prop · G6033 · 1982-12-31 00:00:00 — Samordningen kan i detta fall innebära att livräntan heltfaller bort därför att förfidspensionen visar sig bli högre än livräntan.Förfidspensionen beräknas ju på elt annat underlag än livräntan, nämUgen medutgångspunkt i de pensionspoäng som har tjänats in under sådana år då inkomstenvar högst. Kompensalionsnivån kan i elt sådant fall sjunka lill . Den lägre kompensafionsnivän beror på att delpensionen åena sidan inte inräknas i livränteunderlagel men ä andra sidan bortfallersamtidigt som förtidspensionen/livräntan börjar utges. Del bör nämnas atlproblemet inte berör efterlevandelivräntor. Underlaget för efterlevandelivräntaskiljer sig nämligen från vad som gäller för egenlivränta så fill vida att tillgrund för beräkning av efterlevandelivränta vanligtvis även får läggas pension,livränta eller annan ersättning som utges till den försäkrade med anledning aven tidigare arbetsskada i den mån det är skäligt. Som jag har sagt i den allmänna motiveringen bör man föralt ge delpensionärer samma kompensation vid arbetsskada som andralivränleta-gare låta delpensionen ingå i Uvränteunderlaget för egenlivränta.Detta bör dock endast gälla i de fall då delpensionen faller bort i anslutningtill att Uvränla börjar utges. Så blir fallet om arbetsförmågan blir nedsattmed minst hälften och den skadade också har rätt till förtidspension enligl AFLför samma inkomstförlust. Om arbetsförmågan är nedsatt i mindre grad ochförtidspension således inte utgår kommer delpensionen att finnas kvar. Den bördå inle heller inräknas i livränteunderlagel, eftersom del i annat fall skullebli fråga om överkompensation. Prop.1982/83:3 74 I paragrafen har fillagls ett nytt, andra stycke för attförhindra att delpension och livränta skall kunna ulgå på grund av sammalivränleunder-lag. Livränta skall i dessa faU utges endast i den mån denöverstiger delpensionen. Bestämmelsen har närmare kommenterats i den allmännamotiveringen. I paragrafen har tillagts en hänvisning till den nyaregeln om sammanträffande av förmåner i 17 kap. 1 § AFL. F. n. saknas heltavräkningsregler när retroaktiva förmåner har utgått från arbetsskadeförsäkringen.Bestämmelsen blir fillämplig bl. a. när livränta betalas ut retroaktivt ochdelpension har utgått (jfr ändringen av 6 kap. 1 §). Iövrigt hänvisas lill specialmofiveringen beträffande 17 kap. 1 § AFL. I andra stycket har införts en hänvisning lill den nyabestämmelsen om provisoriska beslut i 20 kap. 2 a § AFL, vilken ersätter dennuvarande bestämmelsen om provisoriska beslut. Det är ur samordningssynpunktlämpligl att likalydande bestämmelser gäller både inom den allmännaförsäkringen och inom arbetsskadeförsäkringen. I sak innebär del inga störreändringar för arbetsskadeförsäkringens del. Det blir dock liksom enUgt AFL -men fill skillnad från nuvarande bestämmelser inom arbetsskadeförsäkringen -möjligt att förordna om återbetalningsskyldighet om det föreligger sådanaomständigheter som avses i 20 kap. 4 § AFL. Vidare införs på samma sätt som nugäller enligt AFL en möjlighet alt provisoriskt dra in eller sätta ned enersättning. 8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1947:529) omallmänna barnbidrag Tillägget i fjärde stycket innebäratt det införs möjlighel att meddela provisoriska beslut i ärenden ombarnbidrag. Hänvisning görs till motsvarande bestämmelse i AFL. Tillägget motsvarar det tillägg somhar införts i 20 kap. 4 § AFL och innebär atl avräkning får göras påbarnbidrag, när en försäkringskassa har beslutat om ålerbelalningsskyldighetför en annan förmån. Bestämmelsen har närmare kommenterats ispecialmoliveringen till 20 kap. 4 § AFL. 1982/83:3 75 8.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1964:143) ombidragsförskott Det nya fjärde stycket innebär genom hänvisningen till 20kap. 2 a § AFL att det införs möjlighet att meddela provisoriska beslul iärenden om bidragsförskott. Tillägget motsvarar del tillägg somhar införts i 20 kap. 4 § AFL om utvidgade kvittningsmöjligheter. Bestämmelsenhar närmare kommenterats i specialmoliveringen lill sistnämnda paragraf. I denna paragraf har tagils in enhänvisning till den nya regeln i 17 kap. 1 § AFL om sammanträffande av förmåneri retroaktivsituationer. Den situationen torde nämligen kunna inträffa allbidragsförskott betalas ul retroaktivt och alt barnpension harutgetts med för högt belopp. Avräkning skall då kunna ske på bidragsförskottetmed vad som har utgetts för myckel i barnpension. 8.5 Förslaget till ändring i lagen (1973:370) omarbetslöshetsförsäkring Ändringen är en följdändring lill ändringarna i 17 kap.AFL. 8.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:371)om kontant arbetsmark nadsstöd Tillägget motsvarar del tillägg somhar införts i 20 kap. 4 § AFL om utvidgade kvittningsmöjligheter. Avräkning påkontant arbetsmarknadsstöd får således göras om någon är återbetalningsskyldigför t. ex. sjukpenning. Ändringen är en följdändring till ändringarna i 17 kap.AFL. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen föreslår dels att 1. godkänna de rikfiinjer för detfortsatta utredningsarbetet med en samordning inom det socialpolifiska bidragssystemet somjag har 7. lag om ändring lag om ändring lag om ändring lag om ändring lag om ändring lag om ändring dels att anla förslagen lill i lagen (1962:381) om allmän försäkring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag i lagen (1964:143) om bidragsförskott i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring i lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd. Regeringen ansluter sig tillföredragandens överväganden och beslutar alt genom proposilion föreslåriksdagen atl anla de förslag som föredraganden har lagl fram. 1982/83:3 77 Sammanfattning av socialpolitiska samordningsutredningensbetänkande (SOU 1979:94) En allmän socialförsäkring - modell och riktlinjer lägger i della belänkande fram olika förslag i syfte allgöra det ekonomiska trygghetssystemet enklare och överskådligare. Som mål fören successiv vidareutveckling av bidragssystemet presenterar vi enprincipmodell lill en allmän socialförsäkring. Den innefattar i stort settsamtliga nuvarande socialpolifiska kontantförmåner. För alt inleda dennautveckling och på kortare sikt öka enhetligheten i försäkringssystemet föreslåsriktlinjer för samordning på olika områden. Allmänt om bidragssystemet (avd. I) Bakgrund och bidragssystemets nuvarande uppbyggnad (kap.2-3) Det socialpolifiska bidragssystemetbestår av socialförsäkring och annat konlanlslöd till den enskilde. Socialförsäkringenger elt ekonomiskt skydd vid sjukdom, arbetsskada, handikapp, ålderdom,arbetslöshet m. fl. Övriga bidrag ger elt särskill stödfill olika grupper, exempelvis fill barnfamiljer, studerande och värnpliktiga.Bidragssystemet är den tyngsta delen av socialpolitiken när den gällerkostnader och lagstiftning. Den enskildes ekonomiska trygghethar förstärkts genom etl stegvis reformarbete . Grundentill de allmänna ersättningar som är huvuddelen av det nuvarandebidragssystemet lades i reformskedet från 1930-lalet lill 1960-lalet. a. allmän folkpension med garantibelopp, obligatorisksjukförsäkring, allmän filläggspension samt olika former av familjestöd såsomallmänna barnbidrag och bostadsbidrag. Även därefter har de ursprungligagrenarna av socialförsäkringen förstärkts. har nya försäkringsgrenaroch bidragsformer tillförts syslemel, exempelvis föräldraförsäkring ochdelpension. Allt fler behovssituafioner har härigenom täckts in. Från atl ha innefattat några få välavgränsade försäkrings- och hjälpformer med inskränkta och enklaersättningsregler har därmed syslemel efter hand byggts ut med helt nyastödanordningar, komplelteringsförmåner och specialvillkor. Under uppbyggnadenhar de sociala stödbehoven stått i förgrunden och bidragen har utformatsutifrån sina olika syften. Försäkringsskyddet och konlanlstödel har kommil altbli differentierat i vikliga avseenden, dvs. uppdelat såväl beträffande konstruktionensom den rättsliga regleringen. Redan införandet av lagen om allmän försäkring år 1963innebär ett Prop.1982/83:3 78 betydande steg mot alt samordna författningsreglering ochhandläggning. har också nya eller utbyggda ersättningar delvisanpassats till befintliga stödformer. Den administrativa samordningen harfortsalt på så sätt att fler bidrag har flyttats över till försäkringskassornaoch . Sedan slutet av 1960-lalet har detemellertid allt oftare framförts krav på åtgärder för att förenklasocialförsäkrings- och bidragssystemet. I debatten har man särskilt framhållitatl del ekonomiska trygghetssystemet blivit för komplicerat, vilket skaparsvårigheter för både den försäkrade allmänheten och förvaltningen. I riksdagenhar väckts åtskilliga mofioner om en vidareutveckling av försäkringssystemetoch om införande av en allmän minimigaranti. Flera organisationer, bl. a. päarbetsmarknaden, har i rapporter och program fört fram olika modeller för attsamordna bidragssystemet. Vår systematiska genomgång visaratl bidragsbestämmelserna är uppdelade på etl stort antal lagar ochförordningar och att den författningsmässiga utformningen varierar starkt.Rätlen lill ersättning är rikt differentierad och styrs av olika grundvillkorför skilda behovssituationer. I en viss situation, exempelvis sjukdom, kan stödutges från en rad olika försäkringsanordningar. Bidragens konstruktion är ocksåmycket växlande. Beroende på inriktning kan stöden vara inkomslrelaterade,inkomstprövade eller utges som grund-eller garantibidrag, dvs. har inkomslrelaterade ersättningar,som kompenserar inkomstbortfall, ökat sin andel av de totala bidragskostnaderna.Grundbidragen, t. ex. folkpension och barnbidrag, har minskat sin andel, medande inkomstprövade bidragens andel, främst bostadsbidrag, är oförändrad.Totalkostnaderna uppgick fill ca , vilket motsvarar 1/3av den privata konsumfionen. Merparten av det nuvarande ekonomiskatrygghetssystemet handhas av försäkringskassorna och riksförsäkringsverket.Fortfarande finns det emellertid åtskilliga stödformer som administreras iannan ordning, exempelvis studieslöd och bostadsbidrag. Allmänna överväganden (kap. 4) Socialförsäkringen och de övrigakontantstöden är grundstenar i socialpolitiken . De oHka ersättningarna ochbidragen fillgodoser var för sig angelägna behov av ekonomisk trygghet. Demånga och specialiserade bidragen har emellertid skapat nya problem. Den storamängden författningar, de historiskt betingade särreglerna och den uppdeladehandläggningen gör systemet svåröverskådligt. Bidragens sociala syften kandärigenom motverkas om man riskerar alt den enskilde går miste om denersättning han har rätt fill. En splittrad rättslig reglering och handläggningkan medföra gränsdragningsproblem. Det kan leda fill atl vissa stödbehov inletillgodoses medan 1982/83:3 79 andra kan läckas från flera myndigheter. Den uppdeladeadministrationen kan vidare få till följd avsevärda merkostnader genomdubbelarbete, invecklade rutiner för avisering, kontroll osv. Även del i våradagar pågående utrednings- och reformarbetet innebär alt olika grenar avsocialförsäkringen och andra bidrag huvudsakligen utvecklas inom sina egnaramar. Vi anser mot denna bakgrund attfiden är mogen för en betydligt ökad samordning för alt göra det ekonomiskatrygghetssystemet enklare, överskådligare och enhetligare. Det behöver därförsättas upp ett mål för samordningen inom bidragspolitiken. Vi har utifrån våradirekfiv gjort följande överväganden om vad som är önskvärt och realistiskt ifråga om samordning med hänsyn till bidragens socialpolitiska syfte. När det gäller inriktningen avsamordningen är en huvudfråga om det ekonomiska trygghetssystemet ocksåframöver skall grundas på en rätt fill kontantstöd i särskilt angivnabehovssiluationer eller om man skall ersätta stora delar av försäkringssystemetmed en allmän ekonomisk grundtrygghet. Vi avvisar olika förslag lill generellminimigaranfi, eftersom stödet i princip skulle bli villkorslöst, vilket tordeinnebära atl ökade resurser överförs lill grupper som inte från social synpunkti första hand borde erhålla stöd, till nackdel för de mest behövande. Deekonomiska ramarna i samhället kräver enligt vår mening atl bidragsrälten ärdifferentierad efter behov så alt kontantstödet kan inriktas på ettändamålsenligt sätt. Vi anser följaktligen att delekonomiska trygghetssystemet bör vidareutvecklas efter traditionella linjer isvensk socialpolitik. En samordning bör baseras på grunderna i nuvarandeförsäkringssystem. Följande tre punkter bör därför vara vägledande: ö Bidragens inbördes anpassning förbättras. Systemet görs enklare och överskådligare. a Reglerna görs sådana att bidragen smidigt kan anpassas till nya behov. Samordningen bör, inom ramen förbidragens sociala inriktning, bygga på en helhetssyn. Ersättningsrätten bör ihögre grad ta sikte på behovet och mindre vara beroende av orsaken fillbehovel. Uppsplittringen pä skilda författningar och myndigheter bör successivtminskas. En sådan harmonisering bör ingalunda motverka utan tvärtom stå isamklang med allmänna socialpolitiska, arbetsmarknadspolitiska ochutbildningspoliliska mäl. Elt av de väsentligaste målen församordningen anser vi vara alt undanröja luckor i det ekonomiska skyddsnätet.Det kan exempelvis gälla motstridiga bedömningar av den enskildes förhållandeninom skilda bidragsformer, som leder uteblivet slöd. Risken alt vissastödbehov oavsiktligt faller emellan oUka anordningar bör motverkas genom etlenhetligare trygghetssystem med sammanhållen författningsreglering ochadministrafion. Del uppdelade bidragssystemet måste därför integrerasi en enhetlig allmän Prop.1982/83:3 80 Genom atl ersättningar med likartadinriktning smälts samman och bidrag med flera syften renodlas börbidragssystemet kunna omvandlas till en försäkring som grundas på enhelhetssyn. Vi har övervägt del närmareinnehåltet i en samordnad socialförsäkring. Utvecklingen bör enligl vår meninginriktas mot en allmän socialförsäkring som i slorl selt täcker samtligasocialpolitiska slödanordningar och de behovssiluationer som de innefattar. Dåförst blir del möjligl alt komma lill rätta med problem som återkommer inomnästan alla förmånsslag. Om man gör fler villkor gemensamma för bidragen, omolikheter i nivåer utjämnas och om administrationen sammanförs så förenklasirygghelssyslemet. Den enskildes kontakter underlättas och man motverkar luckoroch överlappande förmåner, som stödformernas sociala syfte bibehålls.Handläggningen kan förenklas och rationaliseras. Denna inriktning kräver storaförändringar bl. a. beträffande organisationen, men resurskraven kan hållas påen rimlig nivå. Möjligheterna alt gä längre isamordning än vi förordat här beror lill slor del på om gällande skillnader iersättningsnivåer mellan olika stödformer kan minskas. Ökad enhetlighetbeträffande nivåer ändrar delvis bidragens inriktning och torde blikostnadskrävande. Del är inle vår uppgift alt föreslå sådana reformer. Dessafrågor bör prövas i vederbörlig ordning och reformer grundas på särskildapolitiska beslut. Förslaget till en allmän socialförsäkring ulgår frånnuvarande stödformers huvudsakliga inriktning, men modellen möjliggör enfortsatt harmonisering. Principmodell till en allmän socialförsäkring (avd. 11) Med nämnda utgångspunkter harvi utformat en principmodell till en samordnad försäkring. Den syftar lill altange elt långsiktigt mål för en vidareutveckling av bidragssystemet. Modellenvill visa försäkringens uppbyggnad i stort efter en sammansmältning ochrenodling av nuvarande kontantstöd som inte är förenade medälerbelalningsskyldighel. Försäkringen består av fyra grenar, nämligeninkomstförsäkring, barnslöd, bostadsstöd och handikappstöd. Försäkringsmodellenoch dess förhållande till nuvarande bidragssystem illustreras i diagram 1. Inkomstförsäkring (kap. 5) Det finns inom nuvarandesocialförsäkrings- och bidragssystem en rad separata inkomslrelateradeersättningar och grund- eller garantibidrag. Dessa ger ekonomisk trygghet tillvuxna som är förhindrade att förvärvsarbeta. Vår systematiska genomgång efterbl. a. behovssiluafion och anknytning till inkomst visar hur splittrat dettaersättningsområde är. Ersättningarnas olika bakgrund och syften, t. ex. atlläcka typiska risksitualioner som sjukdom eller planerade situationer somutbildning, präglar konstrukfionen 1982/83:3 81 av varje stödform i detalj, oavsett att behoven kan varalikartade. Olika regler gäller för inkomstunderlag, beräkningssält, ersättningsnivåer,grundskydd, karensfider, ersältningslider osv. Vi utgår ifrån att behovet av stödtill försörjningen i princip är likartat vid varje fall av inkomstförlust.Ersättningen skall därför ansluta till den vanliga inkomstens nivå så att denförsäkrades standard bibehålls. Även för det fall att den försäkrade tidigarehar saknat inkomster innebär dessa situafioner att han är förhindrad att självförsörja sig, varför det finns ett stödbehov. I det fallet utges ersätlning somgrund- eller garantibidrag. Vårt förslag till samordning på detta områdeinnebär att alla här aktuella ersättningar samlas i en enda gemensaminkomstförsäkring. På delta sätt blir del ekonomiska skyddet mycket meraöverskådligt, inte minsl för den försäkrade allmänheten. Vidare kanadministrationen göras enklare. Helhetssynen innebär en strävan altge stöd med bortseende från arten av orsaken fill stödbehovet. Den enskildeskall kompenseras efter så långt möjligl enhetliga regler. Vi strävar ocksåefter större enhetlighet beträffande ersättningarnas namn och syften. a. en sammansmältning av likartade stödformer. Därigenom blirbidragssystemet lättare att överblicka. Inkomstförsäkringen ger också utrymmeför framtida reformer exempelvis utbyggnad på vissa områden. Sjukpenning, havandeskapspenningoch ersättning till smittbärare föreslås bli sammanförda en enhethgsjukpenning. Ersättningen bör bero pä hur arbetsförmågan påverkas. På siktfinns det möjligheter fill samordnade garantinivåer. När det gäller vård av anhörig böri första hand föräldrapenningen och vårdbidraget inordnas i en vårdpenning. Hitkan också föras vissa situationer då f. n. hustmlillägg, änkepension ochfamiljepenning till hustru utges. Om man beslutar att ersättning förövrig vård av anhöriga, handikappade eller åldringar skall utgesförsäkringsvägen finns det likaså utrymme här. Nuvarande stödformer vidarbetslöshet o. d. främst arbetslöshetsförsäkring, kontant arbetsmarknadsstödoch utbildningsbidrag, bör sammanföras lill en arbetsmarknadspenning. Detnuvarande vuxenstudiestödet kan antingen knytas till arbetsmarknadspenningeneller bilda en särskild gren inom inkomstförsäkringen. Under tjänstgöring inomtotalförsvaret bör inom försäkringens ram beviljas garantibelopp ellerinkomstrdaterat stöd i form av värnpliktspenning. Vid repefifionsutbildning,civilförsvarstjänst o. d. bör stödet vara inkomstrdaterat. Folkpension och ATP anser vi varför sig vara ändamålsenliga och väl renodlade. De borde dock kunna lagteknisktharmoniseras ytterligare. Vid långvarig sjukdom bör förtidspension utges enligtnuvarande principer. Benämningen pension bör dock i detta sammanhang ersättasmed ett annat namn. Stödet bör kombineras med uppföljnings- ochrehabilileringsåtgär- 6 1982/83. 1 samt Nr 3 Prop.1982/83:3 82 Unga handikappade bör i första hand få sedvanligtstudie- och utbildningsslöd kompletterat med handikappstöd. De äldre skall ges grundtrygghetgenom ålderspension i form av folkpension och därjämte ATP fill den som harförvärvsarbetat. Den som före pensionsåldern trappar ned förvärvsarbetet börliksom nu kunna få inkomstrelalerad delpension, eller deltidspension somförefaller vara ett lämpligare namn. Beträffande efterlevande vuxnaskisserar vi elt omställningsstöd som är anpassat till inkomstförsäkringen ochsom till skillnad frän den nuvarande änkepensionen kan utges lill både kvinnoroch män. Ett särskilt stöd knutet lill den avUdnes inkomster, eventuellt med engarantinivå, bör beviljas så atl den efterlevande maken fårmöjlighet att anpassa ekonomin lill de nya förhållandena. EfteromstäUningsfiden bör stöd utges om den efterlevande inte kan försörja sig.Detta ytterligare slöd bör beviljas från övriga grenar av inkomstförsäkringenallt efter arbetshindrets art. Barnens försörjning bör garanteras genombarnstödet. Nuvarande arbetsskadeförsäkring gerpå skadeståndsrätlsliga grunder en högre kompensation än övriga försäkringar.Denna försäkring bör kvarstå som en särskild gren men lagtekniskt ytterligareintegreras med den övriga inkomstförsäkringen. Varje ersättning inominkomslförsäkringen bör prövas enligl särskilda grundvillkor, t. ex. rörandenedsättning av arbetsförmågan och vad som skall anses vara arbetslöshet.Specialvillkor måste också finnas för vissa ersättningar, såsom en begränsadersättningstid.-, vid vård av barn och vid arbetslöshet. I övrigt eftersträvarvi en harmonisering av försäkringsvillkoren. Bestämda åldersgränser bör fåmindre betydelse i inkomstförsäkringen än de har f. n. Som exempel börsjukpenning kunna beviljas förvärvsarbetande ungdomar . Anknytningen till inkomstförsäkringen bör grundas på ettgemensamt inkomstbegrepp. Den som har en registrerad inkomst av arbete skall iprincip ha rätt tUl inkomstrelalerad ersättning. Det bör dock finnas engemensam nedre gräns. Den kan beslärhmas av det lägsta ersättningsbelopp somgaranteras den enskilde. Varje stödform skall således normalt kunna lämnas somgarantibidrag eller inkomstrelalerad ersättning. En enhetlig och allmängaranfinivå är dock en fråga på lång sikt. Gemensamma bestämmelser för vemsomskall anses som arbetstagare bör ocksä finnas. Arbelstagarbegreppet harbetydelse främst i fråga om ersättning vid kortvarig sjukdom och arbetslöshet. De inkomslrelaterade ersättningarnabör beräkrias efter en viss procentandel av den inkomst som fastställs somunderlag. Garantibidragen bör också beräknas enligt enhetliga grunder, t. ex.genom att man utgår från basbeloppet. Ersättningarna bör bestämmas eftergemensamma tidsenheter: för kortvariga ersättningar per dag, t. ex. , och 1982/83:3 83 Finns det mofiv för att ha karensregler, bör sammaväntefid innan en förmån börjar utbetalas gälla för alla kortvarigaersättningar. För de flesta stödformerna inom inkomstförsäkringen börinkomstbegreppet vara gemensamt. Övriga regler som kan bli gemensamma är reglerom familjetillhörighet, vissa förfaranderegler och administrationen. Barnstöd(kap. 6) Nuvarande stödformer för barns och ungdomarsförsörjning framstår som spUtlrade och oenhefiiga. Bidrag med en likartadkonstruktion och inriktning har en åtskild rättslig reglering ochadministration. Slödanordningar med samma syfte är olika utformade. Iprincipmodellen har vi därför renodlat och fört samman nuvarande 12bidragsformer lill etl barnstöd med tre beståndsdelar. Den första delen är ellgenerellt barnbidrag som innefattar nuvarande allmänna barnbidrag, förlängdabarnbidrag och studiebidrag inom studiehjälpen. Det andra är ett inkomstprövatbarnbidrag som avser de behovssituationer som f. n. läcks genom statligtbostadsbidrag, inkomst- och behovsprövat fillägg inom studiehjälpen,familjepenning fill värnplikfigas barn och folkpensionens barnfillägg. Somtredje del inordnas barnpension från folkpensioneringen och ATP,arbetsskadelivränla fill bam och bidragsförskott i ett kompletterandebarnbidrag för dessa behovssituafioner. Inom varje del bör konstmklion ochregler för beräkning i slort vara enhelHga. En viktig fråga är om åldersgränserna förbarnstödel kan samordnas. F. n. varierar de meUan 16 och . En enhefiigåldersgräns är önskvärd från ren samordningssynpunkl men det kan å andra sidanresultera i starka tröskeleffekter genom att flera bidrag upphör . Enlämplig avvägning framöver skulle vara att välja åldersgränsen för deungdomar som inte studerar, såvitt gäller det generella barnbidraget, och 18 årför de övriga två delarna av barnstödet. För ungdomar som fortsätter atlstudera skulle gälla en övre åldersgräns vid . GenerelUbarnbidrag till barns och ungdomars uppehälle skulle kunna utges fills barnetfyllt , och därefter t. o. m. det läsår dåden studerande fyUer .