prop · G60384 · 1982-12-31 00:00:00 — Jag har därför funnit skäl att pröva i vilkenmån det är möjligt att redan nu utvidga avräkningsrälten där nackdelarna mednuvarande ordning är särskill påtagliga. Jag har därvid, som jag redan nämnt,uppmärksammat möjligheten all utvidga rätten tUl avräkning vid återbetalning avmervärdeskatt. Skälet till detta är främst att betydande mervärdeskattebeloppåterbetalas till skattskyldiga som står i skuld för andra skaller ellerallmänna avgifter. När mervärdeskatten infördes lade man särskild vikt vidatt återbetalning av överskjutande ingående mervärdeskatt enligt deklaration kundesägas vara en konsekvens av och ett normalt led i skattens tekniskakonstruktion. Förhållandet ansågs böra få till följd att en restitutionsfordrani princip skulle kunna tas i anspråk endast för betalning av icke erlagdmervärdeskatt. Lagtekniskt utformades detta så att endast restfördmervärdeskatt och därpå belöpande restavgift får avräknas vid återbetalning avöverskjutande ingående mervärdeskatt enligt deklaration. Fordran på sådanöverskjutande ingående mervärdeskatt får inte heller särskilt överlåtas ellerutmätas. Återbetalningsbelopp som uppkommer i annan ordning än vid redovisningenligt deklaration får däremot tas i anspråk genom utmätning till betalning avstatens fordringar på skatter och avgifter m.m. Sådana återbelalningsbelopp kangivetvis också utmätas för en enskild borgenärs räkning. Fråga ärom de synpunkter som åberopades för begränsningen av avräkningsrälten vidåterbetalning av mervärdeskatt fortfarande kan anses ha sådan giltighet attnuvarande begränsade avräkningsmöjligheter bör kvarstå, trots de storaförluster som staten därmed Uder. Jag vill då först framhålla att med skatte-och avgiftssystemens allt slörre integrering bör följa, att avräkning ses somett förfarande i vilket skatter och avgifter utgör en helhet både i den del deskall erläggas och i den del de skall återbetalas på grund av att rätt tillrestitution föreligger. Det är därvid vidare av underordnad betydelse av vilkenanledning restitution skall ske, om den gmndar sig på beslut om exempelvistaxerings- eller avgiftsnedsättning, befrielse från ansvarighet förarbetstagares skatt, rättelse av ett debiterings-eller krediteringsfel ellerbestämmelse om att skatt under vissa förutsättningar skall avlyftas.Mervärdeskattens konstruktion kan därför enligt min mening inte längre ses somnågot hinder mol en reform som medför att överskjutande ingående mervärdeskattinte betalas ut till en skaltskyldig som 1982/83:84 39 ärrestförd för andra skatter eller allmänna avgifter utan i stället går ibetalning för dessa. Medanledning av alt bevillningsutskoltet i sitt betänkande 1968:45 uttalat, attmervärdeskatten kunde komma att medföra en inte avsedd utvidgning av statensoch en försämring av löntagarnas förmånsrätt såvida restilutionsrät-ten inteskyddades mot indrivningsålgärder, vill jag anmärka att arbetstagarnasfordringar mot arbetsgivaren numera i huvudsak garanteras av staten enligtlagen (1970:741) om statiig lönegaranti vid konkurs. Jag vill vidare erinra omatt fordringar på skatter och allmänna avgifter harbättre allmän förmånsrätt än arbetstagares fordringar på lön m. m. Enligtmin bedömning hindrar sålunda de synpunkter som föranlett den hittillsvarandebegränsningen av avräkningsrälten vid återbetalning av mervärdeskatt inle altdenna avräkningsrätt nu utvidgas. Vid övervägandena om en utvidgning bör enligtmin mening också beaktas att del måste te sig stötande för det allmännarättsmedvetandet att återbetalning sker till förelag, eller företagare somhäftar i skuld hos kronofogdemyndigheten för skatter och avgifter av olikaslag. Det kan t. ex. vara fråga om kvarstående eller tillkommande skatt enligt UBL,innehållna men oredovisade källskatteme-del eller arbetsgivaravgifter. Detframstår som rimUgl alt borgenären/staten när det gäller en skattskyldig somhar visat sig inte vilja eller kunna betala påförda skaller och avgifter, tar ianspråk även ett återbelalningsbelopp av nu aktuellt slag genom avräkning. Jagföreslår således att rätten lill avräkning vid återbetalning av mervärdeskattutvidgas. Utvidgningen är att se som ett steg i avvaktan på de vidareövervägandena om en generell avräkningsrätt på skalle- och avgiftsområdet. Denbehöver därför inle öppna möjlighel till avräkning för alla slags skatte- ochavgiftsfordringar. Det vikliga är att den ger rätt till avräkning för sådanadet allmännas fordringar som är vanligen förekommande och ofta uppgår tillstora belopp, dvs. fordringar avseende skatt enligt UBL och arbetsgivaravgifterenligt lagen (1981:691) om socialavgifter. I debiterings- och uppbördshänseendejämställs avgifter enligt lagen (1982:423) om allmän löneavgift med avgifternaenligt lagen om socialavgifter och löneavgifterna bör också ingå i det av migföreslagna avräkningssyslemet. Formellt omfattas de emellertid inle av socialavgiftssyslemetsbeteckningar arbetsgivaravgift resp. egenavgift. I bestämmelser om utvidgade avräkningsmöjUghetermåste därför den allmänna löneavgiften särskilt anges. Detnuvarande fjärde stycket i 49 § ML, vilket innehåller regeln om att endast restfördmervärdeskatt och på denna belöpande restavgift får avräknas vid återbetalningav överskjutande ingående skatt enligt deklaration, bör ersättas av en nybestämmelse som ger uttryck åt den av mig föreslagna utvidgningen av avräkningsmöjligheterna.Den nya bestämmelsen bör lämpligen kunna utformas efter mönster av enbestämmelse i 20 § 1982/83:84 40 I fjärde stycket bör således ges föreskrift om atl enskattskyldig, som befinns stå i skuld för mervärdeskatt, skatt enligl UBL.arbetsgivaravgift enligt lagen om socialavgifter eller avgift enligt lagen omallmän löneavgift, vid restitution av mervärdeskatt har räll att återfå baravad som överstiger de obetalda skatterna eller avgifterna och de räntor elleravgifter som belöper på dessa. En sådan bestämmelse kommer alt reglera avräkningenvid alla slags restitutioner av mervärdeskatt. Den innebär alt ,liksom nu är fallet, kan avräkna både sådan mervärdeskatt som överlämnats förindrivning och sådan obetald mervärdeskatt som ännu inte överiämnats förindrivning. Detsamma kommer att gälla vid avräkning för betalning av skatt enligtUBL, arbetsgivaravgifter och löneavgifter. En sådan avräkning bör emellertid sålångt möjligt ingå i etl rutinmässigt upplagt förfarande, som gerlänsstyrelsens mervärdeskatteenhel möjlighet att ombesörja återbetalningarnautan kontakt med annan myndighet än kronofogdemyndigheten. Detta innebär attden utvidgade avräkningsrälten i praktiken främst kommer att avse fordringarsom är överlämnade för indrivning. För ettverkligt rationellt och effektivt utnyttjande av de avräkningsmöjligheter somöppnas genom mitt förslag förutsätts att den erforderliga kommunikationenmellan länsstyrelse och kronofogdemyndighet kan ske med hjälp av ADB. Dettatorde inte fullt möjligt förrän , då samtligakronofogdemyndigheter avses vara anslutna till del s. k. REX-systemet. Iavvaktan på della får man därför acceptera att avräkningsmöjligheterna i ettinledningsskede inte kan utnyttjas i full utsträckning. Sedan ADB kommit tillallmän användning bör de utvidgade avräkningsmöjligheterna kunna inpassas iarbetsrutinerna sä att de inte kräver några-större arbetsinsatser hos de restituerandemyndigheterna. För kronofogdemyndigheterna bör reformen innebärastora lättnader, eftersom avräkning är ett mycket enklare och mer rationellt förfarandeän utmätning. Det ankommer på RSV all med stöd av 24 §mervärdeskattekungörelsen meddela de närmare föreskrifter som kan behövas förtillämpningen. RSV har i sin framställning hemställt alt nuvarandeöverlåtelse- och utmätningsförbud i 49 § femte stycket ML upphävs. Som framgåttav vad jag har anfört i det föregående skall detta förbud ses mot bakgrund avden rådande begränsningen av avräkningsrälten. Ett upphävande av förbudet kandärför synas ligga i linje med mitt förslag om vidgning av rätten lillavräkning. Det kan emellertid befaras alt myndigheternas arbete allvarligtförsvåras om förbudet upphävs och det på grund därav blir vanligt medöverlåtelser och utmätningsansökningar avseende väntade restitutioner avmervärdeskatt. Jag anser mig därför inle böra föreslå någon ändring vad gäller49 § femte stycket ML. Milt förslag lill ny lydelse av paragrafens fjärde styckepåkallar en mindre redaktionell ändring i dess sjätte stycke. Jag föreslår att 49 § ML ändras i enlighet med vad jaganfört . 1982/83:84 41 bestämmelserna bör träda i kraft så snart som möjligl ochmedge avräkning också för fordringar som hänför sig till liden föreikraftträdandet. I enlighet med vad jag har anfört i del föregående harinom budgetdepartementet upprättats förslag till 1. lag om ändringi lagen (1980:865) mot skatteflykt, 2. lag om ändringi uppbördslagen (1953:272), 3. lag om ändringi lagen (1968:430) om mervärdeskatt. Förslagen bör fogas lill protokollet idetta ärende som bilaga 1'. Jag hemställer att lagrådels yllrande inhämtas överförslagen. Regeringen beslutar i enlighet med föredragandenshemställan. ' Av'bilagan hanhär endast medtagits lagförslag 3.Lagförslagen 1 och 2 överensstämmer med propositionens lagförslag. 1982/83:84 42 Lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt Härigenom föreskrivs att 49 § lagen (1968:430) ommervärdeskatt' skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 49 § Överstiger ingående avdragsgill skatt enligtdeklaration den utgående skatten, återbetalar det överskjutandebeloppet i den mån kvittning icke skelt enligt 17 § sjunde stycket. Överstiger skatt som skattskyldig betalat för vissredovisningsperiod skatt som fastställts eller anses fastställd, återbetalarlänsstyrelsen det överskjutande beloppet. Den som i annat fall får nedsättning i eller befrielsefrån skatt som avkrävts honom, återfår av vad han betalat förmycket. Vid återbetalning av överskjutande Skall återbetalning ske enligt för- ingåendeskatt som den skattskyldige sta, andra eller tredje stycket och är berättigad att återfå enligt första befinns den skatlskyldige stå i skuld stycket får endast restförd mervärde- för mervärdeskatt, skatt enligt upp skatt och därå belöpande restavgift bördslagen (1953:272), arbelsgivar- avräknas. avgift enligt lagen (1981:691) om socialavgifter eller avgift enligt lagen (1982:423) omallmän löneavgift, har den skatlskyldige rätt att återfå bara vad somöverstiger de obetalda skatterna eller avgifterna och de räntor eller avgiftersom belöper på dessa. Fordran på överskjutande ingående skatt får ej särskiltöverlåtas eller utmätas. I övrigt gäller uppbördslagens I övrigt gäller uppbördslagens (1953:272) bestämmelser om resti- bestämmelser omrestitution av skall tution av skatt i tillämpliga delar i tillämpligadelar beträffande åler-belräffande återbetalning av mer- betalning avmervärdeskatt, värdeskatt. Denna lag träder i kraft efter den dag, dålagen enligt uppgift på den har kommit ut från trycket i Svenskförfattningssamling. 1 Lagen omtryckt 1979:304. Senaste lydelse av lagensrubrik 1974:885. Prop.1982/83:84 43 Närvarande: justitierådet , regeringsrådet ,justitierådet . Enligt protokoll vid regeringssammanlräde den 25 november1982 har regeringen på hemställan av statsrådet och chefen för budgetdepartementelbeslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändringi lagen (1980:865) mot skatteflykt, 2. lag om ändringi uppbördslagen (1953:272) och 3. lag om ändringi lagen (1968:430) om mervärdeskatt. Förslagen har inför lagrådet föredragits avdepartementsrådet , avdelningsdirektören ,hovrättsassessorn och kammarrättsfiskalen . Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: Förslaget till lag om ändring i lagen (1980:865) motskatteflykt Lagen mol skatteflykt har varit i kraft sedan den 1januari 1981. Den aniogs mot en bakgrund av flera decenniers försök atl lösa derätlssäker-hetsproblem som nödvändigt måste vara förenade med en klausul, somför sin tillämpning kan sägas förutsätta all en beskattning enligt gällandeskatteregler strider mot lagstiftarens avsikter. Klausulens tillämpningsområdesom av rättssäkerhetsskäl har begränsats till vissa typer av rättshandlingar -de s. k. egentliga kringgåendefallen - föreslås i remissförslaget utvidgat så atldel omfattar alla slag av transaktioner som fyller de uppställdaförutsättningarna. Övriga rekvisit för klausulens tillämpning bygger enliglremissförslaget i huvudsak på de som gäller. Förslaget innebär vidare vissändring i reglerna om hur taxeringen skall bestämmas när rekvisilen förtillämpning av klausulen är för handen. Lagstiftningens giltighetstid, som vidtillkomsten begränsades till , berörs däremot inle av förslaget. För den utvidgade tillämpningen av klausulen ochändringarna i övrigt åberopas inle i remissen någol erfarenhelsmalerial somvisar atl regeln sådan den aniogs inle fyller sitt syfte. Denutvärdering av klausulen som då förutsattes är avsedd all göras först motslutet av femårsperioden. Lagen bör med hänsyn till sin allmänt hållna karaktärhelst ges en kontinuerlig tillämpning genom förhandsbesked ochdomstolsavgöranden så alt en praxis kan utbildas tillledning för de skattskyldiga och myndigheterna. Från denna synpunkt är detolägligt atl redan nu göra Prop.1982/83:84 44 ändringar i lagen. Å andra sidan är del svårt att avvisakritiken att generalklausulen fått ett för snävt tillämpningsområde. Skatleundandragan-detpå den direkta beskattningens område har numera tagit stor omfattning ochsamhällets strävan'måste vara att motverka skalleflykt i alla dess former. Vid lagens antagande utformades det s. k. omvägsrekvisiteli 2 § punkt 1 i syfte att erhålla en såvill möjligl preciserad gräns molförfaranden som av rättssäkerhetsskäl ansågs böra lämnas utanför klausulen.Enligt förslaget utgår delta rekvisit och ersätts inte av någon annan avgränsning.Varje rättshandling, sedd för sig eller tillsammans med annan rättshandling ivilken den skatlskyldige medverkar, skall kunna komma under bedömning som en skatleflyktsålgärd,om den skallskyldige därmed i strid mol lagstiftarens avsikter uppnår en inleoväsentlig skalleförmån. Alt de mera sinnrikt uträknade transaktionerna forifarandegår in under generalklausulen följer av den föreslagna utformningen. Vad som nutillförs är de fall då skatteförmånen uppnås genom ett förfarande som inteframstår som en omväg i förhållande till något annat förfarande. Dessa fall harfrånsett speciallagstiftning kunnat angripas av myndigheterna endastmed tillämpning av grundsatserna om skenrällshandling och felaktigt betecknadeavtal. Som en följd av att det rättsliga handlandet som sådantinte preciseras i förslaget blir klausulens avgränsning mot vad som ej skallomfattas - dvs. alla lojala transaktioner - i allt väsentligt avhängig av rekvisilenunder punkterna 2 och 3. Rekvisilelunder punkt 2 föresläs, med viss jämkning av vad nu gäller, så utformat att detför tillämpning av generalklausulen skall- krävas atl skatteförmånen kan antasha utgjort ell huvudsakligt skäl för handlandet. I de fall då handlingssättetär uteslutande inriktat på en ej avsedd fördel vid beskattningen torde de rättstillämpandemyndigheterna inte vållas några \ större problem. Vanligen är det skattemässigasyftet emellertid förenat med rent kommersiella eller privatekonomiskaintressen. Då del enligl förslaget blir av mindre betydelse hur den skattskyldigeförfarit, får utredningen koncentreras till den skattskyldiges motiv för sitthandlande. Myndigheter och domstolar kan här komma atl ställas inför svårabedömningar. Enligt remissprotökollet får frågan om den skattskyldiges avsiktermed förfarandet avgöras på grundval av en objektiv bedömning av samtligaomständigheter i det enskilda fallet. Lagrådet kan jnslämma häri men villtillägga all enligt sakens natur varje sådan bedömning måste göras med storvarsamhet. För att skalleförmånen skall anses som del huvudsakliga skälet lillförfarandet torde - i nära anslutning lill vad departementschefen anfört - börafordras, alt förfarandet helt eller i viktiga delar framstår som praktisktlaget meningslöst, om man bortser från skatteförmånen. 12 § punkt 3 i förslaget uppställs som ett ytterligare rekvisitatl en taxering på grundval av förfarandet skulle strida mol lagstiftningens grunder. 1982/83:84 45 Stadgandet skiljer sig från sin motsvarighet i gäUande lagdärigenom alt det inte preciserar vilka bestämmelsers grunder som det är frågaom. Det är ändå tydligt att stadgandet inte åsyftar lagstiftningen som en totaliletutan de bestämmelser som den skattskyldige genom sitt förfarande velat utnyttjaeller undvika. Del är ennästan olöslig uppgift all utforma en verksam generalklausul mot skatteflyktså, att det blir möjligt för den enskilde all i varje situation avgöra, omklausulen blir tillämplig på ell visst använt eller planerat förfarande. Inleheller den nu gällande klausulen är så beskaffad, alt den gör detta möjligt.Ölägenheterna av den begränsade förutsebarheten mildras genom möjligheten atlfå förhandsbesked. Rättssäkerheten ökar, om man dessutom inriktar klausulenstillämplighet på fall där den skattskyldige har anledning atl hysa tvekan omdel skattemässigt godtagbara i sill handlingssätt. I de s: k. egentliga kringgåendefallenfår den skatlskyldige med hänsyn lill förfarandets natur förutsättas regelmässigtha anledning lill sådan tvekan. Vad beträffar den utvidgade klausulen gällerdelsamma en del andra förfaranden med extraordinära inslag. Att klausulenskulle komma atl lillämpas också på förfaranden helt utan sådana inslagförefaller osannolikt, därför all det knappast kan befaras alt sådanaförfaranden kommer i strid med skattelagstiftningens grunder. Med hänsynhärtill och med beaktande av alt det är fråga om en provisorisk lagstiftning,som skall omprövas om elt par år, vill lagrådet inte motsätta sig att förslagelgenomförs. Förslaget till lag om ändring i uppbördslagen(1953:272) Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Förslaget till lag om ändring i lagen (1968:430) ommervär deskatt Den föreslagna nya bestämmelsen i 49 § om att överskjutandeingående mervärdeskatt i vissa fall inte skall återbetalas lill den skatlskyldigeförutsätter enligt lydelsen för sin tillämpning atl den skallskyldige befinns"stå i skuld" för mervärdeskatt, skatt enligt uppbördslagen,arbetsgivaravgift eller allmän löneavgift. Uttrycket har valts efter mönster av20 § lagen om avdrags- och uppgiftsskyldighel beträffande vissauppdragsersättningar och innefattar, tolkat på vanligt sätt, fastställdaskatter och avgifter även om de inle är förfallna till betalning. Förslagetavviker i detta avseende från vad som gäller nu i fråga om. mervärdeskatt,eftersom endasi restförd sådan skatt får avräknas. Atl en sådan avvikelse äravsedd synes inte framgå av motiven. Departementschefens uttalanden tydertvärtom på atl det bara är förfallna skaller och avgifter som skall avräknas.Departementschefen anger, all det inle längre bör föreligga något hinder mol enreform som medför all överskjutande ingående mervärdeskatt inle betalas ut till"en skatlskyldig 1982/83:84 46 som är restförd för andra skatter eller allmännaavgifter'' och vidare atl det är rimligt att borgenären/staten när dét gäller"en skatlskyldig som har visatsig inte vilja eller kunna betala påförda skatter och- avgifter" lar i anspråkett återbetalningsbelopp av nu aktuellt slag genoni avräkning. Vid ärendets föredragning inför lagrådet har emellertid upplysts, all avsiklen ändå är atl uttrycket "stå i skuld" skall tolkas på sedvanligt sätt så att ickeförfallna skaller och avgifter innefattas.. Lagrådet vill i anledning härav anföra följande. .;' .' Avräkningför skall eller-avgift som inte Förfallit lill betalning innebär förutom kvittningsrättenen räll för staten till förlida betalning. Regeln måste leda lill attföretagare med tillgodohavande avseende mervärdeskatt får en försämring i likvidiletshänseendeoch en ränteförlust som inle drabbar företagare utan någon sådan fordran påstaten. Såvitt lagrådet förstår kan tillgodohavandet i sig inte vara någonrationell anledning lill eri sådan skillnad mellan skattskyldiga. Förslageti denna del har inle remissbehandlats. Det är därför svårt alt bilda sig någonnärmare uppfattning om vad det kan föra med sig när det gäller uteblivna ränlemedeloch inverkan i likviditetshänseende. Det framgår av departementschefens motivpå denna punkt atl - frånsett mervärdeskall -regeln av praktiska skäl inle äravsedd att j allmänhet få någon betydelse annat än i de fall statens motfordringarpå skatt eller avgift är överlämnade för indrivning. Lagrådet förordar, atl delnuvarande villkoret för avräkning av mervärdeskatt, nämligen atl den skall vararestförd, uppställs generellt för de skatter och avgifter det är fråga om,eller all det på annat sätt anges i lagtexten, att avräkning får ske bara förförfallna skatter och avgifter. Lagrådet vill slutligen anmärka, alt i den föreslagnaikraftträdandebestämmelsen hänsyn inle har tagits lill de likviditetssvårighetersom övergångsvis kan vållas förelagen genom atl avräkning enligt förslagelskall kunna ske för skaller och avgifter som inte förfallit lill betalning. Prop.1982/83:84 47 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden t. , , , , , , ,, , , , , . Proposition med förslag till lag om ändring i lagen(1980:865) mot skatteflykt, m. m. Föredraganden anmäler lagrådets yttrande' över förslagtill 1. lag om ändringi lagen (1980:865) mot skatteflykt, 2. lag om ändringiuppbördslagen (1953:272), 3. lag om ändringi lagen (1968:430) om mervärdeskall. Föredraganden redogör för lagrådetsyttrande och anför. Lagrådet har godtagit ändringsförslagen beträffande lagenmot skatteflykt och uppbördslagen (UBL). Däremot har lagrådet förordat vissajusteringar av förslaget till lag om ändring i lagen om mervärdeskatt (ML). Jagskall strax redogöra närmare för della, men först skall jag i korthet beröralagen mol skatteflykt. Förstaget tiU tag om ändring i lagen mol skatteflykt Som jag redan har nämnt har lagrådet godtagitändringsförslaget beträffande lagen mot skatteflykt. De uttalanden som lagrådethar gjort rörande innebörden av klausulens rekvisit kan jag i allt väsentligtansluta rhig till. Jag vill för egen del göra ett uttalande i förtydligandesyfte när det gäller övergångsbestämmelserna, nämligen för det fall enrättshandling som företagits efter ikraftträdandet ingår i etl förfarande sompåbörjats före ikraftträdandet. Här bör samma princip gälla som vid införandetav den nuvarande klausulen (jfr prop. 1980/81:17 s. 190 och 199). Det innebäralt den nya klausulen inte skall lillämpas i fråga om rättshandlingar somföretas ' Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträdeden . 1982/83:84 48 efter ikraftträdandet om den skatlskyldige på grund avåtagande före ikraftträdandet varit rättsligen pliktig att företarättshandlingarna. Förslagel lill lag om ändring i lagen om mervärdeskatt Enligt det av mig framlagda förslaget skall avräkning vidrestitution av' mervärdeskall kunna ske för betalning av mervärdeskatt, skattenligt UBL, arbetsgivaravgift eller allmän löneavgift som den skattskyldigestår i skuld för. Lagrådet har förordat att förslaget ändras så att föravräkning krävs atl skatten eller avgiften förfallit lill betalning. Jag fårmed anledning härav ' anföra följande. Den i lagrådsremissen föreslagna bestämmelsen i 49 § MLinnebär att skatten eller avgiften måste vara fastställd till sitt belopp föratt den skatlskyldiges rätt till restitution skall inskränkas. Som lagrådet harframhållit behöver skatten eller avgiften däremot inte vara förfallen lillbetalning. En sådan ordning är inte någon principiell nyhet i lagstiftningen.Föreskrifter om avräkning till betalning av debiterad men icke förfallen skattfinns sålunda i 68 § 4 mom. andra stycket första meningen UBL. Enligl andrameningen i samma stycke kan ett restitutionsbelopp t. o. m. innehållas iavvaktan på att skatt påförs. Avräkning mol skatt eller avgift som inte harförfallit till betalning får också ske enligl lagen (1982:1006) om avdrags- ochuppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdragsersättningar (AUL).