prop · G60398 · 1982-12-31 00:00:00 — Detvore lämpligt att formulär ull sådant avtal centralt utarbetas så att behandlingenolika myndigheter emellan i dessa avseenden blir likformig. Förslagtill låneavtal i någol slags katalog vore lämpligt. En sädan kanske kanframställas av någon av statsverkets myndigheter. Övervägandeantalet remissinstanser har utan motivering tillstyrkt förslaget i denna del. Strängttaget är det bara en remissinstans som är kritiskt inställd i denna del. Frånnågot håll pekas dock på problemet att få hållbara värderingar. Härskall följande särskilda synpunkter antecknas. Beträffandebilaga 3 till rapporten, utkast till Förordning om statliga myndigheters lån avkonstverk för lokalulsmyckning, föreslås att meningen i 7 § 2 st. ändras till "Ompartema inte kan enas om konstföremålels värde, skall låntagande myndighet låtavärdera föremålet". Beträffande7§ sista stycket i förfatlningsförslaget föreslår RRV att orden "förmotsvarande ändamål" tiUägges efter "disponerar". Del kan visserligensägas atl värderingskoslnader i normalfallet torde uppgå tiU 1982/83:98 67 relativtobetydUga belopp, men det framstår ändå som angeläget att de hänförs fillförvaltningskostnader, oavsett hur dessa än redovisas i myndighetensbokföring. Enliglverkels mening kan det knappast vara nödvändigt att man så snart del"råder Iveksamhet om värdet" skall låta värdera föremålet. Ett så kategorisktkrav innebär en överdriven administration och ger upphov till onödigakostnader. I många fall lär man ungefärligen kunna bedöma vilka värdegränsernauppåt och nedåt kan vara, och det bör kunna räcka att dessa anges i avtalet. Deltorde i en del fall ställa sig svårt att få hållbara värderingar, varför kravenpå angivande av värde i avtalen bör utformas så, att inlåning ej försvåras. Detreella penningvärdet på ett konstverk är ofta ej idenfiskt med det inköpsprisägaren betalt, ej heller med hänsyn fill penningvärdets förändring. 9 Medgivande att låna särskilt värdefull konst Deflesta remissinslanserna har inte haft något att erinra mot förslaget om kravpå medgivande från . Menkritiska röster har också höjts. Från några håll menar man t. ex. att del börvara statens konstmuseer och inte konstrådet som skall pröva frågan ommedgivande fill lån av föremål med visst värde. Tillsynsansvaret för lösakonstverk i statens, ägo ligger nämligen hos statens konstmuseer, framhåUsdet. Men statens konstmuseer själva anser sig inte vara lämpade att åta siguppgiften på gmnd av den ekonomiska värderingsaspekt som förutsätts åliggakontrollmyndigheten. Konstmuseema betecknar f. ö. förslaget om restrikfivitetoch kontroll vid lån till stora värden som "helt meningslöst" i ljusetav slulförslaget. Och uppger för sin del alt syftet med dess liHståndsprövningbör analyseras och närmare rikfiinjer för rådet därefter anges. Om fillståndsuppgiftenläggs på rådet, måste det när det behövs kunna tillföras juridisk sakkunskapoch expertis på äldre konst. Även ersättning för arbetet måste tillföras rädeti nägon form, anser rådet, som också för fram tankar på att inrätta en . Iyttrandena anförs i denna fråga vidare följande. Förslagets8§ bör ändras så, att ett konstföremål, som jämlikt den värdering som skett medstöd av 7 § är värt mer än , får lånas först sedan "statenskonstråds medgivande till inlåningen inhämtats". En sådan ändring gör detklarare i vilka sammanhang en myndighet måste göra framställning fillkonstrådet. Prop.1982/83:98 68 Förslagets 8 § bör ändras så, att det fordras medgivandefrån statens konstmuseer till inlåning av "ett konstföremål som bedömsvara värt mer än ". En föreskrift om medgivande från statenskonstråd framstår som mindre lämplig. Tillsynsansvaret för staten tillhörigalösa konstverk ligger nämligen hos statens konstmuseer. För kontrollens skull men även med tanke på stöldriskernaanser det vara värdefullt att en övre gräns införs för dettillåtna värdet på inlånade konstverk såsom föreslås i rapporten. Statenskonstråd skulle enligt detta förslag kunna ge tillstånd för inlån av verköverstigande ett värde av . anser att konstrådet, underförutsättning att antalet uppdrag inte blir för omfattande, i samband med ochsom underlag för beviljande av tillstånd skaffar sig en bild av de säkerhetsförhållandensom råder i lokalerna hos det verk som ska hysa konstverket. En fömtsättning för tillståndsprövning av detta slag måstevara att syftet analyseras och att närmare riktlinjer ges på gmndval avanalysen. Rådet finner naturligt att det engageras när det gällerrådgivning och annat bistånd i fråga om utsmyckning av lokaler som används avstatliga organ. Myndigheten är emellerfid inte enligt sin instmktion såsammansatt atl expertis på äldre konst är garanterad inom densamma. I vart fallom lån från enskilda tillåts även bör prövningen bl. a. avselämpligheten av inlåning från objektivitets- och tilltrossynpunkt. Konstrådetär inte utformat så att heller juridisk expertis är garanterad även om för ögonblicketjurister ingår i detta. Om den aktuella uppgiften skulle läggas på rådet måstedet därför i tUlståndsärendena vid behov tillföras juridisk sakkunskap likavälsom expertis på äldre konst. Ett alternativ är att tUlstånds-prövningen anförtrosåt en särskild nämnd med företrädare för både juridisk och konstnärligsakkunskap. Härvid ter det sig naturligt och önskvärt atl den senare rekryterasså att en anknytning kommer att finnas till rådet och konstmuseerna. Om tillståndsprövningen läggs på rådet måste dettatillföras ersättning i form av avgifter på Ullståndsärendena eller på annatsätt så att full kostnadstäckning erhåUs för rådets del. För värdering av konstverken bör anlitasredan så snart värdet av ett konstverk kan beräknas uppgå fill . Verket vill ifrågasätta om det är praktiskt motiverat attkräva att skall ge tillstånd till lån i vissa fall. Statens konstmuseer finner det förslag som framläggs irapporten (s. 29) om restriktivitet och kontroll i fråga om lån till storavärden vara helt meningslöst i beaktande av rapportens slutförslag. Det synesvara långivarens ensak om denne önskar bekosta försäkring för ett dyrbart konstföre- 1982/83:98 69 målför att sedan utlåna det till statlig myndighets prydande. Förslaget om attstatens konstråd skulle fungera som kontrollmyndighet äger tillämpning endast isamband med pågående utsmyckningsuppdrag då konstrådet kan fungera sområdgivande instans. Enligt nuvarande ordning övertar statens konstmuseertillsynsansvaret i samband med att utsmyckningsuppdraget avslutas och föremålenövergår i den utsmyckade myndighetens ägo. På gmnd av den ekonomiskavärderingsaspekt som förutsätts åligga kontrollmyndigheten är statenskonstmuseer emellerfid inte lämpade att åta sig denna uppgift. Utformningenav 8 § kan ge anledning till tveksamhet, om inlåning avser flera konstföremålsom vart och ett inte är värt mer än men tillsammans är värdabetydligt mer. Möjligen bör ett totalt maximibelopp också bestämmas. SlutligenvUl vi framhålla stor Iveksamhet till förslagets 8 § där statens konstrådsmedgivande krävs vid inlåning av konstverk värda mer än . Skall ensådan bedömning ske, bör den göras av statens konstmuseer. 10 Inventarieförteckningar m. m. Härskall redogöras för några förslag som remissinstanserna lämnar och som inte hartagits upp i rapporten. Bl.a. föreslås att konstföremål som inlånas avmyndigheterna bör registreras med uppgift om ägare etc. -Samhällsägdainstitutioners ufiåning av konstföremål bör lämpligen ske på artoteksviUkor,heter det från annat håll. Följandeuttalanden kan därvid noteras. Statskontoretvill även fästa uppmärksamheten på vad utbildningsministern i åretsbudgetproposition (1981/82: 100, bilaga 12, s. 104 f) har anfört om behovet avnya bestämmelser avseende tillsynsansvaret för staten tillhöriga fasta och lösakonstverk. Det kan enligt statskontorets mening fmnas anledning att samla de nuaktuella och de inom förberedda bestämmelserna omkonstverk för lokalutsmyckning i en och samma förordning. Konstföremålav nu ifrågavarande beskaffenhet utgör ofta stöldbegärligt gods. De bör därförregistreras med motsvarande tillämpning av RRVs cirkulär omregistrering av inventarier. I registret bör finnas en beskrivning avföremålet. Här bör vidare anges ägarens namn och adress samt finnas enhänvisning till skriftligt avtal om låneuppgörelsen. Även bestämmelser rörandeinventering av inlånade inventarier bör införas. Härvid synes också en kompletteringav bestämmelsen i 20§ 2 bokföringsförordningen (1979:1212) önskvärdförslagsvis genom att orden "vare sig 1982/83:98 70 myndighetenäger tillgångarna eller disponerar över dem på annan gmnd" Ullägges efter"erforderligt". RRV kommer därefter att göra motsvarande följdändringari punkt 8.5 av verkets föreskrifter för redovisningsverksamheteninom redovisningsgrupp. I den föreslagna författningen bör en hänvisninglämpligen ske till de allmänna bestämmelserna rörande registrering ochinventering av inventarier, förslagsvis: "Beträffande registrering ochinventering av inventarier gäller vad därom är särskilt stadgal". föreslagna förordningen bör enligt även stadgas skyldighetför låntagare alt föra förteckning över konstverket med uppgift om långivare,låneavtal, konstnär, konstverkets namn och tillkomsttid, lokalmässiga placeringhos myndigheten, övriga tekniska uppgifter samt fotografiska avbildningar.Vidare bör myndigheten inventera beståndet av konstverk, såväl egnasom deponerade verk. Styrelsenföreslår, att och statens konstmuseer anmodas att informeramyndigheterna (centrala myndigheterna) om möjligheterna att låna in konst föratt förbättra arbetsmiljön i myndigheterna. Elt"artotek" som bank och central för en del av upplåningen, byten osv.vore lämpligt alt inrätta. Närsamhällsägda institutioner lånar ul konst till andra, bör del ske på "artoteksvillkor",vilket förutsätter särskilda överenskommelser med konstnärerna. Artoteksutlåning- långtidsutlåning till institutioner, föreningar och förelag m.m. är avstort kulturpolitiskt intresse. Därigenom erbjuds stora möjligheter att breddakontaktytan mellan allmänheten och bildkonsten, samfidigt som bildkonstnärernasersättningskrav kan beaktas. Övervägandeantalet remissinstanser har utan motivering tillstyrkt förslaget i fråga omföreskrifter för verkställigheten av en förordning. Någonanser atl verkslällighetsföreskriftema bör utfärdas av och inleav . Några instanser menar att samråd därvid bör skesnarare med statens konstmuseer än med . Vidareanförs i denna del följande. Statenskonstmuseer (uttalandet återgivet redan i föregående avsnitt): Förslagetatt skulle fungera som kontrollmyndighet äger tillämpningendast i samband med pågående utsmyckningsuppdrag då 1982/83:98 71 konstrådetkan fungera som rådgivande instans. Enligt nuvarande ordning övertar statenskonstmuseer tillsynsansvaret i samband med att utsmyckningsuppdraget avslutasoch föremålen övergår i den utsmyckade myndighetens ägo. Tillsynsansvaretför staten tillhöriga lösa konstverk ligger hos statenskonstmuseer. Av denna anledning bör även eventuella verk-slällighetsföreskrifter(9§) meddelas efter samråd med statens konstmuseer. RRVhar framhållit att frågan om den konstnärliga utsmyckningen av myndighetslokalerinte uteslutande bör ses som en arbetsmiljöfråga. Härav följer all statenskonstråd bör vara en lämpligare instans än , när detgäller alt utfärda verkställighelsföreskrifter i ämnel. Deflesta remissinstanserna har tillstyrkt förslaget i denna del. Postverkethar emellertid avvikande uppfattning och anser alt s. k. äldre lån från nuföreslagna inle tillåtna långivare under vissa förulsättningar bör få beståäven i fortsättningen. menar att det i fråga om konstföremålmed okända eller sväridentifierbara ägare bör vara tillräckligt för attmyndigheten tills vidare skall få behålla konstföremålet att rimliga försök attfå tag på ägaren har misslyckats. Förslag förs även fram från statskontoret altsådana konstföremål bör deponeras hos statens konstmuseer, som i sin lur kanlåna ut föremålet ldl en myndighet. Därestrapporten skuUe leda till en förändring på säll som anges i dess bilaga 3, börövergångstiden i p. 2 (s. 53) åtminstone föriängas tiU . Det ärrimligt alt myndigheterna ges erforderligt lidsutrymme atl reglera sinaförhållanden härvidlag med konstföremålens ägare. Prop: 1982/83:98 72 Propositionenshuvudsakliga innehåll..... ............ 1 Utdragav protokoll vid regeringssammanträde 1 Inledning .................................. ................. ... 2 2 Allmänna synpunkter ...................................... ... 2 3 Tillämpningsområdet för enreglering.................... ... 3 4 Långivare....................................................... ... 4 5 Myndigheternas ansvar...... ............................. ... 5 6 Försäkringar m. m............................................. ... 6 7 Avtalsform...................................................... ... 7 8 Värdering................ ................................... 7 9 Medgivande att låna särskiltvärdefull konst.......... ... 8 10 Inventarieförteckningar m. m.............................. ... 8 11 m.m............................. ... 9 12 Övergångsfrågor.............. ............................ 9 13 Genomförande ............... ............................ 10 14 Hemställan .................................................... . 10 15 Beslul............................................................. 10 PropositionsbilagaI Rapporten (Ds B 1981: 18) Konst i statliga verk 11 Propositionsbilaga 2 En sammanställning av remissyttrandena över rapporten......... .............................................. . 54