prop · G60323 · 1982-12-31 00:00:00 — Jag vill också betona alten systematiserad fortbildning troligen ökar de anställdas vilja och förmågaalt ta ett större ansvar. Genom förslaget blir fortbildningen etl återkommandeled i en utbildningskedja. Det är enligl min mening givetvis angeläget att man i såslor utsträckning som möjligt underlättar för personalen att delta ifortbildningskurser. En regional samverkan i likhet med vad som har efterlystsfrån remissinstanserna skulle enligt min mening bidra lill en sådan lösningsamtidigt som kommunernas kostnader kan hållas på så låg nivå som möjligt. Jag vill mot denna bakgrund förorda att statens brandnämndtiUdelas resurser för och ges i uppdrag att samordna och bedrivafortbildningskurser samt sprida information om sådana kurser. För denna uppgiftoch för den vidareutbildning som jag förordar finns det anledning att anta attden nuvarande personalstyrkan vid statens brandnämnd i huvudsak kommer attbehövas. 2.4 Brandingenjörsutbildning m. m. har starkt ändratkaraktär. På våra vägar och järnvägar transporteras ständigt brand- ochexplosionsfarliga ämnen. De moderna flygplanen tar fler och fler passagerare.Oljeföroreningar och andra miljöskador har ökat i omfattning. Som en följd avdenna utveckling kan dagens brandingenjör ställas inför allvarliga problem somman inle tidigare hade anledning atl räkna med. De kommunala brandchefernasbedömning av säkerheten påverkar dessutom den fysiska planeringen samtbyggnaders konstruktion och utformning. Brandchefens ställningstagande i dessaför samhällsbyggnaden så viktiga frågor kan ha avgörande betydelse förmänniskors liv. De påverkar också ekonomi, industriers konkurrenskraft,sysselsättning, bostadsbyggande m. m. Förutom alt en brandchef skall behärska såväl deförebyggande som de 1982/83:23 29 skadeavhjälpande delarna av sitt fackområde ställs i dagkrav på operativ ledning av större räddningsinsatser, planläggning av sådanasamt förmåga att inhämta, utnyttja och förmedla ny kunskap av betydelse för räddningstjänsten.Han skall även kunna samverka med andra räddningsorgan m. m. Brandchefen ärdessutom en administrativ förvaltningschef. Detta förutsätter god inblick ikommunal förvaltning. Han skall planera och leda den egna verksamheten med enofta omfattande personaladministration, upphandling m. m. De inom brandskyddetmycket speciella arbetarskyddsfrågorna förtjänar också att nämnas. Brandskyddsfrågor av olika slag har av tradition - både iSverige och utomlands - behandlats ganska schematiskt och i stor utsträckningbaserats på erfarenhet, "tumregler" eller på resultat av enklaprövningar. Vid jämförelser med andra delar av det tekniska och industriellaområdet har brandskyddsområdel länge karaktäriserats av stor knapphet påutvecklings-betonade arbeten. har det i samhället skett en utvecklingmol stora komplexa system som innebär alt sårbarheten för och konsekvenserna avolyckor har ökat. Detta har lett till en alltmer besvärande brist påbrandskyddstekniskt välutbildad personal med kompetens att pålekniskt-velenskaplig grund angripa skyddslekniska problem. Från denna utgångspunktär det enUgt min mening både angeläget och naturUgt att brandingenjörsutbildningenknyts till högskolan. är det nästan uteslutande kommuner och vissa andraoffentliga arbetsgivare som anställer brandingenjörer. Med den uppläggning avutbildningen som jag föreslår i det följande är det dock sannolikt atlbrandingenjörerna kan få anställningar även inom den privata sektorn. Vidare ärdet sannolikt att kvinnor kommer att utbilda sig till brandingenjör. 2.4.2 Utbildning av brandingenjörer Enligt 7 § brandstadgan (1962:91) skall brandchef ochvissa andra befattningshavare ha avlagt brandingenjörsexamen. Denna examenavläggs vid statens brandnämnds utbildningsenhet i . Antagning tillutbildningen sker med ca 30 studerande. Som behörighetskravgäller i princip slutförd tre- eller fyraårig linje inom gymnasieskola. Brandingenjörsutbildningen omfattar f. n. 85utbildningsveckor fördelade utbildningstjänstgöring, 55 veckorteoretisk undervisning och praktisk undervisning. Utbildningen indelasi fyra skeden, nämligen handledd, grundläggande brandmannautbildningvid brandkår med heltidsanställd personal (skede I), en terminsstudier vid brandnämnden (skede II), 9veckor praktisk befälsutbildning vid brandkår med heltidsanställdpersonal (skede III) saml ett läsårs studier vid brandnämnden (skede IV). Prop.1982/83:23 30 Arbetsgruppen anser det naturligt atlbrandingenjörsutbildningen jämställs med annan teknisk utbildning ochorganiseras på elt likartat säll. Arbetsgruppen föreslår därför att en allmänutbildningslinje, brandingenjörslinjen, inrättas i högskolan. Utbildningen börenligl förslaget omfatta 80 poäng, dvs. två läsår, och förläggas tilluniversitetet i . Beträffande innehållet i brandingenjörsutbildningen anserarbetsgruppen atl tyngdpunkten bör ligga på utbildning i räddningstjänst ochförebyggande åtgärder mot brand samt på sådana tekniska ämnen som är avsärskild betydelse härför. De administrativa funktioner ochmyndighetsfunktioner som en brandchef utövar måste enligt förslaget ocksåmotsvaras av momenl i utbildningen. Arbetsgruppen understryker vikten av att de studerande harnågon erfarenhel från verksamheten vid brandkår innan den egentliga tekniskautbildningen påbörjas. Enligt förslaget bör det ankomma på universitets- ochhögskoleämbetet att överväga om en praktik skall ingå som endel av den föreslagna tvååriga utbildningen eller utgöra elt särskiltbehörighetskrav för tillträde till den. De i utbildningen i övrigt ingåendepraktiska momenten förläggs enligt förslaget lill de kommunala brandförsvarenoch lill civilförsvarets utbildningsanläggningar. Arbetsgruppen anser att de regler för allmän behörighettill högskoleutbildning som anges i högskoleförordningen (1977:263) börtillämpas också för tillträde till den nya brandingenjörsutbildningen och altdet bör ankomma på universitets- och högskoleämbetet att bestämma de särskildaförkunskapskrav som bör gälla utöver den allmänna behörigheten. Kraven förtillträde till brandingenjörsutbildningen bör enligt förslaget i möjligaste månutformas så atl vidareutbildning underlättas för den i brandväsendet redan anställdapersonalen. Arbetsgruppen föreslår alt 25 studerande antas tillbrandingenjörsutbildningen. Nästan alla remissinstanserna understryker attbrandingenjörsutbildningens kvalitet måste höjas och anser atl detta lämpligenkan uppnås genom att ingenjörsutbildningen förläggs liU högskolan. De flestatillstyrker förslaget om atl inrätta en ny allmän utbildningslinje,brandingenjörslinjen. Arbetsgruppens förslag att förläggabrandingenjörsutbildhingen till i har däremot föranlettblandade reaktioner, Några remissinstanser anser att frågan på nytt börutredas, andra atl förläggning av utbildningen till eller Göteborgbör övervägas. Från flera av remissinstanserna, bl. a. statensbrandnämnd, i och , framförssynpunkter på att utbUdningen bör förlängas till att omfatta tre läsår.Härigenom skulle enligt flera av dessa remissinslanser ges möjlighet att breddautbildningen i bl. a. administration, förvaltningskunskap, ekonomi och samhällsplanering.Utbildningen skulle genom en förlängning lill tre läsår också bli meralikvärdig med andra ingenjörsutbildningar på högskolenivå. Etl flertal remissinstanser anser att den av arbetsgruppenföreslagna Prop.1982/83:23 31 praktiska introduktionsutbildningen förepåbörjad utbildning vid högskolan är alltför otillräcklig. Det framhålls isammanhanget att det är av mycket stor betydelse för både samhället och elevenatt utbildningen inleds med vid elt eller flerakvalificerade brandförsvar. Som skäl härför anförs att både eleven ochbrandförsvaret skall kunna bedöma elevens fortsatta förutsättningar för att bliräddningsbefälhavare. En förlängning av den praktiskaintroduktionsutbildningen till atl omfatta åtminstone föreslås.Från flera håll anses även att denna praktiska del bör inrymmas i självaingenjörsutbildningen. Likaså anser några remissinstanser att denutryckningsledarutbildning som brandingenjörerna enligt arbetsgruppens förslagskall genomgå för atl få tjänstgöra som utryckningsledare bör inrymmas ibrandingenjörsutbildningen. Efter samråd med chefen för villjag för egen del anföra följande. En högskolereform trädde 1977. Ett utmärkandedrag i den nya högskoleorganisationen är atl den rymmer praktiskt tagel alleftergymnasial utbildning - med undantag av inomverksutbildning - och att allutbildning inom högskolan skall knytas an till forskning. En annan viktig delav reformen är all andra regler nu gäller för tillträde till utbildningen. Nyagrupper av studerande bereds härigenom tillfälle till högskoleutbildning. Brandingenjörsutbildningen är den endaeftergymnasiala ingenjörsutbildning som ligger utanför högskolan. Liksomarbetsgruppen anser jag del naturligt all brandingenjörsutbildning jämställsmed annan teknisk utbildning och organiseras på ett likartat sätt. Dettaförutsätter att utbildningen hålls samman under en enda ulbildningshuvudmän,nämligen högskolan. Att utbildningen till stora delar kommer att vara praktisktinriktad kan enligt min mening inle anses utgöra något hinder därvidlag. I eltanlal mera yrkesinriktade högskoleutbildningar utgörs en stor del avutbildningstiden av praktiska momenl. Jag anser att ett effektivare utnyttjandeav resurser kan uppnås vid en sammanhållen utbildning. En sådan lösning hardessutom pedagogiska fördelar. Den viktiga integrationen mellan teoretiska ochpraktiska undervisningsmoment medför kortare utbildningstid. Vidare underiätlasen önskvärd samordning med annan närbesläktad teknisk högskoleutbildning, såsomdriftpersonalutbildning samt väg- och vattenbyggnadsteknisk utbildning.Härigenom kan betydande besparingar ske genom samutnyttjande av lärare, lokaleroch utrustning. Genom att inordna utbildningen i högskolan är del möjligtatt tillgodose det påtalade behovel av en vetenskaplig/teknisk grund föryrkesområdet. ger brandingenjörsutbildning inte behörighet tillforskarutbildning. Enligt beslut skall principen om elt samband mellanforskning och grundläggande utbildning vara en central del i det fortsattareform- och utvecklingsarbetet inom högskolan. En viktig form avforskningsanknytning är att forskningsresultat direkt kan las till vara i dengrundläggande utbildningens innehåll och arbetsformer. 1982/83:23 32 Jag anser i likhet med arbetsgruppen atl det är angelägetatt de studerande har någon erfarenhet från verksamheten vid brandkår innan denegenfliga tekniska utbildningen påbörjas. Flera av remissinslanserna haremellertid ansett att den av arbetsgruppen föreslagna praktiskaintroduktionsutbildningen är för kort. Jag kan dela dennauppfattning och har erfarit att chefen för avser attföreslå regeringen att uppdra åt universitets- och högskoleämbetet att vidutarbetande av utbildningsplan för brandingenjörsutbildningen till att låta den inledande praktiken få större omfattning. Under remissbehandlingen har också framförts önskemål omatt högskoleutbildningen förlängs med ytterligare ett läsår. Vidare harframförts önskemål om atl den nyssnämnda praktiken skall inrymmas i ingenjörsutbildningenoch inte utgöra elt särskilt behörighetskrav för tillträde till den. Enligt minmening finns del fog för alt förlänga utbildningen. Härigenom kan etl ökatutrymme ges ål bl. a. sådana delar av utbildningen som är av särskild betydelseför brandingenjörens roll som förvaltningschef. Dessutom öppnasmöjlighet atl lägga in den inledande praktikutbildningen inom ramen för självautbildningen. Sistnämnda fråga bör det emellertid såsom arbetsgruppen harföreslagit ankomma på universitets- och högskoleämbetet att pröva vidutarbetandet av utbildningsplanen. Jag föreslår alt utbildningen förlängs meden termin utöver vad arbetsgmppen har föreslagit och således skall omfatta 100poäng. Några remissinstanser har ansett atl denutryckningsledamtbildning som brandingenjörerna skall genomgå för att fåtjänstgöra som utryckningsledare bör inrymmas i brandingenjörsutbildningen. Avskäl som jag har angett vid behandling av utryckningsledarutbildningen (2;3.2)kan jag inte biträda denna uppfattning. En del studerande som har genomgått den nyabrandingenjörsutbildningen kommer sannolikt att vilja bygga på den tillcivilingenjörsutbildning l. ex. på väg- och vattenbyggnadslinjen. Jag utgårfrån att berörda utbildningsmyndigheter planerar brandingenjörsutbildningen såatt en sådan påbyggnad underlättas. I tidigare brandingenjörsutbildning (motsvarande) var upptill av eleverna brandmän. Detta procenttal har sjunkit . Numerarekryteras endasi en eller två av 30 elever ur denna kategori. Jag anser dettaförhållande otillfredsställande. Kraven för tillträde lill brandingenjörsutbildningenbör enligt min mening i möjligaste mån utformas så atl vidareutbildningunderlättas för den som redan är anställd i brandväsendet. I likhet med arbetsgruppen anser jag atl de regler förallmän behörighet till högskoleutbildning som anges i högskoleförordningen(1977:263) bör lillärnpas för tillträde till den nyabrandingenjörsulbildningen. Del ankommer på universitets- och högskoleämbetetatt bestämma de särskilda förkunskapskrav som bör gälla utöver den allmännabehörigheten. utbildas ca 30 brandingenjörer vartannatår. Prop.1982/83:23 33 till den vidgade arbetsmarknad som kan förutses förhögskoleutbildade' brandingenjörer har arbetsgruppen föreslagit atl ca 25studerande antas till brandingenjörsutbildningen. Jag finner inteanledning atl frångå förslagel i denna del. Arbetsgruppens förslag till lokalisering av den nyahögskoleutbildningen har tagits upp i några remissyttranden. I dessa förordasen lokalisering av brandingenjörsutbUdningen till bl. , Göteborgeller framför en förläggning till i . Vid val av lokaliseringsort för den nyahögskoleutbildningen bör enUgt min mening i första hand de alternativ övervägassom från utbildningssynpunkt erbjuder de bästa förutsättningarna att utnyttjabefintliga lokaler och anläggningar samt de bästa möjligheterna till samordningmed annan verksamhet. Brandingenjörsutbildningen kräver tillgång tillövningsfält och omfattande räddningsutrustning såsom fordon m.m. Erforderligaresurser finns i anslutning till flera högskoleenheter. Vid sin avvägningmellan de olika alternativen har arbetsgmppen funnit attbrandingenjörsutbildningen bör förläggas till i . Jag delararbetsgruppens mening i detta avseende. Därigenom kan det kunnande och denerfarenhet som redan nu finns vid tas tillvara. Landets endaprofessur i byggnadstekniskt brandskydd är knuten till i den 1 juli 1981. Jag förordar alltså att brandingenjörsutbildningenlokaliseras till . 2.4.3 Högskoleutbildning för brandmästare EnUgt 7 § brandstadgan (1962:91) skall brandchef och vissaandra befattningshavare ha avlagt brandingenjörsexamen. kanemellertid medge att också brandmästare utses till brandchef eller tillbefattning som normalt kräver brandingenjörsexamen. Det finns 93brandchefer och 87 vice brandchefer för vilka har medgett attbrandmästarexamen utgör erforderlig behörighet. Arbetsgruppen har i sitt förslag till nybrandmästamlbildning utgått från brandmästarens huvudfunktion som kvalificeradutryckningsledare. Enligt förslaget skall den brandmästare som har genomgåttden nya utbildningen komplettera sina kunskaper när det gäller förebyggandebrandförsvar (Förebyggande II) ochförvaltningskunskap om denne avser att söka befattning som brandchef eller vicebrandchef. För att tjänstgöra som besiktningsbrandmästare krävs enligtförslaget vidareutbildning i förebyggande brandförsvar. Både utbildningen iförebyggande brandförsvar och förvaltningskunskap föreslås inordnad i högskolanoch bli samordnad med motsvarande utbildning för brandingenjörer. Kursen i förebyggande brandsförsvar. Förebyggande II, bör enligt arbetsgruppens mening hasamma omfattning () och innehåll som motsvarande utbildning förbrandingenjörerna. Kursen skall enligt 3 1982/83. 1982/83:23 34 förslagetge erforderliga kunskaper för sådan brandsyn, ritningsgranskning och rådgivningsom det ankommer på brandchef att utföra. En brandmästare som har genomgåttdenna kurs skall kunna tjänstgöra som besiktningsbrandmästare. För tillträdetill kursen Förebyggande IIanser arbetsgruppen att det skallkrävas genomgången brandmästamlbildning. Antalet nybörjarplatser bör enligtförslaget vara 30 . Ävenkursen i förvaUningskunskap bör enligt arbetsgruppens förslag ha sammakunskapsinnehåll och omfattning som motsvarande utbildning förbrandingenjörerna. För att bli antagen till utbildningen skall enligt förslagetkrävas atl eleven har gått igenom brandmästamlbildning och Förebyggande II. Arbetsgmppen beräknar antalet nybörjarplatser till 15 . Flertaletremissinstanser har tillstyrkt förslaget till kompletterande utbildning förbrandmästare. a. universitets- och högskoleämbetet framhåller attutbildningen med fördel kan anordnas inom högskolans ram. Från andra hållunderstryks betydelsen av att utbildningen bedrivs på central plats medmöjligheter till goda utbildningsresurser. är kritisk till att kursen Förebyggande II förläggstill högskolan. För att skapa kontinuitet i utbildningen anser brandnämnden attutbildningen Förebyggande I och II bör ha samma huvudman,förslagsvis nämnden. Kursen Förebyggande II har iövrigt kommenterats mycket sparsamt av remissinstanserna. Förslagettill en kurs för brandmästare i förvaltningskunskap har mottagits mycketpositivt. Flera remissinstanser anser att förvaltningskunskap ochadministration är mycket eftersatta områden i den nuvarande utbildningen. Någonremissinstans befarar emellertid att den föreslagna studiegången kommer attmedföra ekonomiska problem såväl för kommunema som för det enskildabrandbefälet. Mot denna bakgrund menar man att intresset för denna utbildningkan bli svagt. Föregen del anser jag att det är naturligt att kursema Förebyggande II ochFörvaltningskunskap anordnas av högskolan. Jag fömtsätter nämUgen attutbildningen kan ges parallellt eller integrerat med ingenjörsutbildningen. Iviss omfattning bör den kunna anordnas i form av s. k. distansundervisning,vilket innebär att studiema kan bedrivas delvis på hemorten och delvis i resp.högskoleenhets lokaler. En sådan uppläggning av studier bör vara både ikommunemas och de studerandes intresse. Jag föreslår aUtså att arbelsgmppensförslag i denna del genomförs. Jag har i denna fråga samrått med chefen förutbUdningsdepartementet. Prop, 1982/83:23 35 Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen attgodkänna de riktlinjer för ny utbildning i räddningstjänst som jag harförordat. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta det förslag som föredraganden har lagtfram. Prop.1982/83:23 37 UTBILDNING I RÄDDNINGSTJÄNST M. föröverarbetning av förslaget (Ds Kn 1979:5) tilländrad brandförsvarsutbildning m. m. 1982/83:23 38 avgav sakkunniga för översyn avbrandförsvarsutbildningen m.m. betänkandet (Ds Kn 1979:53 Brandförsvarsutbildningen. Vid remissbehandlingen av betänkandet ställdesig flera tunga remissinstanser kritiska till utredningsförslaget. tillsattes en arbetsgrupp inomregeringskansliet med företrädare för berörda departement för att överarbeta förslagettill ändrad brandförsvarsutbildning. I arbetsgruppen har ingått rättschefenHarald Rangnitt, ordförande, och hovrättsassessorn , båda kommundepartementet, kanslirådet ,försvarsdepartementet,departemcntssekre-terama (t.o.m. ) och (fr.o.m. ), budgetdepartementet, samtdepartements-sekreterama och , . Till sekreterare ätarbetsgruppen förordnades förste länsassessomPer-Ake , i . Arbetsgruppen har samråttmed företrädare för bl.a. de berörda .myndigheterna. och de fackliga organisationerna. Prop.1982/83:23 39 1.2 översyn av utbildningen 18 1.3 Remissbehandlingav de sakkunnigas förslag 21 1.4 överarbetning av de sakkunnigas förslag, m.m. 21 29 30 30 31 33 38 39 40 40 41 4 VIDAREUTBILDNINGOCH FORTBILDNING INOM RÄDD NINGSTJÄNSTEN 43 4.1 Allmänna överväganden 43 4.2.2 Förebyggande brandförsvar 49 4.4 Samordning ochdecentralisering 54 4.5 Lärare till statens brandnämnds utbildning 58 5 BRAfJDINGENJORSUTBILDNING M.M. 61 5.1 Utbildning av brandingenjörer 61 Prop.1982/83:23 40 5.1.2 Allmänna synpunkter 62 5.1.5 Dimensioneringoch lokalisering 66 5.2 Högskoleutbildning för brandmästare 67 5.2.2 Förebyggande brandförsvar 69 6 UTBILDNING AV PERSONAL INffl SOTN'INGSV.ASENDET 71 6.2 Allmänna överväganden 72 6.3 Utbildning avskorstensfejare 75 6.4 Utbildning avtekniker inom sotningsväsendet 77 6.5 Utbildning avskorstensfejarmästare 78 6.6 Fortbildning ' 80 7 VISSA BEHÖRIGHETSKRAV 81 8 GENOMFÖRAN'DE 83 8.1 Tidsplan för genomförandetm.m. 8.2 Decentraliseringoch samordning 84 9.1.3 Sammanställning av de beräknadedriftkostnad-ern.T 92 9.3 Extra kostnaderunder genomförandeskedet 93 Sammanfattningav bet;in];nndet (Ds Kn 1979:5) Brandförsvarsutbildiiingen 95 Sammanställningav remissyttranden över betänkandet (Ds Kn 1979:5) Brandförsvarsutbildningen 108 1982/83:23 41 Samhällets räddningstjänsthestår av allmän räddningstjänst och olika foniier av. Den allmännaräddningstjänsten har till uppgift att ingripa vid brand,oljeutflöde, ras, översvämjiing ellerannat nödläge för att a-wärja eller begränsaskada på människor eller egendom eller i miljön.Särskild räddningstjänstär bl.a. fjäll räddning,flygräddning, sjöräddning och räddningstjänstvid olyckor i atomanläggning. Det kommunala brandväsendet har ruisvaret för den allmänna räddningstjilnsten och deltai- i särskildräddningstjänst. Utbildningen av brandpersonal och skorstensfejare sker centralt för hela landet vid statens brandnämnds utbildningsenhet i odi . Vissakurser genomförs dock regionalt. Utbildningensomfattning och inriktning har i stort sett varit oförändrad sedan1960-talet. Tillkomsten av 1974 årsbrandlag innebar att kommunernas ansvar förbrandsläckning utvidgades till att omfattaallmän räddningstjänst. Detta förhållandeliksom den fortgående samhällsutvecklingen ställer större krav i fråga om brandpersonalens kunnande än vad den nuvarande utbildningen kan ge. Bl.a. motdenna bakgrund har önskemål om en förändrad utbildning framförts från olika håll. En statlig utredning, sakkunniga för översyn avbrandförsvars-utbildningen m.m., överlämnade betä;iJ;andct(Ds Kn 1979: Sj Brandförsvarsutbildningen. Utredningsförslaget innebar en förbättrad och utvidgad utbildning, jstort sett föreslogs en fördubblad utbildningstid för braiidpersonalen och för persona- Prop.1982/83:23 42 len inom sotningsväsendet.Därigenom beräknades de statliga utbildningskostnaderna stiga från ca 5,7 milj. kr. till drygt 30 milj. kr. , räknati penningvärde. Härutöver föreslogsstatliga investeringar om tliygt 170 milj. kr. Förslaget innebar dessutom att kommunernas kostnader för löner, resoroch traktamenten skulle öka betydligt. Vid remissbehandlingen fick betänkandet ett blandat mottagande. Flera tmigaremissinstanser var kritiska mot att man inte i större utsträckninghade eftersträvat en samordning med Minanutbildning i samhället. Det framstod som uppeiibart att det inte fanns någon möjlighet atti det nuvarande ekonomiska läget genomföra utredningsförslaget.Samtidigt kunde konstateras att det fanns ett starkt beliov av att reformerautbildningen. För att överarbeta utredningsförslaget tillsattes därför en arbetsgrupp inom rcgeringsk.-insJ iet. i-ör arbetsgruppen har det gällt att pixiva de alternativ tiii ny utbiltlniiigsom fördes fram av i-cmissinstansernad.v.s. en sajiiordning med det allmännaskol- och högskoleväsendet samt med bl.a. civilförsvarets utbildning. Vidare har arbetsgruppen hafttill uppgift att eftersträva en decentralisering avutbildningen. De direktiv som gällerför allt reformarbete, nämligen att de förslagsom läggs fram skall kunna genomföras inom ramen föroförändrade resurser, har varit styrande för arbetsgruppens arbete. .Arbetsgruppen har ändå funjiit attdet genom samordning med annan utbildning i samhället är möjligt att genomföra en ny utbildning i räddningstjänst,som i vissa avseenden t.o.m har kunnat utvidgas i förhållande tillde sakkunnigas förslag.