prop · G60319 · 1982-12-31 00:00:00 — Delegeradekan bestämma om ersättning till delegerad, ledamot i arbetsutskottet ellerkommitté och suppleant. Därvid äger 31 § 1 mom. lagen (1961:436) om församlingsstyrelsemotsvarande tillämpning. Delegeradekan bestämma om ersättning till delegerad, ledamot i arbetsutskottet ellerkommitté och suppleant. Därvid skaU 2 kap. 29 § lagen (1982:000) omförsamlingar och kyrkliga samfälligheter tillämpas. Beträffandebesvär över beslut av delegerade, arbetsutskottet eller en kommitté gäller itillämpliga delar 89 och 90 §§ lagen (1961:436) om församlingssty relse.Besvär får anföras av varje församling eller kyrklig samfäUighet som berörs avindelningsändringen och av den som har rätt att anföra besvär över beslut avkyrkofullmäktige, kyrkostämman eller församlingsdelegerade i en sådanförsamling eller samfäUighet. Beträffandebesvär över beslul av delegerade, arbetsutskottet eller en kommitté gäller itillämpUga delar 9 kap. 1-4 §§ lagen (1982:000) om församlingar och kyrkligasamfälligheter. Besvär får anföras av varje församling eller kyrkligsamfäUighet som berörs av indelningsändringen och av den som har rätt attanföra besvär över beslul av kyrkofullmäktige, kyrkostämman eller församlingsdelegeradei en sådan församling eller samfäUighet. I Senaste lydelse 1980:280. Beträffande besvär över kammarrättens beslut tillämpas 91§ lagen om församlingsstyrelse. Besvär över etl beslut, varigenom kammarrättenhar bifalUt besvär eUer förbjudit att det överklagade beslutet verkställs fåranföras även av en församling eller kyrklig samfäUighet som berörs avindelningsändringen och av den som har rätt att anföra besvär över beslut avkyrkofullmäktige, kyrkostämman eller församlingsdelegerade i en sådanförsamling eller samfäUighet. Beträffande besvär över kammarrättens beslut fillämpas 9kap. 5 § lagen om församlingar och kyrkliga samfälligheler. Besvär över ett beslut,varigenom kammarrätten har bifallit besvär eller förbjudit att det överklagadebeslutet verkställs får anföras även av en församling eller kyrklig samfäUighetsom berörs av indelningsändringen och av den som har rätt att anföra besväröver beslut av kyrkofullmäkfige, kyrkostämman eller församlingsdelegerade i ensådan församling eller samfäUighet. Bestämmelsernai 9 kap. 6 § lagen om församUngar och kyrkliga samfälligheter om rättelse avverkstäUighet tillämpas beträffande beslut av delegerade, arbetsutskotteteller en kommitté. Denna lag träder i kraft . 1982/83:19 44 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,Åsling, Söder, , , , , EUasson, Elmstedt, TUlander,Ahrland, MoUn. Propositionom ny lag om församlingar och kyrkliga samfälligheter, m. m. Ilagen (1961:436) om församlingsstyrelse (omtryckt 1976:500, ändrad senast1981:558, LFS) finns grundläggande bestämmelser om de kyrkliga kommunerna. Enöverensstämmelse till både form och innehåll rådde mellan LFS och denlagstiftning som gällde för de borgerliga kommunerna enligt kommunallag.LFS ändrades emeUerfid inte vid tillkomsten av kommunallag. Det värdesom ligger i en likformighet mellan försam-lingsstyrelselagstiftningen ochkommunallagstiftningen ansågs motivera en översyn av LFS i syfte att anpassaden till den nya kommunallagen. För denna uppgift tillkallade regeringen år1977 en särskild utredare ' - utredningen (Kn 1977:04) för översyn av lagen omförsamlingsstyrelse. Utredningenavlämnade betänkandet (SOU 1981:6) Översyn av lagen omförsamlingsstyrelse. En sammanfattning av utredningens förslag bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 1 och de lagförslag som läggs fram ibetänkandet som bilaga 2. En förteckning över remissinstanser och en sammanställningav deras yttranden bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3. Enligt54 § LFS är endast ledamöter och suppleanter i kyrkorådet valbara tiUkyrkvärdar. Med anledning av en riksdagsmotion (mot. 1979/80:1050) harriksdagen anhållit att frågan om vidgad valbarhet till kyrkvärdsuppdrag utreds(KU 1980/81:5, rskr 1980/81:15). Med hänsyn härtill har inomkommundepartementet upprättats departementspromemorian (Ds Kn Prop.1982/83:19 45 1981:9) Valbarhet till kyrkvärdsuppdrag. Promemorian bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 4. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning överremissinstanser och en sammanställning av deras yttranden bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 5. 2 Allmän motivering 2.1 Inledning Den kyrkokommunala självstyrelsen - församlingsstyrelsen -är en del av den kommunala självstyrelsen, som är en av grunderna för det friafolkstyret i . Genom de kyrkliga kommunerna har medlemmarna i tillförsäkrats rätten att lokalt besluta om gemensamma kyrkligaangelägenheter. Rätten att ta ut skatt för skötseln av församlingsuppgifternaär en viktig del av den kyrkokommunala självstyrelsen. Genom denna förverkligasi vid omfattning inom demokratins idé om människornas inflytandeöver utvecklingen. Kyrkomedlemmarnas inflytande i den kyrkokommunalasjälvstyrelsen sker i princip enligt den representativa demokratins principer.Valda representanter har på medborgarnas uppdrag ansvaret för att de gemensammaangelägenheterna sköts väl. Den kyrkokommunala självstyrelsen och demokrafin har enmycket stark ställning i . Indelningen i församlingar täcker i likhetmed den borgerliga kommunindelningen hela landet. Genom församlingarna upprätthållersvenska kyrkan en riksomfattande verksamhet som är uppbyggd på demokrafiskgrund. Den lokala kyrkliga självstyrelsen har lång tradition iSverige. Den borgerliga och den kyrkliga kommunen har ett gemensamt ursprung isockensjälvstyrelsen, som härstammar från medeltiden. Människorna inom ettlokalt avgränsat område - socknen - deltog på olika sätt i skötseln avangelägenheter som var av gemensamt intresse. 1 äldre tider var de kyrkligauppgifterna huvudsaken för sockenmenigheten. kom socknenatt framträda som en självständig juridisk person med egna tillgångar, skildafrån medlemmarnas. började de kyrkliga och de borgerligaelementen i sockensjälvstyrelsen att alltmera hållas isär från varandra. Genom1862 års kommunalreform kom den definitiva skilsmässan mellan kyrkoförsamlingenoch den borgerliga kommunen. Den kyrkliga kommunens uppgift blev att ha handom kyrkans och folkskolans angelägenheter. Det territoriella underlaget förförsamlingarna och de nya borgerliga kommunerna förblev detsamma. Detta sambandkom att bestå ändå till 1946 och kommunindelningsreformer. En avutgångspunkterna kommunalförordningar var att medlemskretsen förden kyrkliga och den borgerliga kommunen inte behövde vara densamma. Prop.1982/83:19 46 1862års förordning om kyrkostämma samt kyrkoråd och skolråd reglerade denkyrkokommunala verksamheten fram då en ny lag omförsamlingsstyrelse fillkom. Genom denna lag infördes möjligheten att bildakyrkUga samfälligheter. lag ersattes i sin tur av lag omförsamlingsstyrelse, som gäller f. n. Denbetydelsefulla ställning som kommunerna har kommer till uttryck iregeringsformen (RF). Enligt 1 kap. 1 § RF förverkligas den svenska folkstyrelsengenom ett representafivt och parlamentariskt statsskick och genom kommunalsjälvstyrelse. I 1 kap. 7 § slås fast att det i riket finns primärkommuner ochlandstingskommuner. Vidare anges att beslutanderätten i kommunerna utövas avvalda församlingar och att kommunerna har rätt att ta ut skatt för skötseln avsina uppgifter. Enligt 1 kap. 8 § finns för den offentliga förvaltningenstatliga och kommunala förvaltningsmyndigheter. I 8 kap. 5 § föreskrivs attgrunderna för ändringar i rikets indelning i kommuner, för kommunernasorganisation och verksamhetsformer och för den kommunala beskattningen bestämsi lag. I 11 kap. 6§ anges att förvaltningsuppgifter kan anförtros åt kommun.Dessa bestämmelser skall enligt punkt 9 femte stycket övergångsbestämmelsernatill RF, med ett undantag som betingas av kyrkostämman, tillämpas även i frågaom kyrkUga kommuner. Samtliga grundlagsregler om är placerade iRF:s övergångsbestämmelser. Osäkerheten om kyrkans framtida ställning medfördealt de bestämmelser regeringsform som avsåg i alltväsentligt överfördes till den nya regeringsformen med bara formella ändringar. 1981/82:77 om formerna för den kyrkliga lagstiftningen m. m. föreslåsändringar i grundlagsbestämmelserna om . Det föreslås attreglerna om kyrkolagstiftning i punkt 9 övergångsbestämmelserna tUl RFanpassas tiU RF:s huvudprinciper om normgivning. Vidare föreslås att en del avde nuvarande stadgandena om i övergångsbestämmelserna fill RFupphävs. Någon ändring föreslås emellertid inte i övergångsbestämmelsernasregler om de kyrkUga kommunema. Jag uttalade i det sammanhanget att frågan omde kyrkliga kommunernas konstitufionella ställning har så stor betydelse förrelationen mellan staten och kyrkan, att ett beslut som berör denna frågaofrånkomligen måste anstå fill dess statkyrka-frågan har avgjorts i den enaeller andra riktningen. har som vilande antagit de i propositionenframlagda förslagen till ändring i RF (KU 1981/82:36, rskr 1981/82:263). Begreppet"kommunallag", som fanns i den gamla regeringsformen, har inte förtsöver till RF. TUl kommunallagarna räknades naturligtvis kommunallagen ochdämtöver bl. a. lagen om församlingsstyrelse. Grunden för kommunallagstiftningenär nu i stället om kommunerna, framför allt i 8 kap. 5 § därdet föreskrivs att vikfigare regler rörande kommunerna skall ha form av lag.Det bör i detta sammanhang tilläggas att LFS inte är av kyrkolags natur. Desärskilda bestämmelserna i punkt 9 fjärde 1982/83:19 47 stycketövergångsbestämmelserna till RF om stiftande, ändring och upphävande avkyrkolag är således inle tillämpliga på LFS. LFS innehåller degrundläggande bestämmelserna om de båda typerna av kyrkliga kommuner,församUngar och kyrkliga samfälligheter. Den är för de kyrkliga kommunerna vadkommunallagen är för de borgerliga kommunerna. I LFS finns bestämmelser om bl.a. församlingarnas kompetens och organisation, de kyrkokommunala organensarbetsformer, den ekonomiska förvaltningen, församlingsskatt saml besvär. Ilagen finns också särskilda regler om de kyrkliga samfälligheterna. LFS stämde i storadelar både fill form och fill innehåll överens med kommunallag. År1977 trädde den nya kommunallagen (1977:179, KL) i kraft. Bakgrunden fillkommunallagsreformen var den betydande omvand-Ung som den kommunalaverksamheten hade genomgått under de föregående decennierna och de ändradeförutsättningarna för den kommunala demokratin. Villkoren för de kyrkligakommunernas verksamhet har naturligtvis också på sitt sätt förändrats. Det ärmot den bakgrunden som utredningen om översyn av lagen om församlingsstyrelsehar bedrivit sitt arbete. För att rätt kunna bedömavärdet av att på det kyrkokommunala området göra ändringar av det slag somingick i kommunallagsreformen har utredningen jämfört samhällsutvecklingensbetydelse för demokratin i församlingarna med utvecklingen hos de borgerligakommunerna. Den kommunala verksamhetenhar på senare fid expanderat kraftigt. Den ekonomiska, sociala och tekniskautvecklingen har i grunden förändrat förutsättningarna för och innehållet i denkommunala verksamheten. Många nya obligatoriska uppgifter och ett ökat antalfrivilliga åtaganden sätter sin prägel på utvecklingen inom de borgerligakommunerna. De kyrkliga kommunema har inte i samma utsträckning ålagts nyaobligatoriska uppgifter. Deras frivilliga åtaganden inom församlingen haremellertid ökat, liksom bidragen till kyrklig verksamhet på stifts- ochriksplanet. Samhällsutvecklingenhar drivit fram ett starkare beroendeförhållande mellan staten och kommunerna.På den kyrkliga sidan är det annorlunda. tiders utveckling har gått iriktning mot utvidgad rätt för kyrkan att själv bestämma i inre kyrkliga angelägenheter.Mot den bakgrunden har beroendeförhållandet mellan staten och de kyrkligakommunerna varit i avtagande. Genom de båda kommunalaindelningsreformerna har antalet kommuner minskat från 2 1951 till 279år 1982. Någon motsvarande reform har inte ägt rum i fråga om församlingarna.F. n. finns 2 569 församlingar, varav fem icke-territoriella församlingar. Frånstatsmakternas sida har inte tagits något initiativ till en kyrkokommunalindelningsreform. En sådan genomgripande förändring i den kyrkokommunalastrukturen har inte ansetts lämplig då utredningarna om kyrkansframfida förhållande till staten har pågått. Prop.1982/83:19 48 I de borgerliga kommunerna har i vissa avseenden encentralisering av nämndverksamheten förekommit. Kommunstyrelsen har ocksågradvis fått en starkare ställning i kommunen. Någon liknande utveckling harinte kunnat iakttas i de kyrkliga kommunerna. har den kommunala planeringen byggts utkraffigt och kommit att täcka allt flera områden. Liknande tendenser harförekommit på den kyrkliga sidan där fierårsplan för församlingsarbetet,ekonomisk flerårsplanering, personalplanering m. m. sker i allt störreutsträckning. Den intensiva allmänna demokratidebatt som förts undersenare år i har av naturliga skäl inte berört de kyrkliga kommunerna påsamma sätt som de borgerliga. Det är dock uppenbart att demokratifrågor av detslag som bearbetades och löstes genom kommunallagsreformen har stor betydelseäven inom det kyrkokommunala området. Den största kyrkliga demokratifrågan,nämligen det låga valdeltagandet i kyrkofullmäkfigvalen, har dock ingenmotsvarighet på den borgerligt kommunala sidan.,Utrednjngen anför att fögatorde kunna göras i denna fråga vid en översyn ay LES. Församlingarna utgör stommen i svenska kyrkansorganisation. De är de viktigaste delarna i den kyrkliga verksamheten på lokalplanet. På sfiftsplanet handläggs de administrativa och ekonomiska frågorna av och sfiftsnämnden, vilka är statliga myndigheter. Även på riksplanet är verksamhet i stor utsträckning inordnad under statliga myndighe ter. Församlingarnasfolkmängd varierar kraftigt. Många församlingar är små. varantalet församlingar med färre än 1 000 invånare. Antalet församlingarmed mindre än 500 invånare var 852. Församlingarna arbetar under synnerligen olika ekonomiskavillkor. Genom utjämning via kyrkofonden bidrar de ekonomiskt gynnade församlingarnafill att de svagare församlingarna kan hålla i gång sin verksamhet. Dessa fårdessutom bidrag från staten genom den kommunala skatteutjämningen. Våren 1982beslutade och allmänna kyrkomötet om ett nytt system för ekonomiskutjämning inom (prop. 1981/ 82:158, KU 1981/82:28, rskr1981/82:309 och skr 1982:8, KLU 1982:7, kskr 1982:11). Bildandet av kyrkliga samfälligheter har under 1960- och1970-talen spelat en stor roll för den kyrkokommunala strukturen.Samfällighetsbildningen har påverkat denna på ett sätt som påminner omindelningsreformerna på den borgerligt kommunala sidan. Antalet samfälligheteruppgick till: 267. I dessa samfälligheter ingick 917 församUngar,vilket är mer än fyra gånger så många som ingick i samfälligheter. I deflesta av de större kommunema utgör numera alla eller nästan alla församUngarnaen total kyrklig samfäUighet. Liksom hos kommunerna finns hos dessasamfälligheter välutvecklade förvaltningar med många anställda tjänstemän. Ävenhos många stora och medelstora församlingar och samfälligheter i övrigt finnerman säkert en bas för den ekonomiska förvaltningen och långtidsplaneringen 1982/83:19 49 som inte nämnvärt avviker från förhållandet i deborgerliga kommunerna. måste det särskilda problem uppmärksammas somär förknippat med att de församlingar som ingår i samfälligheter består somkyrkliga kommuner. Dessa beslutar i alla angelägenheter vid sidan av deekonomiska och har anspråk på att inte domineras av samfällighetens organ. 2.2 Allmänna synpunkter på översynen avförsamlingsstyrelselagen Utredningen framhåller att uppgiften att se över LFSenligt utredningens direktiv till stor del blir en fråga om lagtekniskanpassning av denna lag till KL utan ändringar i övrigt av innehållet. Det harinte varit möjligt för utredningen att ta upp i och för sig aktuella ochangelägna frågor som t. ex. församlingarnas kompetens på begravningsväsendetsområde. Skälen för att den borgerligt kommunala självstyrelsen ochförsamlingarnas självstyrelse har kommit att vila på samma rättsliga grund ärenligt utredningen huvudsakUgen av historisk natur. Det är fråga om besluts-och förvaltningsformer som har gemensamt ursprung i den gamla sockengemenskapen.Inför en lagteknisk revision, som syftar till större överensstämmelse mellankommunallag och församlingsstyrelselag , är det vikfigt attkonstatera att det, fid efter annan, också har förelegat betydelsefullaskillnader mellan regleringen av å ena sidan borgerliga, å andra sidan kyrkligakommuner. Vid översynen har det därför, framhåller utredningen, varit viktigtatt beakta församlingarnas samfundsgemenskap inom ramen för trossamfundetsvenska kyrkan, liksom församlingsarbetets särart. Utredningen anför att ett djupgående studium avkommunallagsreformen och dess utgångspunkter och motiv har legat fill grund föröversynsarbetet. Överväganden och slutsatser i kommunallagsutredningens ochkommunal-demokratiutredningens arbete har av utredningen granskats och prövatsmot bakgrund av kyrkUga förhållanden. Översynsarbetet har sålunda interesulterat i en ordagrann omstöpning av LFS efter KL:s mönster ens på de mångapunkter där förhållandena ändå är jämförelsevis likartade. Det har enligtutredningen i stor utsträckning varit erforderligt att beakta särskildakyrkliga förhållanden och förutsättningar. I stort har emellertid de flesta av förslagen från deutredningar som föregick kommunallagsreformen beaktats och fått sinmotsvarighet i utredningens förslag. Utredningenhar övervägt om de nya regler i KL som bygger på förslagen ikommunaldemokratiutredningens huvudbetänkande (SOU 1975:41) demokratibör gälla även för de kyrkliga kommunerna. Del är fråga om bestämmelser somsyftar till att stärka de beslutande organens ställning, förbättra deförtroendevaldas arbetsvillkor, uppnå ett snabbare valgenomslag och stärka denlokala förankringen. Flertalet av dessa bestämmelser bör enligt utredningeninföras även i den nya församlingsstyrelselagen. 4 1982/83. 1982/83:19 50 Utredningenframhåller att tidigare kommunallagstiftning allfid har vilat på uppfattningenatt kommunerna borde åtnjuta största möjliga frihet att ordna sin förvaltningoch sina verksamhetsformer med hänsyn till skiftande lokala behov. För LFS harsamma grundprincip gällt. Kommunallagstifl-ningen ochförsamlingsstyrelselagsfiftningen har varit av utpräglad ramkaraktär. Genomborttagandet av etl stort antal detaljbeslämmelser blev KL:s karaktär av ramlagytterligare betonad. Enligt utredningen föreligger inte för de kyrkligakommunernas del något skäl till avsteg från dessa principer för lagreglering. Utredningenhar övervägt vad det innebär att följa rhönstret med avveckling av vissdetaljreglering. Några av de mera bärande skälen för minskningen avdetaljregleringen i KL var indelningsreformerna och de ökade administrativaresurser som står kommunerna till buds. De kyrkUga kommunerna har intehaft fillnärmelsevis samma utveckling. Denstora spännvidden mellan de kyrkokommunala enheterna är emellertid enUgtutredningen etl starkt skäl för en slopad detaljreglering. Utvecklingen mot ettminskat beroendeförhållande mellan kyrkan och staten och en klarare markeringav som etl självständigt trossamfund utgör också en grundvalför en mindre detaljerad statlig ramlagstiftning. Slutligen framhållerutredningen atl de allmänna tendenserna fill slopad statskontroll är ett skältill större frihet för den lokala självstyrelsen på vissa områden. Utredningenföreslår därför på de allra flesta punkter samma minskade detaljreglering i LFSsom i KL. Utredningenerinrar om att RF i olika avseenden återverkade på KL:s utformning. De kyrkligakommunerna har emellertid, konstaterar utredningen, genom att de regleras iRF:s övergångsbestämmelser en annan anknytning till grundlagens regler om denkommunala självstyrelsen än de borgerliga kommunerna. Utredningen har övervägti vad mån detta förhållande för de kyrkliga kommunernas del bör leda fillsärskUda slutsatser som avviker från den bedömning som gjordes i motsvarandefrågor vid kommunallagsreformen. Utredningen har stannat vid att konstatera attnu gällande grundlag medger en Ukartad reglering av borgerliga och kyrkligakommuner. Utredningenhar vid sidan av arbetet med lagens innehåll sett över lagens språkligautformning. En systematisk bearbetning för att öka överensstämmelsen idisposition och framställningssätt har också företagits. Utredningen har bedömtdet ogörligt att vid ett behållande av LFS på ett överskådligt sätt presenteraalla de ändringar som föreslås. Därför har förslaget tagit formen av en helt nylag. Slufiigen har utredningen granskal församlingsstyrelse-lagens anknytningfill andra lagar och författningar och aktualiserat erforderligaföljdändringar. 1982/83:19 51 Deallra flesta remissinstanserna godtar principen om likformighet mellan kyrkligoch borgerlig kommunallag. Likaså godtas i huvudsak utredningens förslag om hurlångt arbetet med att uppnå likformighet bör drivas. Några remissinstansergodtar utredningens förslag utan erinringar. TUl dessa hör juslitiekanslern,länsstyrelserna i och län, i ,diakoninämnd och . Ett flertalremissinstanser förklarar att de godtar utredningens förslag med vissaundantag. Detta gäller kammarkollegiet, länsstyrelserna i ,och , domkapitlen i , och ,stiftsnämnderna i och , förevangelisation och församlingsarbete, ärkebiskopen, stiftsråden i Linköpingsoch samt . Hovrätten för VästraSverige anför att de strukturella skillnaderna mellan de borgerliga och dekyrkUga kommunerna är så stora att man generellt sett kan ställa sigfrågan om det finns anledning att vidhåUa de traditionella likformighetssträvandenai regleringen. Hovrätten efterlyser en mera ingående diskussion omlikformighetens nuvärde. Med reservation för vad en sådan diskussion skulleleda till godtar hovrätten emeUertid utredningsförslagets allmänna inriktning.Länsstyrelsen i finner det naturligt att lagstiftningen om deborgerliga och de kyrkliga kommunema företer många gemensamma drag. Men det ärenligt också viktigt att hålla i minnet att det finns väsentligaskillnader i fråga om arbetsuppgifter och organisation. anser atlen anpassning av LFS fill KL bör ske men att den bör genomföras i medvetande omde särdrag som finns på den kyrkliga sidan. kommunaljuridiska föreningfinner det tilltalande att LFS bringas i överensstämmelse med KL i störreomfattning. Strävandena att nå likformighet bör dock enligt föreningen intedrivas längre än vad utredningen har föreslagit. Några remissinstanser tarupp frågan om vad utredningens förslag kommer att innebära för de mindreförsamUngarna. och stiftsnämnden i anser att utredningensmålsättning att i ramlagens form markera de kyrkliga kommunernassjälvständighet samt att förstärka den kyrkokommunala demokratin går ut överde mindre kyrkokommunerna. och stiftsnämnden motsätter sig dockinte en modernisering av LFS, eftersom den i stora delar endast är en rentlagteknisk anpassning fiU kommunallagen och den totalt sett innebär en bättregrund för demokratin i församlingarna. församlings- ochpastoratsförbund framhåller att strävan efter minskad detaljreglering varbetydligt naturligare för de borgerliga än för de kyrkUga kommunerna. Förbundetpoängterar att en detaljreglering i många stycken kan anses utgöra ett slöd förde minsta kyrkliga kommunema i deras förvaltning. i ställersig inte odelat positivt till att 1982/83:19 52 lagenskaraktär av ramlag förstärks och detaljregleringar slopas genom utredningensförslag. Det överiämnas i större utsträckning åt de lokala enheterna att draupp gränser för det egna arbetet. För de mindre församlingarna kan detta enligtdomkapitlet vara förenat med risker och problem beroende på osäkerhet och bristpå erfarenhet m.m. Detaljerade bestämmelser, som i den större församlingenkänts betungande, kan i den mindre församlingen ha varit ett stöd i densärskilda situationen. Om utredningens förslag går igenom, måste dessa frågorenligt domkapifiet noga följas upp.