prop · G603133 · 1982-12-31 00:00:00 — Vid tillkomsten avaktiefondslagen anfördes som skäl för behovet av lagstiftning om företag förkollektiva investeringar främst att andelsägarna borde ha inflytande påfondföretagens eller fondemas skötsel, att andelsägarna borde ha insyn ifondemas förvaltning, att fondema borde bli föremål för offentlig tiUsyn ochatt det var av betydelse att andelsägarna lämnades regelbundet återkommandevederhäftig information om fondemas verksamhet (prop. 1974:128 s. 91 ff.). Utredningensförslag till lag om obligationsfonder innebär att andelsägarnas inflytande ochinsyn kraftigt inskränks i förhållande till motsvarande regler iaktiefondslagen. Informationen om fondernas verksamhet fill andelsägarna blirockså betydligt mindre än vad som är stadgat i aktiefondslagen. Någrasärskilda regler om tillsyn av obligafionsfondema har inte heller ansettserforderliga eftersom en bankrörelse redan omfattas av bankinspektionenstillsyn. Motdenna bakgmnd kan det vara befogat att stäUa frågan om det är nödvändigt mednågon annan lagstiftningsåtgärd än en föreskrift i aktiefondslagen att dennalag inte gäller obligationsfondsverksamhet bedriven av svensk bank. Det finnsemellertid säkert starka skäl för att obligationsfondernas ställning i civilrättsligtoch associationsrättsligt hänseende klargörs på samma sätt som skett föraktiefonderna genom aktiefondslagen. 1982/83:133 23 Eftersomreglerna för obligationsfondsverksamheten i stort sett kommer att bygga påaktiefondslagen, kan lagstiftningen tekniskt lösas antingen genom en särskildlag - såsom det föreslagits - eller genom erforderliga fillägg till gäUandeaktiefondslag. En fördel med attsärbestämmelser för obligationsfonder intas i aktiefondslagen vore att decentrala reglerna för värdepappersfonder kunde återfinnas i samma lag. Den avaktiefondsutredningen (SOU 1969:16) föreslagna mbriceringen "lag omvärdepappersfondrörelse" skulle då bU mer relevant. En nackdel med dennalösning är emellertid att lagtexten blir mer svårtiUgänglig på gmnd avnödvändiga undantag och hänvisningar. Även om det vid denöversiktliga granskning som varit möjlig i detta remissärende inte framkommitatt aktiefondslagen skulle behöva tyngas med alltför många ändringar på gmnd avde nya reglerna om obligationsfonder, motsätter sig hovrätten inteutredningens förslag att en särskild lag utfärdas. Beträffandeinnehållet i den föreslagna obligationsfondslagen viU hovrätten anföraföljande. I1 § p. 3 i lagförslaget har som definifion på förvaltande bank angetts bl.a.att banken är svensk. Utredningens förslag innebär alltså, vUket också framgårav 3 §, att endast en svensk bank kan få tiUstånd att utöva obligationsfondsverksamhet.Det torde emellertid vara mer korrekt att denna fömtsättning anges i den föreslagna9 § tillsammans med övriga fömtsättningar för tillstånd till fondverksamhet. I9 § 2 p. anges som fömtsättning för tillstånd att banken är lämplig att utövaverksamheten. I betänkandet (s. 27) sägs att bankinspektionen bör fritt fåbedöma vilka banker som är lämpliga att bedriva obligationsfondsverksamhet.Visserligen finns motsvarande kriterium föreskrivet i 15 § 3 p.aktiefondslagen. I förarbetena fill denna lag (prop. s. 116) anges emellertidnärmare efter vilka principer denna prövning skall ske. Hovrätten anser att detfinns anledning till en fastare reglering av lämplighetskriteriet i lagtexteneller åtminstone i lagkommentaren. Iförslaget till 20 § 4 st. anges att under vissa fömtsättningar får det lagstadgadeinnehållet i en obligationsfonds årsberättelse "i skälig månförenklas". I betänkandet (s. 44) anmärks att det bör ankomma på banken atti samråd med bankinspektionen avgöra vilka förenkUngar som kan förekomma.Hovrätten vill endast påpeka att bankinspektionen visserligen enligt 8 §lagförslaget har att fastställa fondbestämmelser för fonden, vilka skall ha ettvisst i 7 § närmare föreskrivet innehåll. Det finns emeUertid inte någonföreskrift om att innehållet i årsberättelse skall återges i fondbestämmelsernaäven om så har skett i de till betänkandet som bUagor fogade mallarna förfondbestämmelser. Det fmns således inget lagstöd för att banken, när den önskarförenkla en årsberättelse med stöd av 20 § 4 st., skulle vara beroende av någonprövning av eller samråd med bankinspektionen. 1982/83:133 24 Hovrättenvill också nämna att utredningen, utan att ange skäl för detta, tUI denföreslagna lagen om obligationsfonder inte har fogat några regler som motsvarar16 och 49 §§ i aktiefondslagen om återkallande av tillstånd tUl fondverksamhetoch särskilt skadeståndsansvar oberoende .av fel och försummelse. I den föreslagna 8 §, sommotsvarar 13 § aktiefondslagen, har inte heUer regeln otn tidsfrist för tUlämpningav ny fondbestämmelse medtagits. Däremot har denna intagits i de båda tidigarenämnda mallarna (s. 52 och 58). Det kan också förtjänaanmärkas att de föreslagna bestämmelsema om kungörande i 22 och 23 §§ innebärett mer inskränkt kungörandeförfarande än motsvarande regler i 41 § 1 st. och42 § akfiefondslagen. Iövrigt föranleder betänkandet inte något yttrande från hovrätten. Förslagettill lag om obligationsfonder, m.m. Utredningensuppgift har varit att utarbeta de lagregler som behövs för ett system med obligalionsfonder.Enligt kammarrättens mening visar utredningsförslaget att det finns godamöjligheter att åstadkomma ett väl fungerande sådant system. En betydande fördelär att utredningen låtit aktiefondslagen vara utgångspunkt för det föreslagnaregelsystemet beträffande obligationsfonder och kunnat anpassa reglemafill de för sådana fonder särskUda förhåUandena. Härigenom har man kunnat tUlvaratamöjlighetema att åstadkomma en förhållandevis enkel och bUlig förvaltning,något som blir av betydelse för att göra fondema attraktiva. Av mycket storbetydelse när det gäller att erbjuda allmänheten och institu-fionella placerareatt förvärva andelar i obligationsfonder är självfallet att skattekonsekvensernai oUka hänseenden är klariagda. Kammarrätten återkommer tiU detta i detföljande. Redan nu måste emellertid framhåUas att förslaget i den delen intebygger på en tillräckligt uttömmande undersökning, något som utredningen ocksåframhåller i betänkandet. Somframgår av det anförda finner kammarrätten - med den angivna begränsningensåvitt avser de skatterättsliga konsekvensema - att förslaget framstår somägnat att läggas till gmnd för lagstiftning. Ställningstagandet gmndas då påen bedömning främst från lagteknisk synpunkt. Det innefattar alltså inte någonbedömning i kreditpoliliskl hänseende eller i frågan om systemet börgenomföras, vilka frågor också legat utanför utredningsuppdraget. Vidgranskningen av förslaget till lag om obligationsfonder har kammarrättenfunnit anledning anlägga vissa detaljsynpunkter. Utredningenhar i betänkandet (s. 29 o. f.) tagit upp frågan i vad mån det föreligger skälatt begränsa bankers, försäkringsbolags m.fl. rätt att förvärva andel iobligationsfond. Utredningen uttalar att de skäl som talar för en 1982/83:133 25 sådanbegränsning såvitt gäller andel i aktiefond inte föreligger. Samfidigt framhållsemeUertid att andra skäl talar för att banker, försäkringsbolag och AP-fondernabör göra sina placeringar direkt i obligationer och inte indirekt via andelar iobligationsfonder. Det framstår som oklart humvida utredningen syftar till attde tre nämnda gmppernas möjligheter att förvärva andelar i obligationsfonderskall vara begränsad. Frågan härom bör övervägas ytterligare. I I § andra stycket ilagförslaget har upptagits stadgandet att lagen om samäganderätt inte ärtillämplig på delägarskap i obligationsfond. Stadgandet, som har sinmotsvarighet i aktiefondslagen, föranleder inte någon erinran i sak. Däremotkan anmärkas att dess utformning kan ge anledning fill missförstånd omsamäganderättslagens tillämplighet i en situation då andel i obligationsfond avnågot skäl kommit i flera personers ägo. I 11 § andra stycket ilagförslaget anges vilka värdepapper som får förvärvas till obligationsfond.För att innebörden skall framgå klart bör stadgandet omformuleras så att detanges att förvärv får avse dels av svenska staten utgivna förbindelser utompremie- och sparobligationer, dels av andra än staten utgivna svenskaobligationer. I anslutning till 13 § iförslaget har utredningen uttalat att bestämmelsen avser enbart oprioriteradeobligationer. Detta framgår emellertid inte annat än indirekt av lagtexten. Enöversyn av lagtexten och en begreppsbestämning synes vara att förorda. Av utredningens behandlingav begreppet slutna fonder (s. 30) framgår att en sådan fond utmärks av, fömtomatt dess storlek redan från början är begränsad till ett visst högsta antalandelar, att sålda inte inlöses utan går i handel. Beträffande en öppen fondanges däremot gälla att dess storlek inte är bestämd på förhand, att nyafondandelar skall emitteras fortlöpande samt att fondandelar inlöses omandelsägare begär det. Vad utredningen har uttalat ger inte klart vid handen humvidaandelar i en öppen obligationsfond skall kunna gå i handel elleröverhuvudtaget kunna överlåtas. Denna fråga bör belysas ytterligare. Avbetydelse härvidlag torde också vara att något hinder inte synes föreligga motatt en andel i obligationsfond pantsätts eller tas i anspråk genom utmätning. Genom stadgandet i 2 § ilagförslaget görs den särreglering som på skilda håll finns om akfiefonder tUlämpligockså såvitt ayser obligafionsfonder. Framhållas bör att en granskning avkonsekvenserna av stadgandet i skilda hänseenden visar att detta iblandframstår som väl kategoriskt. Lämpligt torde vara att använda en formuleringsom på sedvanligt sätt anger att särlagstiftning om aktiefonder i tillämpligadelar också gäller i fråga om obligationsfonder. Utredningensförslag till följdändringar i akfiefondslagen och lagen om kreditpolitiskamedel föranleder inga erinringar eller synpunkter från kam-martättens sida. 1982/83:133 26 Skattelagstiftningen(avsnUt 3.4.2 i betänkandet) Närdet gäller frågan om obligationsfondernas inverkan på befintlig skattelagstiftninghar utredningen mot bakgrunden av sina direktiv funnit sig kunna begränsa sigtill att belysa problemställningen och inte ansett någon närmare penetreringmöjlig. Utredningen har nöjt sig med att i 2 § i lagförslaget göra den särlagstiftningsom gäller i fråga om aktiefonder tillämplig också i fråga om obligationsfonderoch andelar i sådana fonder. Som framgår av det föregående finner kammarrättendet vara en brist att konsekvenserna i skattehänseende av förslagen på detsättet lämnats utan närmare utredning. Att en sådan utredning genomförs serkammarrätten som ett nödvändigt led i ett fortsatt lagstiftningsarbete. Kammarrättenhar inte haft möjlighet att som stått till buds genomföra ensådan undersökning av förslaget i skattehänseende som i och för sig varitönskvärd. Granskningen av vad utredningen har uttalat i frågan och de exempelutredningen behandlat har emellertid givit anledning tUl vissa synpunkter. Detföreligger i och för sig anledning att i fråga om beskattning söka åstadkommaen reglering beträffande obligationsfonder och andelar i dem som nära ansluter fillde regler som gäller i fråga om akfiefonder och andelar i dem. gälleremeUertid att en fullständig samordning som sker på det av utredningenföreslagna sättet, dvs. genom att aktiefondsreglerna görs tillämpliga påobligationsfonderna, inte kan genomföras utan att konsekvenserna i varje ledbeaktas. Som exempel på att en reglering enligt förslaget kan föranledaosäkerhet och missförstånd kan pekas på vad som stadgas beträffande andel iaktiefond i I § kupongskattelagen. Avsikten torde inte vara att dettastadgande skaU äga fillämpning i fråga om andel i obligationsfond. I detföregående har kammarrätten påpekat att 2 § i lagförslaget bör omformuleras såatt det innebär att lagstUtning om aktiefonder i tillämpliga delar också gälleri fråga om obligationsfonder. Vissa inte önskvärda konsekvenser av stadgandetkan måhända undvikas därigenom. En närmare utredning i frågan av det slag somkammarrätten förordar är emellertid vida att föredra framför en sådan svävandeformulering. Utredningentar tiU särskUd behandling upp vissa skatterättsliga problem som kan uppkommavid förvärv och inlösen av andel i obligationsfond och diskuterar därjämtevissa exempel. I anslutning härtill viU kammarrätten framhålla följande. Densom förvärvar en obligation äger rätt att från utfallande ränteavkastning göraavdrag för den del av köpeskillingen som vid köpetillfallet belöpte på upplupenränta. Den som köper en andel i en obligafionsfond har att erlägga ett beloppsom motsvarar dels andelsvärdet och dels den del av upplupen ränta på i fondeningående värdepapper som svarar mot andelens storlek. Utredningen anför attfrågan humvida upplupen räntedel av andelspriset kan dras från erhållenutdelning vid taxering av andelsäga- Prop.1982/83:133 27 rensinkomst från fonden inte är prövad. Utredningen anser dock att av bUlighetsskälborde skattesituationen vara densamma om obligafionen ägs direkt eUer via enfond. Kammartätten delar utredningens uppfattning att i förevarande sammanhangskattesituationen bör vara densamma vid direkt och indirekt ägande. Dennaståndpunkt får emellertid vissa konsekvenser. Medges avdrag mot utfaUandeutdelning för den del av förvärvspriset som belöper på upplupen ränta bör ocksåreglerna för bestämmande av anskaffningskostnaden för andel i obligafionsfondoch för obligation vara likartade. Härav följer att anskaffningskostnaden intebör bestämmas enligt reglema i anvisningarna 2b till 36 § KL vilka enligtutredningens förslag avsetts skola bli tillämpliga. I det exempel somutredningen redovisar i betänkandet (s. 35) köper andelsägaren A 1000 andelar ijanuariför . i en fond som består av 10 procentiga obligationer. Inga andradelägare tillkommer förrän B också köper 1000 andelar men först . Bbetalar IIOÖOO kr. Dessa pengar behåUs i fonden över i likvidamedel. Fonden delar ut . tiU A och B. Deras andelar är därefter värda105000 kr. Närde påföljande år säljer andelarna gör enligtutredningen A en realisationsvinst och B en realisationsförlust som i bådafallen uppgår till . JämstäUs direkt ägande av obligafion med ägande av obligafionvia en fond framstår det som konsekvent att hänföra den realisationsvinst ochden realisationsförlust som framkommer i exemplet till inkomstslaget kapital eUeri förekommande fall tUl inkomstslaget rörelse. För andelsägaren B i exempletuppkommer frågan om inte rätt till avdrag för hela räntedelen lOOOO kr.,föreligger redan vid det tillfälle då han erhåller utdelning med . De nu redovisadesynpunkterna på rätt till avdrag för upplupen räntedel av andelspriset och påanskaffningskostnad för andel i obligationsfond tar endast sikte på utdelandefonder. För reinvesterande fonder torde reglerna för akfiefonder vara tillfyUest.Det framstår i viss mån som olyckligt med särregler för utdelande fonder men sådanaregler torde vara ofrånkomliga om man vill undvika rättsförluster för placerareoch göra utdelande fonder attraktiva. Det bör också anmärkas att utredningenframhållit att juridisk person som betalar bolagsskatt och som köper andel i reinvesterandefond i ett visst läge kan drabbas av onormalt hög skatt. Även detta förhållandekan eventuellt böra medföra att särregler blir erforderliga för att göra fondplaceringarattraktiva. Länsstyrelsenbegränsar sitt yttrande till att avse avsnitt 3.4.2 Skattelagstiftning. Från skatteadministrativsynpunkt är det vikfigt att bestämmelser inte 1982/83: l33 28 tillförsregelsystemet som innebär att en stor mängd skattskyldiga berörs. Genomden konstmkfion med reinvesterade fonder som förslaget innebär blir det intefråga om någon löpande beskattning av avkastningen hos andelsägarna. Systemetär därmed enkelt att tillämpa. tillstyrkerförslaget att de skatteregler som redan gäller för aktiefonder och derasandelsägare utsträcks att gäUa även obligationsfonder och andelsägare i dessa. förslag skall obligafionsfonder och delägare i sådana fonder beskattasefter samma grunder som aktiefonder och deras delägare. Lagstiftningsteknisktskall detta åstadkommas genom att "i den föreslagna lagen införes enhänvisning tUl annan lag än aktiefond slagen". Utredningen anser såledesatt det är tillräckligt att ange i den nya obligationsfondslagen, att debestämmelser angående aktiefonder som finns i annan lag än aktiefondslagen ävenskall fiUämpas på obligationsfonder. Det finns dock betydande olikheter mellanaktie- och obligafionsfonder och kan inte anses naturligt att i begreppetaktiefond inbegripa obligationsfond. anser därför, att ordetobligationsfond bör läggas till i berörda paragrafer i kommunalskattelagen,lagen om statlig inkomstskatt och lagen om statlig förmögenhetsskatt. Ränta på obligationerbeskattas som inkomst av kapital. Vid beskattningen får från erhållen räntaavräknas den del av erlagd köpeskilling som avser upplupen ränta. Enligt utredningen bör av billighetsskäl skattesituationen varadensamma antingen obligationer ägs direkt eller via en fond. Det innebär att enköpare av fondandel, som betalar dels andelsvärdet, dels den del av upplupenränta på i fonden ingående värdepapper som svarar mot andelens storlek, vidbeskattningen av utdelningen från fonden får räkna av erlagd ränta. En sådanbestämmelse kräver kontinuerlig notering av andelarnas värde exklusive ränta.Det bör även av köpehandlingarna framgå hur stor den upplupna räntan är. Noteringarav detta slag kan vara svåra att få fram, särskilt med hänsyn till att mångaolika slags värdepapper med olika typer av ränteberäkning kan ingå i fonden.Såväl för den enskilde andelsägaren som ur kontroUsyn-punkt blir redovisningenbesvärlig. anser inte att det finns några tungt vägande skäl föratt i detta hänseende likställa direkt ägande av obligafioner med ägande viaobligationsfond. Om sådan avräkning av upplupen ränta ändå skall godtas förandelsägare i obligationsfond bör detta klart anges i lag. Ikommentaren tiU exemplet på sidan 35 har uppgivits att B gjort enrealisationsförlust på . öm utredningens förslag om avräkning av i köpeskillingeningående upplupen ränta godtas, kan B inte anses ha gjort Prop.1982/83:133 29 Den köpeskiUing han erlagt måste anses inkludera' räntasom får avräknas. Man kan därför inte av detta exempel dra slutsatsen attutdelande obligationsfonder av skatteskäl i regel inte kan rekommenderas. Reinvesterandefonder beskattas för avkastning på fondens värdepapper. Den del avavkastningen som återstår efter skatt läggs till andelsyärr det, som därmedökar med motsvarande belopp. När andelsägaren därefter säljer eller låter lösain sin andel beskattas han för den realisationsvinst som uppkommer på grund avandelens värdeökning. Icke utdelad avkastning hos fonden kommer härigenom atti viss mån drabbas av dubbelbeskattning. Först beskattas fonden föravkastningen och sedan beskattas avkastningen minus den skatt fonden erlagt somrealisationsvinst hos delägare. Det får anses tveksamt om denna typ avbeskattning kan vara förmånligare än enbart beskattning av delägaren föravkastningen från fondandelen, vilket sker beträffande utdelande fonder.Utdelande fonder erhåUer avdrag för utdelade belopp och betalar därför normaltinte någon skatt. förslag skall realisationsvinst som uppkommer vid försäljningeller inlösen av en obligationsfondsandel beskattas enUgt samT ma regler somgäller vid försäljning av aktier. Detta innebär beskattning av vinstenvid försäljning efter förvärvet. Vid längre tids innehav beskattas40% av vinsten. Reahsationsvinst vid försäljning ay obligationer beskattasefter andra regler. beskattning vid upp fill innehav, därefter 75%beskattning vid innehav , beskatta ning vid innehav , 25%beskattning vid innehav , När innehavstiden överstiger 5.år är eventuellreahsationsvinst skattefri, Dessutom beskattas i allmänhet interealisationsvinst på obligationer som förvärvats genom benefikt fång. Specielltvid längre tids innehav är det således förmånligare att äga obligationernadirekt jämfört med att äga en andel i en obligafionsfond. Länsstyrelsentar inte ställning fill de kreditpolitiska aspekterna på obli-gationsfondema.Det förefaller dock som om obligationsfonder av föreslagen modell på gmnd avskattekonsekvenserna inte kan anses som särskilt attraktiva urplaceringssynpunkt. 7 Fullmäktige i riksbank Denutredning om en speciell lagstiftning för obligationsfonder, som nij föreligger,kan sägas ha initierats av . Motiven för obligationsfonder harutförligt behandlats i utredningens direktiv. Det förslag fill lagstiftning somutredningen lägger fram är enligt fullmäktiges mening väl lämpat för att liggatill grund för en lag om obligationsfonder. Fullmäktige kan därför begränsasitt yttrande till ett par frågor. 1982/83:133 30 Denförsta frågan gäller den skattemässiga behandlingen av avkastning från enobligationsfond. Utredningen redovisar kortfattat den skattesituation sområder om skattereglerna blir de som gäller för en akfiefond men har inte ansettsig kunna gå närmare in på frågan. Fullmäktige har erfarit att Kapitalvinstkomitténnyligen har fått lilläggsdirekfiv som gäller beskattningen av avkastningenfrån obligationsfonder. Fullmäktige vill understryka vikten av att klarareskatteregler kommer till stånd. Den andra fråganfullmäktige vill ta upp gäller i vad mån en obligationsfond skall vara öppenför alla kategorier placerare. 1 det lagförslag, som utredningen presenterar,utestängs banker, försäkringsbolag och allmänna pensionsfonden från möjlighetenatt bli andelsägare i en obligationsfond. Enligt fullmäktiges mening är dethelt naturligt att så sker. Frågan uppkommer emellertid om det inte finns skälför att möjlighet öppnas för att begränsa en obligafionsfond tUl enbarthushåll. I diskussioner med bankerna om obligationsfonder har helatiden utgångspunkten varit möjligheten att få hushållen att i större omfattningbidra till statsupplåningen. En möjlighet tUl en begränsning tillhushållssektorn skulle bl. a. öka möjligheterna för en räntedifferentieringavsedd att gynna just hushållen. För större placerare - t.ex. störte företag -synes det inte vara nödvändigt att låta placeringarna ske via en fond. Dessamer professionella institutioner torde vara fullt kapabla att själva direktförvärva andra statliga skuldbevis. Dessutom har en ny placeringsform, specieUtavsedd för företagen, skapats, nämligen statsskuldväxeln. Begränsningen fillhushållssektorn bör dock inte vara tvingande. I princip kanske möjligheten skaUfinnas även för t. ex. småföretag att bli andelsägare. I de diskussioner somriksbanken fört om obligationsfonder har utgångspunkten varit att dessa skalladministreras av bankerna. Det är av många skäl naturligt att så blir fallet.Denna tanke återfinns också i utredningens förslag men har där, enligtfullmäktiges mening, kanske drivits till sin spets. Lagförslaget utgår från attandra än banker över huvud taget inte kan komma ifråga. Enligt fullmäktiges meningbör det inte i princip uteslutas att även andra än banker skulle kunnaadministrera en obligationsfond. Den individuella prövningen bör naturligtvis åvUabankinspektionen. Motbakgmnd av ovanstående vill fullmäkfige förorda att utredningens förslag läggstill gmnd för en ny lagstiftning om obligafionsfonder med beaktande av deytterligare synpunkter fullmäktige har redovisat. Utan att nu ta ställning tUlnågon preciserad tidpunkt när obligafionsfonder kan börja fungera är det enligtfullmäktiges mening önskvärt att en speciell lag om obligationsfonder föreUggerden Ijanuari 1983. Destora statliga budgetunderskotten har i allt störteutsträckning kommit att påverka den svenska kreditmarknaden bl. Prop.1982/83:133 31 nomen kraftig likviditetsökning. Underskotten har också gett upphov till enmotsvarande ökning av statens upplåningsbehov och därmed till en växandestatsskuld. Som en följd härav har finansieringen av statsskulden kommit attspela en allt viktigare roll i kreditpolitiken. En huvuduppgift för statsskuldspolitikenhar därför blivit att försöka begränsa den likvidiserande effekten avbudgetunderskotten genom en ökad statlig upplåning utanför banksystemet.