prop · G6033 · 1982-12-31 00:00:00 — Förslaget att delpension skall ingåi underlaget för egenlivräntor från arbetsskadeförsäkringen kommer atl medföraen viss kostnadsökning för arbetsskadeförsäkringen. Eftersom de situationer somdet är fråga om torde vara ganska ovanliga, blir dock kostnadsökningenobelydUg. De övriga förslag som har framlagts i detta avsnitt medför å andrasidan smärre besparingar. tar i sillremissvar upp ytterligare en fråga som gäller samordningen mellan delpensionoch arbetsskadelivränla. Verket påpekar alt livränta frånarbetsskadeförsäkringen och delpension i vissa situationer kan beviljas pågrund av samma inkomstbortfall. Detta beror på atl det inte finns någonbestämmelse om samordning mellan delpension och livränta. Verket föreslårdärför att det i lagen om arbetsskadeförsäkring införs en bestämmelse om att enlivränta, som avser samma inkomstförlust som en delpension, endasi skall utgesi den mån den översfiger delpensionen. Det har upplysts atl det påförsäkringskassorna förekommit fall dä försäkrade blivit kraftigtöverkompenserade på grund av atl det saknas en sädan regel somriksförsäkringsverket efterlyser. De fall som uppmärksammats har gälltpersoner som drabbats av en arbetsskada och till följd av skadan ansett sigbehöva trappa ned sin arbetsinsats. De har således innan arbetsskadeärendetslutreglerats fått delpension. I delpensionsärendet har arbetsskadan över huvudtaget inte nämnts. Sedan har de, kanske ett par är senare, närarbelsskadeärendet slutbehandlats, beviljats livränta från arbetsskadeförsäkringenoch därvid även fått livränta retroaktivt som delpension harutgått. Försäkringskassorna har i dessa fall inle ansett 1982/83:3 65 sig kunna göra någon avräkning, trots atl livräntan ochdelpensionen avsett samma inkomstbortfall. Även om fall av della slag tordevara sällsynta anser jag att det bör införas bestämmelser som förhindrar sådanöverkompensation. Utredningen har i sill betänkandeundersökt möjligheterna all göra vissa förfaranderegler mer enhefiiga. Deregler som därvid har behandlats avser ansökningsförfarande,uppgiftsskyldighel, återbetalning och påföljder för dem som lämnar felaktigauppgifter, retroaklivtid och preskriptionstid. Utredningen föreslår dock ingaförändringar inom nuvarande bidragssystem. I en allmän socialförsäkring bör detdäremot enUgt utredningen finnas enhetliga bestämmelser om uppgiftsskyldighet,återbetalningsskyldighet och preskripfionsfid. Endast få remissinstanser behandlardessa frågor. och ett par försäkringskassor anseratt man redan inom nuvarande bidragssystem bör införa en enhetlig bestämmelseom uppgiftsskyldighet, eftersom denna skyldighet f. n. uttrycks på flera olikasätt inom olika författningar. De tar vidare upp ett par frågor som utredningeninte närmare har behandlat, nämligen en utökning av rätten fill kvittningmellan olika förmåner och en möjlighet till införsel i fler förmåner änsjukpenning. Jag delar utredningens uppfattningatt de flesta förfaranderegler bör vara enhetliga inom en allmänsocialförsäkring. Del kan dock finnas situationer då reglerna måste vara olikapå grund av bidragens särskilda konstruktion. För atl sjukpenning skall kunnautgä måste t. ex. underrättas om sjukdomsfallet. En sädanunderrättelse måste normalt den försäkrade lämna. I andra fall räcker det meden underrättelse om t. ex. att ett barn har fölls för att barnbidrag skallkunna utgå. Den underrättelsen kan lämnas av folkbokföringsmyndigheten. Fullenhetlighet går således inte att uppnå beträffande samtliga regler av häraktuellt slag. De flesta reglerna är dessutom av huvudsakligen formellkaraktär. Det finns därför knappast skäl all företa ändringar redan inomnuvarande bidragssystem. Det skulle medföra mycket merarbete utan alt skapamotsvarande förbättringar. I elt par fall skulle dockföreslagna förändringar få en malerieU betydelse. Del gäller förslagen frånvissa remissinslanser att vidga kvittningsrätten och införselmöjligheterna. 1de flesta bidragsförfattningar finns det en möjlighet atl reglera en ersättningsom felakfigt betalats ut med för högt belopp genom avräkning vid en senareutbetalning. En sädan bestämmelse finns i 20 kap. 4 § AFL. Denmöjliggör t. ex. kvittning av för mycket utbetald sjukpenning mot en pensionsom senare tillfaller den försäkrade. Likaså finns i t. ex.arbelsmarknadskungörelsen en bestämmelse som innebär att det går atl kvitta etlfelaktigt utbetalat utbildningsbidrag mot utbildningsbidrag som utbetalas vidett senare fillfälle. Någon möjlighet alt kvitta för mycket 5 Riksdagen1982/83. Prop.1982/83:3 66 utbetald sjukpenning mol t. ex. utbildningsbidrag finnsdäremot inte. Sådana begränsningar ikvittningsmöjUgheterna är enligt min mening inte tillfredsställande. Om någonhar förklarats äterbetalningsskyldig beträffande en viss ersättning bör delfinnas möjlighet till kvittning mot en ersättning som betalas ut senare även omdet är fråga om ersättning enligt en annan författning. Kvittning bör kunna skemot alla bidrag som uppbärs av samme bidragslagare och däråterbetalningsskyldighet har ålagts av en försäkringskassa. Som vissa försäkringskassor påpekar får f. n. införsel skei pension, livränta, sjukpenning och annan dagersättning som utgår pä grund avsjukdom eller olycksfall men däremot inte i t. ex. utbildningsbidrag ellerdagpenning från erkänd arbetslöshetskassa. Dessa skillnader är givetvis inte fillfredsställande.EmeUerfid har skatteindrivningsutredningen (B 1981:02) fått i uppdrag att göraen översyn av bestämmelserna om indrivning av skatter och avgifter. I dennauppgift ingår att undersöka i vad mån införsel skall kunna ske i socialaersättningar i större utsträckning än f. n. Härigenom kan den i remissenuppmärksammade frägan få en lösning. I enlighet med vad jag nu haranfört har inom upprättats förslag till 1. lag om ändringi lagen (1962:381) om allmän försäkring 2. lag om ändringi lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring 3. lag om ändringi lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag 4. lag om ändringi lagen (1964:143) om bidragsförskott 5. lag om ändringi lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring 6. lag om ändringi lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd De under 5 och 6 upptagna förslagenhar upprättats i samråd med chefen för . 8.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) omallmän försäkring Paragrafen, som f. n. innehållerbestämmelser om provisoriska beslut i fråga om pension, har utgått, eftersom engenerell bestämmelse om provisoriska beslut har tagits in som en ny paragraf i20 kap. 2 a §. Prop.1982/83:3 67 Ändringen innebär atl de två sista styckena ulgår. F. n.finns i sjätte stycket bestämmelser om avräkning mellan två makars pensioner ivissa retroaktivfall. Sjunde stycket upptar bestämmelser om avräkning mellanbarnpension, som utgår retroaktivt, och barntillägg, som har utbetalats församma tid, samt mellan barnpension och änkepension. AUa dessa faU täcks ifortsättningen av den nya generella regeln i 17 kap. 1 §. Detta kapitel har flyttats över fiU sjätte avdelningen iAFL, nämligen den avdelning som innehåller för försäkringen gemensammabestämmelser. Den förenklade regel om sammanträffande av förmåner som hartagils in i 1 § gäller nämligen inte bara pensioner utan samtliga förmånerenligt AFL. Förutom den nya regeln i 1 § finns bestämmelserna omsammanträffande mellan pensioner och livräntor enligt äldreyrkesskadelagsliflning kvar oförändrade i 2 §. Vidare finns specialregeln i 3 §om barntiUägg kvar. De nuvarande bestämmelserna omsammanträffande av förmåner i retroakfivsituafioner tar var för sig sikte på enspeciell ersättning. Med en sädan konstruktion finns risk för att det i denprakfiska fillämpningen kan uppkomma situationer som inle täcks av enlagbestämmelse och där del därför kan bli fråga om överkompensation. I syfte att förenkla regleringen om sammanträffande avförmåner och göra den mer heltäckande föreslås i denna paragraf en nybestämmelse med en mer generell utformning. Någon uppräkning av vilkasammanträffandesilua-tioner som avses görs inte. Utgångspunkten skall i ställetvara att avräkning skall göras om en försäkrad därför att en viss ersättningbetalas ut retroaktivt skulle få en totalt sett högre ersättning än han skulleha fått om myndigheten haft att ta slällning till båda förmånerna. För all kunna göra den bedömningen måste den myndighet somhar att fatta beslut om en retroaktiv ersätlning ta reda på vilka andraersättningar som har utgetts t. ex. genom att inhämtauppgift därom från den försäkrade. Vidare måste myndigheten gå tillbaka fill deregler som gäller för de aktuella förmånerna och undersöka om dessa hade kunnatutgå och utan minskning under löpande förmånsfid. Är så inte falletbör avräkning göras med så stort belopp som har utgetts utöver vad som skulleha betalats ut om någon retroakfivsituafion inte hade förelegat. Del äruppenbart alt ingen skall tjäna på atl en förmån av någon anledning betalas utretroakfivt. Avräkning skall ske på den retroaktivt beviljade förmånenoch skall avse de andra förmåner som har utgetts under retroaktivfiden. Somexempel kan nämnas atl en person beviljas retroaktiv förtidspension för tremånader. Om han under retroakfiviiden har haft t. ex. sjukpenning skaUavräkning ske med sjukpenningbeloppet. Även om sjukpenningen bara har utgåttför den 1982/83:3 68 förstaretroakfivmånaden skall avräkning göras från pensionsbeloppet för helarelroaklivtiden. avviker någol från nuvarande regler, enligt vilkaavräkning görs månad för månad. Den nu förordade lösningen har valls därför atlden är enklast att administrera. Framför allt skall den här föreslagna bestämmelsentillämpas i sådana fall då det finns en särskild regel som direkt anger att enviss förmån inte ograverad får utges med en annan under löpandeförmånslid. Som exempel på sådana bestämmelser kan nämnas 3 kap. 3 § AFL(förtidspension - sjukpenning), 9 kap. 1 § andra stycket AFL (barnpension -barnlillägg), 24 § lagen om kontant arbetsmarknadsstöd (vissa pensioner -kontant arbetsmarknadsstöd) och 17 § arbetsmarknadskungörelsen (pensioner ochlivräntor - utbildningsbidrag). Iandra fall framgår det av bidragsvillkoren att vissa bidrag inte får utgessamtidigt. T. ex. kan inte hel sjukpenning och hel dagpenning fränarbetslöshetsförsäkringen utges eftersom del i första fallet förutsättsatt den försäkrade är arbetsoförmögen och i det andra fallet att han ärarbetsför. Även i sädana fall skall den föreslagna bestämmelsen tillämpas om enretroaktivsituation uppstår. Det kan givetvis vara svårt för dentillämpande myndigheten att, när en retroakfiv förmån beslutas, fullt ul sättasig in i hur situationen skulle ha lett sig om man haft all besluta om deaktuella förmånerna vid ett och samma fillfälle. Mycket speciella situafionerkan uppkomma i den praktiska fillämpningen. Bestämmelsen bör därför självfallettillämpas så atl ett fillfredsställande och rimligt resultat uppnås i detenskilda fallet. Paragrafen ersätter nuvarande 16 kap. 5 § sjätteoch sjunde styckena samt 17 kap. 1 och 4 §§. Den gäller således i första handsamtliga de situationer som avses i nyssnämnda paragrafer nämligen 1. minskning av ålders- ellerförtidspension som utgår retroaktivt till ena maken när andra maken underretroaktivfiden uppburit pension som ensamstående pensionär (16 kap. 5 § 6 si) 2. avdrag från barnpension frånfolkpensioneringen när barntillägg utgått och frän barnpension från ATP näränkepension utgått med för högt belopp (16 kap. 5 § 7 st) 3. avdragfrån förfidspension när det utgått a) sjukpenning enligt AFL b) sjukpenning enligt lagen omarbetsskadeförsäkring c) dagpenning enliglarbetsmarknadskungörelsen eller d) vuxenstudiebidrag(17 kap. 1 §) 4. avdragfrän pensionsbelopp när det utgått a) socialbidrag eller b) livränta enligl lagen omarbetsskadeförsäkring (17 kap. 4 § 1 och 3 st) 1982/83:3 69 5. avdrag frånbarnpension när bidragsförskott har utgått (17 kap. 4§ 2 st) 6. avdrag fränålderspension och förtidspension när det utgått a) dagpenning frånerkänd arbetslöshetskassa eller b) delpension (17kap. 4 § 4 ocfi 5 st) 7. avdrag från ålderspension, förfidspension ochänkepension när kontant arbetsmarknadsstöd har utgått (17 kap. 4 § 4 st sista meningen). Det bör noteras alt punkterna 3-7avser situationer dä ersättningarna avsett samma rättssubjekt medan det ipunkierna 1-2 är fråga om ersättning till olika rättssubjekt. I punkt 1 gällerdet att minska ena makens pension därför alt andra maken uppburit ettpensionsbelopp som framstår som för högt. Motsvarande gäller punkt 2. Barnpensiontillkommer nämligen barnel medan barntilläggel utges fill den av föräldrarnasom har en förmån från folkpensioneringen. Även när det gällerbarnpension/änkepension är del fråga om olika rättssubjekt. Dessutom täcker paragrafen vissasituationer då f. n. avräkningsregler saknas. Del går givelvis inle alt härange alla situafioner då den nya bestämmelsen kan komma fill användning. Någraexempel skaU dock ges. Ett sådant exempel är den situationen att en person somhar uppburit dagpenning enligl lagen om arbetslöshetsförsäkring eller, kontantarbetsmarknadsstöd retroaktivt lillerkänns föräldrapenning somarbetslöshetsstödet har utgått. Någon direkt lagregel som gäller retroaktivutbetalning av föräldrapenning finns f. n. inte. Däremot finns både i lagen omarbetslöshetsförsäkring och i lagen om kontant arbetsmarknadsstöd en lagregelsom förhindrar atl ersättning enligl dessa författningar utges samlidigt medföräldrapenning. Den nu föreslagna, mer generella, utformningen avavräkningsreglerna i AFL medför att avräkning skall göras även på retroaktivtutbetalad föräldrapenning i den mån föräldrapenningen inte under löpandeförmånstid får utges ograverad vid sidan av en annan förmån. Att förbud mot attnu nämnda förmåner utges bara finns i de lagar som reglerar stödetunder arbetslöshet och inte i 4 kap. AFL bör inte förhindra att en sådanavräkning sker. Paragrafen läcker också densituationen att t. ex. förtidspension från ATP har beviljats retroaktivt ochatl hustrutillägg eller kommunalt bostadstillägg har utgått underretroakfiviiden. Eftersom sistnämnda förmåner är inkomstprövade och påverkasäven av inkomst i form av förtidspension kan det tänkas atl de utgått med förhögt belopp om man beaktar förfidspensionen. Avräkning bör då kunna ske medstöd av detta lagrum då det även i detta fall är fråga om en ersätlning som pägrund av relroaktivsituationen kan ha utgetts med högre belopp än som skulle hautgetts om beslut om båda ersättningarna fattals samlidigt. Elt specialfall är när en personhar fått socialbidrag i väntan på alt en annan förmån skall utgå och dennaförmån sedan utbetalas retroaktivt för samma Prop.1982/83:3 70 tid som socialbidraget har utgetts. F. n. finns i 17 kap.4 § endast en regel som tar sikte pä retroakfiva pensionsbelopp. När det gällerandra förmåner har avräkning inte kunnat ske med stöd av 17 kap. 4 § AFL utande sociala myndigheterna har då ibland låtit bidragstagaren utfärda fullmaktför myndigheten att uppbära t. ex. kommande sjukpenning. Dessa fullmaktersrättsliga grund har ifrågasatts. Jag har i den allmänna motiveringenföreslagit en vidgad användning av provisoriska beslut. De fall dä de socialamyndigheterna kommer att behöva betala ut socialbidrag i väntan pä ensocialförsäkringsförmån kommer pä grund av delta förslag atl minska betydligt.Som utredningen har påpekat kan det dock inträffa fall då den enskUde nekasprovisorisk ersätlning t. ex. därför att det inte bedöms som sannolikt alt han kommeralt beviljas ersättning genom slutligt beslul. Han kan dä komma att beviljassocialbidrag. SkuUe det då hända att socialförsäkringsförmånen trots alltbeviljas retroaktivt innebär delta atl två förmåner utgetts . Som jag har nämnt i den allmänna motiveringen anser jagalt det för denna situation också fortsättningsvis bör finnas regler somförhindrar att den enskilde blir överkompenserad genom dubbelt stöd tillförsörjningen. Den nuvarande ordningen är inte fillfredsställande, eftersom detför flera förmåner saknas uttryckliga avräkningsregler. Jag föreslår därför attden nuvarande regeln i 17 kap. 4 § första stycket AFL utsträcks fill att gällaalla förmåner enligt AFL men vill tillägga att socialförvaltningen i de fall dåsocialbidrag utbetalas som förskott på en socialförsäkringsförmån bör upplysastödtagaren om att det är fråga om förskotlering och alt avräkning kan kommaatt ske. I andra stycket har därför tagits in en bestämmelse om hurman skall förfara när socialbidrag har utgått som förskott på en förmån frånAFL. SkiUnaden i förhållande till regleringen i första stycket är att andrastycket innehåller en regel av innebörd att socialnämnden skall få uppbära detbelopp som avräknas på den retroakfivt beviljade förmånen och motsvararförskottet. Liksom hilfills bör meddela närmareföreskrifter om tillämpningen. Slutligen har i paragrafens tredjestycke tagits in en erinran om att de nya bestämmelserna inte gällersamordningen mellan pensioner och livräntor enligt äldre lagstiftning omyrkesskador. Särskilda regler om detta finns nämligen i 2 §. I paragrafen har tagits in bestämmelser som ger generellmöjlighet att meddela provisoriska beslul i anledning av en begäran omersättning. Bestämmelsen är utformad som en skyldighet för försäkringskassanalt meddela etl provisoriskt beslut, om ersätlningfrågan inte kan slufiigtavgöras ulan betydande dröjsmål. Vad som skall anses vara betydande dröjsmål är Prop.1982/83:3 71 intemöjligl alt exakt ange i fid. Ett dröjsmål på endast bör t. ex.aldrig anses medföra skyldighet för att meddela ettprovisoriskt beslut. Av betydelse för om dröjsmålet skall anses vara betydandeeller inte är också vilken förmån det är fråga om. Det tar t. ex. regelmässigtlängre tid atl besluta om förfidspension än det tar att besluta om sjukpenning.Den normalt längre handläggningsfiden bör inte i sig medföra skyldighet attmeddela elt provisoriskt beslul. För att skyldighet skall föreligga att förordna omprovisorisk ersättning krävs vidare alt det skall vara av väsentlig betydelseför den försäkrade att han får ersättningen utan dröjsmål. Detta innebär atthänsyn skall tas till den enskildes situation och den ifrågavarande förmånensekonomiska betydelse för honom. Det skall således inte föreligga skyldighet förförsäkringskassan alt meddela elt provisoriskt beslul, t. ex. om det är frågaom elt smärre belopp. Vad som anses vara ett smärre belopp får avgöras frånfall lill fall. Vägledande bör vara en bedömning av beloppets betydelse för denförsäkrades försörjning i stort. Sjukpenning för enstaka dagar torde kunnaanses vara av Ulen betydelse för den försäkrade, även om det är fråga om eltganska högt sjukpenningbelopp per dag. Vidare kan den enskilde själv vara orsakfill fördröjningen, t. ex. genom att han vägrar medverka vid utredningen ellerlämnar orikfiga uppgifter. I sådana fall bör någon skyldighet inle föreliggaatt förordna om provisorisk ersättning. Om den enskilde direkt begär ett provisorisktbeslut och anser att det saknas underlag för ell sädanl börkassan meddela ett avslagsbeslut. I vissa fall bör del dock vara möjligt atlunderlåta att fatta ett provisoriskt beslut även om elt sådant direkt begärs,nämligen i den situationen atl det slutUga beslutet kan meddelas inom kort.Också i detta faU bör det nämligen krävas ett väsenfiigl dröjsmål för att endirekt skyldighet att förordna om provisorisk ersättning skall anses föreligga.En begäran om en sådan bör dock normalt anses utgöra ett tecken på atl denenskilde är beroende av den ersättning han söker och därför bör få etl snabbibesked vare sig detta kommer i form av elt provisoriskt förordnande eller ettslutligt beslut. F. n. finns det möjlighet att föreskriva särskildagrunder och villkor för provisoriska beslut om pension. En motsvarandebestämmelse har föreslagits i detta lagrum. Det kan t. ex. finnas anledningföreskriva alt den försäkrade skall genomgå läkarundersökning. I andra stycket har tagits in en regel om attåterbetalningsskyldighet inle kan åläggas i andra fall än dåålerbelalningsskyldighet föreligger enligt 20 kap. 4 § AFL. Tredje stycket motsvarar i huvudsak den nuvarandebestämmelsen i 16 kap. 3 § andra stycket och innebär att möjligheten altprovisoriskt dra in en ersätlning i princip kommer atl gälla samtliga förmånerenligt AFL. Bestämmelsen bör tillämpas med viss urskillning så alt inle enersättning som t. ex. sjukpenning dras in sä snart det uppslår tveksamhet omhuruvida Prop.1982/83:3 72 ersättningen skall utgä eller inte. Bestämmelsen ärgivetvis inle avsedd alt lillämpas i stället för t. ex. de preciserade reglerom indragning av sjukpenning som finns i 3 kap. 17 §. I fråga om beslutsfaltandel harutredningen anfört atl del bör skapas möjligheter atl delegera beslutanderättentill en tjänsteman i sådana fall då ett organ där lekmän ingår normalt fattarbeslutet. Det ligger i sakens natur altprövningen av huruvida provisorisk ersätlning skall utgå inte fär dra ut påtiden. Utökade möjligheter alt meddela provisoriska beslut bör som utredningenhar föreslagit därför kombineras med en rätt för tjänstemän att falla sådanabeslut även i sådana ärenden som avgörs av pensionsdelegation ellerförsäkringsnämnd. Lämpligen bör det ankomma på delegationen eller nämnden altdelegera beslutanderätten. Bestämmelser härom har tagits in i fjärde stycket. F. n. är kvittning endasi medgivenmellan förmåner enligt AFL. Tillägget i tredje stycket innebär atl om någon harålagts ålerbelalningsskyldighet av en allmän försäkringskassa för en ersätlningenUgl en annan författning än AFL kan denna kvittas mol ersättningar enligt AFLsom senare fillkommer honom. En förutsättning för kvittning blir således även ifortsättningen att återbetalningsskyldighet har ålagts enligt nu gällandebeslämmelser härom. Del innebär alt för den utvidgade kvitlningsmöjlighel somjag föreslär här skall gälla samma krav på alt en ersättning har utgåttobehörigt som gäller för alt ålerbelalningsskyldighet skall kunna åläggasoch kvittning ske mellan förmåner enligt samma författning. Del innebär ocksåatl god tro utesluter kvittning i samma utsträckning som f. n. Uksom det finnsmöjlighet alt helt eller delvis efterge ålerbelalningsskyldighet. Förutom enligt AFL kan enförsäkringskassa ålägga en person ålerbelalningsskyldighet enligl 6 kap. 7 §lagen (1976:380) om arbeisskadeförsäkring, 19 § lagen (1979:84) omdelpensionsförsäkring, 12 § lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag, 13 § lagen(1964:143) om bidragsförskott, 36 § lagen (1973:371) om kontantarbetsmarknadsstöd saml 26 § arbelsmarknadskungörelsen (1966:368). Kvittning skall naturligtvis barakunna ske i fråga om ersättningar som tillkommer samma person och således inlemol en ersättning som tillkommer en annan familjemedlem. Om t. ex. mannen harålagts ålerbelalningsskyldighet kan liksom f. n. kvittning inte ske mot en förmånsom fillkommer hustrun. 1982/83:3 73 8.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring Del nytillkomna andra stycket innebär att delpension skallinräknas i underlaget för egenlivränta från arbeisskadeförsäkringen. Del tarsikte på fallet att en person som uppbär delpension får en arbetsskada somföranleder både livränta och förtidspension enligl AFL. Bakgrunden tilländringen är följande. En egenlivränta beräknas enligl huvudregeln på eltunderlag som motsvarar den försäkrades sjukpenninggrundande inkomst. Efterövergången till delpension kan den sjukpenninggrundande inkomsten väntas varaungefär hälften av den som gällde före arbetslidsminskningen. Om delpensionärenefter en skada blir berättigad till förtidspension samordnas i den situationenlivräntan och förtidspensionen, om de båda förmånerna är avsedda att täckasamma inkomstförlust. Samordningsreglerna innebär atl livränta bara utges i denmån den översfiger pensionen. Vidare upphör delpensionen enligt en särskildregel när förtidspension börjar utges.