prop · G603100 · 1982-12-31 00:00:00 — Med tanke på den trendmässiga nedgången avindustrins marknadsandelar utomlands som ägt rum ärdetta optimistiskt. Ocksåinvesteringsbehovet ligger i bäde alternativ II och 111 lägre än i alternativ I. Därmed uteblir i stort settstrukturomvandlingen i dessa alternativ. Utredningen konstaterar att den svenskaindustristödspolitiken förhindrat eller fördröjt dennödvändiga anpassningen av svensk industris produktionsinriktning tillnya konkurrensförhållanden. Till stor del sammanhänger strukturproblemen medproblemen i krisbranscherna. Alltförstor kapacitet har under tidigare perioder byggts upp i verksamheter där vi ärinternationellt konkurrenskraftiga. Genom omfattande statligasubventioner och stödinsatser under senare delenav har anpassningen skjutits . Möjligheterna att lösa krisbranschernas strukturproblemär beroende av industrins förmåga att utvecklas och förnyas på andra områden. LU konstateraratt industrin även utanför krisbranscherna haft stora problem att klara sig i deninternationella konkurrensen. Den allmänna kostnadsutvecklingen har lett utslagning av icke konkurrenskraftig kapacitet -med undantag förkrisbranscherna - som lönsamheten varit för svag i denkonkurrenskraftiga delen för att leda till en kompenserande uppbyggnad av nykapacitet. har därmed fått en industrisektor som är för liten eller har för dålig konkurrenskraft för att skapabalans i utrikeshandeln. Ett motiv förstödinsatserna har varit den svaga utvecklingen utanför krisbranscherna.Tankegången tycks ha varit den att inte låta gamla företag och anläggningarslås ut innan nya och expansiva industrier kommit fram. Det mesta talar dock för attutvecklingen blivit den omvända. Så längekrisföretagen stöttas blir det ingen expansion i de övriga företagen. Skälet är framför allt att en alltför långsamutslagning av icke-konkurrens-kraftiga företag på ett artificiellt sätt hålleruppe lönenivån i hela industrin, vilketverkar tillbakahållande på de annars expansiva företagen. En överväldigandemajoritet av remissinstanserna instämmer i utredningens slutsats att en industriellexpansion är nödvändig för att skall kunna komma till rätta med de grundläggandebalansproblemen. På denna punkt är liksom i samband med 1980 årslångtidsutredning enigheten 1982/83:100 Bilaga 1.5 långtidsutredning 21 Däremot ställer sig några remissinstansertveksamma till möjligheten att uppnå den exporttillväxt som enligt utredningenkrävs för attindustriexpansionen skall komma tillstånd. Den relativprissänkning som () beräknat vara nödvändig kräver - med hänsyn tillimportinnehåll, driftsöverskott m.m. en kostnadsanpassning på 1015%sett över hela perioden 1982-1985.SAF framhåller att med hänsyn tillöverhäng från nu löpande avtal förutsätter relativprissänkningen attarbetsgivaravgifterna inte höjs över 1982års nivå (dvs. att beslutade höjningar tas tillbaka) och att det inte blir någraavtalsmässiga höjningar. Trots de låga löneökningarna under de treförsta åren behöver inte reallönerna efter skatt minska på grund av den lågaprisstegring som uppkommer enligt SAF. KemiskaIndustrikontor har i princip inga erinringar mot utredningens analys ochförslag enligt alternativ 1. Kemikontoret framhåller att om ekonomiskall komma i balans måste den svenska industrins konkurrenskraftförbättras såväl på exportmarknaderna som på hemmamarknaden.Kemikontoret delar till fullo utredningens bedömning att om stagnationen isvensk industri skall kunna brytas, krävs att den industriella utvecklingen geshögsta prioritet i den ekonomiska politiken och löneförhandlingarna. Detgrundläggande elementet i en sådan ny politik måste vara att underlättastyrningen av resurser till de delar av industrin som är expansionskraftiga.Staten kan underlätta detta på en rad områden menar som i en bilaga tillremissvaret ger exempel på sådana åtgärder av intresse för kemisektorn. Styrelsen förteknisk utveckling (STU) framhåller att ett förbättrat relativt kostnadslägeutgör en nödvändig, men inte tillräcklig, förutsättning för att svensk industri skall vinnamarknadsandelar. Att vinna - och behålla marknadsandelar förutsätter också enligt STU en fortgående produktförbättring och -förnyelse liksom även en utbyggdoch flexibel marknads-och serviceorganisation. Detta förutsätter en tillräckligkapacitet för förnyelse hos industrin, vilket kräver immateriella investeringari teknisk forskning och utveckling. STU efterlyser vidare fortsatta ochfördjupade studier av denindustriella produktivitetstillväxten och dess bestämningsfaktorer. StockholmsHandelskammare tar i sitt remissvar bl.a. upp frågan om den statliga stödpolitiken . Handelskammaren hävdar att industristödspolitiken till stora delar varit samhällsekonomiskt skadligoch därför måste avvecklas. För att vidmakthålla och utveckla en internationellt konkurrenskraftigsvensk industri är det nödvändigtmenar handelskammaren att underlätta strukturomvandlingen så att resurser kan bibehållas och kanaliseras till utvecklingsbara branscher och företag. () hävdar att den svaga industriutvecklingen iSverige sammanhänger med att åstram- Prop.1982/83:100 Bilaga 1.5 långtidsutredning 22 ningen av den inhemska efterfrågan lett till ettför lågt kapacitetsutnyttjande, vilket medfört att investeringarna fortsattatt minska, trots förbättrad konkurrenskraft och ökad lönsamhet. somTCO delar utredningens syn på betydelsen av industriell tillväxt vill TCOunderstryka också de privata och offentliga tjänstesektorernas betydelse förlevnadsstandard och sysselsättning. iSverige (LO) ställer sig kritisk till vissa delar av utredningens beskrivningav strukturomvandlingen inom industrin . Detär, menar LO, vilseledande att framställa den gångna utvecklingen så, som omingen strukturanpassning ägt rum. Som exempel pekar LO på oljeanvändningen,vilken per BNP-enhet minskat . LO påpekar att det inte förefaller varaså, att de länder som litat mest till marknadskrafterna haft denfördelaktigaste ekonomiska utvecklingen. Som exempel nämner LO , Finlandoch , där bl. a. efterfrågan har hållits på högre nivå och därigenomfrämjat strukturomvandlingen. LO säger sig dock i huvudsak stå bakomutredningens huvudalternativ som en grundläggande strategi. Detta innebär atten snabb tillväxt av industriproduktionen är den helt avgörande faktorn. LOvill dock framhålla att kravet att expansionen skall vara exportledd inte tersig helt realistisk med tanke på att alla andra länder satsar på samma politik. (Kl)ifrågasätter utredningens antagande om att produktivitetsutvecklingen är en ochdensamma i samtliga kalkylalternativ. Den högre investeringsaktiviteten ialternativ I bör, menar , ge en positiv inverkan på produktivitetsutvecklingensom inte är att påräkna i de båda övriga alternativen. Kl konstaterar dock attantagandet om den höga tillväxten för industriinvesteringarna i alternativ I inuvarande läge förefaller ganska optimistiskt. 4.5 Byggnadsverksamhet och bostadsefterfrågan LU 80 räknade i sitthuvudalternativ med att bostadsbyggandet under första hälften av 1980-taletskulle komma att ligga på en nivå motsvarande omkring 50000 lägenheter per år.Tillsammans med en snabb utveckling av övriga byggnadsinvesteringar - främstinom industrin - och reparationer och underhåll i bostadskapitalstocken innebardetta att byggnadsproduktionen beräknades öka med fram till1985. Flera faktorer har emellertid senare kommit att tyda på att LU 80kraftigt överskattade bostadsbyggandets sannolika utveckling under de närmasteåren. Förutsättningarnabeträffande bostadsefterfrågans utveckling har på flera avgörande punkterförändrats jämfört med kalkylerna i LU 80. Den reala disponibla inkomsten percapita beräknas ligga kvar nivå, medan LU 80 räknade med en ökningpå omkring 0,. Prop.1982/83:100 Bilaga 1.5 långtidsutredning 23 boendetkommer sannolikt dessutom att öka snabbare än övriga priser. Flera faktorer bidrar till detta, bl.a.den allmänna kostnadsutvecklingen i produktionen, ökade bränsle-, drifts- ochunderhållskostnader, skatte- och avdragsreformen, räntejusteringar ochförkortade amorteringstider, ökade förvaltningskostnader - främst ökadekommunala taxor och avgifter samt enpositiv realränta. räknar utredningen vidare medatt bostadssubventionerna inte kan fortsätta att växa som tidigare utan i själva verket är nominellt oförändrade.Detta innebär att den relativprisökningpå i boendet som LU räknar med framstår som ettförsiktigt antagande. Den bostadsefterfrågan som kan härledas från inkomst-och prisutvecklingen minskar med omkring 5 000 lägenheter fram till1985. På grund av att befolkningen ihushållsbildande åldrar ökar beräknas ändå den totala hushållsbestämdalägenhetsefterfrågan öka méd 5000 lägenheterper år. Till denna ökning i lägenhetsbeståndet skall läggas 28000 lägenheterför att ersätta de lägenheter som försvinner ur beståndet på grund av rivningar m. m., för att bygga bort enmindre antagen bostadsbrist iutgångsläget samt för att upprätthålla en viss lägenhetsreserv. Totalt sett räknarutredningen därför med att bostadsbyggnadsbehovet kommer att uppgåtill 33000 lägenheter 1985. I investeringstermer innebär dettabostadsbyggande en minskning med . För reparationer samt om- och tillbyggnader(ROT-sektorn) förutses liksom för byggnadsinvesteringarna utanförbostadssektorn, dvs. inom övrigtnäringsliv samt inom staten och kommunerna, däremot en viss ökning (om än någotmindre än i LU 80). Det totala produktionsvärdet i byggnadssektorn beräknasdärmed förbli oförändrat räknat års nivå. Sysselsättningen ibyggnadsverksamheten beräknas minska med 60007000 personer . I alternativ III i avstämningen beräknas 55 000lägenheter behöva byggas för att hålla sysselsättningen uppe. Med den högreinkomsttillväxt som ligger i detta alternativ jämfört med alternativ Ibehöver boendets relativpris sänkas med 0,föratt en lägenhetsefterfrågan skall framkomma som svarar mot dettabostadsbyggande. Detta beräknas i sin tur förutsätta ökade subventioner tillboendet med ytterligare . 1985 jämfört med alternativ I. Bostadsstyrelsenkonstaterar att med stagnerande realinkomster och stiganderelativpris på bostäder hämmas hushållsbildningen främst i yngre åldersklasser. Med ledning av de kalkylersom utredningen redovisar är det intemöjligt att bedöma lägenhetsefterfrågans förändring för oHka hushållsgruppereller att dra några bestämda slutsatser om den absoluta nivån. Prop.1982/83:100 Bilaga 1.5 långtidsutredning 24 De ekonomiska förutsättningarna talar emellertidför en svag tillväxt. framhåller vidare att förändringar ibostadsbeståndet samt i efterfrågans inriktning torde få allt störrebetydelse för behovet av nybyggnad. En reviderad bedömning av bostadsinvesteringarnabör därför innefatta en omprövning av inte bara efterfrågesidan utan i än högregrad av förändringar i beståndet och av regional utveckling. BostadsstyrelsenIfrågasätter även utredningens nedrevidering av tillväxten i ROT-sektornjämfört med LU 80. Den senaste tidens utveckling ger knappast något belägg fördetta antagande, menar . Slutligen framhåller bostadsstyrelsenatt del nu knappast är möjligt att med stöd av traditionella metoder bedömabostadsbeståndets omfattning . Bostadsstyrelsenbetraktar således inte de av LU redovisade kalkylresultaten som någonrealistisk prognos. Svenska kommunförbundetdelar utredningens uppfattning att bostadsbyggandet måstebedömas betydligt mer försiktigt än i LU 80. anser dockatt det sannolika bostadsbyggnadsbehovet torde ligga någonstans mellanutredningens alternativ 1 och 111. För att bibehålla och om möjligt ökanuvarande kompetens och produktionskapacitet i byggnadsverksamheten är detenligt kommunförbundet nödvändigt att de förutsatta investeringsökningarna inomindustrin och det övriga näringslivet kommer till stånd samt inte minst attROT-verksamhe-ten i bostadsbeståndet ökar. iSverige (LO) anser att den låga nivå när det gäller bostadsbyggandet somförutsätts i alternativ I inte är förenligt med de bostadspolitiskamålsättningar som fackföreningsrörelsen gett uttryck för. Både bostadspolitiskasträvanden och ekonomisk-politiska talar enligt LO starkt emot en så låg nivåpå bostadsbyggandet som förutsätts i alternativ I. På kort sikt bör i ställetsträvan vara att stabilisera byggandet med sikte på att inom ett fåtal år skapaförutsättningar för ett byggande på en nivå i linje med de bostadspolitiskamålsättningarna. (Kl) konstaterar attutredningen räknar med samma låga omfattning på bostadsbyggandet i alternativ Ioch II. Då emellertid alternativ I förutsätter en strukturomvandling och därmedökad rörlighet för arbetskraften anser Kl att detta borde leda till attbostadsefterfrågan i alternativ I släller sig något högre än i alternativ II. 4.6 Jordbruk och skogsbruk Frågor som rör jordbruketbehandlades huvudsakligen i betänkandets appendix 2, Subventioner påjordbrukets område 1980 fördelade på olika poster. Appendixet innehåller endasten statistisk redovisning. Prop.1982/83:100 Bilaga 1.5 långtidsutredning 25 Statens jordbruksnämndhar inget att anföra om de statistiska uppgifter som lämnas i betänkandetsappendix 2. Nämnden gör dock den anmärkningen att olika principiella synsättkan läggas på begreppet subventioner utanför budgeten. Vidare framhålls attnämnden inte haft tillfälle att granska en alternativ beräkning som gjorts avCari i "Tillväxt, stabilitet, fördelning" (StudieförbundetNäringsliv och Samhälle 1981). () vill i sitt remissyttrande särskilt understryka lantbrukets betydelsesom basresurs i samhällsekonomin. En försämrad lönsamhet inom lantbruket fårföljdverkningar för sysselsättningen i kringnäringar. LRF anser att LU:sberäkningar för sektorn jordbruk, skogsbruk och fiske av utvecklingen avproduktivitet och förädlingsvärde 1981-1985 enligt alternativ I överskattartillväxten. Samhällsekonomins utveckling med kapitalknapphet, högt ränteläge,hög inflationstakt och en sjunkande konsumtion har lett till väsentligt lägrelönsamhet, låg investeringstakt och svårartade ekonomiska problem för mångahårt skuldsatta lantbrukare. Den vikande konsumtionen har också bidragit överskottssituation som medfört exportkostnader. En utveckling enligt LU:salternativ I kan enligt LRF endast uppnås om lönsamheten inom lantbruksnäringenförbättras. LRF anser det otillfredsställandeatt ekonomidepartementet redovisar faktiska och teoretiskt beräknade beloppavseende subventioner på jordbrukets område utan egna kommentarer. Det svenskajordbruket framstår därigenom som en kraftig samhällsekonomisk belastning,vilket inte överensstämmer med utgångspunkterna för den nuvarandejordbrukspolitiken. Beträffande livsmedelssubventionerna vill LRF slå fast attde bör ses som en restitution på livsmedelsmomsen, där nettoeffekten är attstaten tar in större skattebelopp än vad subventionerna uppgår till. Den beräkning som CarlHamilton gjort anser LRF är ett teoretiskt resonemang utanverklighetsanknytning. Beräkningarna bortser från de beredskapspolitiska,regionalpolitiska, socialpolitiska och sysselsättningspolitiska skälen bakomjordbrukspolitiken. Om förutsättningarna i Hamil-tons beräkningar skulleuppfyllas, dvs. om alla existerande handelshinder avseende livsmedel skulleslopas, skulle enligt LRF ingen svensk jordbruksproduktion över huvudtagetkunna bedrivas. En förutsättning för att försörjningstrygghet skallupprätthållas är att lantbruket långsiktigt kan ha en godtagbar lönsamhetoavsett världsmarknadsprisernas nivå. De prispolitiska medlen på jordbruketsområde är enligt LRF trygghetsinstrument både för producenter och konsumenter. 1982/83:100 Bilaga 1.5 långtidsutredning 26 I betänkandet konstateras att denotillräckliga tillförseln av inhemsk råvarafortfarande utgör en allvariig begränsning av skogsindustrins möjligheter att till fullo utnyttja de produktions- och avsättningsmöjligheter som dess kapacitet och marknader medger. Blandorsakerna till virkesbristen nämnssärskilt ägarstrukturen och fastighetsstrukturen, pris- och lönsamhetsutvecklingen, marginalskatterna,otillräckliga investeringar samt bristpå arbetskraft. LU gör bedömningen att skogsindustrins läge nu är av sådan art att det krävs ytterligare åtgärder införden kommande konjunkturuppgången för att tillgodose skogsindustrins råvarubehov.De åtgärder som nämns och som kan haverkan redan på kort sikt är ändrade skatte-, avgifts- ochbidragsregler. Skogsstyrelsenbetonar i sitt remissyttrande att en ökad intensitet i skogsbruket står iöverensstämmelse med praktiskt taget alla viktiga övergripande samhällsmål,nämligen balans i utrikesbetalningarna, ekonomisk tillväxt, fullsysselsättning, regional balans samt en god miljö. är beredd att inom sittverksamhetsområde verka för en utveckling somgör det möjligt att uppnå de centrala målen för samhällsutvecklingen, dvs. enutveckling i linje med LU:s alternativ I, vilket förutsätter en kraftig satsningpå skogsnäringen. Skogsstyrelsenkonstaterar att virkesförsörjningsutredningen i sill betänkande (SOU 1981:81)"Skogsindustrins.virkesförsörjning" ingående diskuterat orsakerna till virkesbristenoch att ställer sig bakom deslutsatser som utredningen dragit. Vidare konstaterar styrelsen att ytterligare bearbetningar av denintervjuundersökning som virkesförsörjningsutredningen lät genomföra visar attskillnaden i genomsnittlig avverkningsnivåunder perioden /76-1979/80 är mycket liten mellan brukningsenheter med enägare resp. flera ägare samt att antalet skogsskiften på brukningsenheten inte synes ha påverkatavverkningssnivån under den aktuellaperioden. pekar vidare på att möjligheterna att få framtillräckliga mängder virke är starkt förknippade med tillgången på arbetskraft samt att en förutsättning för attupprätthålla en hög intensitet inom skogsvården är att problemet medsäsongvariationer löses. Beträffandeåtgärder för att öka avverkningen anser att det är väsentligt att de av statsmakternaunder fattade beslutenrörande ändrade regler för beräkning av skogsvårdsavgift pch för avsättning på skogskonto, ökade statsbidrag tillskogsvägbyggnad och skogsinventering/planläggningsamt till återväxlåtgärder i samband med slutavverkning av glesabestånd, den s.k. 5 § 3-satsningen, avses verka Prop.1982/83:100 Bilaga 1.5 långtidsutredning 27 under lång följd av år. Detta kan ge den enskildeskogsägaren ledning för enlångsiktig planering. Skogsstyrelsenanser vidare att en strikt tillämpning av skogsvårdslagen, baserad på underlagfrån den översiktliga skogsinventeringen och skogsbruksplaner,tveklöst skulle leda till en intensifiering av skogsbruket med bl.a. ökadavverkning som följd. Detta hindras emellertid av att skogsvårdsorganisationendrabbas av de generella besparingsregler som gäller förstatsförvaltningen. Statsmakterna bör därför enligt omprövaresurstilldelningen. Vidare anser att man borde pröva om man kanstimulera till ökad avverkning genom en till skogsägaren direkt riktad rådgivning som innefattar hjälp medutsyning och drivningsplanläggning. kommer att lägga framförslag till ett sådantrådgivningsprogram i anslagsframställningen för /84. (Kl) ifrågasätter, med hänsyn till de senaste årens svårigheter att ökaavverkningarna redan från en låg nivå, om det är praktiskt möjligt att så snabbt genomdriva en omsvängning för virkesutbudet och få fram så stora kvantiteterskogsråvaror, som LU:s kalkyler för skogsindustrin förutsätter. Utangenomgripande förändringar av sådana faktorersom inverkar på virkesutbudet förefaller detta i varje fall synnerligentveksamt, anser Kl. () anser att LU i avsnittet om skogsindustrin ochråvaruförsörjningen gjort sig skyldig till summariska bedömningar som intebaseras på ens något försök till en självständig analys. Enligt LRF:s meninghar det inte funnits något ökat marknadsutrymme för en export av skogsindustriprodukter. Beträffandeorsakerna till den låga avverkningen understryker LRF betydelsen av attnära hälften av ägarna till rena skogsbruksfastigheter har sin huvudsakligainkomst vid sidan av skogsbruket, varför dagens höga marginalskatter utgör ett hinder för ökadavverkning. LRF anser att det inte är detkombinerade bondeskogsbruket som håller fillbaka avverkningarna på sina fastigheter, då i regel dessaföretagare är starkt beroende av inkomsterna även från skogsbruket. LRF villslå fast att den kraftiga avfolkningsom skett från landsbygden och den avveckling av jordbruksföretag som pågått nuvisar sina negativa effekter ävenför skogsbruket. Den förr så vanliga självverksamheten i skogsbruket har minskat. Enligt LRF:s mening måstefrågan om det naturliga sambandetägande/brukande av skogsmark få en framskjuten plats i den skogspolitiska debatten och åsättas konkretaåtgärder om en förbättrad struktur i privatskogsbruket skall kunnauppnås. Lönsamheten iskogsbruket är, enligt LRF, i hög grad avgörande för att få till stånd en ökadavverkning. LRF vill med skärpa understryka att höga kostnader och olikaavgifter på arbete och kapital medverkat till ett för lågt rotnetto. LRFinstämmer vidare i LU:s konstaterande att virkesprisernas utveckling underhela varit mycket ryckig och att förändringar i 1982/83:100 Bilaga 1.5 1982 årslångtidsutredning 28 virkespriserna genomgående tycks ha kommit försent. Den osäkerhet som präglat skogsskattefrågan har också starkt bidragittill en avvaktande hållning hos många skogsägare. LRF anser att förekommandepropåer om mer eller mindre orealistiska schablonsystem bör utmönstras urdebatten, att nuvarande skogsskatteprincip bör bibehållas så att den uppfattasha bestående karaktär samt att förslag om ett utbyggt avgifts- ochbidragssystem eller tillfälligt återkommande stimulanser/avgifter överges. LRFvill här särskilt understryka att skogsvårdsavgiftsmedlen begränsas till deåtgärder som avsågs skogspoliliska beslut och att avgifternaanpassas därtill. LRF pekar vidare på attdet finns en betydande rädsla från samhällets sida för att elt ökatuttag av skogsenergi sker i konkurrens med skogsindustrins råvaruintresse.Samhällets olika organ har ställt upp en . rad hinder som fördröjerutvecklingen mot ökad energiproduktion i skogsbruket. LRF ser detta som mycketotillfredsställande och som ett direkt hinder för en förbättrad skogsvård ochekonomi i skogsbruket. LRF anser också att dethade varit av stort värde om LU gjort en samhällsekonomisk analys av både för-och nackdelar hos skogsråvaruimporten och dragit några slutsatser av detta.Enligt LRF har LU utan bakgrundsanalyser behandlat denna marknad såsom enbartnegativ för samhällsekonomin. iSverige (LO) finner liksom LU det angeläget att särskilt peka på det hinder somvirkesbristen utgör för skogsindustrins möjligheter atl utnyttja sin kapacitet.LU slår fast att dessa hinder, som ingående diskuterades redan i LU 80, i stortsetl finns kvar. LU konstaterar att trots en mycket kraftig ökning avimporterad skogsråvara kunde produktionskapaciteten inom skogsindustrinutnyttjas endast till under senaste konjunkturuppgången till följd av virkesbristen. Enligt LO ärden passivitet och försiktighet regeringen uppvisar gentemot skogsägarna i detnärmaste skandalös och står i bjärt kontrast lill aktiviteten vad gälleråtstramningsåtgärder riktade mot löntagarna. 4.7 Arbetsmarknaden och produktionskapaciteten Arbetsmarknadens centralaroll för den nödvändiga omstruktureringen av svensk ekonomi betonas på fleraställen i LU. Den tendens till försämring av arbetsmarknadens funktionssättsom kunde märkas under 1970-lalet hotar att öka de samhällsekonomiskakostnaderna för en återgång till balans i ekonomin. Del är framför allt riskför att rekryteringen till de konkurrenskraftiga och expansiva delarna avindustrin försvåras. Det är visserligen rikligt att det för en växande del avindustrin varit efterfrågan på dess produktersom varit det största hindret för expansion. kan delvis ses som etlgenerellt kostnadspro- Prop.1982/83:100 Bilaga 1.5 långtidsutredning 29 blem, men återspeglar också att resurser intekunnat överföras från de s. k. krisbranscherna i tillräcklig omfattning och itillräckligt snabb takt. För expansiva delar inom t. ex. verkstadsindustrin hardärtill brist på yrkesarbetare utgjort en flaskhals redan vidmycket lågt generellt kapacitetsutnyttjande.