prop · G60387 · 1982-12-31 00:00:00 — Mot bakgrund av de förhållandevis kraftfulla åtgärder, somsålunda vidtagits eller planeras just mot oljeutsläpp från fartyg, finnersamfundet att det inte finns anledning för att just på detta områdevälja sanklionsformen administrativa avgifter. Dessa inger ju alltid allvarligabetänkligheter ur rättssäkerhetsynpunkt. I synnerhet då de enligt förslagetskall avse mycket höga belopp och handläggas av myndigheter vilka, såsomkustbevakningen, har obetydlig judiciell vana. Samfundet vill därför inte tillstyrka att man nu införvattenföroreningsavgifter ulan förordar att man tills vidare avvaktar - ochaktivt dellar i -det internationella arbetet inom detta område. Härför talarockså att en svensk reglering med all säkerhet praktiskt huvudsakligen kommeratt kunna göras effektiv endast mot svenska fartyg och därmed i realiteten mestbli ytterligare en pålaga som drabbar endast svensk sjöfart. Även ifrågasätter del berättigadei att införa vattenföroreningsavgifter och anför. hyser den principiella uppfattningen attvärnet mot miljöskador bör vara bästa tänkbara inom ekonomiska möjlighetersram. En ytterligare utgångspunkt måste vara att rättssäkerheten för de inblandadeinte på något sätt åsidosätts. Från dessa utgångspunkter vill redareföreningenförutsättningslöst pröva om förslagen i departementspromemorian är behövligaoch riktigt utformade. Den principiella uppbyggnaden av Prop.1982/83:87 185 regelsystem för sjöförhållandena bör i princip stämmaöverens med vad som gäller för landförhållanden. Innehållet i promemorian visar att ett relativt litetantal fartygsutsläpp registreras av . I åtskilliga avdessa fall är den utsläppta mängden miljöskadliga ämnen ringa och påtagligaskador på miljön har inte påvisats. Utsläpp med större mängder olja eller andraskadliga ämnen hänför sig regelmässigt till olyckshändelser. I dessa falluppstår också de svåra miljöskadorna. Det är också påfallande så få fartyg somhar kunnat identifieras vid de registrerade operationella utsläppen. Vidarekonstateras att övervägande mängd utsläpp härrör från landbaserade källor. Vad nu sagts om innehållet i promemorian talar närmast föratt de föreslagna åtgärderna är obehövliga eller att de i vart fall skulle fåbegränsad effekt. vill emellertid stryka under attsamhället behöver vidta åtgärder för att skydda miljön mot vattenföroreningfrån fartyg. Det viktigaste är då att använda metoder som helt eller delvisutesluter utsläpp. Det har i det föregående talats om förbättringar avseendefartyget och dess personal. Vidare måste här nämnas mottagningsanordningar ihamnarna och resurser för att följa fartygsrörelser till sjöss och därvidsnabbt kunna upptäcka ev. utsläpp. Slutligen får inle glömmas bort viklen avalt ha en fullgod saneringsberedskap i det fall elt utsläpp uppstår. De nunämnda åtgärderna måste premieras från samhällets sida. Uppstår en förorening genom utsläpp finns redan nu reglerom skadeståndsansvar för redaren. Slraffregler och ev. ekonomiska sanktioner har visserligenen preventiv inverkan men denna bör inte övervärderas. I vart fall har sådanaregler ingen betydelse för frekvensen av utsläpp på grund av olyckor. vill att statsmakterna i första handinriktar sitt miljöskyddsarbete i dessa avseenden på aktiva insatser somförebygger utsläpp. Här'är de verkliga vinsterna för miljön att uppnå även omdetta förorsakar samhället dryga ekonomiska åtaganden. Sanktioner av straffrätlsligeller ekonomisk art kan vara ett hjälpmedel. Föreningen ifrågasätter om enavgift skall uppfattas som en sanktion. Den är mera att uppfatta som ett prisför att få vidta en åtgärd. Föreningen ifrågasätter därför det berättigade iatt ytterligare bygga ut nuvarande syslem genom att införa avgifter. delar dock den i promemorian framfördauppfattningen att inget av de nu existerande sanktionssystemen passar helt ochhållet in på de krav som bör ställas på en sanktion på detta område. En radolika skäl talar emellertid för atl de i promemorian föreslagna åtgärderna inlegenomförs f.n. Samhället bör i stället särskilt inrikta sig på att på etlekonomiskt godtagbart sätt lösa problemet med mottagning av oljeresler. 2.2 Utformningen av vattenföroreningsavgiften Huvuddelen av remissinstanserna har godtagit denföreslagna utformningen av vattenföroreningsavgiften. En del instanser hardock pekat på de svårigheter som föreligger när det gäller att fastställaomfattningen av etl utsläpp. Prop.1982/83:87 186 Förslaget att avgift skall tas ul efter principen om sti-iklansvar, dvs. oberoende av styrkt uppsåt eller vårdslöshet hos gärningsmannen,har accepterats av alla instanser. understrykervikten av denna princip och betonar också skyldigheten för den handläggandemyndigheten att utdebitera avgiften så snart förutsättningarna härförföreligger. Eftersom utsläpp av föroreningar från fartyg nästan alltidtorde kunna härledas till ett uppsåtligl eller oaklsamt handlande av någonperson anser hovrälten över och det inte frånrättssäkerhetssynpunkt möta något hinder mot alt tillämpa strikt ansvar, trots atlett sådant ansvar innebär ett betydelsefullt avsteg från vad som gäller som enhuvudregel inom det straffrättsliga systemet. En förutsättning för detta ärdock atl det - såsom föreslagits i promemorian - finns en möjlighet tilleftergift eller nedsättning av avgiften. Hovrätten finner det dock angeläget atlförutsättningarna för eftergift eller nedsättning preciseras bättre och intebara anges med "särskilda skäl". synes det befogat att göraansvaret för vattenföroreningsavgift strikt med hänsyn till svårigheterna atlbevisa vårdslöshet resp. att motbevisa en presumtion om vårdslöshet såvittavser s. k. operationella utsläpp. Beträffande utsläpp till följd av fartygssamman-slötning,grundstötning och liknande haverier förhåller del sig annorlunda. Här saknas uppenbarligendet i övrigt förekommande behovet av prevention. Det torde också förekommafall, där utsläppet helt klart inte kan tillvitas fartyget som vårdslöshet,exempelvis ett oskyldigt påseglat fartyg. Det bör klargöras bättre om striktansvar skall föreligga endast vid operationella utsläpp eller även vid"olyckshändelser", huruvida "olyckshändelse" avser varje kasuellhändelse samt hur undantagen enligt Marpolkonventionen bil. I förhåller sigtill I resp. 4 §§ i det föreslagna tionde kapitlet. Samfundet vill för sin deltillstyrka att ansvar för utsläpp efter haveri endast inträder om fartygetbrustit i åtgärder för att begränsa utsläppet. Uttag av en betungandevattenföroreningsavgift kommer inte att uppfattas som skälig i fråga omexempelvis ett oskyldigt påseglat fartyg, som förmodligen redan genomkollisionen drabbas av kännbara ekonomiska konsekvenser. tar upp ett uttalande som gjorts ispecialmotiveringen till lagförslaget (10 kap. 4 §). Där nämns som en tänkbargrund för nedsättning av vattenföroreningsavgift alt befälhavaren visar alt hantrots alla rimliga försök inte har kunnat lämna föroreningarna till motlagningsan-ordningi land. Styrelsen kan inte anse att detta är ett godtagbart skäl. I det falldäremot då ett svenskt fartyg redan påförts en avgift av utländsk myndighet förett utsläpp bör jämkningsmöjligheter föreligga i fråga om samma utsläpp. Remissinstanserna har vidare allmänt anslutit sig tillförslaget att avgift skall tas ut av fartygels redare eller ägare. Prop.1982/83:87 187 redareförening anser att man bör överväga om det ävenskall finnas etl brukaransvar. Föreningen avser därvid främst fartygsoperatörsansvar vid limecharterförhyrning. En sådan brukare av ett fartyg kanotvivelaktigt påverka driften på ett sådant sätt att avgiftsansvar för honomskulle vara rimligt. Redaren kan här visserligen skaffa sig ett visst skyddavtalsvägen. Situationer kan dock tänkas där det skulle vara rimligare med elt brukaransvarän ett redaransvar. Huvuddelen av remissinslanserna har godtagit de föreslagnaavgiftsparametrarna. En del instanser understyrker dock att de inte blir lättaatt tillämpa i praktiken. Ett par instanser föredrar andra parametrar. , som är ansvarigt för att utredafrågor om miljöskyddsavgift, har i sitt yttrande jämfört den föreslagnavattenföroreningsavgiften med miljöskyddsavgiflen. Sedan den gäller, att den som överträtt enföreskrift, som meddelats med stöd av miljöskyddslagen (ML), skall påföras ensärskild avgift (miljöskyddsavgift) om överträdelsen medfört en ekonomiskfördel för den som utövar den miljöfarliga verksamheten och betydande störningarför omgivningen eller risk för sådana störningar. Eftersom det ankommer pånaturvårdsverket att utreda och föra talan om miljöskyddsavgift och dennaavgift har flera likheter med den föreslagna vattenföroreningsavgiften ansernaturvårdsverket att det är lämpligt atl göra en jämförelse mellan dessaavgifter och redovisa vissa - om än begränsade - erfarenheter avmiljöskyddsavgiften. Syftet med avgifterna överensstämmer helt, nämligen attdet inte skall vara lönsamt att bryta mot bestämmelserna och atl den som gördet skall drabbas av en ekonomisk sanktion. När det gäller utformningen av förslagelom vattenföroreningsavgift föreligger dock vissa skillnader gentemotmiljöskyddsavgiften. För attmiljöskyddsavgift skall kunna ulgå krävs således att överträdelsen medfört enekonomisk fördel för företagaren. Något sådant krav har inte ställts upp vadgäller vattenföroreningsavgift. Skälet härtill anges vara, att allaöverträdelser inte medför några ekonomiska fördelar. Enligt utredningen är dethelt oacceptabelt all inrikta sanktionen enbart på sådana överträdelser som medförekonomiska fördelar, eftersom huvuddelen av de vårdslösa utsläppen sannoliktskulle undgå den särskilda sanktionen. Naturvårdsverketinstämmer helt i utredningens bedömning. Erfarenheterna avmiljöskyddsavgiften visar, att det i många fall sannolikt kommer atl bli svårtför att styrka atl en överträdelse medfört ekonomiskafördelar. I vart fall kommer del att krävas betydande arbetsinsatser frånnaturvårdsverkels sida för att utreda frågan. Det framstår därför som rikligt atlinte ha något krav på att ett utsläpp skall ha medfört en ekonomisk fördel föratt vattenföroreningsavgift skall kunna utgå. Skulle man ha det, går ett av degrundläggande motiven bakom avgiften förlorad, nämligen atl den skall kunnafastställas snabbt och enkelt och därmed få en förhöjd preventiv effekt. De valda parametrarna för alt bestämma avgiftens storiek -utsläppets art och omfattning samt fartyget storlek - är väl valda då de bådeavspeglar utsläppens påverkan på miljön samt förorenarens kostnadssituation.De är dessutom förhållandevis lätta atl bestämma. Prop.1982/83:87 188 andra faktorer som är väsentliga i sammanhanget, t. ex. recipientenskänslighet. Den parametern är dock förmodligen för komplicerad att fastställai förhållande till vad det kan ge i rättvisa. Dä det är viktigt attbestämmelser-' na utformas så att de inte motverkar kraven på enkelhet ochsnabbhet har inga yrkanden om ytterligare parametrar. En ytterligare skillnad gentemot miljöskyddsavgiflen är. atldet inle krävs några särskilt kvalificerade utsläpp för att en avgift skallkunna utgå. Miljöskyddslagens krav på "betydande störning för omgivningeneller risk för sådana störningar" återfinns inte i förslaget om vattenföroreningsavgift.Utredningen anser att intresset av att skydda olika vattenområden förförorening från fartyg är så stort att några dylika kvalificeringar inte kanupprätthållas. instämmer helt i utredningens bedömningoch anser att förslaget om vattenföroreningsavgift i detta avseende är bättreän den utformning som miljöskyddsavgiften fått. Hovrätten över och framhåller atl det inteär någon enkel uppgift alt finna en naturiig och lättillämpad formel för allbestämma avgiftens storlek i skilda fall. Resultatet måste alltid bli enkompromiss mellan motstående intressen. Hovrätten anser emellertid alt denföreslagna formeln, där hänsyn tas till utsläppets storiek och tillfartygsstorleken, bör kunna leda till resultat som fyller kraven på bådeeffektivitet och rättvisa. Kammarrätten i delar den principiella synen ipromemorian på hur valtenföroreningsavgiften bör utformas men vill sätta etlfrågetecken för den i promemorian använda tekniken att ha ett intervallsystemför beaktande av mängden utsläppt olja. Enligt de resonemang som ligger tillgrund för tabellutformningen skall utgångspunkten för avgiftspåföringen varaden minsta mängd som fartyget kan beräknas ha släppt ut. Mot bakgrund häravsynes det lämpligare att avgiften i princip bestäms efter den kvantitet, t.ex.efter antalet lOO-tal liler. som myndigheten finner (minst) ha släppts ut.Annars kommer betydelsen av om den utsläppta kvantiteten ligger över ellerunder en intervallgräns att bli oproportionerligt stor. Föreningen och FöreningenSveriges polischefer anför i sitt gemensamma yttrande alt de i huvudsak inlehar något att erinra mot förslaget till parametrar, som synes varagenomarbetat. Föreningarna menar dock att man skall kunna beakta även denomständigheten att ett utsläpp skett i etl särskilt känsligt vatten,förslagsvis genom en kraftigt förhöjd avgift. Förslagen lill utformning av avgiften är enligl BRÅ:suppfattning väl utförda och underbyggda. Det torde dock vara en fördel omavgifterna i tabellerna inte anges i fasta krontal. Genom en anknytning tillbasbelopp, aktuellt oljepris eller liknande kan den fördelen uppnås attändringar inte behöver göras i samband med penningvärdeförändringar. Enligt mening är förslaget om endifferentiering efter Prop.1982/83:87 189 utsläppets minsta tänkbara omfattning samt fartygets storiekinte helt tillfredsställande, då det trots allt förutsätter bedömningar som ivart fall med dagens tekniska resurser inte alltid kan förutsättas leda tillett helt korrekt resultat. Om emellertid begreppet utsläppets minsta tänkbaraomfattning tillämpas restriktivt, dvs. så att ingen tvekan kan råda om attutsläppet hade minst den storlek som läggs till grund för avgiftsbestämningen,torde de föreslagna parametrarna - i brist på något bättre - väl kunnaaccepteras. Som parameter för fartygets storiek bör bruttodräktighetenanvändas. Den kommer att vara ett mått på fartygets totalastoriek medan det ännu ej finns någon officiell bestämning av dödvikten. anser att vattenföroreningsavgiften,utöver sin förstärkande och avskräckande verkan, även kan fylla en angelägen reparativfunktion. Avgiften bör få användas för att motverka skador på fisk och fiske.Liknande tankegångar låg bakom införandet av den allmänna fiskeavgift somenligt 2 kap. 10 § vattenlagen kan utdömas till befrämjande av fisket i landetvid byggande i vatten. föreslår att lagförslaget kompletterasi detta avseende. GeneraltuUstyretsen anser det önskvärt att man har endasten avgiflslabell för oljeutsläpp från fartyg. Den tabellen bör gälla alla slagav fartyg. Dödvikten är därvid olämplig som parameter. Många fartyg(passagerar-, fiske- och bogserfartyg m.fi.) Det finns vidareingen officiell fastställelse av dödvikten utan redaren kan efter eget skönvariera denna. Bruttodräktigheten blir i det nya skeppsmätningssystemet enligt1969 års internationella skeppsmätningskonvention, som träder i kraft , detenda användbara officiella måltet pä ett fartygs storiek. Bruttodräktighetenär därför enligt styrelsens mening den riktiga och bästa parametern och manbör med hjälp av den kunna täcka in alla slag av fartyg. delar uppfattningen att det av praktiska skäl är önskvärt atl sålångt som möjligt schablonisera avgifterna och därigenom begränsa inslagen avskön i avgiftsbesluten. Under alla omständigheter är detta nödvändigt ombesluten, såsom föreslås, skall fattas av administrativ myndighet. Mot bakgrundhärav har förbundet ingen erinran mol förslaget att i särskilda tabeller angeavgiftstaxor för utsläppen efter dessas art. omfattning och fartygets storlek.En naturlig strävan att av rättviseskäl vilja nyansera avgifterna får givetvisalltid balanseras mot önskvärdheten av att tillskapa ett enkelt och förutsebarttaxesystem. Förslaget att använda utsläppels omfattning som delparameter ioch för sig naturligt - leder till att avgifterna kommer att fastställas efterhur stort utsläppet allra minst har varit, och om del inle är möjligt attuppskatta utsläppets storlek skall ändå en minimiavgift utgå. Det kan förutsesatt bevissvårigheter rörande utsläppets omfattning blir vanligt förekommande.Detta måste vägas in i prövningen av vilken myndighet som är mest lämpad attbesluta om avgift. finner det otillfredsställande allta ställning till 1982/83:87 190 ett förslag där en av de väsentligaste frågorna, nämligenavgifternas höjd, endast finns skisserad. Samfundet anser också att frågan omavgifternas storiek skall avgöras av och inte i administrativordning. Det är inte acceptabelt atl etl fåtal ertappade "syndare"får bära konsekvenserna av de nu erkänt undermåliga övervakningsresurserna, omdetta resulterar i avgifter av sådan storlek som kan bli oöverkomliga förmindre rederiföre-' tag. Samfundet vill förorda att man vid fastställandet av avgifislabellernagör jämförelser med den praxis, som föreligger beträffande miljöskyddsavgifter.Det borde resultera i all avgifterna blir lägre än dem som skisserats ipromemorian. anser att det är mycket svårt atlbestämma utsläppets art och omfattning. Bestämmandet av utsläppels minstaomfattning måste med hänsyn till alla osäkerhetsfaktorer göras restriktivt.Redareföreningen släller sig synnerligen tveksam lill om det verkligen finnstekniska förutsättningar för att denna bedömning skall kunna ske på ett rättssäkertsätt. Tabellkonslruklioner i sådana här sammanhang leder till administrativakrångligheter. Innehållet i den tabell som presenteras inne i texten och iutkastet till förordning är dock förhållandevis acceptabelt, men här kvarstårmycket arbete med att göra tabeller för andra skadliga ämnen. Inte heller harman försökt precisera skillnaden mellan tankfartyg och torrlastfartyg.Föreningen finner dock last- resp. bunkerkapaciteten lämpliga som parametrar.Vidare förutsätter föreningen att den skisserade tabellen avser s. k. operativautsläpp och alt vanliga bevisregler gäller när avgift ifrågasätts enligt 10kap. I § första stycket andra meningen i lagförslaget. Även är tveksam i paramelerfrågan.1 många fall måste det vara myckel svårt att fastställa hur stor den utsläpptaoljemängden är, framför allt när det gäller icke beständiga oljor. Det torde t.ex.vara mycket svårt att avgöra oljehalten i barlastvatten, såvida inte fartygetär utrustat med en fungerande oljehaltmätare. Sjösportens samarbetsdelegation har uttalat sig särskiltom fastställandet av en nedre gräns för avgiftsuttag. I dagens miljöforskning och debatt görs gällande attmotordrivna fritidsbåtar, främst sådana med ulombordsmotorer, skulle orsakavissa skadeverkningar på vattenmiljön genom utsläpp av olja. Även om dennaringa mängd olja medför viss skada torde utsläpp i denna form ändå icke kunnaläggas den enskilde bålägaren till last. Orsaken till denna förorening fåranses ligga i konstruktionen hos motorer och möjligen bearbetas utifrån dettafaktum. Det är SSD: s uppfattning all fritidsfartyg somavsiktligt, genom utsläpp, vållar större oljeföroreningar självklart skalldrabbas av såväl straff som valtenföroreningsavgiften. Men den lill vattenföroreningslagenanslutande kungörelsen utfärdad av synes icke vara så klartutformad att det med önskvärd tydlighet framgår hur ansvarsfrågan med avseendepå fritidsbåtar skall uppfattas. Prop.1982/83:87 191 Många remissinstanser betonar viklen av attavgiftsbeloppen är höga för att avgiften skall få en preventiv effekt. Någrainstanser, däribland länsstyrelserna i och och länoch Föreningarna länspolischefer resp. polischefer, anser att avgifternai tabellskissen är för låga. i understrykervikten av höga avgifter. I annat fall är risken stor att avgifterna i ställetuppfattas som betalning för tillstånd att sprida förorening. framhåller att de föreslagna avgiftstarifferna relativtsnabbi kan befaras bli verkningslösa på grund av penningvärdeförändringar.Enligt föreningens mening är avgifterna för låga . Det vore av dennaorsak önskvärt att avgiftens avskräckande verkan ökas genom en indexregleringeller att den på annat sätt kopplas till den aktuella prisnivån. Statskontoretanser del vara svårt att fastställa avgiftstabeller. Detta gäller redan föroljeutsläpp och i än högre grad för kemikalieutsläpp. Statskontoret drar denslutsatsen att storleken av valtenföroreningsavgiften vid tillämpningen av VFLi betydande grad kommer att fastställas med hänsyn till omständigheterna i detenskilda fallet. För atl man skall få till stånd en praxis på området bör dennaprövning till en böijan lämpligen ske i domstol (liksom beträffandevarselavgiften vid vissa driftsinskränkningar hos företag) eller ikoncessionsnämnden (liksom beträffande miljöskyddsavgiften). På ,efter en utveckling inom bl.a. mätmetod- och analysmetodområdet och efterprövning av många enskilda fall, kan del bli aktuellt att bestämma valtenföroreningsavgifteni administrativa former. RRV redovisar utförligt sin syn på hur avgiften skallutformas och förordar atl den konstrueras enligl en annan modell. Den föreslagna vattenföroreningsavgiften samtmöjligheterna att utdöma straff och skadestånd måste enligt RRV bedömas i ettsammanhang. Vattenföroreningsavgiflen kan ses som ell sidoordnat komplementtill de två övriga påföljderna i det att vattenföroreningsavgiften eliminerardet ekonomiska motivet för olagliga utsläpp. Arbetsgruppen synes emellertiddessutom vilja ge vattenföroreningsavgiften rollen att förstärka straffeteller skadeståndet i de fall man anser alt dessa påföljder annars vore otillräckliga. RRV: s uppfattning är atl den vidare roll somarbetsgruppen synes vilja ge vattenföroreningsavgiften inte är förenlig med deprinciper som gäller för avgiftsformen. Om denna skall användas bör syftet varabegränsat lill att eliminera det ekonomiska motivet för olagliga utsläpp. Den syn på avgiftens syfte som RRV nu presenterat ligger ilinje med vad som gäller i fråga om miljöskyddsavgiften och i fråga omekonomiska sanktioner vid brott i näringsverksamhet (Ds Ju 1981: 3). I fråga ommiljöskyddsavgiften skall avgiften bestämmas till ett belopp som motsvarar deekonomiska fördelar som har uppkommit. I fråga om brott i näringsverksamhetsägs att man bör överge tanken på en bestraffande sanktion mot företag och istället inrikta sig på en effektivisering av förverkandeinstitutet. Detföreslås sålunda att man inför en möjlighet att förverka värdet av Prop.1982/83:87 192 sådana ekonomiska fördelar som - direkt eller indirekt -har uppkommit i ett förelag i anledning av att någon bland personalen gjort sigskyldig till ett brott i den näringsverksamhet som det är fråga om. Det ekonomiska motivet för olagliga utsläpp synes främstvara att därigenom undvika kostnadskrävande förlängda liggtider i hamn för attpå lagligt sätt bli kvitt de skadliga ämnena. Avgiften bör därför enligt RRVsättas så att några besparingar inte uppkommer till följd av sådana skäl. Arbetsgruppens förslag innebär alt större vikt läggs vidmängden utsläppt ämne än vid fartygets storiek när avgiftens storiek skallbestämmas. Arbetsgruppen visar alt kostnaderna för extra liggtid ihamn varierar kraftigt med fartygets storlek. Däremot förs ingen diskussion omhur den extra liggtiden i hamn varierar med mängden skadliga ämnen som fartygetbehöver avlämna. RRV förutsätter att kostnaden endast i ringa grad beror påmängden ämne och anser därför att fartygets storlek bör betyda mest föravgiftens storiek. En mindre del av utsläppet av skadliga ämnen kan uppståvid lastning och lossning. Någon form av minimi- eller grundavgift bör enligt RRV:smening kunna tillämpas vid sådana tillfällen. Arbetsgruppen refererar en skiss i betänkandet (SOU1979:43) "tur - program för miljösäkra sjötransporter". Tanken ärhär att den vinst som uppkommer vid varje utsläppslillfälle kan divideras med upptäcktssannolikheten.Om exempelvis upptäcktssannolikheten är , sätts avgiften till tvågånger den vinst som räknas uppkomma vid varje utsläppstillfälle.