prop · G603143 · 1982-12-31 00:00:00 — kapitel 10 civil personal (utom B-personal) kapitel 11 A- och B-personal kapitel 12 civilmilitära värnplikfiga kapitel 13 civUmUitär fast anstäUd personal (utomhögskoleingenjörer) kapitel 14 civilmilitära fast anställdahögskoleingenjörer. Efter delaljöverväganden föreslår CMU i resp. kapitelföljande fördelning av berörd personal till kategorier. Till militär allmäntjänstpersonal (MA) bör hänföras a chef för drivmedelslropp inom krigsorganiserad basbataljon vid flygvapnet(kap. 10) arméns och marinens fast anställdahögskoleingenjörer (kap. 14). Till militär facktjänstpersonal (MF) bör hänföras D F. n. civil personal. Huvuddelen av försvarets civUatjänstemän behåller dock sin ställning under sitt "vardagliga"arbete i fredsorganisationen. Försvarsmaktens fasl anställda apotekare,hälsovårdskonsulenter och instmktionssköterskor föreslås dock bli MF även ifredsorganisationen (kap. 10) D frivillig A-personal och hemvämets B-personal(kap. 11) aU f. n. civUmilitär värnpliktig personal (kap.12) D fast anställda läkare, veterinärer, landläkare,meteorologer och reserv-officerare (f. n. mUitära) på marklinjen iflygtrafiktjänst (kap. 13) flygvapnets fast anställda högskoleingenjörer(kap. 14). Till civil personal som åtföljer stridskrafterna börhänföras B-personal som las i anspråk vid mobiliseringsplatser ochmåltidsstationer (kap. 11). Detaljöverväganden i utbildningsfrågorna (kap. 10-11 och13, p. För försvarsmaktens civila tjänstemän (Z-personal) börutbildningen delas upp och passas in med hänsyn till arbetsbelastningen iövrigt på de skilda arbetsplatserna. För f. n. civil personal som ställs tillförsvarsmaktens förfogande (Å-personal) bör den genomföras i form avsammanhållna kurser om en till två veckors längd. CMU föreslår vidare (kap. 10) inom vilka tidrymder efteranställningstid-punkt (för Z-personal) resp. krigsplaceringstidpunkt (förÅ-personal) som erforderlig utbildning skall vara genomförd. Vad gäller A- och B-personalens utbildning (kap. 11)begränsar CMU sig fill vissa detaljsynpunkter och förslag. Icke värnpliktsutbildade - män och kvinnor - som anställssom försvarsläkare, försvarsveterinär eller försvarstandläkare bör enligl CMU:sförslag Prop.1982/83:143 33 (kap.13) gå genom den i kapitel 9 föreslagna gmndutbildningen i självskydd ochsjälvförsvar saml befälsutbildning. Vad gäller utbildningen av meteorologeroch flygledare föreslår utredningen (kap. 13) inte några förändringar. Rekrytering och utbildning av värnpliktig civilmilitär personal(kap. 12, p. Värnpliktigaläkare, läkarassistenter (landläkare), apotekare och personalvårdsassistenterrekryteras f. n. såväl genom grundutbildning som genom vidareutbildning av värnpUktigasom har gmndutbildals i annan ordning. CMUkonstaterar att etl renodlat vidareutbildningssystem kan beräknas väl täckakrigsorganisationens behov av nyssnämnda värnplikfiga. Det är också överlägsetnuvarande gmndutbildning eftersom det ger befattningshavare med bättreförutsättningar atl lösa uppgifterna i krigsorganisationen. Del drar emellertid- utom för personalvårdsassislenter - högre kostnader än grundutbildning.Utredningen finner vidareutbildnings/överföringssystemets fördelar vara såstora att merkoslnadema ler sig motiverade. CMU föreslår därför altvärnpliktiga läkare, läkarassistenter (tandläkare), apotekare ochpersonalvårdsassistenter rekryteras Uteslutande genom vidareutbildning ochöverföring av värnpliktiga som har gått genom gmndutbildning i annan ordning.Detta fömtsätter ändringar av värnpliktslagen och värn-pliktsutbildningsförordningen. Vämpliktigatekniker och meteorologer bör enligt utredningens förslag alltjämt grundrekrylerasoch grundutbildas. Rekrytering och utbildning av civilmiUtära fast anställdahögskoleingenjörer (kap. 14, p. Förrekrytering av de f. n. civilmilitära högskoleingenjörerna överväger utredningendels vidareutbildning av yrkesofficerare (bl. a. i teknisk tjänst), delsgrundrekrytering (direktrekrytering) av civilingenjörer. De senare förutsättsefter gmndutbildning som vämpliktiga följa en särskild utbildningsväg tillhögskoleingenjörsbefattningarna. Huvuddelen av dessa är på nivå bataljonschef (motsv. )i krigsorganisafionen. Vissa befattningar kräver relativt ung personal. till högskoleingenjör bör studierna vid teknisk högskolaske i en följd och mellan genomgången av högre kurs (KHS HK)och allmänna kurs (MHS AK). Vidgrundrekrytering av militära högskoleingenjörer bör utbildningen så långl detär erforderiigt och möjligt samordnas med utbildningen av övriga yrkesofficerarei teknisk tjänst. Vidsina överväganden har CMU i fråga om kostnader vid såväl grundulbildning somvidareutbildning utgålt från de ekonomiska villkor som f. n. gäller. Härvidkonstaterar utredningen att främst kostnadsskäl - vid marinen även behovel avmariningenjörer i relativt låga åldrar - talar för att 1982/83:143 34 rekryteringenav militära högskoleingenjörer inom alla tre försvarsgrenarna huvudsakligen börske genom gmndrekrytering. Vidareutbildning av yrkesofficerare till militärahögskoleingenjörer bör ses som en viktig möjlighel att i enskilda fall ta tillvara särskilt intresse, speciellt kunnande och speciell erfarenhet hosyrkesofficerare. CMUredovisar i kapitlet detaljerade förslag till utbildningsgångar för gmndrekryterademilitära högskoleingenjörer inom samtliga tre försvarsgrenar. Utbildningenanpassas i tillämpliga delar till utbildningen enligl den nya befälsordningen. Personalkårfrågor (kap. 15) Ikapitel 15 redovisar CMU dels nuvarande personalkårer och kårtillhörighet,dels av personalkalegoriutredningen framlagda förslag fill ändringar av dessaförhållanden för de personalgmpper som berörs av utredningen. Utredningen begränsar sinaförslag i kårfrågoma till att gälla de grupper som jämlikt direkfiven berörs avutredningsuppdraget. Med utgångspunkt häri konstaterar CMU att dessställningstaganden i kapitlen 10-14 inte föranleder något förslag till ulökningav nuvarande antal personalkårer. Vad gäller kårtillhörighet föreslårutredningen atl försvarstandläkare, försvars-apotekare, hälsovårdskonsulenteroch instmktionssköterskor - alla grupper som har föreslagits hänförda till"befälsrättskategorin" militär facktjänstpersonal (MF) - inordnas iförsvarets medicinalkår. CMU refererar även isammanhanget aktuella delar av överbefälhavarens framlagda förslagi personalkårfrågorna inom försvarsmakten. Utredningen ansluter sig till dessaförslag i de delar som hänger samman med utredningens uppdrag. CMU konstateraratt dess förslag inte ändrar förutsättningarna eller möjlighetema att genomförade av ÖB föreslagna förändringarna i fråga om kårindelning och kårtillhörighet. Övergången till föreslagen ordning (kap. 16) Denföreslagna ordningen i fråga om kategoriindelning och kategoritillhörighet börträda i kraft och oavsett om föreslagen utbildning resp.erforderlig kompletteringsutbildning har hunnit genomföras. Information om dennya ordningen måste ges all personal inom krigsorganisationen t. ex. ianslutning till undervisning i folkrätt i samband med repetitionsutbildning. Nukrigsplacerad personal som inte uppfyller föreslagna minimikrav bör inom enbestämd tidsperiod - lämpligen - ges erforderlig minimikom-petens. Föratt begränsa kostnaderna för utbildning föreslås att viss personal i högreålderslägen medges valfrihet att gå genom erforderlig utbildning som i övrigtskall vara obligatorisk. Prop.1982/83:143 35 Kostnader (kap. 17) Merkostnadernaför de av CMU föreslagna ätgärderna beräknas (övergångsperioden) totalt uppgå till ca 6,4 milj. kr. varav ca 2,5milj. utgör övergångskostnader och ca 3,9 milj. kr. fortvarighetskostnader.Kostnadema kommer därefter att vara ca 3,9 milj. kr. Prop.1982/83:143 36 1Ändrad kategoriindelning m. m. Ingenremissinstans har något att erinra mot förslaget atl kategorin civUmilitärpersonal utmönstras begreppsmässigt. Ifråga om personalens närmare indelning har det under remissbehandlingenredovisats olika meningar. Överbefälhavaren () delar således inle CMU:suppfattning att den nuvarande civilmiUtära personalen på aktiv stat bör delas iskilda befälsrätlskategorier. Han förordar i stället att hela den civilmiUtärapersonalen på aktiv slal förs till gruppen yrkesofficerare. Detta medför enliglÖB all samtliga på aktiv slal anställda militära högskoleingenjörer, meleorologer,läkare, veterinärer, tandläkare och apotekare blir allmäntjänstpersonal. ÖBhävdar atl de undantag i fråga om den fullständiga befälsrällen som i vissalägen kan behöva regleras mellan gmpper av militär personal bör kunna lösas medstöd av tjänsteföreskrifter som faststäUs i annan ordning. har invändningar mot CMU:s förslag om en indelningav den militära personalen i allmäntjänstpersonal och facktjänstpersonal.Sjukvårdsstyrelsen menar atl del inte är möjligt att definiera och urskiljapersonal som kan tUldelas och ta befäl över annan personal oavsettförsvarsgren, vapengren, truppslag osv. Utredningens förslag konserverar,enligt sjukvårdsstyrelsens uppfattning, den nuvarande olyckliga uppdelningenav den militära personalen i tvä kategorier. Sjukvårdsstyrelsenvänder sig också mot förslaget att de nuvarande civUanställda tjänstemännen skaUhänföras fill den civila personalen i fredsorganisafionen men utgöra militärpersonal vid tjänstgöring i krigsorganisationen. Sjukvårdsstyrelsen hävdar atldenna personal bör ha militär status även vid fredstjänstgöring. Personalen ifråga bör dock enligl sjukvårdsstyrelsen kunna undantas frän uniformsplikl ochansvar som krigsmän enligl när det inle är fråga om tillämpadutbildning eller tjänstgöring i krigsorganisationen. () menar atl CMU:s förslag innebär en "mUilarisering" avförsvarsmaktens hela krigsorganisation. Förslagen påverkar, enligt AMS, densträvan mot integrering och samordnat utnyttjande av militära och dvUatjänster och andra resurser som önskar. AMS anser alt CMU i mycketliten utsträckning har behandlat dessa . Värnpliktsverkel(VPV) delar CMU:s principöverväganden om personalkategorierna men ifrågasätterom inte befälsrätten kan regleras i annan ordning än genom föreslagenkategoriindelning. Prop.1982/83:143 37 () och () förklarar siginte ha någol att erinra mot den indelning av den militära personalen som CMUföreslår. Försvarets forskningsanstaU (FOA) redovisar samma uppfattning. SACOISRanför atl del är rimligl att personalen på gmnd av rekryteringsgångar och allmänmUitärutbildning delas in i olika kategorier med avseende på befälsrällen. OcksåLO häller med CMU om atl den militära personalen bör delas upp på tväkategorier, militär allmäntjänstpersonal och militär facktjänstpersonal. FörsvaretsradioanstaU (FRA) anför att den del av anstaltens personal som f. n. är dvU börhänföras fiU militär personal endast vid tjänstgöring i krigsbefattning i krigsorganiseratförband. Vid deltagande i annan utbildning som lärare eller elev bör - enligt FRA- den civila FRA-personalen behälla sin dvUa status enligt nu tillämpad praxis. 2Behovet av allmänmilitär utbildning m. m. () tillslyrker förslaget att överbefälhavaren bör ges ettuppdrag att närmare utreda gmnderna för de cenirala ämbetsverkens inplacering ikrigsorganisafionen. () delar också CMU:s uppfattning alt vissa cenirala ämbetsverk m. m. börföras över till totalförsvarets civila delar i krigsorganisationen. Kommitténförklarar sig dock ha för avsikt all yllerligare behandla denna fråga i sittkommande betänkande. ÄvenLO tillstyrker all möjlighelerna övervägs att föra bort vissa centralaämbetsverk m.m. ur den s.k. p-tabellsalla miUtära krigsorganisationen. FOAanför för sin del att anstaltens nuvarande status i krig som p-tabellmyndigheltorde vara en fömtsältning för att FOA skall kunna lösa de krigsuppgifter somnu ålagts anstalten. VPVanser del lämpligt all överbefälhavaren gör den av CMU föreslagna översynentillsammans med den utredning som f. n. ser över verksamheten hos myndigheternainom det militära försvarets huvudprogram 5. ÖBhar en annan uppfattning än CMU i fråga om faltartisternas kategorifillhörighet.Han anser sålunda atl dessa bör fillhöra den militära personalen. Sammainställning redovisas av CFB). FRKpekar på alt fällartislerna f. n. upptas i personaltabeller för milo-slaber.Detta medför enligl kommitténs mening, atl de får status som kombattanter. FRKanser detta vara olämpligt och biträder därför CMU:s förslag, som innebär atl fällartislernafolkrättsligt kan betraktas som åtföljande. ÖBanför i fråga om den allmänmilitära utbildningen all del är angelägel Prop.1982/83:143 38 attfömtsättningarna att lanspråkta personal i krigsorganisationen och ålägga t.ex. civil personal utbildning i vapenbmk, självförsvar och självskydd fär enhelhetsbedömning. Beträffande den frivilliga A- och B-personalen bör den enskUdesuppfattning fillmälas stor betydelse vid ett slutiigt ställningstagande tillvapenutbildning m.m. Inle minsl rekryteringsfrågorna i vid bemärkelse talar enliglÖB för delta. Han är därför inle beredd atl för A- och B-personalen förorda enobligatorisk utbildning enligt CMU:s förslag. ÖBbiträder förslaget all den civila personalen m. fl. som i krigsorganisationenhänförs till militär facktjänstpersonal skall ges viss utbildning i självskydd,försvar av egen arbetsplats m.m. ÖB framhåUer dock att förslaget innebär en slorambitionsökning och atl kostnaderna enligl hans bedömning blir betydligt störreän vad CMU har fömtsatt. ÖB anser därför att det är rimligt attutbildningsfrågorna blir föremål för försvarsgrensvisa försök under programplaneperioden1983 - 1988. FCFinstämmer i CMU:s konstaterande all civil personal som tjänstgör i fred inomförsvarsmakten genom sin anställning fär anses skyldig att ingå och tjänstgörai den militära krigsorganisationen och därvid bära och bruka etdhandvapen. FCFdelar ocksä CMU:s uppfattning att gmnden för atl i krigsorganisationen lanspråktaviss personal vid myndigheter utanför försvarsmakten är oklar. FCF anser atlregeringen bör vidta ålgärder för att undanröja denna oklarhet.Utbildning i folkrättens regler m. m kan enligt FCF ges inom ramen för dencivila personalens ordinarie utvecklingsprogram. Allmän militär utbildning börenligl FCF ges endasi i ett läge då den av personalen uppfattas som meramotiverad och därmed ger en bättre utbildningseffekl. FCF föreslår därför att allmänmilitärutbildning av civila anordnas först vid en mer påtaglig skärpning avberedskapen. Postverkethävdar alt CMU inte har berört de merkostnader som uppenbariigen måste bliföljden av ökad allmänmilitär utbildning av den militära fackljänstpersonalen. AMSpekar på alt ianspråktagande av personal enligt ijänslepliklslagen inte färavse vapenljänst vid försvarsmakten. Lagen torde därför, enligt AMS, inlelängre kunna utnyttjas för alt förse staber, förband m. m. med personal, omdenna får status som kombattanter. AMS menar atl CMU:s förslag därför kan fåbesvärande konsekvenser. AMS anser vidare atl den föreslagna vapenulbildningeninnebär en mycket kraftig och dyrbar ambi-lionshöjning som sannolikt blirbesvärande för rekryteringen. Den innebär, enligt AMS uppfattning, också enalltför stark betoning av vapenutbildning i förhållande till fackutbildningen.En fortsatt frivillig vapenutbildning bör vara tiUräcklig, menar AMS. FRAföreslär alt all civil personal vid FRA åläggs obligatorisk skyddsul-bildningmotsvarande civilförsvarsutbildning. Den civila personalen vid FRA med tjänslgöringspliktsom värnpliktiga bör, enligt FRA, åläggas obligatorisk vapen- ochstridsutbildning för att bibehålla förmågan all 1982/83:143 39 Personalen i övrigt vid FRA bör försöksvis ges frivillig vapenulbildning. Svenska röda korsetframhåller - med hänvisning till tillämpningen av och respekten för rödakors-röda halvmånesymbolen - atl rödakorsper-sonalen inle bör beväpnas eller vapenulbildas,inte ens på frivillig gmnd. FMV anför alt utbildningav huvuddelen av de civila tjänstemän som ingår i verkets krigsorganisationkommer atl medföra sädana kostnader och resursinsatser i övrigt, främstproduktionsbortfall, som FMV i det rådande ekonomiska läget inte kan bära. FOApekar pä atl CMU:s förslag om utbildningen innebär slörre krav än vad somgäller f. n. FOA fömtsätter atl omfattningen av utbildningsinsatserna anpassastill förekommande behov och givna resurser. VPVmenar att personal i försvarsmaktens krigsorganisafion f n. ianspråktas med stödav ett flertal, i mänga fall för den enskilde, svårförståeliga lagar ochförordningar. VPV anser alt författningsslödet bör renodlas och förenklas förde olika personalgrupperna. Luftfartsverkethar ingen erinran mot förslagen om ökad utbildning. Verkel hävdar dock attdenna fär som trolig konsekvens atl den nuvarande organisafionen måste utökas personalmässigl.En annan konsekvens blir, enligt luftfartsverket, att personer som av olikaskäl inle vill bära vapen inle kan komma i fråga för t. ex. befattningar somflygledare eller flygledar-assistenter i verket. FRKbiträder CMU:s ställningstagande att undervisning i folkrättens regler är ettvillkor för all befalspersonal. Kommittén framhåller att dessa frågor kommeralt belysas ytterligare i kommitténs kommande betänkande. FRK berör också sjukvårds-och själavårdspersonalens rätt att bära vapen. Kommittén anför alt nyafolkrättsliga regler om sjukvården i krig och den ökande integrationen av dennagör att bärandet av vapen kan diskuteras även när det gäller den militärasjukvårdspersonalen. I allt fall hävdar kommittén - torde det vara svårt attfinna rimliga mofiv för själa-värdspersonalens beväpning. Kommittén meddelar iremissyttrandet atl man har beslutat alt ta upp frågan om sjukvårds- och själavärdspersona-lensbeväpning lill prövning. LO redovisar enuppfattning som avviker från CMU:s utgångspunkter för förslagen om skyldighetenatl ingå i krigsorganisationen, bära vapen osv. Den personal som anställs icivil tjänst i försvarsmaktens fredsorganisation är enligl LO:s meninganställd på samma vUlkor som övriga offentligt anställda. Ianspråktagande ikrigsorganisationen och åläggande av vapenutbildning m. m. är därför intemöjliga, hävdar LO. /SRpekar på alt de yllerligare utbildningsbehov som utredaren föreslår för med sigatl försvarels fredsorganisation mäste tillföras de personella resurser som ärmotiverade av det utökade utbildningsbehovet. RiksförbundetSveriges Lottakårer (SLK) biträder CMU:s uppfattning Prop.1982/83:143 40 atldet är naturligt att kombattanter, som är folkrättsligt fillätna mäl för motståndarensvåldshandlingar, bör vara beväpnade och utbildade för självförsvar och försvarav egen arbetsplats. () anför att den föreslagna utbildningen för alt gepersonalen kompetens all försvara sig själv, della i försvar av egenarbetsplats m. m. är en rätfighet som saknats . SKBR lar upp frågan omden ökade utbildningens belydelse för rekryteringen till bilkårema. Faktorerav avgörande betydelse enligt SKBR är möjligheterna att få tjänstledigt,ersättning för barntillsyn och ekonomisk ersättning i övrigt. Medlemmar somkänner motstånd mot att bruka vapen kan enligl SKBR:s mening beredas utbildningför verksamhet inom den civila delen av totalförsvaret. anför ifrågan om personalens beväpning att styrelsen för sin del är benägen atl föresläalt den militära hälso- och sjukvårdspersonalen i likhet med den civila görshelt obeväpnad. Genom detta bortfaller enligt vissa ulbildningskravvilka kan bli svåra att uppfyUa särskUt avseende den civUa kvinnliga personalsom ställs fill förfogande av . Prop.1982/83:143 41 Propositionen .................................................... ... 1 Propositionenshuvudsakliga innehåll........................ 1 Lagförslag.......................................................... ... 2 ProtokoUfrån regeringssammanlräde .... 12 1 Ändradkategoriindelning m. m............................. .. 12 1.1................................................................. Inledning 12 1.1.1 CivilmUilämtredningen .......................... .. 12 1.1.2 Nuvarande personalindelning ................... .. 13 1.1.3 Vissa begrepp inom folkrätten ................ .. 14 1.2................................................................. Föredragandensöverväganden 15 1.2.1 Ändrad kategoriindelning ....................... .. 15 1.2.2 Behovet av aUmänmilitärutbildning ......... .. 17 1.2.3 Rekrytering och utbildning avvärnpliktiga läkare, fast anställd ingenjörspersonal m. fl 19 2 Den nya befälsordningen .................................. .. 20 3 Upprättade lagförslag ........................................ 21 4 Specialmofivering ............................................ 21 4.1 Lag om ändring 4.2 Lag om ändring 4.3 Lag om ändring 4.4 Lag om ändring 4.5 Lag om ändring ibrottsbalken ............................ .. 21 militärarältegångslagen (1948:472) 21 ilagen (1976:600) om offentlig anställning ... 22 ivärnpliklslagen (1941:967) ........ .. 23 1lagen (1974:613) om handläggningen av vissa regeringsärenden ................................. ." _ 23 5 Hemställan ..................................................... 23 6 Beslut .......................................................... 24 1 Sammanfattning av civilmililärutredningensförslag .. 25 2 Sammanslällning avremissyttrandena ................. 36