prop · G6033 · 1982-12-31 00:00:00 — Det gäller t. ex. personer som har hög levnadsstandard men avskattetekniska skäl låg inkomst, personer som inte arbetar men försörjs avandra eller lever på låga kapitalinkomster, personer som tar ett sabbatsår osv.En villkorslös minimigaranti skulle därför minska utrymmet för insatser i debehovssituationer som enligt gängse mening bör sättas främst när det gällersocialpolitiska åtgärder. Utredningens slutsats blir att det ekonomiskatrygghetssystemet även bör grundas på en bidragsrält som ärdifferentierad efter behovssituationen. Av de remissinstanser som uttryckUgen går in pä dennafråga ansluter sig de flesta fill utredningens bedömning. De pekar t. ex. påatt del finns risk för att ett generellt system inte skuUe ge ett rättresursutnyttjande. Sålunda anser bl. a. att en allmänminimigaranti rimUgen måste innebära att utrymmet för ekonomiskt stöd tillsvaga grupper i samhället minskar, framför allt i tider av låg ekonomisktillväxt. Några remissinstanser är emellertid positiva fill en allmänminimigaranti. Särskill är kritiskt mot utredningensståndpunkt och menar att utredningen alltför enkelt har avfärdat tanken på enallmän minimigaranti. Verket pekar bl. a. på att kostnaderna för ett generelltsystem har ett nära samband med vilken nivå som väljs för en sådan allmängrundtrygghet. För egen del vill jag anföra följande. 1 diskussionen kring syslem med en allmän minimigarantihar det ofta 1982/83:3 23 gjorts gällande att sådana syslem är lätta altadministrera. Det kan därför finnas anledning atl något gå in på denna fråga isamband med att försök görs att förenkla och samordna det nuvarandesocialpolitiska bidragssystemet. Ett allmänt folkbidrag som utgår fill allaindivider med samma belopp oberoende av inkomst- eller förmögenhetsförhållandenoch familjesituafion blir naturligtvis lätt atl administrera. Detsamma gälleren negativ inkomstskatt som är strikt individuell och räknas ut automatiskt.Så snart man anser alt bidraget bör differentieras efter t. ex. ålder ellerhushållslyp blir administrationen mera komplicerad. Framför allt om man anseratt bidraget skall vara familjebaserat och inte individbaserat uppståradministrafiva problem mot bakgrund av den stora variafion i familjemönster sompräglar vår tid. Man måste nämligen då hitta en rättvisande definition påhushållet eller familjen. En annan fråga som har med denpåstådda enkelheten i administrationen att göra är i vad mån en allmän,villkorslös minimigaranti kan ersätta nuvarande socialpolifiska bidrag. Heltklart torde vara atl åtskilliga socialförsäkringar som är relaterade tilltidigare inkomst måste vara kvar. Det gäller sjukförsäkring,föräldraförsäkring, arbetsskadeförsäkring, arbetslöshetsförsäkring och ATP.Däremot skulle en minimigaranti kunna ersätta framför allt barnbidrag,folkpension, studiebidrag, kontant arbetsmarknadsstöd och garantiniväerna inomvissa bidragsformer. Frågan om i vad mån de nuvarandebidragen kan ersättas av en minimigaranti är naturligtvis beroende av vilkennivå man väljer. I debatten har folkpensionens belopp nämnts som en lämpUgnivå. Ett basbelopp för vuxna och ett halvt eller något mer för barn har ocksånämnts. Av största betydelse för vilken nivå som kan tänkas bli aktuell ärnaturligtvis också vad en reform skulle fä kosta, vilka omfördelningar som kangodtas och vilka förändringar som kan åstadkommas på skattesidan. Även om man således ingalundaslipper ifrån administrativa komplikationer genom att införa ett system med enallmän minimigaranti, torde dock de flesta sädana system innebära vissaförenklingar ur administrafiv synpunkt. Mol dessa förenklingar måste då vägasframför allt de ekonomiska konsekvenser som sådana system skulle föra med sig.Ett allmänt folkbidrag förutsätts ju vara villkorslöst och utgår således äventill personer i goda ekonomiska omständigheter. Delta kan naturligtvis i deflesta fall kompenseras genom ett ökat skatteuttag. En garanti, även om den ärav typen negafiv skatt, skulle komma att omfatta också t. ex. personer som avskattetekniska skäl redovisar ingen eller låg inkomst, eller tar ett sabbatsår.En minimigaranfi av generell karaktär skulle således utgä till grupper som inte får socialpolitiskt bidrag i någon form. När det gäller de samhällsekonomiskakonsekvenserna kan i och för sig nivån på en minimigaranti läggas så lågt attkostnadsökningar inte uppkommer. Detta skulle dock innebära en sänkning avvissa genereUa förmåner som utgår f. n., exempelvis folkpensionerna. 1982/83:3 24 syfteatt bereda utrymme för stöd till grupper som inte har något uttalat stödbehovkan inte accepteras. Ett generellt stöd på en rimlig nivå skulle innebäraavsevärda kostnadsökningar för samhället och del även om man genom ett sådantbidrag kan ta bort vissa nuvarande ersättningsformer. Min slutsats blir att framför alltsamhällsekonomiska skäl talar mot atl med rådande ekonomiska förutsättningarförändra det nuvarande socialpolitiska bidragssystemet till ett generelltsystem med en allmän minimigaranti. De anordningar för grundtrygghet som finnsi bidragssystemet, exempelvis folkpensionen och barnbidragen, har inte hellersådana brister alt man borde inrikta sig på en total förändring av bidragssystemet.De olika.bidragsformerna tillgodoser var för sig väsentliga behov och fungerarganska väl. Det är framför allt en bristande inbördes samordning som kan skapaproblem. Genom en ökad samordning av bidragssystemets olika delar kan därför enbättre grundtrygghet uppnås. Jag ansluler mig således till principen attbidragssystemet även i fortsättningen bör vara anknutet tUl vissa bestämdabehovssituationer och därigenom ge möjlighet för samhället att styra detkontanta stödet fill grupper eller personer med särskilda behov. harockså uttalat att vissa sociala bidragssystem bör ses över mot bakgrund av detsamhällsekonomiska läget i syfte att göra dem mer selekfivl inriktade. 2.3.2Bidragssystemets förhållande till skattesystemet Utredningen påpekar att bidrags- ochbeskattningssystemen av tradition har håUits isär i . De har i grundenhelt oUka syften. Även om beskattningsreglerna tiU viss del innehåller socialaavvägningar, är beskattningens huvudsyfte att skaffa fram resurser för kollektivaändamål. En annan skillnad mellan skatte- och bidragssystemen är att man inomskattesystemet i princip har övergått till individuell beskattning, medan inombidragssystemet flera stödformer baseras på det samlade hushållets behov. Deolika systemen har också helt oUka rättslig reglering och administration.Utredningen menar därför att skillnaderna mellan systemen talar mot att fuUt utsammanföra bidrag och skatter. En långtgående sammansmältning skulle enligtutredningen på oUka sätt kunna låsa fast nuvarande utformning av de bäggesystemen. Utredningen konstaterar dock att förhållandetmellan bidrag och skatter har stor praktisk betydelse, t. ex. när det gälleruppkomsten av s. k. marginaleffekter. En bättre sammanvägning av skatte- ochbidragssystemen är därför önskvärd och deras samlade effekter bör ägnas störreuppmärksamhet. Utredningen föreslår att man gör en samlad analys av skatte-och bidragssystemens gemensamma effekter. Vid en sådan analys bör man framförallt jämföra de effekter som förväntas utifrån gällande regler med vad som kanutläsas av den faktiska inkomststrukturen. Syftet bör i första hand vara attbeskriva resultatet av nuvarande fördelningspolitik och de 1982/83:3 25 marginaleffektersom omfördelningen medför. Endast ett fåtal remissinstanser har närmare gåttin på frågan om bidragssystemets förhållande till skattesystemet.Riksrevisionsverket har dock påpekat att full effekt av en samordning nås förstsedan sambandet mellan skatte- och bidragssystemen har beaktats. EnUgt verketbör man därför dels överväga möjligheten atl inordna delar av nuvarandebidragssystem i skattesystemet, dels pröva att renodla skattesystemet frånavdrag som i princip har samma syfte som kontanta socialpolitiska bidrag. Någraremissinslanser understryker också mer allmänt vikten av atl sambandet mellanbidrag och skatter uppmärksammas. Förslaget om en samlad analys av skatte- ochbidragssystemens gemensamma effekter har tagils upp av ett stort antalremissinstanser och fått elt mycket starkt gensvar. Sambandet mellan skatte- och bidragssystemen märkskanske tydligast när det gäller personer med inkomstprövade bidrag, t. ex.bostadsstöd. Dessa bidrag minskas vid sfigande inkomst enligt ett system medavtrappningsreg-ler, som innebär atl bidraget minskas med viss del av inkomstenöver de inkomstgränser som gäller för bidraget. Dubbla marginaleffekter uppkommersåledes genom att skatten ökar som de inkomstprövade bidragen fallerbort. I extremfall kan marginaleffekter på förekomma. Detta problem är ingalunda nytt utan hardiskuterats i åtskilliga sammanhang. Inte minst det förhållandet att högamarginaleffekter uppkommer också för personer i normala eller renlav ganskalåga inkomstlägen är klart otillfredsställande. Den sänkning av marginalskattensom regeringen beslutat föreslå kommer atl minska marginaleffekternaför flertalet inkomsttagare. Det är trots detta angeläget alt en analys avskatte-och bidragssystemens samlade effekter kommer tiU stånd. Jag har inhämtatatt har inlett en sådan analys. 3Principmodell till en allmän socialförsäkring 3.1 Allmänna synpunkter Utredningen presenterar i sitt betänkande enprincipmodell fill en allmän socialförsäkring. I den föreslås ingå de flesta avde nuvarande socialpolitiska kontantstöden som inte är förenade medåterbetalningsskyldighet. Vissa kommunala och landstingskommunala bidrag tasdock inte med. Detsamma gäller vissa engångsersättningar. Principmodellensyftar till alt ange ett långsiktigt mål för en vidareutveckling avbidragssystemet och visa försäkringens uppbyggnad i stort efter ensammansmältning och renodUng av nuvarande bidrag. Försäkringen består av fyradelar, nämligen inkomstföi säkring, barnstöd, bostadsstöd och handikappslöd. Inom inkomstförsäkringen föreslås en samordning avsådana stöd som utges i stället för förvärvsinkomst både för dem som tidigarehar förvärvsår- 1982/83:3 26 betat och för andra. Inkomstförsäkringen föreslåsinnehålla olika bidragsgrenar nämligen sjukpenning, vårdpenning,arbetsmarknadspenning, vuxenstudiestöd, värnpliktspenning, förtidspension,omställningsslöd, deltidspension, ålderspension och arbetsskadeförsäkring. Deflesta grenarna förutsätts innehålla dels en garanlinivå och dels eninkomstprövad del. Del finns dock exempel på grenar av inkomstförsäkringen sominnehåller bara en av dessa två delar. Barnstödet utgör en samordning avde många stödformer som finns för barns och ungdomars försörjning. Detbeslår av tre delar, ell generellt, etl inkomstprövat och ett kompletterandebarnbidrag. Det generella barnbidraget ersätter allmänt och förlängtbarnbidrag samt studiebidraget inom studiehjälpssystemet. Inkomstprövatbarnbidrag föreslås bestå av de nuvarande inkomst- och behovsprövade filläggeninom studiehjälpssyslemet, familjepenning tiU barn vid värnpliktstjänstgöring,barnfillägg till pension och statligt bostadsbidrag. Det kompletterandebarnbidraget slutligen består av barnpensioner, barnlivräntor ochbidragsförskott. Eftersom de olika delarna av barnstödet har olika syften skallde kunna utgå samlidigt. Det föreslagna bostadsstödet innebären samordning av de slatskommu-hala bostadsbidragen fill barnfamiljer,ensamstående och folkpensionärer, de kommunala bostadstilläggen tiUfolkpensionärer och bostadsbidragen enligl familjebidragslagen. Bostadsstödetföreslås bli inkomstprövat och skall kunna utgå vid sidan av andra förmånerfrän den allmänna socialförsäkringen. Del bör i detta sammanhang nämnas attdel statskommunala bostadsbidraget fill folkpensionärer har avvecklats i ochmed utgången av . Handikappstödet slutligen är en renmerkostnadsersättning och beslår av framför allt de delar av den nuvarandehandikappersättningen och det nuvarande vårdbidraget som avser ersättning förmerkostnader. Handikappstödet avses inte bli inkomstprövat och skall kunnautgå vid sidan av andra ersättningar från den allmänna socialförsäkringen. Ganska många remissinstanser görallmänna uttalanden om den föreslagna principmodellen. De allra flesta är iprincip positiva. En del gör dock den reservafionen att de inte i detalj hargått in på de olika delarna av förslaget. Vanligt är att man säger att modellenär en bra utgångspunkt för att skapa en mer enhetlig, överskådligare ochenklare socialförsäkring. När det gäller vad en allmän socialförsäkring skallinnehålla förekommer invändningar framför allt beträffande arbetslöshetsstödet,studiestödet, värnpliktsstödet och bostadsstödet av innebörd atl dessa stödinte bör ingå i en allmän socialförsäkring. Jag har tidigare framhållit att delframlida ekonomiska Irygghelssyslemet bör vara selektivt inriktat med möjlighetför samhället att styra det kontanta stödet till personer med uttalatstödbehov. Jag har emellertid också understrukit hur vikfigl det är atlbidragssystemet görs enklare och överskådligare genom att olika bidragsgrenarbättre anpassas till varandra. Prop.1982/83:3 27 Attpå sikt försöka samordna närliggande bidragsregler i en allmän socialförsäkringmåste dä anses vara en riktig väg att gå. Del fortsatta utredningsarbetet bör därför enligtmin mening inriktas på en successiv översyn av närliggande system där de olikagrenarna är samordnade med varandra genom så långt möjligt enhetligabidragsvillkor och en sammanhållen författningsreglering. Jag anser alt denmodell lill en allmän socialförsäkring som utredningen har lagt fram innebär enändamålsenlig uppdelning och strukturering av bidragssystemet. Den vikfigaste utgångspunkten när det gäller altbygga upp en allmän socialförsäkring är självfallet atl så många regler som möjligtgörs enhetliga för olika bidrag och att administrationen förenklas. Det ärdärför önskvärt -och i många fall nödvändigt för att bidragssystemet skallfungera tillfredsställande - att sådana grundläggande regler som t. ex.samboende- och inkomstbegrepp blir enhetligare. Även när det gäller renaförfaranderegler om ansökan, utbetalning, kvittning m. m. är ökad enhetlighetviktig, eftersom bidragssystemet då blir enklare och mer rationellt attadministrera. Genom att olika regler inom bidragssystemet görsmer enhetliga får modellen till en allmän socialförsäkring ett konkretinnehåll. Frågan om vilka av de nuvarande bidragen som skall inordnas i enallmän socialförsäkring kan däremot i viss mån sägas vara av formell ochlagleknisk karaktär. Givetvis kan man inte nu i detalj ta ställning tillvilka bidrag som skall ingå i en allmän socialförsäkring eller vilkabidragsregler som kan göras enhetliga. På flera områden pågår f. n.utredningsarbete inom olika offentUga kommittéer och andra frågor bereds inom regeringskanslieti anslutning till avlämnade betänkanden. Innan en allmänsocialförsäkring kan genomföras bör resultatet av delta utrednings- ochberedningsarbete avvaktas. Likaså krävs ett omfattande utredningsarbete inommånga områden som inte är föremål för utredning. Innanjag går in på de olika delarna av en allmän socialförsäkring vill jag peka pånågra principer som bör utmärka en sådan försäkring. Vissa av de nuvarandebidragen är inte renodlade fill sitt syfte. Elt exempel på detta är vårdbidragetoch handikappersättningen, som båda anses innefatta dels ett inslag aversättning för vård, dels en ersättning för merkostnader. När det gällervårdbidraget anses vårdersättningsdelen dominera, medan merkosl-nadsdelendominerar i fråga om handikappersättningen. Detta har bl. a. lett till attvårdbidraget i sin helhet är skattepliktigt, medan handikappersättningen intealls beskattas. Vidare är det ibland oklart i vad mån ersättningar av denna typskaU inräknas i underlaget för inkomstprövade bidrag. I proposifionen1981/82:216 om förbättringar av vårdbidraget fill föräldrar med handikappadebarn m. m. föreslås bl. a. alt en del av vårdbidraget skall utgöra en skattefrimerkostnadsdel. Härigenom uppnås en bättre anpassning av bidraget fill olika behovssituationer.I en allmän socialförsäkring bör strävan vara att de olika bidragen blirrenodlade fill sill syfte eller, som nu 1982/83:3 28 föreslagitsbeträffande vårdbidragen, ges en konstruktion som beaktar de skilda syften sombidraget kan ha. En annan vikfig princip i förslaget till en allmänsocialförsäkring är att föra samman bidrag med likartade syften. Exempel härpåär de olika stöd som är avsedda att bidra tUl att täcka bostadskostnaderna ochdärför är knutna storleken av dessa. Ett annat exempel är att föra sammanolika generella bidrag fill barn och ungdomar. Att olika bidrag på detta sättförs samman innebär att det totala antalet bidrag minskas väsentligt. Iprincipmodellen förs sålunda 42 av de nuvarande bidragen samman till 16. Attminska antalet bidrag är ett myckel viktigt led i försöken att skapa ettenklare och mera överskådligt bidragssystem. I förslaget till inkomstförsäkring är principen denatl i normalfallen endasi ett bidrag som avser egen inkomstförlust skall kunnautgå i en bestämd behovssituation. Vidare skall endast etl bostadsstöd, ellkompletterande barnbidrag osv. Det är enligt min mening mycketviktigt att utvecklingen styrs i den riktningen. F. n. kan t. ex. flera bidragsom avser inkomstförlust utgå i en och samma behovssituation, t. ex.sjukpenning och utbildningsbidrag samt föräldrapenning och olika pensioner.Detsamma gäller i fråga om barnpensioner, barnlivräntor och bidragsförskott,dvs. de förmåner som skall ingå i det kompletterande barnbidraget. För att inteöverkompensation skall inträffa förutsätter det nuvarande systemet särskildaavräkningsregler, som tenderar atl bli komplicerade att tillämpa och förstå. Omavräkningsregler saknas, finns ä andra sidan en risk för överkompensation. Detbör påpekas att det för lagstiftaren ofta är svårt atl förutse alla desituationer när det i praktiken kan bli fråga om att utge olika bidragsamtidigt. Den reservationen måste dock göras att även om detsåledes är en viktig princip att ersättning frän de olika grenarna avinkomstförsäkringen inte skall kunna utges , kan det vara svårt att ipraktiken komma därhän, åtminstone så länge det finns olika kompensafionsnivåerför denna typ av ersättningar. Förutsättningarna atl få ersätlning kan ju varauppfyUda enligt två av grenarna. Är inte kompensationsnivån densamma uppstår dåfrågan vUken ersättning som skall utgå. Antingen måste den försäkrade få väljaeller också måste man ha kvar syslemel med avräkningsregler. Slutligen börpåpekas att ersättningar givetvis skall kunna utges från tvä grenarav inkomslförsäkringen, om de avser olika tider. Halv sjukpenning måste ju t.ex. kunna utges med en annan förmån. Enligt utredningen bör inom en enhefiiginkomstförsäkring gälla att varje stödform normalt skaU kunna innehåUa delsen garanfinivå, dels en Prop.1982/83:3 29 Jag ansluter mig i princip till denna uppfattning, även om undantagmåste kunna förekomma. Beteckningen inkomslförsäk-ring anser jag också välvaldmed tanke pä att försäkringen skall vara ett skydd inte bara för den somfakfiskt har förlorat en inkomst utan också för den som inle har hunnit skaffasig någon inkomst när en behovssitualion uppkommer. Utredningen har inte föreslagit någon allmängarantinivå inom inkomstförsäkringen men framhåUit alt den skisserade modellenger utrymme för att införa garanlibidrag i sådana situationer där de f. n.saknas. Det är framför allt inom sjukförsäkringen som frånvaron av en allmängaranfinivå har kritiserats. Frågan gäller i första hand dels föräldrar somvårdar barn i hemmet, dels studerande som ännu inte hunnit ut i förvärvslivetmen blivit sjuka och därför varit tvungna atl avbryta sina studier ochdärigenom gått miste om sitt studiestöd. Dessa frågor har delvis samband medsjukpenning-kommitténs fortsatta arbete. Karakteristiskt för de nuvarande ersättningarna förinkomstförlust är att både grundbidrag och inkomslrelaterade ersättningar imånga fall ligger på olika nivåer om man jämför skilda stödformer. Dettainnebär svårigheter vid en övergång mellan oUka ersättningsformer. Svårigheterhar uppstått framför aUt i samband med rehabilitering när någon skall gå överfrån sjukpenning till exempelvis utbildningsbidrag. kan skillnader inivåer vara motiverade, t. ex. då bidragen riktar sig till olika åldersgruppereller då det är fråga om kortvariga resp. långvariga ersättningar. I andra fallförefaller nivåskillnaderna vara omotiverade och de medför som harnämnts svårigheter också i samordningen mellan olika ersättningsformer, framförallt när någon skall gå över från en ersättningsform tiU en annan. När en utjämning av olika bidragsnivåer förs påtal, förutsätts det ofta alt utjämningen skall ske pä det sättet att bidrag päen lägre nivå skall höjas så att de når den högsta nivån. En sådan höjningskulle bli mycket kostnadskrävande och är givetvis omöjlig att genomföra idagens ekonomiska situation. Utjämningen måste således till viss del genomförasgenom en relativ sänkning av de högsta bidragsnivåerna även om del mötersvårigheter av den anledningen att det skulle innebära försämringar för vissagrupper. Under det fortsatta samordningsarbetet får det fortlöpande prövas ivad mån det är möjligl att genomföra en viss nivåutjämning genom omprioriteringmellan olika bidragsformer. I de följande avsnitten kommer jag atl gå igenom deolika grenarna av inkomstförsäkringen och ge synpunkter på vilka av denuvarande bidragen som kan tänkas ingå i en allmän socialförsäkring. Enligt utredningen skall sjukpenning i den framfidainkomstförsäkringen utges vid sjukdom, smitta och havandeskap. Prop.1982/83:3 30 allmänhet ingen kritik riktats mol förslagel i denna del.De få remissinstanser som har yttrat sig har bl. a. påpekat att förslagelaktualiserar frågan om sjukdomsbegreppets innebörd. Det är enligt min meningviktigt alt delta begrepp blir klarlagt och utformat pä ett tidsenligt sätt ien framlida aUmän socialförsäkring, där naturligtvis sjukpenningen skall ingåsom en viktig del. Frägan om sjukdomsbegreppets innebörd bör därför beaktas idet kommande utredningsarbetet, där även andra frågor som är av betydelse försjukpenningens utformning i en allmän socialförsäkring kommer att tas upp. Enligt utredningens förslag skallvårdpenningen omfalla framför allt föräldrapenning och värdbidrag. Till dennadel av inkomstförsäkringen skall dock också kunna hänföras vissa situationer dåf. n. hustmfillägg, änkepension eller familjepenning enligtfamiljebidragslagstiflningen utgår. Under remissbehandUngen har i allmänhetkritiska synpunkter förekommit endast beträffande vissa förslag som gällerutformningen, nämligen om det för rätt till vårdpenning skall krävas att denförsäkrade avstår frän förvärvsarbete och om vårdpenningen skall utgå som eltgrundbidrag eller vara inkomstrelalerad. Utredningens förslag beträffandevårdpenning är ett exempel på den strävan att renodla bidragen och föra sammanbidrag med likartat syfte som präglar principmodellen. Emellertid är en av de viktigastedelarna av den föreslagna vårdpenningen f. n. föremål för utredning, nämligenföräldrapenningen. Vidare har i fråga om vårdbidrag, som jag nämnt, iproposition till föreslagits vissa ändringar i detta bidragskonstruktion. Nämnas bör också att förslag som rör änkepension och hustmfilläggnyligen lagts fram av pensionskommittén (SOU 1981:61-62). Med hänsyn härlUlvill jag avvakta med mitt ställningstagande till den närmare utformningen avvårdpenningen. I det fortsatta utredningsarbetet bör det närmare övervägas ivilka situationer som vårdpenning skall kunna utges och hur vårdpenningen skallvara konstruerad. TiU denna del avinkomstförsäkringen hänför utredningen situafioner som i nuvarandebidragssystem föranleder dagpenning från arbetslöshetsförsäkringen, kontantarbetsmarknadsstöd och utbildningsbidrag vid arbetsmarknadsutbildning. Ocksåhär ingår vissa situationer då f. n. huslrulUlägg eller änkepension utges. Flera remissinstanser anser atlarbetsmarknadsstöd och utbildningsslöd inte bör ingå i en allmänsocialförsäkring. 1982/83:3 31