementet upprättats förslagtill lagändringar i de avseenden som här nämnts. Med hänsyn till lagändringarnasart anser jag atl lagrådets hörande över dessa förslag inte krävs. 2.2.5 Ändrade riktlinjer för industrigarantilån I riktlinjerna för atl bevilja industrigarantilån slopasbegränsningen att länegaranti lämnas främst till små och medelstora företag. Skäl för departementsförslaget: F.n. gäller förindustrigarantilån alt de statliga garantierna lämnas för alt främjautvecklingen av främst smä och medelstora förelag. Bakgrunden lill della är attnär statsmaklerna senast behandlade systemet med industrigarantilån (prop.1977/78:40, bil. I. NU1977/78:34, rskr 1977/78: 110) saknade de regionala utvecklingsfondernamöjlighel atl ställa egna garantier. Syslemel med industrigarantilån sågsdärför främst som ett alternativ till finansiering i form av rörelselån frånregional utvecklingsfond. Lånevillkoren för industrigarantilån är sålunda 1982/83:113 33 Ukartadede som gäller för rörelselån. har emellertid de regionalautvecklingsfonderna möjlighel all ställa egna lånegarantier (prop. 1979/80:101,bil. 8, NU 1979/80:32, rskr 1979/80:172). har industrigarantilån lämnatsfrämst med större belopp och i sådana fall där den regionala utvecklingsfondeninle har kunnat svara för finansieringen pä grund av beloppsbegränsningen försina lån och garantier. Beloppsmässigt har en slor del av lämnadeindustrigarantilån under de senasie budgetåren avsett större företag.Anlalsmässigl har dock de små och medelstora förelagen dominerat. Enligt minmening är del nu lämpligl alt uttryckligt renodla stödformerna på följandesätt.