prop · G603165 · 1982-12-31 00:00:00 — beslutat umgänge kan länsrätten jämka efter vad som ärskäligt med hänsyn liU senare inträffade förhåUanden. Ändringen kan gälla inleendast fidpunkterna för hämtning och avlämnande av barnet som harbestämts utan också tiden för själva umgänget som sådant. Som exempel kannämnas att liden för ett beslutat umgänge under processens gång i länsrätteneller i högre instans passeras innan verkställighetsbeslutet hinner meddelas.Rätten bör i sådana fall kunna förlägga det beslutade umgänget liU enefterföljande lidsperipd. Delta kan bli aktuellt framför allt närverkställigheten avser umgänge med barnet under sommarsemestern. Även i de faUvistelsen avser elt veckoslut eller annan än ett spmmammgänge,kan del ibland vara lämpligt att det umgänge spm har gått förlprat på gmnd avden pågående verkslällighetsprocessen kompenseras genom att länsrättenbestämmer att umgänge skall ske vid ett senare lillfäUe. De ändringar som länsrätten beslutar om bör givetvis inlefå till följd all umgängesliden blir längre än vad den aUmänna domstplen harbestämt. Vad länsrätten har beslutat om när del gäller ändrad tid för umgängetfår vidare betydelse epdast för del aktuella verkslällighelsmålet. Om exempelvislidpunkten för ett sommammgänge har flyttats fram av rätlen, kan delta beslut inleåberopas för . En definitiv ändring av vUlkoren eUer lidpunkten förumgänget kan beslutas endast av allmän domstol. En fömtsättning för atl länsrätten skaU kunna ändra vadden aUmänna domstplen har bestämt i fråga pm vUlkpr eller tidpunkt för umgängetär alt den allmänna dpmslolens avgörande har vunnit laga kraft. I annat fallfår denna fråga prövas inom ramen för förfarandet vid allmän domstol. Har barnet fyUt , får verkställighet inte ske motdess vilja utom då länsrätten finner del nödvändigt av hänsyn fiU barnelsbästa. Detsamma gäller, om barnet ännu inte har fyllt men har nått ensådan mognad att dess vilja bör beaktas på moisvarande sätt. Paragrafen motsvarar nuvarande 21 kap. 4 §. Gällandeåldersgräns har, i enlighet med vad som har förordals i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.2), sänkts från 15 liU 12 är. Länsrätten kan vägra verkställighet, om det är uppenbart atlförhållandena har ändrats sedan den allmänna domstolens dom eller beslut meddeladesoch del av hänsyn till barnets bästa är påkallat att frågan om vårdnad ellerumgänge prövas på nytt. Sådan fråga tas upp av allmän domstol på ansökan av densom har varit part i målet hos länsrätten eller på ansökan av socialnämnden. Länsrätten får även i annat faU vägra verkställighet, omdet finns risk som inte är ringa för att bamets kroppsliga eller själsligahälsa skadas av verkställigheten. Prop.1982/83:165 32 Paragrafen motsvarar nuvarande 21 kap. 5 §. F.n. kan länsrätten vägra verkställighet,om det är uppenbart att förhållandena har ändrats väsentligt sedan den allmännadomstolens avgörande meddelades och det av hänsyn till barnets bästa ärpåkallat att frågan om ändring beträffande vårdnaden eller umgänget prövas avallmän domstol. Kravet på att förhållandena skall ha ändrats väsentligt har nutagits bort, i överensstämmelse med vad som redan gjorts i reglerna i 6kap. om förutsättningarna över huvud taget för pmpröv-ning av ett tidigarevårdnadsavgörande e.d. Länsrätten kan vägra verkställighet inte bara när rättenfinner att vårdnads- eller umgängesavgörandet bör ändras. Även i de fallförhållandena är svårutredda eller kräver mer ingående överväganden i självasakfrågan än vad spm lämpar sig för en verkställighetsprocess, kan rätten vägraverkställighet. När det gäller umgängesavgöranden kan länsrätten haanledning att vägra verkställighet och hänvisa parterna att väcka talan vidallmän domstol, om det visar sig alt umgänget har blivit en så konfliktskapandefaktor mellan föräldrarna att barnet kan la skada av detta. Av hänsyn tUlbarnet kan det i vissa fall bli nödvändigt att den allmänna domstolen låterumgänget temporärt upphöra till dess atl konflikten mellan föräldrarna harhunnit lösas (se prop. 1981/82:168 s. 75). Bestämmelsen har ulan ändring i sakanpassats tUl 28 § första stycket socialtjänstlagen. Överlämnande av barn i andra fall 7§ Även om dom eller beslut som avses i 1 § inte föreligger,kan barnets vårdnadshavare, när barnet vistas hos någon annan, begära attlänsrätten beslutar om åtgärd för alt barnet skall överlämnas till vårdnadshavaren. Länsrätten kan vägra att vidta den begärda åtgärden, omdet av hänsyn till barnets bästa är påkallat att frågan om vårdnaden prövas avallmän domstol. I övrigt gäller 2-6 §§. Paragrafen, som motsvarar nuvarande 21 kap. 6 §, harändrats endast redaktionellt. Bestämmelserna i 7 § gäller också när föräldrar,adoptivföräldrar eller särskilt förordnade förmyndare gemensamt har vårdnadenoch en av dem utan beaklansvärt skäl egenmäktigt bortfört eller kvarhållerbarnet samt den andre begär rättelse. Paragrafen ersätter 21 kap. 7 § i dess lydelse enligt SFS1983:47 (se förslaget till lag om ändring i lagen 1983:47 pm ändring i ). 1982/83:165 33 Hämtningpch annan åtgärd som rör barnet skall ulföras på ett sätt som är så skpnsamt spmmöjligt/ör barnet. Vidhämtning skall någon som kan vara till stöd för barnet närvara. Finns det ensådan kontaktperson för barnet som avses i socialtjänstlagen (1980:620) bördenne anlitas. Om möjligt skall också en barnpsykolog eller barnläkare vara medför att ta till vara barnets intresse. Om bamel på grund av sjukdpm inte börflyttas eller om det möter något annat särskilt hinder, skall hämtningenuppskjutas. Paragrafenmptsvarar nuvarande 21 kap. 8 §. En hämlningsförrättning kan upplevas som myckel obehaglig för ettbarn. Av bestämmelsen framgår atl myndighetema skall ulföra hämtningen såskonsamt som möjligt för bamel. F.n. gäller alt bl.a. en ledamot eller suppleant i socialnämndeneller en tjänsteman inom skall närvara när ett barn hämtas. I denya reglerna sägs i stället all någon som kan vara till stöd för barnet skallfinnas på platsen. Del kan vara en socialtjänsteman som har goda relationer liUbamet. Det kan också vara en släkting eUer någon annan person. I de fall enkontaktperson för barnet har förordnats enligt 10 § socialtjänstlagen bör dennei aUmänhet anlitas. Föratt den som skall fungera som ett stöd för barnet skall kunna fullgöra sinuppgift på bästa sätt bör han eller hpn ha gpda relalipner pckså till den frånvilken bamet skall hämtas eller i vart fall inle slå i ett sådant förhåUandetill denne att stödperspnens närvarp väcker särskUd irritalipn. Pplismyndighetenbör före sitt val av denna person inhämta uppgifter från socialnämnden och den liUvUken bamet skall överlämnas. bör över huvud taget alltidunderrättas inför en förestående hämtningsförrättning. Frågan huruvida enuttrycklig föreskrift härom behövs får övervägas . Det ankommer påregeringen atl la ställning till denna fråga. Somtidigare nämnts kan det vara av värde att den som har fått ett uppdrag enligt21 kap. 4 § men inle lyckats ena föräldrarna är med vid hämtningsförrätlningen. Iandra stycket har vidare gjorts det förtydligandet alt den läkare som börnärvara vid hämtningen skaU vara barnläkare. Även barnpsykolog som inle ärläkare kan väljas. Föreliggeri mål enligt delta kapitel fara/ör alt hamet förs ur landet eller är saken avannan anledning brådskande, kan länsrätten förordna att barnetskall tas om hand på det sätt som länsrätten finner lämpligt. Kanett beslut enligt första stycket inte avvaktas, får polismyndigheten vidtasådana omedelbara åtgärder som kan ske ulan skada för barnet. När en sådanåtgärd vidtas skall om möjligt närvara en läkare samt företrädare 3 Riksdagen1982/83. Prop.1982/83:165 34 försocialtjänsten eller i förekommande fall en sådan kontaktperson för barnet somavses i socialtjänstlagen (1980:620). Åtgärden skall genast anmälas tiUlänsrätten, som utan dröjsmål prövar om den skall bestå. Paragrafenmotsvarar nuvarande 21 kap. 9 §. Bestämmelsen har ändrats endast redaktionellt. F.n. gäller all om möjligt någon företrädare för skallnärvara vid hämtningsförrättningen. Denna bestämmelse har kompletterats med enföreskrift om atl i stället en kontaktperspn för barnet bör närvara, pm någonsådan finns. Dessutom skall, liksom enligt gällande rätt, pm möjligt en läkarenärvara. Imål enligl delta kapitel kan länsrätten förordna att barnet skall undersökasav läkare. Ikallelse fill läkamndersökning/år länsrätten förelägga vite. Länsrätten prövarfrågor om utdömande av förelagt vite. Paragrafenmptsvarar nuvarande 21 kap. 10 §. /mål enligt detta kapitel skall länsrätten hålla muntlig förhandling, om detinte är uppenbart obehövligt. Vidmuntlig förhandling får barnet höras inför rätten, om särskilda skäl talarfördet och det är uppenbart att barnet inte kan ta skada av att höras. Utebliren part från en förhandling till vilken han eller hon har kallats vid vite attinställa sig personligen, får rätten förordna att parten skall hämtas tillrätten antingen eller till en senare dag. Paragreifensaknar motsvarighet i gäUande rätt. Prövningen i länsrätten i fräga om verkställighet för överlämnande avbarn skall enligt denna bestämmelse i allmänhet ske efter en muntlig förhandling.Nprmalt är det en fördel om parterna direkt inför rätten kan berätta om densituation som råder och om orsakerna till den. Parternas personliga närvarp toirdei de flesta fall ge rätten ett bättre underlag för prövningen avverkställighetsfrågan. Vid en munthg förhandling kan länsrätten pckså på ettbättre sätt bedöma fömtsättningarna för atl få barnet frivilligt överlämnat. Omrätten beslutar pm uppdrag enligt 21 kap. 2 § kan frågan ha förberetts så altuppdraget kan påbörjas i omedelbar anslutning tiU den muntliga förhandhngen. Bestämmelsenhar utformats efter mönster av 10 § LVU. Till skUlnad från den bestämmelsenavser emellertid bestämmelsen i förevarande stycke endast processen ilänsrätt. För kammarrätternas del gäller 9 § förvallningsprocesslagen(1971:291). Muntligförhandhng i länsrätt kan undvaras om den är uppenbart obehövlig. Som exempelkan nämnas att det finns en klart dokumenterad 1982/83:165 35 utredningom att barnet av hänsyn till risken för skada snabbt bör flyttas. Vidare kandet från tidigare mål med samma parter eller av annat skäl vara känt att enmuntlig förhandling uppenbarligen inte skulle vara till någon nytta. Ocksåandra orsaker kan föreligga som pekar på att en muntlig förhandling inte skullefyUa någon egentlig funktion. Skälen för en muntlig förhandling gör sig integällande med samma styrka när rätten skall pröva en fråga om utdömande av eltförelagt vite. I dessa fall rör processen inte direkt bamets situation. Normallkommer elt barns mening i mål om överlämnande av bamet fram genom någon avpartema i målet, men också i samband med uppdrag enligt 21 kap. 2 § ellerutredningen i övrigt i målet kan barnets inställning tUl verkställighetsfråganförmedlas (jfr 8 § förvallningsprocesslagen och 56 § spcialljänstlagen). Ilikhet med vad spm fr.p.m. gäller i mål vid allmän domstol ifrågor om vårdnad och umgänge (6 kap. 18 § tredje stycket) har i förevarandestycke tagils in en bestämmelse om bamets hörande inför verkställighelsmyndigheten,dvs. länsrätten, kammarrätten eller regeringsrätten. Somhar framhållits i prop. 1981/82:168 s. 56 f och 66 är det viktigt atl elt barn inletvingas att ta ställning i föräldrarnas eller andra vårdnadshavares konflikt,om bamel inle självt viU det. Å andra sidan skall barnet inte förhindras atlsäga sin mening. Om barnet självt begär det eller det annars finns särskildaskäl, kan rätten enligt den förevarande bestämmelsen medge att barnet hörsinför rätten under fömtsättning atl det är uppenbart all barnet inte kan taskada av att höras. Bestämmelsen bör tillämpas med återhållsamhet Ofr prop.1981/82:168 s. 89 och 91 samt LU 1982/83:17 s. 28 f). Del är viktigt att rättenvid sin prövning särskilt beaktar att inle barnets hörande i verkligheten gmndaspå atl den part som har hand om bamel vill använda barnet som språkrör för sinaegna synpunkter och önskemål. I likhetmed vad som gäller i fråga om mål enligt LVU (se 10 § tredje stycket LVU) kanrätten i mål enligl detta kapitel förordna alt en part som har utebhvit från enförhandling skall hämtas till rätten. Förutsättningarna för beslut om hämtningframgår av bestämmelsen. Av 21 kap. 13 § andra stycket följer atl parten kanbli skyldig att helt eller delvis betala kostnaderna för hämtningen. Länsrättenfår, enligt vad som är skäligt, förordna alt den ena parten skall ersättamotpartens kostnader i ett mål enligt delta kapitel. Kostnader för utförandeav uppdrag enligt 2 § första stycket andra meningen, för hämtning av en parttill förhandling eller för hämtning, omhändertagande eller någon annan åtgärdsom rör barnet, liksom kostnader för läkamndersökning, betalas av allmännamedel. Rätten får efter vad som är skäligt besluta att part som har orsakatåtgärden skall helt eller delvis återbetala kostnaden till statsverket. Den som har hand om bametfår tillerkännas ersättning och förskott med anledning av kostnader för resaoch uppehälle i samband med inställelse Prop.1982/83:165 36 vidläkamndersökning enligt II §. Härvid gäller 15 § förvallningsprpcess-lagen(1971:291). Frågorpm ersättning enligl andra Pch tredje styckena prövas av länsrätten. Paragrafenmptsvarar nuvarande 21 kap. 11 §. I bestämmelsen har en mindre redaktionell ändring gjorts. I första meningen har tillagts atl även en sådan kostnad som haruppkommit för hämtning av en part tiU förhandling skall betalas av allmännamedel. En nyhet är att rillten enligt andra meningen kan ålägga en part att tiUstatsverk! helt eller delvis betala tillbaka de kostnader som nämns i andrastycket. Rätlen har alt i sin prövning göra en skälighetsbedömning, varvidhänsyn särskUt får tas tUl partens ekonomiska förhållanden och till de särskUdaomständigheter som har föranlett kostnaderna. Bestämmelsen överensstämmer med nuvarande 21 kap. 11 § tredje stycket. Länsrättenkan förordna att beslut enligt detta kapitel som ej avser utdömande av vite,ersättning för parts kostnader eller parts skyldighet att återbetala kostnadertill statsverket skaU gälla . Paragrafenmotsvarar nuvarande 21 kap. 12 §. TiU de undantag som nämns i paragrafen harlagts också beslut enligt 21 kap. 13 § andra stycket om parts skyldighet altåterbetala kostnader lUl statsverket. Beslutenligl delta kapitel om överlämnande av barn hindrar inte atl den fråga som haravgjorts prövas på nytt, när ändrade förhållanden eller något annat särskiltskäl föranleder det. Paragrafen,som motsvarar nu\'arande 21 kap. 13 §, har ändrats redak-tioneUl. Vidhandläggning i kammarrätten av mål enligt detta kapitel skall nämndemän ingå irätten. Paragrafenmotsvarar nuvarande 21 kap. 14 §. Denna lag träder i kraft den 1juli 1983. Förekommer i lag eller annan författning hänvisning till föreskriftersom har ersatts genom bestämmelser i denna lag, lUlämpas i stället de nyabestämmelserna. Beslut om skyldighet för enpart atl återbetala kostnader för åtgärder som avses i 21 kap. 13 § andra stycketi dess nya lydelse fär meddelas endast om åtgärderna har beslutats efter lagensikraftträdande. Prop.1982/83:165 37 Medundanlag för vad som följer av punkten 2 gäller de nya bestämmelsernaomedelbart från ikraftträdandet. Det innebär bl.a. all ett yrkande enligl 6kap. 21 § om vitesföreläggande i samband med allmän domstols dom eller beslutom vårdnad eller umgänge kan framställas i mål som har väckts redan före lagensikraftträdande. Även bestämmelserna i 21 kap. 12 § om munfiig förhandling ilänsrätt, om barnels hörande och om hämtning av part gäller omedelbart.Prövning av fråga om polishämtning av barn sker också efter lagensikraftträdande i enlighet med de nya bestämmelserna i 21 kap. 3 § andra ochtredje styckena. Och har beslut före ikraftträdandet meddelats om bamshämtning, skall beslutet verkställas av polismyndigheten enligl den nya 21kap. 4.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1983:48) om ändring i Densom obehörigen skiljer ett bam under femlon år från någon som har vårdnaden ombarnet döms för egenmäktighel med barn tiU böter eller fängelse i högst sexmånader, om gärningen inte utgör brott mot frihet. Detsamma gäller, om den somgemensamt med någon annan har vårdnaden pm ett barn utan beaklansvärtskäl egenmäktigt bortför barnet eller om den som skall ha vårdnaden obehörigenbemäktigar sig barnet och därigenom själv tar sig rätt. Tillansvar enligt första stycket döms också den som obehörigen skiljer ett barnunder från någon som vårdar barnet med stöd av lagen (1980:621) medsärskilda bestämmelser om vård av unga, om gärningen inte utgör brott motfrihet eller främjande av flykt. Årbrott som avses i första eUer andra stycket att anse som grovt, skall gärningsmannendömas till fängelse i högst . Bestämmelserna motsvarar med redaktionella ändringar den nuvarandeparagrafen i dess lydelse enligt SFS 1983:48. Bestämmelsen saknar motsvarighet i gäUande rätt. Det straffbaraområdet för egenmäktighel med barn har utvidgats till all gäUa också intrång iden faktiska vården om barnet, i de fall bamet vårdas med stöd av LVU. Det kanhär vara fråga om vård som bereds bamet antingen på gmnd av undermåligahemförhållanden (1 § andra stycket 1 LVU) eller på gmnd av barnets egetbeleende (1 § andra stycket 2 LVU). Del saknar betydelse vem som skiljer bametfrån denna vård. Det kan vara en förälder som har den juridiska vårdnaden ombarnet, en annan förälder eller vårdnadshavare eller någon utomstående person. Bestämmelsengäller inte om barnet vårdas utanför hemmet ulan något beslut enligt LVU. Om envårdnadshavare har gått med på att placera bamet i ett annat enskilt hem ochsocialnämnden senare med stöd av 28 § socialtjänsfiagen förbjuder vårdnadshavarenatl ta barnet från hemmet. 1982/83:165 38 kanansvar enligt 75 § första stycket 2 socialtjänstlagen inträda för det fall alt vårdnadshavarenöverträder förbudet. Föralt ansvar för egenmäktighet med bam skall inträda krävs atl gärningen inle ärall anse som brott mot frihet eller främjande av flykt. I fråga omgränsdragningen mellan egenmäktighetsbrotlel och frihelsbrotlet uttaladelagrådet vid granskningen av förslaget tUl brottsbalk bl.a. följande (prop.1962:10 B s. 419 f). Lagrådetvill beträlfande tillämpligheten i fråga om bam av stadgandet om frihelsberövandeunderstryka att gärningsmannens mofiv i detta fall måste tillmätas betydelseför bestämmande av vad som är frihelsberövande, något som ävendepartementschefen framhävt. Till frihelsberövande torde i fråga om barnsålunda böra hänföras icke blott fall, då barnet nått viss mognad samt självtmotsätter sig all del bortföres eller kvarhålles, utan även andra fall dåbarnet tages ur sin miljö för all på ett för dess värd onaturligt sätt kvarhållaspå avlägsen ort eller undangömt i hus eller liknande. Föratt ansvar för främjande av flykt (se 17 kap. 12 § ) skall kunnakomma i fråga krävs att barnet vårdas under sådana förhållanden all barnet ärberövat sin frihet. Som har framhållits av justitieutskottet är inte all vårdenligt LVU atl karaktärisera spm frihelsberövande (se JuU 1980/81:38 s. 10).Och även pm bamel är berövat sin frihet är möjligheterna atl ålägga ansvar förfrämjande av flykt begränsade på grund av ansvarsfrihetsregeln i 17 kap. 12 §andra stycket. Denna regel har tillkpmmil för all undvika straffrättsligaingripanden när vårdsynpunkterna talar mpt atl gämingen beivras. Detär givet att vårdsynpunktema också kan göra sig gällande när en åklagare enligt7 kap. 6 § har att pröva om åtal för egenmäktighet med barn enligt del härföreslagna andra stycket är påkallat ur aUmän synpunkt. Det blir därförnaturligt att åklagaren samråder med socialnämnden i denna fråga. Skäl attunderlåta åtal kan främst föreligga i de fall barnet är omhändertaget på gmndav sill eget beteende och en förälder eller någon annan vårdnadshavare harskilt bamet frän den som vårdar barnet med stöd av LVU. Har barnet emellertidomhändertagits på gmnd av undermåliga hemförhållanden bör utgängspiinklen varaatl gärningen normall skall beivras, om den från vilken barnet har tagits lar liUbakabamet till sig utan lov. Detär inle endast del obehöriga bortförandet av elt barn som är straffbart. Ocksåsjälva undanhållandet av barnet omfattas av lagens bestämmelser. Den som förelagens ikraftträdande ulan lov för bort ett barn frän den som vårdar barnet medstöd av LVU gör sig efter ikraftträdandet skyldig till egenmäktighet medbarnet, om han eUer hon håller barnet kvar hos sig. I detta stycke, som är nytt, har särskilda straffbestäm- 1982/83:165 39 melsermeddelats för brott som är alt anse som grova. Bestämmelserna om egenmäkfighetmed barn innebär att barnet ges ett straffrättsligt skydd mol atl bli skiltfrån den som har vårdnaden pm bamel eUer som vårdar barnet med stöd av LVU. Ettbarn kan la allvarlig skada av alt obehörigen skiljas från denne. Som exempelhar i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4) nämnts del fallet atl ett barnrycks upp från sin invanda miljö och förs ut liU elt främmande land där deltvingas atl leva helt avskuret i sina kontakter med det gamla hemmet ulan atlvela om det någonsin får träffa sin andra förälder. I vissa fall kan barnethållas kvar under sådana former all gärningen blir alt bedöma som olaga frihelsberövande(jfr lagrådets yttrande i prop. 1962:10 B s. 419 f.). I de fall förhållandenainte är sådana kan ansvar enligt del förevarande stycket komma i fräga. Även i andra fall än dåbarnet obehörigen förs ut ur landet kan brottet vara att anse som grpvt. Storhänsyn bör tas till vilken inverkan bortförandet eller kvarhållandet haft ochhar på barnet. Av särskUd betydelse är vilka relationer bamel har till sin vårdnadshavareeller vårdare och den som har begått egenmäklighelen. Även gärningsmannenslämplighet atl ta hand om barnet får vägas in i bedömningen. Beaktas bör ocksåhur gärningsmannen har gått till väga när egenmäklighelen log sin början. Ävenandra omständigheter kan ha betydelse i del enskilda fallet när del gäller allavgöra om brottet är att anse som grovt. Detligger i sakens natur att åtal inle bör underlåtas med stöd av 7 kap. 6 § i defall brottet är atl anse som grovt enligl den förevarande bestämmelsen. Med den föreslagnastraffskärpningen blir del möjligt atl enligl europeiskautlämningskonvention begära utlämning fiU av den som har begått ett sågrovt brott som avses i tredje stycket, i de fall denne befinner sig i elt landsom anslutit sig till konventionen (se artikel 2 första punkten, SÖ 1959:65).Motsvarande gäller enligl vissa av våra bilaterala utlämningsavtal. 4.4Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429) I9 och 26 §§ har den nuvarande hänvisningen till 21 kap. 10 § föräldrabalkenersatts med en hänvisning till 21 kap. 11 § samma balk med anledning av denändring av paragrafnumreringen som har föreslagits i detta lagstiftningsärende.Vidare har ordet "umgängesrätt" i 16 § bytts ut mot ordet"umgänge", i enlighet med den terminologi som gäUer enligt de reglerom vårdnad och umgänge m.m. som har anlagils av . Slutligenhar vad som sägs om blodundersökning m.m. i 9 § andra stycket 4 och tredjestycket saml 26 § andra stycket anpassats tiU de ändringar i lagen (1958:642)om blodundersökning m.m. vid utredning av faderskap vilka har trätt i kraft den1 (se SFS 1982:1060). 1982/83:165 40 Jaghemställer alt lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. lag om ändring i lagen(1983:47) om ändring i , 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i lagen (1983:48)om ändring i , 4. lag om ändring i rättsbjälpslagen(1972:429). Regeringenbeslutar i enlighet n:ied föredragandens hemställan. 1982/83:165 41 , regeringsrådet , justitierådet . tUlhandakommit utdrag av protokoll vid regeringssammanträdeden har regeringen på hemställan av statsrådet och chefen förjustitiedepartementet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i lagen(1983:47) om ändring i , 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i lagen(1983:48) om ändring i och 4. lag om ändring irättshjälpslagen (1972:429). Förslagen har införlagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranlederföljande yttrande av lagrådet: