prop · G60322 · 1982-12-31 00:00:00 — ger krympandeekonomiska ramar och föreslagna besparingsåtgärder allt mindre utrymme förönskvärda insatser inom det viktiga räddningstjänstområdet. För att klara denökade arbetsbelastningen i en krympande organisation krävs en verkligtkvalificerad insats av ansvariga länsstyrelser. Strävan måste vara att samordnahela räddningstjänstorganisationen regionalt under en gemensam ledning. Härbör ingå expertis från , , brandförsvaret och övrigkommunal verksamhet, befintliga räddningstjänstföretag, försvarsmakten m. fl.Att som genom ekonomisk styrning - via specialdestinerade anslag - söka lösavissa akuta problem inom räddningstjänstområdet, snarare splittrar änstabiliserar en samlad insats. måste själv få bedöma hurtilldelade medel skall fördelas eftersom varje län har sin egen struktur ochinriktning- inte minst när miljöhänsyn måste tas och beslut om sanerings- ochåterställningsarbeten skall fattas. - anser att det är angelägetatt ett räddningstjänstverk bildas så att en enhetUg ledning avräddningstjänsten finns på central nivå. När det gäller civilförsvaret pågåremellertid just nu (Org 80) en omorganisation inom hela landet. Detta innebäratt civilförsVarsorganisatio-nen befinner sig i en mycket sårbar situationsedan något år tUlbaka. Det vore därför inte lämpligt att ombilda den centralamyndigheten till ett nytt sammanslaget verk under nuvarande omständigheter. Påsikt kan däremot, efter noggranna utredningar och analyser av arbetsläget inomcivilförsvaret, en sammanslagning av de nämnda myndigheterna vara lämplig. Länsstyrelseni anser att uppföljning av räddningstjän-sten i kommunernafrån sida i samverkan med statens brandnämnd är värdefull ochger bl. a. värdefulla tillfällen tUl erfarenhetsutbyte. I fråga omsammanställning, värdering och delgivning av erfarenheter anser länsstyrelsenatt det kan diskuteras om inte kommunförbundets länsavdelning borde svara fördetta arbete. För att öka kompelens beträffande räddningstjänstbör en kvalificerad handlag- Skr.1982/83:22 88 gareper försvarsenhet med t. ex. brandingenjörsutbildning ingå. Denne skulle fåviktiga uppgifter bl. a. när det gäller utvecklingen av samordningen av freds-och krigsräddningstjänsten. F. ö. är det enligt uppfattningviktigt att beakta resursfrågan. Länsstyrelsernas resurser och inte minstförsvarsenheternas minskar kraftigt som kraven på såväl freds- somkrigsräddningstjänsten ökar. Resurser för ökade insatser blir allt svårare attavdela. Det är också viktigt att handläggare pä länsstyrelserna erbjuds lämpligutbildning i räddningstjänst. - På central nivå föreslås inrättandet av ettnytt centralt räddningstjänst verk. En organisationskommitté bör snarastutreda organisation, uppgifter m. m. biträder kommitténsgrundtanke att integrera freds- och krigsräddningstjänsten i enheterna på detnya verket. Både freds- och krigsförberedelsema för räddningstjänsten kräveravsevärda administrativa och andra resurser. Integreringen torde underlättas omman inte från början framhäver den ena verksamheten före den andra. - Kommitténföreslår en central informationscentral och anser att kraven på dokumentationi resursregister o. d. minskar på lokal nivå. vill påpeka attunderlaget till den centrala informationscentralen sannolikt till stor delmåste lämnas från lokal och regional nivå. Detta fordrar också resurser. i Jönköpingslän delar kommitténs uppfattning att en utökad samverkan med främst civilförsvaretkommer att bli till nytta för utvecklingen av fredsräddningstjänsten. (CK-gmppens) förslag i frågan realiseras, öppnas vägar förtillförande av räddningsresurser i fråga om såväl personal som materiel.Särskilt betydelsefullt torde det vara om anskaffad civilförsvarsmateriel iitnyttjasoch omsattes i fred. Detta kan bli av icke oväsentlig ekonomisk betydelse förden allmänna räddningstjänstens huvudmän i fred. Omfattningen torde bero påhur långt man kan nå i fråga om gemensamt urval, standardisering och inköp avmateriel för såväl freds- som krigsanvändning. Genom att räddningstjänstenkommer att ha samma huvudman i fred som i krig kommer också den därav följande krigsledningsorganisationen- som kommer att utbildas och övas genom statens försorg - att utgöra ettdirekt tillskott i fråga om ledning vid svåra nödlägen i fred där avkommunstyrelse samordnad ledning är nödvändig, vilket inte minst är angeläget ihändelse av en utökning av den allmänna räddningstjänstens skyldigheter attingripa. Av detta följer att starkt vill understryka vikten avatt en central samordning genom sammanslagning mellan statens brandnämnd ochcivilförsvarsstyrelsen kommer till stånd. Först då kommer enligt länsstyrelsensmening största möjliga effekt att kunna uppnås i samordningen av freds- ochkrigsräddningstjänsten. Vad gäller övriga organisatoriska förslag på regionalnivå delar kommitténs uppfattning. Länsstyrelseni delar kommitténs uppfattning om arbetsuppgifternas fördelning pålokal, regional och central nivå. 1982/83:22 89 liksomkommittén att förutsättningen för att statlig ersätlning skall kunna utgå tillkommun för räddningstjänstkostnader inte skall vara att länsstyrelsenövertagit ledningen av verksamheten enligt 12 § brandlagen. Frågan omlänsstyrelsens övertagande av ledningen av räddningstjänstverksamhet skall avgörasmed hänsyn till det faktiska resursbehovet inte på grund av önskemål om attöverföra kostnadsansvar från kommun till staten. Regler för kommunernas rätttill statiig ersättning vid särskilt omfattande eller exceptionellaräddningstjänstinsatser bör utfärdas. - Som framgår av belänkandet ärvariationerna i räddningstjänstens utbyggnad i många faU större än vad somrimligen kan motiveras med lokala hänsyn. Ett av skälen härför är uppenbarligenatt det saknas centrala regler för räddningstjänstorganens dimensionering.Länsstyrelsen finner det angeläget att normer härför utfärdas samt vill framhåUaatt en närmare anknytning av civilförsvaret till kommunerna möjliggör förkommunerna att tillgodogöra sig resurser, som staten bekostat. Under sådanaförhållanden blir det nödvändigt att staten följer upp och övervakar attkommunerna inte försummar eller underdimen-sionerar sin räddningstjänst.Statliga organ måste också ha befogenhet att föreskriva den minimiorganisation,som en kommun skall vara skyldig att hålla. Sådana statliga styrmedel är enligtlänsstyrelsens uppfattning en fömtsättning för överförande avcivilförsvarsuppgifter lill kommunerna. i Malmöhuslän delar kommitténs uppfattning att samordningsuppgifterna på regional nivåkommer att förändras om ett utökat samarbete kommunerna emellan kommer tillstånd. Det framstår dock klart att denna förändring kommer att inträdasuccessivt och i den takt och omfattning som den kommunala samverkan utvecklas.Det vore dock oriktigt att endast låta verksamhet inom räddningstjänslområdetpassivt förändras i takt med utvecklingen på lokal nivå. Vid sidan av denuppgift kommittén påvisar - att samordna den allmänna räddningstjänsten medolika former av särskild räddningstjänst - krävs enligt meningbl. a. etl aktivt engagemang i en övningsverksamhet som inte bara tar sikte påsjälva räddningstjänsten utan också på samhällels funktion i katastrofsituationer.Härvid är det bl. a. väsentUgt att sjukvården integreras i övningsverksamhetenpå ett annat sätt än . är det i allmänhet endast transportsidaninom sjukvården som blir övad vid större samverkansövningar. Akutsjukvården ärdock i många fall "slutstation" i ett räddningssystem och därför börövningarna utsträckas att på lämpligt sätt omfatta även denna. Andra exempel påområden som bör integreras i övningsverksamheten är el-sidan och tranportsidan.I kärnkraftslänen organiseras under 1982-83 en omfattande beredskap motkärnkraftsolyckor, innefattande regional anskaffning av bl. a. ny sambandsmaterieloch en omfattande specialutbUdning av personal både inom och vidlokala, statUga och kommunala organ. Dessa tillgångar bör givetvis utnyttjasäven i den allmänna räddningstjänsten i största möjliga utsträckning. 1982/83:22 90 attalla tillgängliga resurser på räddningstjänstens område blir optimaltutnyttjade bör ett särskilt sakområde för räddningstjänst organiseras inom länsstyrelsensförsvarsenhet. - I detta sammanhang vill också principiellt taupp frågan om övertagande av räddningstjänstens ledning enUgt12 § brandlagen. Sådant övertagande av ledningen bör endast vara förknippat medlägets art och innehåll. Någon bindning tUl ersättningfrågorna som nuföreligger genom 20 § brandlagen bör inte förekomma. Kommunernas.rätt till ersätlningav statsmedel vid onormalt stora och dyrbara räddningstjänstinsatser bör byggapå andra kriterier än att övertagit ledningen. - Vad gällerorganisationen på central nivå har redan tidigare i annatsammanhang tillstyrkt att frågan om en sammanslagning av civilförsvarsstyrelsenoch statens brandnämnd utredes. Länsstyrelseni delar kommitténs uppfattning att länsstyrelsenssamordningsuppgifter bör kvarstå. Likaså uppfattningen om att centralträddningsverk bör ersätta nuvarande civilförsvarsstyrelse och statensbrandnämnd. Länsstyrelseni tillstyrker att länsstyrelserna även i fortsättningen skallansvara för räddningstjänsten på regional nivå. att utöva tillsyn över den- kommunala räddningstjänsten samt attgodkänna brandordningar (motsv.) bör få behållas. Detta bUr av särskUdbetydelse om det lokala civUförsvaret ställs under ledning.Länsstyrelsernas befogenheter att ingripa bör även omfatta sådana lägen då riskför olycka kan befaras t. ex. vid lavinfara, översvämningshot och liknande. -Ett gemensamt "räddningstjänstverk" som skall fullgöra de uppgiftersom nu ankommer på , statens brandnämnd och riksnämndenför beredskap bör ha goda fömtsättningar att styra verksamheten isåväl fred som krig. tillstyrker därför en sammanläggning avdessa verk. - ansluter sig till kommitténs uppfattning att encentral samordnings- och informationsfunktion skulle kunna vara ett värdefulltserviceorgan åt den lokala och regionala räddningstjänsten och tillstyrkerdärför förslaget att vidare överväga inrättandet av ett sådant organ. Dettaskulle med fördel kunna administreras av SOSAB och bygga på datorunderlag. Länsstyrelseni tillstyrker förslaget med regional ledning där länsstyrelseoch kommunförbundets länsavdelning är viktigaste intressenter. Bland övrigaintressenter kan nämnas , teleområde, distriktsorgan inom SJ,, (kustbevakning), luftfartsverket, försvarsmakten,arbetarskyddsstyrelsen. I län med land- och sjögräns bör länsstyrelse haansvaret för (förberett) räddningssamarbete med grannland. I ärdet aktuellt med sådant samarbete. - /län vad gälleroljeskydd, (ömsesidiga resurförstärkningar) - /Troms och Nordlands fylkenvad gäller flygräddning, gruvräddning och ev. också ras och översvämning. 1982/83:22 91 Länsstyrelsenfinner förslaget om inrättande aV en samordnings- och informationscentral förräddningstjänsten intressant och hemställer att man i den fortsatta studienäven beaktar centralens betydelse för samordnade nordiska informations- ochräddningsinsatser. Riksnämndenför beredskap är positiv till förslaget om ett samgående avcivilförsvarsstyrelsen och statens brandnämnd. I anslutning härtiU torde detvara lämpligt att även riksnämndens för beredskap uppgifter ochorganisationstillhörighet behandlas. Kopparbergsläns landsting framhåller att i betänkandet berörs på ett flertal ställenräddningsledarens roll vid större olyckor och katastrofer. Kommittén påpekarockså att brister finns i lednings- och sambandsarbetet vid stora olyckor. I deuppföljningsmöten som förekommit efter tågkatastrofen mellan ijuni 1980 har bl. a. diskuterats ambulansorganisationen i enkatastrofsituation. Diskussionen har främst gällt frågor om arbetsledning ochsamband på skadeplatsen. vill därför starkt påtala vikten avsamövningar mellan brandförsvar, polis och ambulansorganisation. Länsalarmeringscentralernahar här en central roU. Norrtäljekommun framhåller att man i utredningen talar även om en sammanslagning avcivilförsvarsstyrelsen och statens brandnämnd till ett räddningstjänstverk.Skapas detta nya stafliga ämbetsverk kan en ökad resurskapacitet leda till attden för syenskt brandförsvar välbehövliga förstärkningen av den nuvarandeutbildningsenheten vid statens brandnämnd blir verklighet samt attmotsvarigheten till brandnämndens enhet för räddningstjänst även ifortsättningen skaU kunna ge god vägledning i räddningstekniska ochförebyggande frågor. Uppsalakommun delar kommitténs uppfattning om inrättandet av ett nytt centraltämbetsverk genom att sammanföra statens brandnämnd ochcivilförsvarsstyrelsen. Möjlighet ges därigenom att integrera freds- och krigsräddningstjänsten.Då stora fordningar kommer att ställas på den framtida räddningstjänsten är detangeläget att fredsräddningstjänsten får sälla sin prägel på organisationen. Oxelösundskommun framhåller att räddningstjänstkommittén föreslår i sitt betänkande ensamordning mellan den allmänna räddningstjänsten och det tilltänktakommunanknutna civilförsvaret. Kommunen ser positivt på detta förslag. Det ärtänkbart att en sådan samverkan kan innebära en standardhöjning, både inom denallmänna räddningstjänsten och inom civilförsvaret. En grundläggande fördelhärvidlag är att brandpersonalen kan bibehålla sina uppgifter även i krig.Härutöver är det positivt för brandförsvaren om etl effektivare samutnyttjandeav de materiella resurserna kan ske. Kommunen vill dock påpeka, att ett ev.överförande av planläggningsansvar beträffande civilförsvarsfrågor frånlänsstyrelsen lill kommunerna, även måste innebära en omfördelning av de personellaplanläggningsrésur-serna. Härutöver finns dessutom en lång rad ekonomiskafrågor i samband Skr.1982/83:22 92 meddet föreslagna kommunanknutna civilförsvaret som ännu ej klarlagts. -Ianslutning till detta avsnitt vill kommunen också framhålla, att man serpositivt på förslagen om dels inrättande av ett räddningstjänstverk, dels tillskapandetav en central samordnings- och informationsfunktion för speciella insatser vidstörre olyckor. Linköpingskommun tillstyrker det nya centrala verket. Åtvidabergskommun framhåller att behov av regional samordning kan uppstå vid olyckor somkräver omfattande insatser. Regional samordning är också erforderlig när detgäller att bedöma var och hur räddningstjänstresurserna skall sältas in föratt ge bästa effekt vid större olyckor och katastrofer. I likhet med tidigarebör svara för samordningen av räddningstjänsten på länsnivå. -Det är viktigt att det även på central nivå finns ett organ som svarar för samordningenav samhällets samlade resurser för räddningstjänsten. Civilförsvaret,militären, polisen, och även andra sambandsorgan har betydanderesurser som på olika sätt används för räddningstjänsten. finnsdet inget organ som har ansvaret för att samordna och leda deras insatser inomräddningstjänsten. De lärdomar som samlas i räddningstjänstarbetet bör ocksåtillvaratas i det förebyggande arbetet i räddningstjänsten. Likaledes måste ensamordnad planering ske vid anskaffande av nya resurser som kan användas för räddningstjänsten.EnUgt kommunens bedömning föreligger det ett behov att på central nivå skapaett lämpligt organ med ansvar att samordna och leda räddningstjänstverksamheten.Utredningens förslag om inrättande av ett centralt räddningstjänstverk synesmotiverat. Kommunen tillstyrker därför räddningstjänstkommitténs förslag att enorganisationskommitté tUlkallas för att närmare utreda uppgifter ochorganisation för ett nytt centralt räddningst j ähstverk. kommun anser att tiUvarje räddningstjänstregion nivå II (= län) bör knytaspersonal med direkt kompetens för allmänna räddningstjänsten. Kommunen villgöra det påpekandet att det inte är nödlägets storlek som fordrar exklusiva räddningsljänstresurserutan typen och kraven på effektivitet. Kommunen anser det som nödvändigt attdet skapas såväl en "riksresurs" som en "databank"för farliga ämnen. Uppgifter från dessa "banker" skaU kunna varaständigt direkt disponibla på fältet för räddningsledaren och till en centralinom kommunen. Framtidens teknik möjliggör direkt skriftlig information fråndatacentral via radio. Informationstekniken skall anpassas så att den även kannyttjas i krigsorganisationen. - () med sitt verkställandeorgan länsalarmeringscentralerna (LAC) bör enUgt kommunens uppfattning ej'samordna insatsen' utan 'samordna alarmering' vilket enligt nu gällande avtalär deras, huvudarbetsuppgift. Insatsen torde bättre kunna "samordnas"ute på fältet. Vidare kan starkt ifrågasättas om inte SOSAB bör ingå som en deli det föreslagna "". En dylik lösning torde ge enstörre enhetlighet avseende alarmeringsplaner samt ge större möjligheter attpå ett 1982/83:22 93 övergripandesätt samordna alarmeringen mellan allmän räddningstjänst och särskildräddningstjänst samt med övriga resurser. Ett LAC bör knytas till varje län. kommun anseratt statlig tillsyn och kontroll över räddningstjänsten måste minska iomfattning. Regler för dimensionering av styrkor i beredskap och förunderställning av brandordning bör utgå ur den nyaräddningstjänstlagstiftningen. De statliga organen bör i framliden disponera sinaresurser för information, samordning och utvecklingsarbete och överlämna åtkommunerna att självständigt fatta beslut om räddningstjänstorganisationensomfattning och inriktning. - Kommunen har den åsikten att samma myndighet börha hand om räddningstjänsten såväl i fredstid som under krig, varför förslagetatt sammanföra och statens brandnämnd till en centralmyndighet, , förordas. - Föreliggande förslag från kommitténatt inrätta en central samordnings- och informationscentral avslyrkes avkommunen. I stäUet är det på den regionala nivån som samordningen är viktig, enuppgift som handhas av länsalarmeringscentralerna, SOSAB. Om behov finnesför en central informationscentral, anser kommunerna att denna uppgift börskötas av länsalarmeringscentralerna. Karlskronakommun anser det vara rimligt att staten bibehåller någon form av tillsyn överräddningstjänsten inte minst med hänsyn till samverkan med övrig räddningstjänstoch utökning av ansvaret att gälla även under krig. - Sammanslagning avcivilförsvarsstyrelsen och statens brandnämnd är vid en utveckling av ansvaretenligt kommitténs förslag en nödvändighet. Med hänsyn till de nya krav somkommer att ställas på fredsräddningstjänsten är det väsentligt att denna del avdet nya verkets verksamhet får sätta sin prägel på organisationen. Ronnebykommun framhåller att förslaget om sammanslagning av statens brandnämnd ochcivilförsvarsstyrelsen till ett nytt räddningstjänstverk synes förtjänstfulltmen måste i så fall planeras noga så att frågor om räddningstjänst i fred fåren framträdande roll. Krbtianstadskommun tillstyrker under redovisade former, att kvarstår somstatligt regionalt räddningstjänstorgan. Inrättandet av ett nytt centralt verkför fredsräddningstjänst och civilförsvar genom sammanslagning av statensbrandnämnd och tillstyrkes. Den nya myndigheten bör gesen fredsprofil. Utredningens förslag om inrättandet av en central samordnings-och informationsfunktion med speciella resurser tillstyrkes av kommunen. Göteborgskommun instämmer i att ett system med räddningstjänstregioner kommer attminska behovet av samordning på länsnivå och vill framhålla att länsstyrelsernainte har lokal tillgång på egen personal utbildad i räddningstjänst. Hurlänsstyrelsen då skall ge råd till kommunerna eller att värdera erfarenheterborde därför överlåtas till de "kontmungränsövergri-pande" kommunalaorganen. Kommunen tiUstyrker förslaget i fråga om den centrala nivån. 1982/83:22 94 Vänersborgskommun delar kommitténs bedömning att det behövs statliga organ både på riks-och länsnivå inom räddningstjänsten. Tanken att på central nivå bilda en nymyndighet för handläggning av frågor om civilförsvar och fredsräddningstjänstförefaller god. Den bör ge ökade förutsättningar till samordning av resursernapå det lokala planet, såsom kommunen tidigare angett. Det är dock viktigt attden nya myndigheten både på central nivå och regional nivå får sin tyngdpunktförlagd till fredsräddningstjänsten. Falköpingskommun anser att regler för den statliga tillsynen och kontrollen av denkommunala räddningstjänsten bör ses över, varvid hänsyn tas till verksamhet. Karlskogakommun framhåller att tyngdpunkten i den allmänna räddningstjänsten bör som nuligga på lokal nivå. Vissa samordningsfrågor bör höra hemma på länsnivå. Påcentral nivå behövs en instans för övergripande frågor samt för samordning medcivilförsvaret. Västeråskommun anser att samordningsfunktion bör finnas kvar och verka inära samarbete med brandförsvaren för en effektiv verksamhet i krig och fred.Genom tillskapandet av ett centralt räddningsverk för freds- ochkrigsräddningstjänst ökar möjligheterna att saminköpa och samutnyttja materieloch resurser på ett effektivt sätt. kommun tycker liksomkommittén att ett nytt centralt verk bör bildas av statens brandnämnd och civilförsvarsstyrelsenmen med en väsentlig tyngdpunkt på fredsräddningstjänsten. Det nya verket börutöver andra uppgifter, få i uppdrag att svara för materiel-, teknik- ochsystemutveckling samt upphandling både för det kommunala brandförsvaret och civilförsvarsräddningstjänsten.Det nya verket bör ha ansvar för utbildningsverksamheten även om en del kurserkan läggas ut regionalt vid nuvarande civilförsvarsskolorna varvidgrundutbildning av nyanställda brandmän även kan kombineras med dencivilförsvarsutbildning som brandmännen automatiskt skall erhålla vid inträdei civilförsvaret. Det nya verket bör även ha ansvar förräddningstjänstpersonalens fortbildning vilket saknas. Skellefteåkommun framhåller att det nya verket bör dels leda och samordna all utbildninginom räddningstjänsten och dels svara för materiel, teknik och systemutvecklingför både freds- och krigsräddningstjänst. -Beträffande inrättande avsamordnings- och informationscentral för räddningstjänsten ställer sigkommunen något tveksam men anser sig ej ha kompetens atl bedöma frågan i sinhelhet. Däremot anser kommunen alt den känsliga inledningsfasen vid samtligastörre missöden kräver ett kompetent ledningsorgan. För delskulle förslagsvis två stycken ledningsgrupper upprättas och kunna disponerasav räddningsledare över hela länet. Räddningsgruppen skulle vara komplett utmstadmed fordon, sambandsutrustning och annat som erfordras. Även i detta fallanser kommunen alt den föreslagna samverkansregionen även i detta fall böromfatta hela länet. Ett systematiserat resultat och erfarenhetsutbyte inom helaräddningstjänslsek-torn förutsattes ske genom det nya räddningstjänstverket. Skr.1982/83:22 95 Vännäskommun tycker liksom kommittén att ett nytt centralt verk bör bildas mellanstatens brandnämnd och men med en väsentlig tyngdpunktpå fredsräddningstjänsten. Del nya verket bör även få i uppgift atl svara förmateriel-, teknik- och systemutveckling och upphandling både för det kommunalabrandförsvaret och civilförsvarsräddningstjänsten. Del nya verket bör även haansvar för utbildningsverksamheten även om en del kan läggas ut regionaltantingen vid nuvarande civilförsvarsskolorna varvid grundutbildningen vidnyanställning som brandman även kan kombineras med den civilförsvarsutbildningsom brandman automatiskt skall erhålla vid inträde i civilförsvaret. Del nyaverket bör även ha ett ansvar för räddningstjänstpersonalens fortbildningvilket saknas. Piteåkommun finner det också naturligt att samordningssträvandena av den fredstidaoch krigstida räddningstjänsten på lokal nivå leder till att den centralaverksamheten sammanföres lill en central myndighet, som kommittén föreslagit.Det förefaller inte rimligt att det lokala arbetet skall kunna samordnas idetta avseende, om inte en sammanslagning av de föreslagna centralamyndigheterna till ett räddningsverk kommer till slånd. Ambitionerna bör varaen total integration av verksamheten. framhåller att förslaget att statens brandnämnd ochcivilförsvarsstyrelsen skall sammanföras till en ny central myndighet harförbundet redan tillstyrkt i sitt yttrande över rapporten (Ds Fö 1980:4)Civilförsvaret och kommunerna.