prop · G603113 · 1982-12-31 00:00:00 — Det innebäratl industriverket skall kunna efterge statens anspråk eller vidta andraålgärder i del fall ell företag som erhållit statligt induslri- ellerregionalpolitiskt slöd hamnar i obestånd. Industriverketskall dock fill regeringen hänskjuta sädana obestånds-ärenden som är avprincipiell betydelse eller eljest av slor vikl. Mot beslul som har fattats avindustriverket skall besvär inte kunna anföras. Vadsom här redovisats innebär ingen egentlig förändring i den arbetsfördelningmellan regerings- och myndighetsnivå som gäller utom vadgäller besvärsrätlen. Flertalet obesländsärenden avgörs redan nu påmyndighetsnivå. Genom atl handläggningen av ärenden avseende sävälregionalpolitiskt slöd som induslrigaranlilån förutsätts ske inom sammamyndighet skapas emellertid förutsättningar för en förenklad och mera samordnadhandläggning också av obesländsärenden. Somen konsekvens av tidigare genomförd delegering av beslutsrätt lillmyndighetsnivån avser jag att föreslå en omfördelning av vissa resurser frånindustridepartementet till industriverket (avsnitt 5). Jaghar tidigare (avsnitt 2.2.1) föreslagit all industriverket skall ha funktionensom central myndighet för del regionalpoliliska stödet till näringslivet ochalt verkel också skall kunna ges andra arbetsuppgifter inom regionalpolitikeni den män de inle ankommer på annan myndighet. Jag utvecklar nu närmare vilkakonsekvenser della enligt min mening bör fä. Utgångspunktenför mina förslag är all handläggningen av del regionalpolitiska stödet tillnäringslivet på central myndighetsnivå i fortsättningen avses ligga påindustriverket. Jag anser atl verkel dessutom bör svara för vissa särskildainsatser som syftar lill alt med hjälp av det regionalpoliliska stödet eller påannat sätt främja sysselsättningen i del regionalpoliliska stödområdet eller delarav detta. Jag avser här dels aktivinformation och rådgivning till företag om möjlighelerna all fåregionalpoliliskt stöd, dels projektverksamhet inriktad på produktsökning,produklförmedling och andra insatser riktade mol verksamheter som kan erhållaregionalpolitiskt slöd, dels ocksä samråd med den privata tjänste- ochservicesektorn om möjlighelerna alt förlägga verksamhel liU stödområdet ellerbygga ut befintlig verksamhet där. Projektverksamheten och samrådet handhas av regeringen/industridepartementet. Enligl min mening bör dessa uppgifteröverföras till myndighetsnivån. Förprojektverksamheten bör industriverket tillföras medel för centrala konsull-och utredningsinsatser som anvisas över tolfte huvudtitelns anslagRegionalpoUliskt stöd: Bidragsverksamhel. Jaghar tidigare förordat all industriverket skall fä besluta om offertstöd inomvissa av regeringen angivna ramar. 1982/83:113 43 allanvända medel för konsull- och utredningsinsatser bör delta underlätta förverkel alt också söka nya former för del regionalpoliliska arbetet. Jag vill i sammanhangetnämna alt den riktade produklsökning som tidigare bedrevs avteknikimportkommiltén (I 1979: 14) och som vände sig lill i första hand små ochmedelstora företag över hela landei, genom beslut av regeringen den 25 november1982 redan har överförts till industriverket. Denna produktsökning har intenågra uttalade regionalpoliliska syften. Utredarens förslag i fråga omproduklsökning avsäg närmast denna verksamhet. Jag skall här även nägotberöra del lokaliseringssamråd med industrisektorn som handhas avregeringen/industridepartementet. I likhet med samrådet inom tjänste- ochservicesektorn syftar della samråd lill atl påverka förelagens investeringar iregionalpolitiskt hänseende. Tillskillnad mol samrådet med den privata tjänste- och servicesektorn som genomförsi samarbete med berörda huvudorganisationer utan formella avtal, bedrivssamrådet med industriföretagen med stöd av avtal mellan regeringen ochindustriföretagens organisationer. sägs atl samrådet successivt breddals fill att inleenbart omfalla lokaliseringsfrågor och atl del numera är etl allmäntförelagssamräd. Vidare anförs alt del är otillfredsställande all den ceniralasektorsmyndigheten inle dellar i direkt samråd med en sä omfattande del avindustrisektorn som delta lokaliseringssamråd omfattar. Mol den bakgmndenföreslår utredaren all detta samråd på departementsnivå bör begränsas högstväsentligt. Detär angeläget all industriverket får en sä vid kontaktyta som möjligl och atlverkel därför ocksä sä längt del är praktiskt möjligl medverkar i olika formerav samråd med industrin. Inom industridepartementetpågår f.n. elt utvecklingsarbete som bl.a. rör samråd mellan regeringen ochförelag i olika frågor. Jag är därför inle beredd att innan delta arbete äravslutat ta slällning till de förslag som förs fram i utredningen belräffandelokaliseringssamrådel med de större industriföretagen. Molbakgmnd av atl regionalpolitiken arbetar med elt så differentierat stödsystemär det enligt min mening angelägel atl industriverket ges ell ansvar för atlfölja utvecklingen och samla in och sammanställa uppgifter som ger överblicköver de regionalpoliliska insatserna gentemot näringslivet. Det bör också ingåi industriverkets arbetsuppgifter all i nära samarbete med länsstyrelser m.fl.identifiera och analysera faktorer och processer som underlättar resp. hindraren positiv regional utveckling. Jagser det som en möjlig utveckling all i framliden utnyttja industriverket ocksåför vissa yllerligare uppgifter som f. n. ulförs av industridepartementet. Jagär emellertid inle beredd atl nu lägga fram konkreta förslag till regeringen idetta avseende. Frågan kräver yllerligare beredning och kan lämpligen las upp ianslutning lill beredningen av kommande förslag frän 1982/83:113 44 denkommitté (dir. 1982:105) som har tillkallats för all utreda delregionalpolitiska stödet lill näringslivet. Jaganser dock atl en mindre omfördelning av resurser från departementet tillindustriverket för bl.a. utrednings- och konlaklarbele i regionala frågor börske. Molbakgrund av vad jag nu har sagt finner jag del naturiigt atl vid behov ocksä geindustriverket i uppdrag att tillsammans med andra myndigheter arbeia medsärskilda åtgärdsprogram för vissa regioner. Minaförslag all industriverket skall ha till uppgift bl. a. all lämna regionalpolitisktslöd till näringslivet innebär alt verkels arbetsområde i fortsättningentäcker ett vidare område än den tillverkande industrin som har stått icentrum för verkels intresse. Regionalpoliliskt stöd kan exempelvis lämnasocksä till partihandel, uppdragsverksamhet, turistverksamhet och, iundantagsfall, andra typer av verksamheter som bedöms få väsentlig betydelseför näringslivet i resp. region eller annars bedöms ha särskildregionalpolitisk betydelse. Projektverksamheten med inriktning påproduktsökning/produklförmedling m. m. berör såväl tjänste- som varuproducerandeförelag. Även om tyngdpunkten i verkels arbete fortfarande kommer atl ligga påfrågor om industriföretagens utveckling och lokalisering kommer del ansvar somindustriverket nu får belräffande det regionalpoliliska slödel tillnäringslivet all betyda en utvidgning av verkets intresseområde och del ärväsentligt all en motsvarande utvidgning av kunskap och kompetens sker inomverkel. 2.3.3Program för statens industriverk Deförslag som jag har redovisat tidigare i fräga om ändringar och preciseringar avindustriverkels verksamhel innebär atl verkets huvuduppgifter i fortsättningenblir dels atl genom industripolitiskt finansiellt slöd, företagsulvecklandeinsatser och problemidenlifierande utredningsverksamhet/röw/a industrinslitlvåxt och omvandling, dels atl genom regionalpolitiskt finansielltföretagsstöd och särskilda insatser i anslutning härtill bidra titt enbalanserad regional utveckling. Jaghar tidigare redovisat mina överväganden och förslag i fråga omprogramindelning av industriverkets verksamhel. I detta avsnitt redovisas förriksdagens information min uppfattning hur programmen i slort bör se ul vadgäller mål och medel. Jag gör ocksä i anslutning härtill vissa kommentarer.Syftet härmed är atl ylleriigare konkretisera verksamheten vid siatensindustriverk i dess nya form. Måletför programmet Utredningsverksamhet är dels atl i enlighet med en av regeringenårligen fastställd utredningsplan tillgodose statsmakternas behov avutredningar av allmänt problemidenlifierande ka- 1982/83:113 45 raklärsom ger underlag för utformningen av induslri- och regionalpolitiken, dels atlverkställa uiredningar inom avgränsade områden, vilka preciseras genomsärskilda uppdrag. Medlenför verksamheten är egna utredningsinsatser och projektin-salser med hjälp avkonsulter och andra utredare eller ulredningsorgan. Denuppfattning om utredningsverksamheten inom del nya industriverket somjag härredovisar överensstämmer i aUl väsenfiigl med utredarens förslag. Fleraremissinslanser har ocksä instämt i de allmänna riktlinjer utredaren harföreslagit. Ingen remissinstans har invänt mol utredarens förslag allutredningsverksamhet skall utgöra ell av del framlida industriverkelshuvudprogram. Utredningarnakan vara antingen allmänt problemidenlifierande eller inriktade på avgränsadeområden. Bägge typerna av uiredningar fyller naturligtvis också funkfionen altvara allmänt kunskapshöjande. I fråga om allmänt problemidenlifierandeutredningar vill jag framhålla följande. Detcenirala syflel med ulredningsprogrammet bör enligt min mening vara all förseregeringen med underlag för utformningen av industri- och regionalpolitiken.Utredningar av allmänt problemidenlifierande karaklär bör inriktas mol analyserav tvä slag: o strategiska analyser: utredningar som utgör underiag förövergripande induslri-och regionalpolitiska bedömningar, prioriteringar och insatser, o bransch-,sektor- och regionanalyser: uiredningar som utgör underlag förvisst avgränsat insatsområde av typen bransch- och sektorsprogram ellerför insatser i någon speciell region. Dessatvå typer av utredningar svarar i stort mot två skilda sätt att identifieraproblem och möjligheter. De strategiska analyserna lar sin utgångspunkt ifunktionella aspekter på utvecklingen såsom finansiering, export, utbildningm.m. och spänner därvid över hela näringslivet. Ibransch/seklor/regionanalyserna däremot ulgår man från en i förväg avgränsadgrupp av förelag eller en region för atl analysera situationen. När del gällerförelagsanalyserna har avgränsningen för industriverkets del vanligtvis varitbranschmässig men kan också vara regionall/lokall betingad. Resultatetav utredningsverksamheten kommer naturligtvis lill användning som underlag föragerandet inte bara inom ulan också inom verkel självt liksompå annat håll. Huvudsyftet är emellertid alt läcka regeringensinformationsbehov. Därför anser jag det vara naturligt atl regeringen ocksåfastställer inriktningen av programmet genom en av regeringen beslutadutredningsplan. Detta är nödvändigt också med tanke på den bredd och omfattningpä utredningsomrädet somjag har angett i del föregående. Resurser kommer inlealt kunna ställas till indu- 1982/83:113 46 siriverkets förfogande för atl kontinuerligt bevaka ochanalysera alla aspekter på induslriulvecklingen och/eller alladelbranscher/sektorer/geografiska områden. En långtgående prioritering avinsatserna med koncentration av verksamheten lill etl mindre anlal projekt avflerärskaraktär måste göras. Utredningsplanen bör lämpligen fastställas i anslutningtill budgetprocessen och utgä från förslag i verkets anslagsframställning. Delsamarbete och den informella dialog mellan departement och verk som är vikligaför en smidig ulredningsprocess kan i sin lur ge impulser med genomslag iverkets förslag liU utredningsplan. Utöver den utredningsverksamhet som jag nu har berört börverkel på uppdrag kunna svara för utredningar mom avgränsade områden. Dessautredningsinsatser har vanligen mera temporär karaklär. I den fasta organisationenbör ingå vissa resurser för alt kunna hanlera sådana uppdrag. Jag räknar medatt uppdrag kommer atl lämnas bl.a. av regeringen/industridepartementet. Delkan gälla all läcka sådana behov av informafion och analyser som inle harkunnat förutses i samband med att den årliga utredningsplanen fastställs. Uppdrag kan också komma från externa intressenter ellerfrån övriga delar av industriverkels egen verksamhel, dvs. Full kostnadstäckning bör härvid eftersträvas. Jag är däremotinte beredd all nu föreslå bildandel av etl särskilt konsultbolag för denna typav verksamhel. Jag vill i detta sammanhang framhålla att jag heltansluter mig till utredarens förslag atl sådana uiredningar som ulgör underlagför den operativt inriktade verksamheten inom de andra huvudprogrammen skallvara en del av dessa program. De skall styras och finansieras därifrån ocheventuellt också utföras i anslutning lill respektive verksamhet. Detsammagäller utredningar som underlag för verkels långsiktsplanering och utvärderingav sin verksamhet. I vissa fall kan det emellertid också vara lämpligl altlägga utredningsuppdragen på programmet Utredningsverksamhet. En kontinuerlig bevakning och analys av induslriutvecklingenoch den regionala utvecklingen innefattar en omfattande och systematiskinsamling och bearbetning av information. Användningen av informationen styrsav industri- och regionalpolitikens inriktning. Jag finner del ändamålsenligtalt dela in industriverkets utredningsverksamhet i följande tre huvudområden:O Basinformation - bildar kärnan i utredningsverksamheten med uppgift allkontinuerligt uppdatera och vidmakthålla en kunskap om industribranscherna,deras aktuella läge och utvecklingsfömlsätlningar på kort och läng sikt i olikadelar av landei etc. Branschbevakningen utgör en . Prop.1982/83:113 47 ningen bör omfatta flera olika aspekter päinduslriulvecklingen. Analyser av de långsiktiga förändringarna i deninternationella arbetsfördelningen är vikliga element i verksamheten. svarar på basis av resultaten från det förradelprogrammet för analy ser av industrins utveckling på kort och läng sikt. Analyserna bör inriktas mol all identifiera framtida anpassningsproblem och anpass ningsmöjligheter för svensk induslri mol bakgrund av tendenser vad avser stmktumtvecklingen i industrin. - svarar för analyser av den regionala utvecklingen medutgångspunkt i resultat från övriga delprogram och i den information som inhämtats från länsstyrelser och utvecklingsfonder. Analyserna bör gälla säväl regionala konsekvenser av en förväntad utveckling inom industrin eller av föreslagna ålgärder, som specifika regionala problem och utveck lingsmöjligheter. Jag vill i della sammanhang någol beröra den typ avuiredningar som gäller utvärdering av olika verksamheter. En sädan utvärderingmåste ske pä skilda nivåer. En typ av utvärderingar avser uppföljning av olikainsatser i syfte alt nå etl effeklivare resursutnyttjande och kontrollera altgivna riktlinjer följs. En sådan uppföljning bör enligl min mening åvila varjeprogramansvarig enhet. En annan typ av utvärdering är den som skall ligga lillgrund för förslag till långsiktiga prioriteringar inom och mellan de programindustriverket arbetar med. En sådan funktion bör enligt min mening med fördelvara knuten till verksledningen. En helt annan typ av utvärderingar avser analyser av helapolitikområden. Jag avser här utvärderingar som pä ett mera principiellt planstuderar effekterna av offentliga ålgärder i syfte atl ge underlag förpolitiska förändringar. Dessa förändringar kan gälla såväl mål som medel atlnå målen. Jag instämmer i utredarens slutsats all denna typ av utvärderingar börligga utanför en stödbeviljande myndighet atl genomföra. Jag anser därför attindustriverket inte skall ha lill uppgift att löpande ulföra denna typ avinduslri- och regionalpoliliska utvärderingar. För atl på ett meningsfullt sättkunna behandla förslag till ålgärder i samband med analyser av utvecklingsproblemoch möjligheter bör dock verkel på eget initiativ kunna la upp och merprincipiellt belysa aktuella insatsområden om så bedöms erforderligt. Det jag nu har sagt innebär alt jag inle anser all detfinns anledning atl ålägga verkel etl permanent, kontinuerligtutvärderingsmandat inom huvudprogrammet Utredningsverksamhet. Det förutsättsdock vara möjligl atl engagera utredningsenheten för atl pä uppdrag genomföraviss utvärdering. 1982/83:113 48 Jaganser all elt viktigt underlag för utvärderingar såväl inom verkel som pä annathåll bör hanteras av industriverket, förslagsvis inom ramen för programmetUtredningsverksamhet. Del är atl svara för elt centralt stöd-register. Arbetetmed rapporten (Ds I 1982:5) Industristödets nettokostnader visar atl storabrister föreligger vad gäller möjlighelerna atl enkeU få tillgängtill uppgifter om omfattningen av utbetalat industri-och regionalpolitisktstöd. Delta har också påtalats av revisorer. Beträffande närmareriktlinjer för registrets utformning och resursbehov avser jag all återkomma iannat sammanhang. Jagvill också erinra om alt del ingår i industriverkets arbetsuppgifter all svaraför utredningar om industrins energianvändning. Förriksdagens information vill jag här ocksä la upp vissa frågor av principiellkaraklär om arbetssätt m.m. som enligt min mening bör präglautredningsverksamheten. Ökad aktualitet i informationen bör eftersträvas ochnyhetsblad bör med fördel kunna presenteras fortlöpande i stället föromfallande slutrapporter. Jag är medveten om alt detta sannolikt endast kan skepå bekostnad av fuUständighel och statistisk exakthet. Nya former förinformationsinsamling och förelagsurval bör dock i delta sammanhang prövas.Speciellt bör della gälla den kontinuerliga branschbevakningen. Jagbedömer del som ytterst viktigt atl kontakterna med berörda fackligaorganisationer och näringsliv intensifieras för all genom en öppen dialogförbättra såväl problemidentifiering som analys. Etlökat samarbete bör också byggas upp med andra ulredningsorgan. Enligt minbedömning bör ett utvecklat samarbete och en ökad samfinansiering av projektmellan t.ex. SIND, STU, AMS, pris- och kartellnämnden, kommerskollegium resp.SCB kunna dels verka allmänt kunskapshöjande, dels möjliggöraeffektivitetsvinster. På liknande sätt bör utredningsprojekt kunna genomförastillsammans med länsstyrelserna. Jagvill slutligen i detta sammanhang beröra Expertgruppens för forskning om regionalutveckling (ERU) roll och uppgifter. Utredaren har behandlat frägan omrelationerna mellan ERU och industriverket. Han framhåller all det är angelägetmed ell nära samarbete mellan ERU och industriverket, men finner del inlemotiverat atl föreslå en organisatorisk integration. Jag delar utredarensuppfattning i dessa avseenden. Föregen del vill jag därutöver framhålla alt det är en angelägen uppgift atlinitiera och stimulera forskning som kan bidra till atl förbättra underlagetför utformningen av induslri- och regionalpolitiken. ERU:s verksamhet är iförsta hand inriktad mol del regionalpoliliska området. Jag avser all i annatsammanhang återkomma lill regeringen med förslag om vissa förändringar i och verksamhetsinriktning. Etl arbete med all se över hurforskningen kring industripoliliska problemställningar kan stimuleras harnyligen startats inom industridepartementet. 1982/83:113 49 Program2 Industriell omvandling och tillväxt Måletför programmet Industriell omvandling och tillväxt är all främja IndustrieUtUlväxt och uppkomsten av en långsiktigt konkurrenskraftig induslrtslmktur. Medlenför atl uppnå målen är kunskapshöjande och problemidenlifierandeutredningsverksamhet, ätgärdsprogram för stmktureU anpassning och finansielltslöd. Deinsatser inom den nuvarande medelsarsenalen, som jag anser bör utgöra medel iprogrammet Industriell omvandling och tillväxt är dels de branschfrämjandeätgärderna för textil- och konfektionsinduslrierna -lekoindustrin - (inkl. pälsinduslrin),träbearbetande industrin och glasinduslrin och del därtill koppladefinansiella slödel fill nämnda branscher (län lill investeringar,stmkturgarantier, särskilda strukturgaranlier samt räntestöd), dels detfinansiella stöd som f.n. ges i form av industrigarantilån och som riktar sigtill företag inom alla branscher. Enligt förslag i budgetpropositionen 1983skall inom ramen för de branschfrämjande åtgärderna branschprogrammen för detidigare nämnda tre branscherna kompletteras med ell stmkturanpassningsprogramför övriga industrisektorer. Programmet avses omfatta omvärldsanalyser ochandra utredningsinsatser. Deredovisade insatserna ärde industripolifiska medel som syftar till atlbibehålla och utveckla en stark svensk industrisektor. Elt gemensamt villkorför dessa insatser är atl de företag, branscher eller sektorer som får stöd påsikt bedöms kunna uppnå liUfredslällande lönsamhet. Blandmedlen inom della program bör också ingå atl i vissa fall lämna statsbidraglill nedläggningsholade förelag (se avsnitt 2.3.1). Andra medel än dem jag harnämnt kan också komma att tillföras programmet. Jag tänker här t.ex. pä desamordningsuppgifter inom särskilda industripoliliska insatsområden somjag harberört i del föregående. Insatsernainom ramen för della program kommer sannolikt i hög grad att präglas avflexibilitet och föränderlighel. Del hänger samman med den tidsbegränsning somskall gälla för stora delar av programmet och med all förändringar i omvärldenkommer atl ställa kontinuerliga krav på anpassning av insatserna i fråga ombudgelårel och målgmpper. Jagövergår i del följande till.all behandla vissa frågor som gäUer användningenav dessa medel. Jaghar tidigare (avsnUt 2.2.5) utvecklat mina motiv för atl syslemel med industrigarantilånskall ingå i programmet. Som framgår av vad jag där föreslagit avseshuvudsyftet i fortsättningen vara all oavsett förelagsstorlek underlättafinansieringen av projekt och företag så alt en från samhällsekonomisksynpunkt gynnsam industrislmklur uppnås. Utredarenhar i samband med sina förslag i fråga om industrigarantilån och dessassamordning med utvecklingsfondernas finansieringsverksam-4 1982/83.1 samt. 1982/83:113 50 hetväckt frågan om en höjning av beloppsgränsen för de regionala utvecklingsfondernaslån och garantier. Beloppsgränsen höjdes dock så sent som . Jagär inle beredd alt förorda en ytterligare höjning. Utredarenhar också tagit upp frågan om den närmare avgränsningen av arbetsuppgiftermellan industriverket och de regionala utvecklingsfonderna i ärenden ominduslrigaranlilån. F. n. gäller all en ansökan om lånegaranti enliglförordningen (1978:507) om industrigarantilån m.m. skall ges in lill denregionala utvecklingsfonden i del län där verksamheten skall bedrivas. Detankommer sedan på utvecklingsfonden alt bereda ärendet i erforderiig omfattningoch därefter med egel yttrande överlämna det lill industriverket för beslul.När beslul är fattat ankommer del normall pä fonden alt teckna garantin ochfölja verksamheten vid del förelag som har fäll garantilänel. Liksom utredarenanser jag all ansvaret för beredning av ärenden om industrigarantilån iforlsällningen bör ligga hos industriverket. Det fär ankomma på industriverketall i varje enskilt fall avgöra hur samarbelel med den berördautvecklingsfonden bör utformas för all den närhet till och kännedom omförelagen som utvecklingsfonden har skall kunna tas till vara på bästa säll.Jag avser all i annat sammanhang föreslå regeringen de ändringar i förordningensom följer av vad jag nu har anfört. När del gäller den löpande uppföljningenav sådana ärenden är jag dock inle beredd alt föreslå nägra ändringar. har föreslagU atl ell slrukluranpassningsprogram med inriktning påandra industrisektorer är tekoindustrin, träbearbetande industrin och manuellaglasinduslrin införs fr.o.m. budgelårel 1983/84. Förslaget har presenterats ibl.a. en särskild promemoria (SIND PM 1981:14) Program för en aktivslrukturanpassningspolitik. Programmet föresläs omfatta både utredningsinsatseroch direkta ålgärder och vara inriktat på såväl kris- som utvecklingsseklorer. Riksrevisionsverkel(RRV) har på uppdrag av regeringen gjort en översyn av de branschfrämjandeåtgärderna saml därtill kopplade finansiella stödformer. I sin översynredovisar RRV synpunkter på industriverkets förslag om elt sammanhålletstmktur- och utvecklingsprogram.