prop · G603163 · 1982-12-31 00:00:00 — I den delen bör det emellertid påpekas att det inte ärmeningen atl polisens undersökning pä larmplatsen skall bli mera omfattande änvad som f. n. regelmässigt är fallet - dvs. ett klargörande av ompolisinsatser behövs. Med pplisinsals avses då även exempelvis utredning avett inbrptlsförsök. Hardet alltså visat sig all några polisiära åtgärder av nu angivet slag intebehöver vidtas pä larmplalsen, återstår atl ta ställning fill om del kan antasatt larmet har uUösts av misstag eller till följd av andra brister i fråga omanläggningens skötsel eller utrustning. Eftersom man måste kunna anta att en välplaneradanläggning som sköts i enlighet med föreskrifterna i 6 § 1982/83:163 46 normaltinte skall avge några obefogade larm, finns det enligt min mening ett betydandeutrymme för en presumtion för att sådana larm beror just på sådana brister somavses här. Tväosäkerhetsfaktorer måste emellertid beaktas i sammanhanget. Den ena är atl dettrots allt kan ha förekommit ett brottsligt angrepp - exempelvis ettinbrottsförsök som inte efterlämnat några synliga spår. I ett sådant faU alltså vid poli.sens ankomst förefalla som om larmet varit obefogat, trotsatt anläggningen har fungerat pklanderligt. Den andra psäkerhelsfaktprn är attäven en välskött larmanläggning kan påverkas av förhållanden, över vilkalarminnehavaren inte kan råda. Larmet kan exempelvis vara att tillskriva felpå telefonledningen. Men även i betraktande avatt det kan finnas sådana i och för sig gpdlagbara förklaringar tUl elt tillsynes pbefogat larm torde det inle möta några större svårigheteratt avgöra huruvida förutsättningarna för föreläggande är uppfyllda eller ej.Är det frågan om manueUt skötta larmanläggningar, tprde pplispalmllen snabbtkunna klargöra vem spm har ullöst larmet pch varför. Går det inte att relafivtsnabbt få svar på dessa frågor, ligger del ändå ganska nära till hands alt antaatt larmet har utlösts av misslag av någpn av de närvarande. I dessa fall böralltså ett föreläggande stundom kunna utfärdas redan efter den första obefogadeutryckningen. I del sammanhanget viU jag emellertid betona alt föreläggandefår utfärdas endast om det kan antas att larmet beror på ett tekniskt fel ellerett felaktigt handhavande av utmstningen. Har exempelvis en bankkassör bedömten situation felaktigt och utlöst larmet, därför att han trott sig utsatt förett rån eller ett bedrägeriförsök skall ett föreläggande alltså inte utfärdas. Har elt automatiskt larmullösts under tid, när larminnehavarens personal eller andra behöriga perspnerfinns pä larmplatsen, bör situationen kunna bedömas på samma sätt som när detär fråga om ett manueUt larm. Polisen bör även här relativt snabbi kunna få velavem som har utlöst larmet och varför, Pch får man inte snabbt klarhet på denpunkten, bör man också i dessa faU kunna utgå ifrån alt larmet harutlösts av misstag av någon av de närvarande. Har därempl ett aulpmatiskllarm ufiösts när ingen behörig personal finns på platsen, blir bedömningennågot vanskligare. Då kan det nämligen, som jag berörde, finnas andranäraliggande förklaringar till larmet än bristande tillsyn. I dessa fall börman därför enligt min mening avvakta utvecklingen ech se pmanläggningen föranleder flera obefogade polisulryckningar. Ju mera frekventasådana tiU synes obefogade larmsignaler blir, desto större tprde sannolikhetenvara atl de beror på bristfälligheter i själva larmutrustningen. I desituationer som avses här kan man f. ö. räkna med atl larminnehavarna mångagånger självmant låter kontrollera anläggningarna redan efter det första larmet- detta för att undvika att riskera atl drabbas av ett föreläggande. Prop.1982/83:163 47 Medhänsyn tiU alt man bland polismyndigheterna relafivt snabbi får en goderfarenhet av hur larmanläggningama i distrikten fungerar, torde de frågor somjag nu har berört i den praktiska tillämpningen inte bereda några störresvårigheter. Vid bedömningen av pm föreläggande skall utfärdas börnaturligtvis alltid hänsyn tas till omständigheterna i det särskilda fallet.Men självfallet måste också beaktas det allmänna intresset av att hos larminnehavarnainskärpa viklen av att utrustningarna handhas och sköts på ett sådant sätt, allde inte onödigtvis besvärar polisen. Avden allmänna motiveringen (avsnitt 2.3) framgår vilka åtgärder larminnehavarenbör åläggas alt vidta. Kan det antas atl larmet har utlösts av misstag(okunnighet eUer slarv), bör föreläggandet gå ut på alt de som har ansvaret föranläggningen skall erinras om hur den skall skötas och persp-nalen i övrigt infprmeraspm hur man undviker pbefogade larm. I de faU då del kan antas alt larmet har uUöststill följd av mekaniska brister bör föreläggandel innefatta ett åläggande förinnehavarna att ombesörja att en behörig installatör ser över anläggningen ochåtgärdar eventuella brister. I förekpmmande fall bör innehavaren åläggas atlvidta åtgärder i båda dessa avseenden. Larminnehavaren skall aUtsåinför polismyndigheten styrka att han har fuUgjprt vad som har förelagts honom.Som framgår av den allmänna mofiveringen kan denna bevisskyldighet fullgöras påolika sätt beroende pä vilka åtgärder innehavaren har förelagts atl vidta. Tarföreläggandet sikte på personalutbildning, bör man frän pplisens sida kunna gpdtaelt protokoll från ett personalsammanlräde där det framgår atl personalen har fåttden information som avses i föreläggandet. I vissa fall torde även ett intyg avlarminnehavaren om atl han har vidtagit dessa åtgärder kunna godtas. När del gäUertekniska brister i larmanläggningen, bör man från pohsens sida kräva ett intygav ett behörigt inslallalionsförelag, där det framgår att man efter det attföreläggandet utfärdats har sett över anläggningen och gjort de reparafionersom behövs. Någontidsgräns behöver inte nödvändigtvis sältas ut i föreläggandel. Det kan medhänsyn tiU föreläggandets verkningar överlämnas åt larminnehavaren att självbestämma, när de förelagda åtgärderna skaU vidtas. Skulledet stå klart atl de ingivna handlingama inte kan godtas - t.ex. därför atl detinte klart framgår att personalen har fått fullgod information - börnaturligtvis pohsen inpm ramen för sin tillsynsplikt under hand påpeka dettaför larminnehavaren. Rättsligt sett avgörs dpck frågan om larminnehavaren skallanses ha efterkommit föreläggandel eUer ej först i samband med atlbetalningsskyldighet aktualiseras på gmnd av fortsatta obefogade larm. Omanläggningen föranleder en ny utryckning efter del alt föreläggande harutfärdats men innan larminnehavaren har visat atl han har efterkommit 1982/83:163 48 föreläggandet,skall han åläggas att betala utryckningskostnaderna. Betalningsskyldighetskall dock inte åläggas, om det är uppenbart oskäligt. Som exempel på situationerdå det enligt min mening skulle vara uppenbart oskäligt all åläggabetalningsskyldighet vill jag nämna det fallet att det klart framgår att detnya larmet har förorsakals av elt brottsligt angrepp eUer av andraomständigheter som inte rimligen kan läggas innehavaren till last -blixtnedslag,ovänlat strömavbrott Pch liknande händelser. Denföreslagna utfprmningen av undantagsregeln innebär pckså alt pplismyndighetenfår utrymme för att undantagsvis jämka betalningsskyldigheten Pch åläggainnehavaren att betala elt lägre belopp än vad som annars skulle utgå. Dettakan tänkas bli aktuellt exempelvis när det gäller larmobjekt i glesbygder, därkörsträckan för pplispalmllen slundpm kan vara mycket läng. Bortsettfrän fall av de slag spm jag nu berört, bör, spm har framhållits i den allmännamptiveringen, prsaken till det nya larmet inle spela någpn roll förskyldigheten att betala ersättning för utryckningskoslnader. Elt föreläggandeom en teknisk översyn utesluter inte att ersättning tas ut för utryckning ianledning av elt larm som har ufiösts av misstag från personalens sida. Kostnadenför utryckningen bör som har framhållits i den allmänna motiveringen las utefter samma normer som gäller för annat privat utnyttjande av polisenstjänster. Bestämmelser om delta finns i 3 § förprdningen (1982:789) pmersättning för polisbevakning Pch för anslutning av larman-prdningar tiU pplisen.Om godtar föreliggande förslag, är det min avsikt att föreslåregeringen regler om detta. Jagvill framhålla att det givetvis kan finnas skäl att upprepa den nu angivnaproceduren med föreläggande och betalningsskyldighet, om anläggningenfortsätter all avge pbefogade larm även efter del atl larminne-havareh har efterkpmmileU tidigare föreläggande. I fall då exempelvis en teknisk översyn avanläggningen har aorts, måste dpck naturligtvis hänsyn tas tiU detta. Detbör anmärkas att polismyndighetens - eller efter överklagande -beslut i ärende om ersättningsskyldighet inte blir exigibell i sig.Ersättningen får tas ut genom räkning till larminnehavaren. Såvittgäller direktanslutna larmanläggningar avses pplismyndigheten ha den alternafivasanktipnsmöjlighet spm består i alt avbryta anslutningen. En erinran om dennamöjlighet har ansetts fylla ett informativt syfte och har därför tagits upp ien särskild bestämmelse. Möjligheten att avbryta anslutningen bör naturligtvisutnyttjas endast om larmobjektets karaktär är sådan att det frånsäkerhetssynpunkt är försvarligt att vidta en sådan åtgärd, något spmexempelvis knappast kan vara förhållandet när fräga är pm lotalförsvarspbjekl.Regeringen avses meddela närmare föreskrifter även i dessa hänseenden. 1982/83:163 49 TiUsynöver efterlevnaden av denna lag utövas av pohsmyndigheten. Larminstallationsföretagoch larminnehavare är skyldiga att efter anmodan lähina de upplysningar och företede handlingar som behövs för tillsynen. Underlåts delta, far pohsmyndighetenutfärda vitesföreläggande. PplismyndighelenstUlsyn över hur lagen efterlevs kommer av naturliga skäl så tUl vida atl få enganska passiv karaktär som det normall endast blir i samband med onödigautryckningar som särskilda åtgärder vidtas. De föreslagna bestämmelserna geremellertid polismyndigheten befogenhet alt på förekpmmen anledning - exempelvisifrågasatt bortkoppling av en direktansluten anläggning hos en larminnehavarekpntrpUera pm anläggningen håUs i tillbörligt skick, pm serviceprpgrammet föranläggningen följs etc. För att få underlag för atl bedöma en fråga omeventuell återkallelse av tillståndet för ett inslallalionsförelag kan manockså med stöd av dessa bestämmelser hos olika larminnehavare kontroUera hurresp. installationsarbeten har utförts. Inom ramen för tiUsynen bör pohsmyndighetenberpende på omständigheterna också underrätta ett inslaUalionsföretag varsarbeten uppvisat brister om att frågan om återkallelse kan komma att tas upp,om inte en förbättring inträffar. Uppgifterom enskUdas affärs- eUer driftförhållanden som lämnas inom ramen för liUsyns-och tillståndsgivningsverksamheten enligl förevarande lag bör vara underkastadesekretess. En bestämmelse om delta kan med stöd av 8 kap. 6 § sekretesslagen(1980:100) meddelas i sekretessförordningen (1980:657). Densom bryter mol 2 § eller mol förbud som avses i 4 § andra meningen döms fillböter eUer fångelse . Polismyndighetensbeslut enligt denna lag får överklagas hos genom besvär. Länsstyrelsensbeslut får överklagas hos kammarrätten genom besvär. Ett föreläggande enligt 8§ första stycket får inte överklagas särskilt. beslut i frågor som gäller ersättningsskyldighet för Utryckningskostnader,tillstånd för instaUationsverksamhet eller återkaUel-se av sådant tillståndskall givelvis kunna överklagas. Delsamma gäller ett beslut om bortkoppling av dhektanslulenlarmanläggning liksom - med ett undanlag som. strax skäll beröras - andrabeslut av en polismyndighet enligt lagen. Besvärbör i dessa faU lämpligen anföras hos . 4 1982/83. 1982/83:163 50 I12 § har undantag gjorts beträffande polismyndighetens beslut att utfärda ettföreläggande. Undanlaget, som är motiverat av praktiska skäl, innebär atl del inleär tillåtet att föra talan enbart mot ett föreläggande av detta slag. Omlarminnehavaren menar atl något föreläggande inle borde ha utfårdats - t. ex.därför all det enligt hans mening inle fanns gmnd för ett sådant antagande somavses i 8 § - får han anföra detta i samband med alt han klagar över denersättningsskyldighet som kan ha ålagts honom som en följd av föreläggandel.Motsvarande gäller, pm pplismyndigheten inte gpdtar de handlingar spminnehavaren ger in tiU styrkande av att han har efterkommit föreläggandet. Denomständigheten att ett föreläggande inte skulle ha utfärdats bör i konsekvenshärmed innebära alt betalningsskyldigheten undanröjs. Förslaget innebär alt en länsstjTcIsesbeslut i nu aktuella frågor skall överklagas lUl kammarrätt. Alt tillföra regeringendenna ärendegmpp -vUket skuUe ha varit allernalivel - skulle enligl min meningvara mindre välbetänkt i betraktande av pågående strävanden att begränsaantalet besvärsärenden hPS regeringen. Dennalag träder i kraft . Pohsmyndighetfår före ta emot och pröva ansökningar om tiUstånd enhgt 2§ såvilt avser tid därefter. Densom vid ikraftträdandet bedriver larminstallationsverksamhet och som föreutgången av december månad 1983 har sökt tillstånd får fortsätta medverksamheten medan ansökningen prövas. Föratt undvika en anhopning av ärenden hos polisen i anslutning till alt lagenträder i kraft har det uttryckligen angivits att ansökan om tillstånd atl bedrivalarminstallationsverksamhet fär prövas . Den som då inte har hunnitfå besked bör givetvis få fortsätta verksamheten till dess atl beslut i ärendethar meddelats. 4.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1965:94) om polisregister m. m. 3§ Utdrag av eUer upplysning om innehållet i polisregister skall meddelas,när framställning därom görs av 1. justhiekanslem, riksdagensombudsmän, rikspohsstyrelsen, den centrala utlänningsmyndighelen,länsstyrelse, länsrätt, polischef eller allmän åklagare; 2. annan myndighet, om och i denmån regeringen för visst slag av ärenden eller för särskilt fall ger tUlständ därtiU; 3. enskild, om han behöver uldra.getför alt ta tiU vara sin rätt i främmande stat, för att få fiUstånd atl inresa,vistas, bosätta sig eller arbeta i främmande stat eller för att pröva fråga omanställning eller uppdrag i verksamhet, som avser vård eller som är avbetydelse för rikets säkerhet eller för förebyggandet, eller beivrandet avbrott, och regeringen i förordning medgivit atl utdrag eller upplysning lämnasför sådant ändamål eller, i annat fall, om den enskilde styrker att hans rättär beroende av upplysning ur registret och regeringen medger att upplysningenmeddelas. 1982/83:163 51 Somframgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4) är det meningen attinstallationsföretag skall få möjlighet att inhämta utdrag av centralt polisregistervid prövning av vissa frågor om nyanstäUning. Den här föreslagna ändringensyftar till alt göra detta möjligt. Enligt den nu gällandeordningen har regeringen befogenhet att i förordning föreskriva all polisregistemtdragfår lämnas ut lUI enskUda för vissa angivna ändamål, bl. a. prövning av frågaom anstäUning i verksamhet som avser vård eUer som är av betydelse för riketssäkerhet. Den föreslagna ändringen innebär i sak att detta bemyndigande förregeringen utvidgas tUl att omfatta även anslällningsförfarande i verksamhetsom är av betydelse för förebyggande och beivrande av brott. Ändringen lar i förstahand sikte på nyanställning av personal som utför eller annars tar befattningmed larminstallationer. Förslaget har emellertid fått en mera generell utfprmning.Möjligt är nämligen att det kan uppkpmma ett behpv av atl utsträckakpntrollmöjlighelen tUl atl pm-fatta även andra anställda iinstallationsföretag eller tUl andra delar av larmbranschen, exempelvis perspnalenvid larmcentraler, eller till brottsförebyggande arbete av annat slag. Det bördå ligga i regeringens hand all besluta i frågan. Denhär föreslagna ändringen avses, om den godtas av , att bli kompletteradmed ett tillägg till 17 § polisregisterkungörelsen (1969:38) av innehåll alt larminstallafipnsförelagspm avses i förslaget till lag med vissa bestämmelser pm larmanläggningar får befpgenhetalt inhämta utdrag av pplisregister i fråga om den som söker anställning som ärförenad med befattning med larminstallationer. Del bör normall krävas av förelagenalt denna bestämmelse utnyttjas och atl alltså konlroll verkhgen sker. Detbör erinras om alt den som med stöd av förevarande lag har fått del av uppgiftur polisregister om annans personliga förhållanden är underkastadtystnadsplikt enligt 10 §. Jaghemställer alt lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. lag med vissa bestämmelser omlarmanläggningar m. m. 2. lag om ändring i lagen(1965:94) om polisregister m. m. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 1982/83:163 52 Närvarande:f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande överförslag till 1. lag med vissa bestämmelser omlarmanläggningar m. m., 2. lag om ändring i lagen (1965:94)om polisregister m. m. Förslagen har inför lagrådet hjredragils avrevisionssekreteraren Berg.Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: Lagrådet lämnar förslagenutan erinran. 1982/83:163 53 Närvarande:statsministern , ordförande, pch statsråden , , ,, , , , , , ,, , , R. , , HeUström Propositionmed förslag till lag med vissa bestämmelser om larmanläggningar m. m. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag till 1. lag med vissa bestämmelser omlarmanläggningar m. m., 2. lag om ändring i lagen(1965:94) om polisregister m. m. Föredraganden upplyser atl lagrådet har lämnatförslagen ulan erinran ochhemställer att regeringen föreslår att anta förslagen. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. 'Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . 1982/83:163 54 Dentekniska utvecklingen inom elektronikprnrädet har fillsammans med de sfigandekostnaderna för personell bevakning medfört en kraftig ökning av antalet anläggningarför inbrotts- och överfallslarm. Detta har i sin tur medfört atluppmärksamheten alltmer riklats mot olika problem kring sådana anläggningar. Enlarmanläggning medför regellmässigl ett krav på samhällets resurser i form avett polisiärt ingripande vid larm. Om alla larm hade sin grund i ett brottsligtangrepp skulle detta kunna innebära atl pplisens arbete underiät-lades genpmalt brptl eUer brpltsförsök snabbt kpm till pplisens kännedom. Såär emellertid inte fallet. Av 77064 inbrotts- och överfallslarm fill polisen är1980 var 73559 falska, dvs. av larmen hade inte orsakats av någotbrottsligt angrepp. Detstora antalet falska larm har medfört en mycket kraftig arbetsbelastning för pplisen.InbrPtts- Pch överfallslarm ges helt naturligt en hög prioritet i polisarbetetoch falsklarmen kan under vissa tider ta en avgörande del av polisensutryckningsresurser i anspråk. Det betyder all andra vikliga polisuppgiflereftersatts. Utredningenanser att detta förhållande innebär en försvagning av den enskildesrättstrygghet. Allmänheten måste kunna lila på atl polisen har resursertillgängliga för att göra ingripanden när det verkligen behövs. Del storaantalet falsklarm medför dessutom att respekten för larm minskar. Detföreligger således starka skäl för alt förbättra användningen av larmanläggningari samhällets brottsförebyggande arbete. Utredningenhar ingående studerat förhållandena bakom falsklarmen såväl i som ivissa andra jämförbara länder. Såväl problemen som ansatserna att lösa dessatycks vara likartade. Utredningen har dragit den slutsatsen alt man, för all nåpositiva resultat, måste kombinera en höjning av larmanläggningarnas tekniska kvahtetsnivåmed åtgärder som är inriktade på all begränsa rätlen alt låta larm gå direkttill polisen. Utredningen föreslårdärför dels all vissa begränsningar införs i rätlen alt direktanslutalarmanläggningar till polisen och i pplisens utrycknings-skyldighet, dels altvissa föreskrifter pch anvisningar meddelas i första hand för sädanalarmanläggningar som skall direklanslulas till pplisen. Detta bör enliglutredningen ske genpm all en ny lag pm anläggning för inbrplls- elleröverfallslarm pch en ny förprdning pm anslutning av larmanläggning tillpolisen utfärdas. Innehavareav anläggning för inbrottslarm som hitliUs haft sin anläggning direktanslutentill polisen bör få sin anslutningsrält omprövad. 1982/83:163 55 fortsättningenskall direklanslutning normalt medges endast för inbrotls-larmanläggningar isärskilt viktiga objekt inom totalförsvaret. Rätten till direklanslutning skalldock kunna vidgas under fömtsättning alt man får framlarmanläggningar som avger väsentligt färre falsklarm än dagens anläggningar. Innehavareav anläggningar för överfallslarm skall även i fortsättningen få ha sina anläggningardireklanslulna tiU polisen. Polisen skaU dock ges möjligheter att avslå enansökan om direktanslutning om behov av direklanslutning med hänsyn tiUsökandens skyddsbehov inle kan sägas föreligga. Polisen skall vid sinbedömning också kunna ta hänsyn till viklen av att en god utryckningsberedskapupprätthålls. Någrabegränsningar i pplisens utryckningsskyldighet vid larm från direklanslulnaanläggningar föreslås inte. Föratt begränsa riskerna för falsklarm kommer enligt utredningens förslag polisenall meddela föreskrifter för direklanslulna larmanläggningars tekniskakvalitet samt utfärda anvisningar om sådana anläggningars skötsel och underhåUoch om den utbildning som skall ges åt de personer som kommer i kontakt medsådana anläggningar. När det gäller anläggningar för inbrottslarm skallpolisen som villkor för anslutningen dessutom kunna kräva att larmobjektelskall ha ett gott fysiskt skydd. Om givna föreskrifter eller anvisningar inleföljs av anläggningsinnehavaren eller om t.ex. anläggningen har en hög falsklarmsfrekvensskall tillståndet till direklanslutning kunna återkallas. Närdet gäller anläggning för inbrotts- eller överfallslarm som enligt förslaget inlemedges direklanslutning fill polisen och som inte är lokallarmanläggningföreslår utredningen atl det skall ankomma på innehavaren av sådan anläggning atltillse all någon alltid svarar för kontroll av larmorsak innan pplistillkallas. Sådan kpntrpll skall kunna utföras av larminnehavaren själv, egen anställdpersonal, vidtalad granne eUer personal från bevakningsföretåg. Polisenföreslås när det gäller dessa larmanläggningar inte vara skyldig all rycka utpå larm som inle på något sätt kontrollerats. Innehavareav lokallarmanläggningar får räkna med all polisen inle kommer alt prioriteralarm från deras anläggningar. Görs det vid en anmälan om larm inte sannolikt atlen polisinsats är nödvändig skaU polisen inle vara skyldig alt rycka ut. Lokallarmanläggningarkommer atl tjäna som elt slags uppmärksamhetslarm och i huvudsak ha en skrämseleffekl. Föratt minska de störningar som lokallarmanläggningar kan ha för omgivningenföreslår utredningen att meddelar föreskrifter i fråga omkaraktären och varaktigheten av akustisk larmsignal. Innehavare av lokallarmanläggningbör åläggas att anpassa sin larmutmstning eftei" dessa föreskrifter inomen viss övergångsfid. Somframgått ovan innebär utredningens förslag att utryckningsskyldighet för pplisenendast skall föreligga vid larm från direklanslulna larm- 1982/83:163 56 anläggningarsamt larm där larmorsaken kpnlrpllerats pch del befunnits sannolikt att enpolisinsats är nödvändig. Utredningen har betonat att kraven när del gäUer kpntrpllenspmfattning inte får ställas alltför höga när det gäller allmänheten.Larmföretag bör därempt åläggas att göra erfprder-1ig kontrpll innan ett larmfrån en anläggning som inte medgivits direktanslutning till pplisen vidarebefordrastill polisen. Föreligger efter sådan kpntrpll gmndad misstanke pm brott skall pplisomedelbart lillkallas. Utredningenhar också diskuterat andra lösningar på falsklarmsproblemet, bl. a. avgifterför pohsens utryckningar på falska larm och auktorisation av larminstaUalörer.