prop · G6039 · 1982-12-31 00:00:00 — Hovrätten förordar för sin del att en sådan möjlighet införs iöverensstämmelse med vad som har skett i fråga om överträdelse av förbudet i16 § andra stycket allmänna ordningsstadgan. Enligt ärett förbud mot alkoholförtäring på allmän plats utan större effekt om inteförbudet kombineras med en bestämmelse om möjligheter till beslag ochförverkande. Förbundet tillstyrker därför utredningens förslag om att detförfarande som föreskrivs i lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltigadrycker, m. m. skall gälla i tillämpliga delar i samband med förseelser motbestämmelser i lokala ordningsstadgor. Reglerna om beslag och förverkande är enligtpolisstyrelsen i polisdistrikt ett viktigt och nödvändigt instrumentatt förebygga ytterligare nedbusning på allmän plats. Det är enligtpolisstyrelsen angeläget att reglerna utformas så att polisen bereds möjlighetatt ingripa mot spritförtäring i bil som finns inom förbudsområdet oavsett omförtäringen sker i öppen eller täckt bil. Enligt polisstyrelsen i Landskronapolisdistrikt är det till stor nackdel ur effektivitetssynpunkt att det f. n.saknas möjlighet till beslag och förverkande av de alkoholhaltiga drycker somanvänds vid överträdelse av förbud mot alkoholförtäring. För att fåeffektivitet i ordningshänseende är det enligt polisstyrelsen nödvändigt attkunna ta dryckerna i beslag. Polisstyrelsen i polisdistrikt ifrågasättervilka "särskilda skäl" som skulle tala mot ett förverkande av dryckersom påträffas hos någon som förtär drycker på allmän plats där förbud finns.Polisstyrelsen i polisdistrikt hälsar den föreslagnaförverkandebestämmelsen med tillfredsställelse inte minst därför att denförbättrar polisens arbetssituation och medger effektivare polisingripanden. Idetta instämmer polisstyrelserna i och polisdistrikt anser att möjligheterna att beslagta och förverka drycker verksamt kanbidra till ökad respekt för förbudsbestämmelserna. kommun är kritisk till utredningens förslag i dennadel. Kommunen anser således inte att förslaget om beslag och förverkandetillgodoser något upplevt behov. Kommunen drar slutsatsen att, om förslagetgenomförs, den mycket destruktiva langningen av alkoholdrycker till ungdominte kommer att nämnvärt påverkas. Istället är det enligt kommunen risk för attåtgärderna riktar sig enbart mot de sämst ställda i samhället. Behovet att göraeffekterna större av ett polisingripande vid överträdelse av förbud motalkoholdrycksförtäring på allmän plats är enligt kommunens mening ringa ellerobefintligt. Genom förverkandelagens möjlighet till beslag och förverkande avalkoholdrycker hos den som i strid mot gällande bestämmelser har medförtsådana vid offentlig tillställning, är enligt kommunens mening en viktig del avbehovet av beslag täckt. EnUgt kommunen tar utredningen parti för den allmänhetsom väljer att undvika att vistas på platser där grupper öppet dricker alkohol.Det kan, som kommunen ser det, få negativa konsekvenser. Det är enligt kommunenönskvärt att allmänheten 1982/83:9 151 stimuleras att med alla medel motverka utstötningen av de avvikandeur samhällsgemenskapen. Den nya roll som har fått genomsocialtjänstlagen ger kommunen ökade möjligheter att arbeta med samhällsstrukturer.En utveckling av dessa metoder är enligt kommunens mening att föredra framfören utvidgning av de polisiära inslagen. Några remissinstanser kommenterar förverkanderegelns omfattning. anser att även tekniska alkoholprodukterbör kunna omfattas av ett förbud. Det förekommer nämligen enhgt styrelsen ettvisst-missbruk av sådana produkter, såsom förgasar- och brännvätskor, framförallthos äldre, alkoholskadade män. Dessa personer söker sig ofta, enligt vadstyrelsen uppger, till centrala torg, parker och köpcentra och dricker olikavätskor som innehåller etylalkohol. Genom att lokal ordningsstadga skallfastställas av länsstyrelse får det enligt styrelsen anses föreliggatillräckliga garantier att inte onödigt tvång läggs på allmänheten. Styrelsenanser att eftersom såväl öl som tekniska alkoholprodukter bör kunna omfattas avförtäringsförbud dessa också bör kunna förverkas. Vid utformningen avförverkandebestämmelsen kan, enligt styrelsen, jämförelse ske med 1 § förstaoch andra styckena förverkandelagen. Där sägs att "alkoholhaltiga dryckereller andra berusningsmedel" kan förverkas hos den som gör sig skyldigtill där uppräknade brott. Styrelsen uppger att både öl och tekniskaalkoholprodukter innefattas i det ifrågavarande uttrycket. , länsstyrelserna i , Kopparbergsoch , polisstyrelserna i och polisdistrikt, Norakommun samt anser att beslag och förverkande bör kunnaske av annat öl än starköl, om förbud mot förtäring av sådant öl har införts ien lokal ordningsstadga. Polisstyrelsen i polisdistrikt kritiserarutredningen för att den med hänvisning till att förverkande av öl ofta kan skemed stöd av 79 § lagen om handel med drycker har nöjt sig med att låtaförverkandebestämmelsen omfatta spritdrycker, vin och starköl. Pohsstyrelsenvill fästa uppmärksamheten på att det angivna lagrummet är otillräckligt i detfall gärningsmannen har uppnått ålder. Sådana platser där förbud mot ölförtäringskulle kunna komma ifråga, torde enligt polisstyrelsen regelmässigt varasådana platser där, framför allt , mycket ungdomar samlas och problemur såväl trafik-, ordnings- som nykterhetssynpunkt föreligger. Många av dessaungdomar är körkortsinnehavare och har fyllt . Vidare nämnerpolisstyrelsen att det vid polisiära ingripanden är besvärligt att på avståndavgöra, huruvida flaskan eller burken innehåller starköl eller annan maltdryckpå grund av etiketternas likformiga utseende. Polisstyrelsen föreslår därföratt förverkandebestämmelsen utökas till att omfatta även öl på sådana allmännaplatser i kommunen där särskilt starka skäl talar för förbud mot förtäring. Flera remissinstanser har särskilt uppmärksammat förslagetom att drycker som påträffas hos någon som vid tillfället var i 1982/83:9 152 sällskap med den som bröt mot förbudsbestämmelsen ocksåskall kunna förverkas, om det är uppenbart att dryckerna har varit avsedda ävenför den ertappade. påpekar att motsvarande bestämmelse iförverkandelagen ger möjlighet till förverkande om dryckerna kan antas havarit avsedda även för gärningsmannen. Tingsrätten har inte funnit något skälför att ställa högre krav på bevisningen, när förverkande skall ske enligtallmänna ordningsstadgan. Tingsrätten anser därför att lokutionen i förverkandelagenär att föredra. Beträffande lydelsen i övrigt av 30 § allmänna ordningsstadgankonstaterar tingsrätten att den föreslagna ändringen i första stycket inteenbart är redaktionell. Orden "efter ty prövas skäligt" i den gamlalydelsen motsvaras enligt tingsrätten inte till sitt sakliga innehåll av dennya formuleringen "skall förklaras förverkade om inte särskilda skäl talarmot det". Även polisstyrelserna i och Landskronapolisdistrikt anser att det är tillräckligt att man kan anta att dryckerna harvarit avsedda även för den som har överträtt förbudet. Enligt polisstyrelsen iHelsingborgs polisdistrikt torde kravet att det skall vara uppenbart kunnamedföra att den enskilde polismannen i vissa fall kan komma att ställas införvanskliga bevisproblem. föreslår att ordet"uppenbart" i det föreslagna nya stycket av 30 § AOst ersätts avordet "sannolikt". Länsstyrelseni anser att bestämmelsen är långtgående och ställer stora kravpå en omdömesgill användning. Bestämmelsen torde dock enligt intekunna undvaras. Även i anser att bestämmelsenmöjligen kan anses vara väl långtgående. Kravet på uppenbarhet måste dockenligt anses vara en tillräcklig garanti för att gränserna fördet tillbörliga inte överskrids. Enligt uppfattning ärbestämmelsen helt nödvändig för att polisen skall kunna göra effektivaingripanden när flera personer dricker alkohol tillsammans på allmän plats, menendast någon eller några av dem kan överbevisas om förseelsen. Oskarshamnskommun understryker att den föreslagna bestämmelsen kan leda till svårbedömdasituationer för de polismän och myndigheter som har att fatta de avgörandebesluten. Det bör därför enligt kommunen anges att förverkande inte får ske omsärskilda skäl talar mot att dryckerna förverkas. Åven polisstyrelsen i Solnapolisdistrikt och förutser vissa problem vid tillämpningen avden föreslagna bestämmelsen. Enligt bör bestämmelsen formulerasså att dryckerna kan tas i beslag även "hos någon som var i sällskap medden som bröt mot förbudet, om inte särskilda skäl talar däremot".Polisstyrelsen i polisdistrikt tror att polismännen kommer att hamna iutomordentligt svåra awägningssituationer om förslaget genomförs. Trots dennabetänklighet anser polisstyrelsen att förslaget bör genomföras. En annorlundalösning skulle enligt polisstyrelsen innebära att beslagsinstitutet blir mereller mindre illusoriskt. LO anser att utvidgade möjligheter till förverkandeav drycker från personer som tillfälligt bryter mot förbud i lokalaordningsstadgor till att 1982/83:9 153 gällaäven andra är av ringa alkoholpolitiskt värde. LO anser dock att åtgärden kanfå stor betydelse för att upprätthålla ordningen, eftersom polispersonalen kanse sin uppgift mer meningsfull. LO tillstyrker därför utredningens förslag tilllag om ändring i allmänna ordningsstadgan i detta avseende. Kammarrätteni anser att det är tillräckligt att kunna förverka otillåten dryckhos den som förtär drycken. Att förverka dryck som påträffas hos annan isällskapet synes inte kammarrätten nödvändigt för att uppnå den avseddaeffekten. Enligt kammarrätten skulle tillämpningen av en sådan bestämmelsesäkert medföra svårigheter. Kammarrätten anser därför att andra meningen i detföreslagna nya stycket i 30 § allmänna ordningsstadgan bör utgå. Statskontoretavstyrker förslaget i denna del. Statskontoret anser att det finns risk förbevis- och rättssäkerhetsproblem, som enligt statskontoret förefalleromotiverade med tanke på de jämförelsevis lindriga förseelser som det är frågaom. Någraremissinstanser har synpunkter på den lagtekniska lösningen. Enligtvad jag förut har anfört är AOst inte en bemyndigandelag i RF:s mening utan enförfattning som gäller med stöd av punkten 6 första meningen iövergångsbestämmelserna till RF. Om 23 § AOst ges en sådan utformning att denöverensstämmer med 8 kap. 11 § RF är det möjligt att som utredningen harföreslagit ta in förverkandebestämmelsen i AOst. Med hänvisning till 16 § AOstkan det dock enligt min mening ifrågasättas om inte också den nya aktuella förverkandebestämmelsenbör tas in förverkandelag. Som utredningen har framhållit är ensådan lösning dessutom lämphgast från systematisk synpunkt. Enförverkandebestämmelse som den föreslagna - innefattande annan rättsverkan änböter - äger med stöd av 8 kap. 7 § andra stycket RF föreskriva ilag, genom vilken till regeringen delegeras rätt att meddela föreskrifter ivisst angivet ämne. Enligt RF:s ordalydelse kan en sådan bestämmelse avseenbart "överträdelse av föreskrift som regeringen meddelar med stöd avbemyndigandet". RF lämnar däremot inte något uttryckligt svar på fråganhuruvida kan i lag antaga en bestämmelse om förverkande (eller t. ex.ett straffbud innefattande fängelse) vars närmare materiella innehåll kommeratt fyllas ut inte av regeringen utan av en kommun, till vilken regeringendelegerar sin förordningsmakt. Frågansynes inte ha berörts i förarbetena till RF. När det gäller förvaltningsmyndighethar det emellertid i praxis förekommit att i lag, som innehållerbemyndigande för regeririgen eller myndighet som regeringen bestämmer attmeddela föreskrifter i visst ämne, föreskrivit även annan rättsverkan än böterför överträdelse av föreskrift som kan komma att meddelas med stöd avbemyndigandet. Därvid har skillnad inte gjorts mellan fall då föreskriftenmeddelas av regeringen och fall då den meddelas av myndighet som regeringenbestämmer (se t. ex. 8 kap. 2 § första stycket arbetsmiljölagen 16 § förstastycket 1. lagen om transport av farligt gods). 1982/83:9 154 När det gäller kommun föreligger såvitt hovrätten har sigbekant inte någon motsvarande praxis. Skäl synes emellertid föreligga förståndpunkten att vad i angivet hänseende i rättstillämpningen godtagitsbeträffande förvaltningsmyndighet bör kunna godtagas i fråga om kommun.Hovrätten har på anförda skäl inte någon erinran från grundlagssynpunkt mot denföreslagna bestämmelsen. Hovrätten för Nedre framhåller att utredningen ibetänkandet har slagit fast att aUmänna ordningsstadgan inte står iöverensstämmelse med delegationsbestämmelserna i 8 kap. 7 § regeringsformen.Med hänsyn till ordalydelsen av 8 kap. 7 § andra stycket regeringsformenifrågasätter hovrätten om det inom ramen för nu befintlig ordningsstadga finnsmöjlighet att införa den föreslagna förverkanderegeln eftersom stadgan inteinnehåller något bemyndigande enligt 8 kap, 7 § första stycket regeringsformen.Hovrätten är vidare inte övertygad om riktigheten av utredningens uppfattningatt uttrycket allmän plats i 8 kap. 7 § första stycket 5 regeringsformenomfattar även sådana platser som avses i 1 § andra stycket allmänna ofdningsstadgan. instämmer med utredningen i att det frånsystematisk synpunkt torde vara lämpligast om förverkandebestämmelsen kundeinföras i förverkandelagen. Eftersom det i 8 kap. 7 § andra stycketregeringsformen anges att i den lag som innehåller bemyndigandet kanföreskriva även annan rättsverkan än böter för överträdelse av en föreskriftsom meddelas med stöd av bemyndigandet, anser dock attförverkandebestämmelsen bör tas in i allmänna ordningsstadgan. Polisstyrelseni polisdistrikt anser däremot att bestämmelserna bör tas in i förverkandelagen. 3 Tillståndskrav för gatumusik En majoritet av remissinstanserna är positivt inställdatill det förslag till ändring i lagen (1956:618) om allmänna sammankomster(LAS), enligt vilket polismyndigheten skall få föreskriva att tillstånd intebehövs för sådana allmänna sammankomster på allmän plats som är av mindreomfattning och som inte kan förväntas medföra fara för ordning och säkerhet.Elva remissinstanser är kritiska mot eller tveksamma till förslaget. Förslagettillstyrks av JK, RÅ, , , statskontoret,, länsstyrelserna i , , , ,öch , polisstyrelserna i , ,, , ,' , , , ,, , , och polisdistrikt, ,, , , , , , ,, , , , och kommuner. ,centralorganisationen /SR, LO samt Prop.1982/83:9 155 FöreningenSveriges länspolischefer och Föreningen . RÅ delar utredningensuppfattning att övervägande skäl talar mot en lösning som innebär atttillståndskravet skulle upphävas för mindre omfattande sammankomster. RÅ anseri och för sig att den av utredningen föreslagna lösningen inte heller är invändningsfri.RÅ förmodar således att gränsdragningsproblem och tillämpningssvårigheter kanuppstå. Enligt RÅis mening kan polismyndigheten ställas inför avsevärdasvårigheter när det gäller att uppskatta det väntade deltagarantalet utan attäga närmare kännedom om sammankomstens art. På av i betänkandet anförda skälsynes nämligen polismyndigheten enligt RÅ:s mening inte kunna ges någon befogenhetatt närmare ange för vilka slag av sammankomster som undantaget skall gälla.Med hänsyn bl. a. härtill är det enligt RÅ angeläget att polismyndigheten gesmöjlighet att noga ange vilka allmänna platser och tider som omfattas avbeslutet. Även med de nackdelar som sålunda enligt RÅ:s mening är förenade medutredningens förslag biträder RÅ förslaget. RÅ framhåller vidare attbestämmelserna i endast avser gatumusik som utgör allmän sammankomst.Enligt RÅ kan det uppstå svårigheter att avgöra när étt musikframträdande är avsådan natur att det faller utanför regleringen i LAS. Denna oklara gräns mellangatumusik som utgör allmän sammankomst och annan gatumusik kan, som RÅ serdet, medföra att ett musikframträdande av så blygsam natur att intebestämmelserna i blir gällande ändå kräver tiUstånd enligt lokalordningsstadga. Mot bakgrund härav ifrågasätter RÅ i likhet med utredningen omdet finns något behov av lokala föreskrifter om gatumusik. pekarpå att vissa svårigheter kan uppstå för den enskilde anordnaren av' en allmänsammankomst om utredningens förslag genomförs. Tingsrätten konstaterar därvidatt den som ämnar framträda på "tillståndsfri" plats på förhand måstebedöma inte bara om sammankomsten kommer att bU av mindre omfattning utan ävenom allmänhetens intresse kommer att bli så pass stort att man kan tala om ensammankomst. I annat fall kan framförandet vara'förbjudet i lokalordningsstadga. Tveksamhet kan vidare enligt tingsrätten råda om vilkakonsekvenser det skall få för anordnaren - och eventuellt sammankomsten - attpubliktillströmningen blir större än väntat och sammankomsten således intelängre kan anses vara av mindre omfattning. Enligt tingsrättens mening tordegränsdragningsproblem i viss mån kunna undvikas genom ett noggrant angivande avplatser och tider då tillstånd inte erfordras. Det är enligt tingsrättensmening sannolikt att den föreslagna ordningen avsevärt skulle kunna underlätta poHsensarbete i hithörande frågor. Detta förhållande och den omständigheten att detfinns anledning förmoda att den nya lagstiftningen i praktiken leder till attnu för enskilda personer störande musik torde komma att minska gör,"- att tingsrättentillstyrker förslaget till ändring i 3 § lagen om allmänna sammankomster. Ävenstatskontoret framhåller vissa gränsdragningsproblem som kan uppkomma enligtden föreslagna ordningen. Prop.1982/83:9 156 anserdet angeläget att undantagsföreskrifterna, inom ramen för vad som är godtagbartmed hänsyn till risken för konflikt med normgivningsmakten, görs så tydliga sommöjUgt. del av den gatumusik som allmänt förekommer i storstadsmiljön torde enligtrikspolisstyrelsen vara hänförlig till LAS. När det övervägs att medgelättnader i tillståndskravet för sådan verksamhet måste enligt styrelsenbeaktas att många anordnare av allmänna sammankomster på allmän plats upplever tUlståndspliktensom ett stöd. Styrelsen framhåller därvid att innehav av tillstånd garanteraratt anordnare ostört får utnyttja platsen för sin verksamhet. Vid konkurrens ompopulära platser fungerar polismyndigheterna som en opartisk fördelare avtillgängliga tider. Denna verksamhet torde enUgt styrelsens mening i vissutsträckning behövas även . Befrielse från tillståndsplikt kanenligt styrelsen framför allt tänkas beträffande mindre efterfrågade platseroch tider. Styrelsen anser därför att betydelsen av den föreslagna möjlighetentill inskränkning i tillståndsplikten blir relativt liten. Länsstyrelseni framhåller att gatumusiken inom det egna länet främst tordevara ett ordningsproblem för . förväntar sig inte attförslaget kommer att medföra någon förbättring av problemen i Stockholmscentrala delar. finner emeUertid att förslaget för andra orterkan innebära ett förenklat förfarande och att det i varje fall inte innebärnågon nackdel för del. tillstyrker därför förslaget.Länsstyrelsen i län tillstyrker förslaget att polismyndighet skall fåföreskriva undantag från tillståndskravet för vissa allmänna sammankomster.Länsstyrelsen anser i Hkhet med utredningen att sådana föreskrifter bör föregåsav samråd med vederbörande kommun. ifrågasätter emellertid om detär lämpligt att i lagtexten peka ut "den kommunala nämnd som kommunen harbestämt" som samrådsorgan. Enligt förutsätter en sådanföreskrift att delegationsbeslut fattas i landets samtliga kommuner.Länsstyrelsen anser att samråd i första hand lämpligen kan ske medkommunstyrelsen och i andra hand med den nämnd till vilken samrådet hardelegerats. i delar utredningens farhågor för attden valda lösningen kan leda till gränsdragningsproblem ochtillämpningssvårigheter. Eftersom någon annan lösning av frågan inte synesmöjlig vill , med hänsyn till vikten av att lättnader för gatumusikenkommer till stånd, inte motsätta sig att förslaget kommer till utförande. Svenska kommunförbundetdelar utredningens uppfattning att bestämmelser som i onödan försvårar ellerhindrar sång och musik på allmän plats bör ändras eller upphävas. I och för sighade det enligt kommunförbundets mening varit av värde om reglerna hade kunnatförenklas på så sätt att krav på tillstånd för mindre omfattande sammankomsterpå allmän plats helt hade kunnat tas bort. biträder dock detförslag som läggs fram med hänsyn till de skäl som utredningen åberopar moten mera 1982/83:9 157 Det samrådsförfarande med kommunen som föreslås i förslaget ärenligt kommunförbundet betydelsefullt och garanterar ett kommunalt medinflytandei denna typ av frågor. konstaterar att polismyndigheten enligtförslaget tilläggs en exklusiv initiativrätt i frågan huruvida allmänna sammankomsterav mindre omfattning skall få hållas utan särskilt tillstånd. I den månpolismyndigheten inte vidtar någon som helst åtgärd för att underlättautövandet av sång och musik på allmän plats inom en kommun saknas alltså möjUgheterför vederbörligt kommunalt organ att direkt påverka detta förhållande. mening kan i vissa fall det kommunala intresset komma att ståi motsatsställning till polismyndighetens. utgår dock från attpolismyndigheten låter de kommunala synpunkterna väga tungt i bedömningen, omen kommun framför önskemål om att polismyndigheten skall föreskriva attallmänna sammankomster av mindre omfattning skall få hållas utan tillstånd påvissa platser under vissa tider. Enligt kommunförbundet får tillämpningen avde nu föreslagna reglerna visa om det finns anledning att öka detkommunala inflytandet inom detta område. Enligt polisstyrelsen iHuddinge polisdistrikt bör tillståndstvång för allmänna sammankomster ochliknande inte gälla i större utsträckning än vad som kan anses nödvändigt föratt trygga allmän ordning och säkerhet. Utredningens förslag torde enligtpolisstyrelsen innebära en möjlighet att anpassa tillståndskravet till detlokala behovet. Polisstyrelsen ser detta som en klar fördel för såväl polisensom anordnaren. Då det gällermusikfram-trädanden på allmän plats som fallerutanför regleringen i LAS finns enligt polisstyrelsens mening inget behov avlokala föreskrifter om tillståndstvång. Enligt polisstyrelsen bör på lämpligtsätt förhindras att sådana lokala föreskrifter utfärdas. Polisstyrelsen iHelsingborgs polisdistrikt finner förslaget i denna del välmotiverat.Polisstyrelsen upplyser att prövningen av ansökan om tillstånd till allmänsammankomst i flertalet faU endast innefattar en undersökning av tid, plats,eventuellt tidigare för platsen meddelade tillstånd samt huruvida trafik- ellerordningsstörningar kan tänkas uppkomma. EnUgt polisstyrelsen sker dennaprövning tämligen omgående och utan alltför omfattande remissförfarande. Föratt i viss mån tillgodose att gatumusicerandet inte onödigtvis hindras ellerförsvåras, ifrågasätter pohsstyrelsen därför om inte den tid, inom vilkenansökan om tillstånd till gatumusik skall inlämnas, kan inskränkas till endastnågra dagar. Polisstyrelsen i har inte någonprincipiell invändning mot utredningens förslag. Gatumusik av mera anspråkslösnatur kan polisstyrelsen acceptera som ett trevligt och ofta harmlöst inslag igatubilden. Men så snart det blir fråga om ett mera vidlyftigt arrangemang medhögtalare, förstärkare e.d. kommer frågan i ett annat läge. Pohsstyrelsenframhåller att en polismyndighet bör kunna vägra tillstånd om det visar signödvändigt med hänsyn tiU att den allmänna sammankomsten kan förväntas fåsådana proportioner, att den stör trafik eller allmän ordning. 1982/83:9 158 enligt'polisstyrelsens mening förslaget om samråd medkommunen om principerna för sammankomster utan tillståndstvång avutomordentligt bra stöd för polisen. Polisstyrelsen befarar dock storaolikheter i skilda kommuner i fråga om de normer och föreskrifter i övrigt somkan komma att gälla för "sammankomster av mindre omfattning".Polisstyrelsen i polisdistrikt anser det rimligt att det ges möjlighetatt undanta enstaka musikanters framträdanden på allmän plats från tillståndspUkt.De svårigheter som den föreslagna lagregleringen kan förväntas medföra tordeenligt polisstyrelsen främst hänföra sig till problemet att avgränsasammankomster av mindre omfattning.