prop · G60334 · 1982-12-31 00:00:00 — Samma tanke gäller tolkningen av förslaget om den jämnafördelningen mellan förskollärare/ fritidspedagoger och barnskötare.Socialstyrelsen anser att denna tolkning är felaktig och att uppfattningensaknar stöd i hur verksamheten fungerar. Barnstugeutredningensförslag om en jämn fördelning mellan de två yrkesgmpperna bör i stället ses somen pragmatisk bedömning i en situation då barnomsorgen stod inför en kraftigutbyggnad och bristen på utbildad personal var påtaglig. MöjUgheten att på kortsikt ändra denna situation var liten. Det ovan redovisade citatet frånKommunförbundets cirkulär till kommunerna 1970 styrker denna tolkning. Resultatetav denna situation blev en kraftig ökning av antalet barnskötare i verksamhetenräknat både i absoluta och i relativa tal i förhållande till andra grupper inomverksamheten. Av redovisningen ovan framgår all utgörs ävpersonalkåren inom barnomsorgen av barnskötare. Det innebär att mer än 20 000anställda har den utbildningsbakgrunden. BarnskötarutbUd-ningen är också enviktig linje i gymnasieskolan. Socialstyrelsensbedömning är att även om den kraftiga ökningen av antalet barnskötare iverksamheten har skett för att snabbt kunna tillgodose verksamheten medpersonal med viss yrkesinriktad utbildning så har det nu uppstått en situationsom inte snabbt går att ändra. Barnskötarna utgör en viktig och värdefull delav personalen inom barnomsorgen och de förändringar som bör göras på siktmåste utgå ifrån och ta hänsyn till detta. anser detangeläget att som ett första steg mot en enhetlig yrkesutbildning etablera ettsynsätt med en stegvis utbildning. En stegvis utbildning fördelen att den ger yrkeserfarenhet mellan utbildningsstegen vilket börkunna innebära en kvalitetshöjning av förskollärar- och fritidspedagogulbildningarna.Barnskötarna inom verksamheten blir inte på samma sätt som en särskildyrkeskategori utan kan mera ses som blivande förskollärare ellerfritidspedagoger. Nackdelarna med en stegvis utbildning är att det kan varasvårt för barnskötarna att återgå till utbildningen efter att ha varityrkesverksamma , det fordar att de har en ekonomisk och social situationsom gör det möjligt. Till nackdelarna bör också räknas att den stegvisautbildningen ökar personalomsättningen inom verksamheten. Detär inte rimligt att anta att alla barnskötare inom förskolor och fritidshemönskar eller har möjlighet att genomgå en vidareutbildning till förskollärareeller fritidspedagoger. Några absoluta krav härpå bör inte heller ställas.Erfarenheten visar dock att många barnskötare önskar genomgå vidareutbildningom ekonomiska och sociala svårigheter kan undanröjas. Under början av 70-laletskedde en sådan satsning som rönte ett stort intresse från barnskötarnas sida. 1982/83:34 81 Inom högskolan har man på olika sätt sökt stimulerabarnskötare inom barnomsorgen att söka till den 50-poängsutbildning som ärspeciellt avpassad för elever med barnskötarutbildning. Erfarenheten pekar pånågra faktorer som motverkar barnskötarnas intresse och möjligheter att sökasig till högskolan för vidareutbildning. En viktig sådan faktor är om det finnstillgång till högskoleutbildning i närheten av den egna bostadsorten. Attflytta till en annan ort kan för många barnskötare varanärmast omöjligt med hänsyn till den egna familjen. Svårigheten att avstå frånlön är en annan hindrande faktor. Slutligen upplevs detsom en föga stimulerande faktor att barnskötare som utbildar sig till förskollärareeller fritidspedagog ofta får återgå till den barnskötarljänst de innehar.Dessa hinder bör undanröjas för att underlätta för barnskötare som önskarvidareutbilda sig. Högskolan arbetar på olika sätt med att göra utbildningentillgänglig på den egna orten. Så snart det finns en mindre grupplärarkandidater kan utbildningen ordnas som en s. k. distansutbildning. Fråganom tillgång till utbildning på den egna orten kommer därför att lösas förflertalet barnskötare som önskar en högskoleutbildning. Frågan om de ekonomiska hindren bör också kunna lösas. Pågrund av neddragningarna i utbyggnaden finns en hög arbetslöshet blandförskollärare, fritidspedagoger och barnskötare. 1982 var 1 250 förskollärare, 327fritidspedagoger och 3 035 barnskötare arbetslösa. Neddragningen av utbyggnadenfår också konsekvenser för grundutbildningens dimensionering som kan visa sigmycket olycklig . förordar därför att barnskötare med enviss minsta yrkeserfarenhet erbjuds möjlighet att vidareutbilda sig tillförskollärare eUer fritidspedagog. Under tjänstledigheten för utbildningen kanen arbetslös förskollärare/fritidspedagog eller barnskötare anställas. Statligtbidrag härför kan utgå efter ansökan till länsarbetsnämnden. Denna lösning gör det möjligt för kommunen att betala ettutbildningsbidrag tUl de barnskötare som vidareutbildar sig. har begärt att regeringen efter samråd medKommunförbundet ska presentera en ny utbyggnadsplan för barnomsorgen. För denfortsatta utbyggnaden behövs utbildad personal. Den av ovanföreslagna lösningen innebär att nu arbetslösa får yrkeserfarenhet, att utbildningskompetenseninom barnomsorgen får en generell höjning och att högskolan kan utnyttja denöverkapacitet som hotar. har i avsnitten 2 och 3 om förskolansresp. fritidshemmets pedagogiska verksamhet redovisat en planering för hur detpedagogiska arbetet inom barnomsorgen ska utvecklas. 6 1982/83. 1982/83:34 82 nödvändigabygger på en analys av utveckUngen . Slutsatsen av denna analysär att det behövs kraftfulla åtgärder för att stödja utvecklingen av detpedagogiska arbetet. Grundutbildning,vidareutbildning och fortbildning är centrala och avgörande när det gäller attvidmakthålla och utveckla kvaUteten inom barnomsorgen. Grundutbildning är enmycket långsiktig väg atl påverka verksamhetens inriktning. Fortbildning ochvidareutbildning ger effekt på kortare sikt och dessa båda former blir därföravgörande i elt förändringsskede. Gmndutbildningenbehandlas i avsnitt 13. Med hänsyn till den erfarenhet som samlats under70-talet och med hänsyn till det förändringsarbete som inletts föreslårsocialstyrelsen att frågorna om grundutbildning och vidareulbUdning skall bliutredda i särskild ordning. 1 detta avsnitt behandlas fortbildningen. Attfortbildningen är av central betydelse för att vidmakthålla verksamhetens kvaUtethar redan framhållits. Det gäller för många Uknande verksamheter.Socialstyrelsen anser dessutom att fortbildningen är särskilt viktig förpersonal inom barnomsorgen på grund av de krav arbetet ställer på personalenoch då särskilt på grund av de förändringar föreslår skallgenomföras . Utgångspunkternaför den framtida personalutbildningen presenterades i barnstugeutredningensbetänkande: Utbildning i samspel (SOU 1975:67). Utbildningens innehållrelaterades till de förslag för verksamhetens innehåll som utredningenföreslog. Den vuxnes egen personlighet, självkänsla, insikt om sittreaktionsmönster och sin roll i samhället gavs stor betydelse. Arbetslaget sågssom grunden för att lära sig respekt för andras behov och rättigheter. Förgmndutbildningarna kom barnstugeutredningens förslag, som i sina huvuddragantogs av , att innebära att stor uppmärksamhet fästes vid attutveckla den vuxnes egen personlighet och självkänsla. Kommunikationsförmåganblev viktig och sågs som grunden för personalens förmåga till samverkansinsemellan. Under främst senare delen av 70-talet kom detta synsätt att starktprägla grundutbildningen och utbildningens form blev ofta viktigare än dessinnehåll. Genom den betoning som lagts på utvecklingen av den egna förmågan haryrkeskunskapen skjutits tillbaka med en diffus yrkesroll som följd. Tankarnaom fortbildning har präglats av samma synsätt som grundutbildningen.Uppgifterna för fortbildningen formulerades som att vidmakthålla ochvidareutveckla den process som grundutbildningarna sökt stimulera, att markeraen omsorg och omtanke om personalen och att föra ut resultat från forsknings-och utvecklingsarbete. 1982/83:34 83 Ettav utredningens viktigaste förslag var atl personalen skulle organiseras iarbetslag där samarbetet och förmågan till kommunikation mellan de vuxna iarbetslaget utgjorde grunden. För att öka förståelsen och respekten för arbetslagetsmedlemmar ansåg utredningen att fortbildningen skulle organiseras som engemensam fortbildning för all personal. Viss gemensam fortbildning med andraverksamhetsområden ansågs också nödvändig. påbörjadesplaneringen för en omfattande satsning på information och fortbildning tillpersonalen inom barnomsorgen. 1975 genomfördes den första landsomfattandefortbildningssatsningen. Under detta år och de två följande åren inriktadesfortbildningen på att föra ut och diskutera de centrala delarna avförskolereformen. antog riksdagennya riktUnjer för barnomsorgspersonalens grundutbildning och fortbildning medutgångspunkt i de förslag barnstugeutredningen presenterat i sitt betänkandeUtbildning i samspel. Därefter har fortbildningsverksamhet merövergått i en reguljär verksamhet som med hänsyn till de stegvisanedskärningarna av barnomsorgssektionen numera har en mycket begränsadomfattning. Förändringenav funktion på fortbildningsområdet till följd av 1977 årsriksdagsbeslut har bl. a. inneburit att styrelsen inte längre utarbetarcentralt rekommenderade studiepaktet. Styrelsen syftar i stället till atttillhandahålla ett varierat underlag för olika former av fortbildningsinsatsersom ska planeras på nivå. Förändringenav styrelsens funktion på detta område förutsatte en ökad aktivitet främst närdet gäller planering av personalutvecklande insatser på nivå. Eftersomen sådan planering endast finns i ett mindre antal kommuner har avsaknaden avcentrala studiepaket skapat ett tomram i många kommuner. Fortbildningen hardärför i många fall kommit att präglas av ryckighet och spontanitet.Möjligheterna till en måUnriktad och långsiktig verksamhet har försvårats.Mycket kritik har därför riktats mot fortbUdning-ens innehåll, inte minst frånpersonalen. Denvanligaste formen av fortbildning är studiedagsformen. I övrigt användsstudiecirklar och i några kommuner även längre kursuppläggningar. Studiedagsuppläggningenmöjliggör att en stor del av personalen kan erbjudas samma information och attmånga får träffas. Studiedagsformen har dock uppenbara brister. Underden tid anordnade utbildning av studievägledare anUtades somregel kommunförbundets länsavdelningar som administrativa enheter för dessakurser. Därefter har det visat sig att länsavdelningarna haft svårt att annatän i undantagsfall speciellt uppmärksamma barnomsorgspersonalen. En sådanfunktion i reguljär form Ugger utanför det arbetsområde som länsavdelningarna har. Socialkonsulenternavid länsstyrelserna har också i viss mån medverkat vid regional fortbildningoch information. Vid de utredningar om socialkonsulenterna som gjorts inom ochutom har barnomsorgsenheten 1982/83:34 84 framfört önskemålet att en av socialkonsulenterna borderekryteras med hänsyn till barnomsorgsområdet och då speciellt med inriktningpå information och fortbildning. Någon sådan prioriteirng har dock inte varitmöjlig att göra med hänsyn till andra krav och önskemål som riktats motsocialkonsulenterna. Inledningsvis har framhållits fortbildningens storabetydelse för alt vidmakthålla och vidareutveckla verksamhetens kvalitet.Socialstyrelsen anser att det finns starka skäl att göra en kraftig satsning påfortbildning för barnomsorgens personal . De huvudsakliga skälenför denna satsning kan sammanfattas i följande tre punkter: - Arbetssättet iförskolor och fritidshem bygger på de förutsättningar som finns i den egnaförskolan och fritidshemmet, på de fömtsättningar och villkor som finns iområdet och som skapas genom föräldrarnas deltagande. Med utgångspunkt i dessaförutsättningar och med ett temaorienterat arbetssätt som bygger på barnensintresse ska förskolan och fritidshemmet stimulera barnens fysiska, sociala,emotionella, intellektuella och språkliga utveckling. Detta arbetssätt kräveren välutbildad personal som har tillgång till stimulans genom fortbildning ochsom har goda kunskaper och möjligheter att väl planera sin verksamhet. - Den utvecklingsom skedde inom grundutbildningen efter barnstugeutredningens förslag och somsocialstyrelsen medverkat till har lett till brister främst när det gäller attge den speciella yrkeskunskap och kompetens som fordras för arbete i förskoloroch fritidshem. På grund av den kraftiga utbyggnad som skett under 70-talel haren mycket stor andel av personalen fått sin grundutbildning under senare år.Bristerna i grundutbildningen, som sannolikt också vidlåtit andragrundutbildningar, har alltså fått mycket stor genomslagskraft just inombarnomsorgen. Dessa brister fordrar särskild uppmärksamhet . - De förändringarav verksamhetens inriktning som angett i arbetsplanen omförskolans pedagogiska verksamhet och som vidareutvecklas i dennautvecklingsplan och som därmed även innesluter övriga delar av barnomsorgenställer nya krav på personalen inom verksamheten liksom på ledningspersonal ochden politiska nämnden. Ska utvecklingsplan för barnomsorgenkunna genomföras och den planerade utvecklingen komma till stånd så fordras detmöjligheter för personalen att kritiskt granska och bearbeta planerna. I annatfall kommer personalen inle att genomföra önskade förändringar. Alla insatsersyftar ju till att förbättra verksamheten för barnen och därför står Prop.1982/83:34 85 och faller verksamheten i bokstavlig mening medpersonalens pedagogiska kunskaper och vilja lill förändring.Fortbildningsinsatser är tillsammans med en bra och fungerande ledning detbästa stöd personalen kan få. Personalens intresse för fortbildning och vidareutbildningär stort Ovan har framhållits att en slor del av personalen inombarnomsorgen är ung och har kort yrkeserfarenhet. Kritik har dessutom riktatsmot vissa brister i grundutbildningen och till detta kommer att verksamheten ärunder snabb utveckling när del gäller både organisation, innehåll och arbetsformer. Mot bakgrund av delta är det mycket positivt attpersonalen har ett dokumenterat stort intresse för fortbildning ochvidareutbildning. vill framhålla den mycket värdefulla resurssom ligger i personalens starka önskan att förbättra och fördjupa sinakunskaper. Det finns anledning att uppmärksamma denna studiemotivation vidutformningen av den framtida fort- och vidareutbildningen för personalen inombarnomsorgen. Villkoren för deltagandet i främst vidareulbildningskurser måstebli sådana att personalens intresse för utveckling vidmakthålls. Avgränsning av begreppet fortbildning anser det viktigt att avgränsa begreppetfortbildning så att det framstår som klart och distinkt i förhållande tiU andranärliggande aktiviteter. I den praktiska verksamheten kan det ibland vara svårtatt göra klara avgränsningar och det ökar behovet av en tydlig teoretisk avgränsningför att underlätta den praktiska. Här skall begreppet fortbildning jämföras medbegreppen planering, vidareutbildning, information och rådgivning. Fortbildning är en organiserad studieverksamhet för atttillföra personalen ny kunskap och göra det möjligt för dem att bearbeta den ochdärmed ta ställning till den nya kunskapens relevans och användbarhet i denegna verksamheten. Planeringen syftar till atl med utgångspunkt i program ochriktlinjer för verksamheten och personalens erfarenhet och kompetens göra en översiktUgbeskrivning över hur verksamheten ska utformas för en kortare eller längreperiod. Förskollärare och fritidspedagoger har genom en särskUd anvisning frånKommunförbundet planeringstid på . 1982/83:34 86 Förbarnskötarna saknas motsvarande anvisning från men självfalletär det önskvärt och i praktiken nödvändigt att även dessa deltar i planeringenav verksamheten. Personalenfår skriftlig och muntlig information främst från sin egen huvudman men ävenfrån t. ex. . Informationen kan vara både generellt utformad ochriktad till vissa enskilda befattningshavare. Begreppet rådgivning förknippassom regel med en riktad information som sker i form av en dialog mellan tvåparter. Informationen kan gälla nyheter av olika slag som personalen behöverveta. Rådgivning kan t. ex. gälla ett enskilt barn som personalen behöversärskild kunskap för att kunna ta emot i verksamheten. Vidareutbildningsyftar tiU att höja personalens kompetens inom ett visst område eUer generellt.Den har längre omfattning än fortbildningen och bedrivs som regel inomhögskolans ram i form av påbyggnadslinjer, påbyggnadskurser och enstaka kurser. Fortbildningensärskiljer sig från andra aktiviteter genom att det är en av huvudmannenanordnad eller bekostad verksamhet som syftar till att tillföra och bearbeta nykunskap. Fortbildningen är särskilt organiserad såsom fortbildning och börplaneras årsvis. Detfinns också mellanformer till ovan nämnda beskrivningar av begreppenfortbildning och vidareutbildning. En översyn av dessa begrepp kan därförbehöva göras. Barnstugeutredningenföreslog alt den årliga regelbundna fortbildningen skulle utgöra förvarje anställd. 1976/77:76) hänsköt frågan tillarbetsmarknadens parter att reglera genom avtal. Något sådant avtal har ännuinte träffats. En stor del av landets kommuner har dock legatnära den rekommenderade omfattningen för varje anställd och år. Kommunförbundetgenomförde en enkät till ett 30-tal kommuner om fortbildningensomfattning. Samtliga av dessa kommuner hade anslagit medel för fortbildning menomfattningen varierade kraftigt per anställdoch år. 1982/83:34 87 hadeanslagit för fortbildning som översteg . Av enkäten framgårvidare alt frånvaro i samband med fortbildning i mycket hög utsträckningersätts med vikarier. Lokala avtal mellan arbetsmarknadens parter förekom intebland de tillfrågade kommunerna. Kommunernauppgav att de samarbetade med högskolorna på många olika sätt och i olikaomfattning. Det var inte ovanligt att man anUtade lärare från högskolan somföreläsare vid t. ex. studiedagar. Några av kommunerna uppger att man utvecklatett samarbete omkring enstaka kurser. Flera kommuner uppger sig ha planer påatt vidareutveckla samarbetet med högskolan. Bland de fortbildningsämnen somvar aktueUa fanns bl. a. socialtjänstlagen, arbetsledarfortbildning,fortbUdning om barns språk, skräpkulturen och våldet, normer och regler iförskolan, utvecklingspsykologi, musik m.m. Socialstyrelsenhar ovan redovisat den centrala roll fortbildningen har för att utvecklaverksamheten i förskolor och fritidshem. För familjedaghemmen är del ofta denenda utbildning som erbjuds eftersom flertalet dagbarnvårdare saknar särskildutbildning för sitt yrke. ser mot denna bakgrund ingenmöjlighet att frångå rekommendationen att alla anställda inom barnomsorgen börfå 30 timmars fortbildning . Vissa personalgmpper, t. ex.ledningspersonal, kan behöva mer. Svårighetenmed att fortbildningen har medfört ökade kostnader för kommunerna bör lösasgenom att huvudmannen tillsammans med de fackliga organisationerna söker finnaformer och organisation av fortbildningen som inte är så kostnadskrävande.Spärrreglerna för det 40-procentiga statsbidraget kan behöva uppmärksammas såatt inte kommunerna går miste om statsbidrag för fortbildningskostnader. Socialstyrelsenbör som göra en övergripande planering för fortbildningsinsatser isamråd med de fackliga organisationerna och . Med hänsyntill kontakterna med grundutbildningarna för förskollärare, fritidspedagogeroch barnskötare adjungeras UHÄ och SÖ till detta samråd. Socialstyrelsenbör vara kommunerna behjälplig i två avseenden när det gäller planeringen avfortbildningsinsatserna på nivå. Dels bör utarbetametoder och vägledning för hur planeringen av de kommunala fortbildningsinsatsernabör genomföras och dels bör utarbeta regelbundet återkommandeinventeringar av fortbildnings-material inom hela eller delar avbarnomsorgsområdet. Socialstyrelsenbör också återuppta arbetsuppgiften att för vissa centrala frågor utarbeta sludiepakelsom ställs till förfogande till kommunerna. ex. sådana studiepaket utarbetas runt frågan om pedagogiskt program förförskolan och fritidshemmen. Prop.1982/83:34 88 det gäller familjedaghemmen bör studiepaket utarbetas bådevad gäller verksamhetens organisation och ledning och när det gäller dagbarnvårdarnasarbete. bör också återuppta uppgiften att anordnastudieledarkurser som stöd för genomförandet av centrala och viktigastudiepaket. Studieledarkurserna bör vara korta för atl begränsa kostnaderna.Administrationen av studieledamtbUdningen kan ske genom kommunförbundetslänsavdelningar eller genom alt högskolorna får genomföra dem i form avuppdragsutbildning. Viss fortbildning kan bara ordnas centralt på gmnd av attden grupp som behöver fortbildningen ifråga är så liten. Det gäller i vissafall för personal som arbetar med invandrarbarn och handikappade barn men kanäven gälla vissa s. k. resurspersoner. På grund av ledningsorganisationens stora betydelse vidgenomförandet av ett nytt pedagogiskt program och på grund av atlledningsfunktionen blivit eftersatt bör också haett särskilt informationsansvar för den centrala ledningspersonalen ikommunen. Informationen bör ske skriftUgt och munfligt vid regelbundetåterkommande informationsdagar på regional nivå. Regional organisation av fortbildningen önskar stärka samarbetet mellan kommunernaoch högskolorna främst när det gäller fort- och vidareutbildning av olikakategorier av ledningspersonal och resurspersoner knutna till verksamheten. Ettsådant samarbete bör också vara värdefuUt för att diskuterapraktikutbildningens innehåll och organisation. Dess tankar utvecklas närmare iavsnitt 13 om grundutbildning och vidareutbildning. På regional nivå finns också kommunförbundetslänsavdelningar och socialkonsulenter. Dessa båda organ utgörvärdefulla samarbetspartners för kommunerna och . Somredovisats ovan kan de dock inte fylla en reguljär funktion inomfortbildningsorganisationen. I det samarbetsorgan mellan högskolan ochkommunerna som föreslår bör dock den socialkonsulent och länsavdelningssekreleraresom ansvarar för barnomsorgsfrågorna ingå. Samarbetet mellan högskolan och kommunerna bör innebäraatt en representant på ansvarig nivå för varje kommun, för högskolan, länsavdelningenoch socialkonsulenterna träffas cirka för att samråda omfortbildning, vidareutbildning, praktikutbildningen samt om försöksverksamhetoch utvecklingsarbete som bedrivs av kommunerna och högskolan. Vid många högskolor finns på rekommendation av samarbetsorgan för praktikutbildningen. serdel sorri naturligt att detta organ ombildas så alt det kan fylla den vidgade Prop.1982/83:34 89 funktion som styrelsen här föreslagit. För högskolans delinnebär det också alt det inom högskolan bör finnas en kontaktperson förkommunerna som har kunskap om de fortbildningsfrågor som är aktuella inomregionen. Denna kontaktperson blir också värdefull informationslänk försocialstyrelsen. kommer att la kontakt med för att få till stånd det regionala samarbete som beskrivitsovan. På nivå planeras och genomförs fortbildningen förall personal. Utgångspunkterna för denna planering är det pedagogiskaprogrammet som utarbetas av , kommunens egna riktlinjer,studiematerial och annat underlag som finns hos bl. a. ochaktuell högskoleenhet. Detta ska vägas mot det behov av fortbildning som personalenanser sig ha och som den pedagogiska ledningen anser finns med hänsyn till bl.a. de kommunala riktlinjerna. Vid utformandet av det kommunala forlbildningsprogrammetska uppmärksammas att det finns fortbildning som är lämplig att anordna på denenskilda förskolan eller fritidshemmet så att hela arbetslaget kan delta isamma kurs, annan fortbildning kan bara bedrivas på distriktsnivå eller kanskebara på central nivå i kommunen eller genom samarbete mellan flera kommuner.Planeringsunderlag med uppgifter om bl. a. olika grupper som behöver riktadfortbildning, t. ex. ivåspråkig personal, behöver förbättras. Vid planeringenbör också den tidsmässiga förläggningen uppmärksammas.