prop · G60389 · 1982-12-31 00:00:00 — Genom ett tillägg till denbestämmelsen kan det - sägs del i promemorian skapas utökade möjligheter lillingripande mot omotiverat bärande av fariiga tillhyggen under omständighetersom ger anledning all befara att de kommer att användas för att skada andra. Enligt promemorieförslagetbör 36 kap. 3 § BrB förses med en andra mening, i vilken det anges att vapen,dolk eller annat föremål, som är särskilt ägnat alt användas vid brott mot liveller hälsa, fär när annat ej är särskilt föreskrivet, förklaras förverkatoberoende av dess beskaffenhet i övrigt, om de förhållanden under vilkaföremålet har påträffats och omständigheterna i övrigt ger anledning lillantagande att det är påkallat till förebyggande av sådant brott. Detvanligaste fall dä det blir aktuellt att tillämpa den nya bestämmelsen tordeenligt promemorian vara dä föremålen tas i beslag hos nägon som har Prop.1982/83:89 12 omhändertagits enligt lagen (1976:511) om omhändertagandeav berusade personer m. m. För dessa fall synes det mindre rationellt om talanangående förverkande av föremålet måste föras vid domstol. Med hänsyn härtilloch till det ringa ekonomiska värde som föremål av nu avsett slag regelmässigthar föreslås alt åklagare får pröva förverkandefrågan pä samma sätt som ärföreskrivet beträffande föremål som har beslagtagits enligtstilettförordningen. Detta resultat uppnås genom att det i lagen (1958:205) omförverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. införs en ny paragraf, där det i denlagen föreskrivna förverkandeförfarandet - som i sak överensstämmer medstilettförordningens - görs tillämpligl beträffande nu aktuella beslagtagnaföremål. Vid våldsbrott kommer inte sällan vapen och tillhyggen avolika slag till användning. I åtskilliga uppmärksammade fall har knivarbegagnats, och knivar och andra tillhyggen förefaller allt oftare finnas med ibilden vid våld och oroligheter av olika slag. Enligt promemorian motiverarutvecklingen särskild lagstiftning. Behovet av lagstiftning vitsordas av samtligaremissinstanser. För egen del kan jag ansluta mig till denna uppfattning.Samtidigt vill jag framhålla att en lagstiftning pä del nu aktuella området självfalletaldrig kan bli annat än ell begränsat bidrag till strävandena alt bringa nedden allvariigare våldskriminaliteten. För att man skall komma tillrätta med detallvarliga samhällsproblem som våldsbrottsligheten utgör behövs generelltförebyggande åtgärder av ett helt annat slag som bl. a. är inriktade på altminska de sociala problem som ofta ligger bakom sådan brottslighet. När det gäller den närmare utformningen av en lagstiftninginriktad på att motverka att knivar och andra tillhyggen används vid våldsbrottansluter jag mig i huvudsak till promemorieförslaget. Jag kommer i detföljande att i anslutning till det förslaget och remissvaren redogöra för minsyn på de frågor som aktualiseras öch lägga fram de förslag som föranledshärav. Som redovisas i promemorian har från flera håll förordatsatt man i liksom i en del andra länder inför ett straffsanktioneratförbud mot att bära knivar och andra farliga tillhyggen på allmän plats dågodtagbara skäl inte kan åberopas. Jag delar den i promemorian uttaladeuppfattningen atl de skäl som har åberopats till stöd för kravet på ett förbudär beaktansvärda. Kunde man på denna väg förebygga åtminstone en del av devåldsbrott som det här är fräga om, skulle enligt min mening de olägen- 1982/83:89 13 hetersom ett sådant förbud skulle föra med sig för medborgare i allmänhet i och försig vara värda sitt pris. Ipromemorian anförs emellertid, som jag har redovisat i det föregående (avsnitt6), flera skäl mot ett allmänt förbud. De remissinstanser som har gått in påfrågan har i allmänhet anslutit sig till de uttalanden som i denna del görs ipromemorian. Tillämpningen av ett mera generellt förbud sägs vara förenat medavsevärda svårigheter, och den allmänna uppfattningen är att man i första handbör välja någon mindre ingripande åtgärd. Föregen del ansluter jag mig till uppfattningen alt andra åtgärder än knivförbud iförsta hand bör tillgripas. Som också sägs i promemorian bör det praktiskautfallet av sådana åtgärder följas med uppmärksamhet, och skulle utvecklingenvisa sig motivera en ytteriigare reglering fär frägan tas upp på nytt. 7.3 Allmäntom en ny reglering Deti promemorian framlagda förslaget att det till 36 kap. 3 § BrB skall läggas enny mening om förverkande av vissa farliga föremål som påträffas i ettsammanhang där de kan komma till brottslig användning har accepterats av deflesta remissinstanserna. Förslagels syfte är att motverka atl personer bär knivareller liknande föremål i situationer och på platser, där risken typiskt sett ärstor för att föremålet skall komma till användning i samband med våldsbrott.Detta är även enligt min mening angelägel, och jag ansluter mig tilluppfattningen alt polisen bör få större möjligheter än f. n. alt ta hand omsådana föremål. Med hänsyn lill de intressen som står på spel liksom till deaktuella föremålens genomsnittligt selt begränsade värde kan integritetssynpunklerinle innefatta något avgörande hinder mot en sådan lösning. Somnärmare framgår av redovisningen i promemorian står del klart attförverkandebestämmelsen i 36 kap. 3 § BrB i nuvarande utformning ger endasibegränsade möjligheter till ingripanden mot dem som bär kniv eller annat tillhyggeäven när omständigheterna ger anledning befara att föremålen kan komma tillbrottslig användning. Jag tillstyrker förslaget att en utökad möjlighet tillbeslag och förverkande av vissa farliga föremål lagtekniskt skall genomförassom ett tillägg till 36 kap. 3 § BrB. Denna lösning kan inte sägas innebäranågon principiell nyhet utan endast en utvidgning av de möjligheter tillförverkande som lagrummet redan f. n. erbjuder. 7.4 Vilkaföremål skall kunna förklaras förverkade? förverkanderegel bör i enlighet med vad som föreslås i promemorian iprincip ta sikte på alla sådana föremål, som är ägnade att användas vid brottmot liv eller hälsa men som inte nu kan förklaras förverkade enligt 36 kap. 3 §BrB. Exempel på sådana föremål kan vara - förutom t2 1982/83. 1982/83:89 14 knivar- kättingar, vajrar, batonger, olika slags käppar och metallrör liksom andrafarliga eggvapen än knivar såsom bajonetter. Beträffande stiletter och springknivarbör nuvarande särskilda lagstiftning behållas. De flestaremissinstanserna har accepterat den beskrivning av de avsedda föremålen somföreslås i promemorian: "vapen, dolk eller annat föremål, som är särskiltägnat att användas vid brott mol liv eller hälsa". BRÅ anser dock attmöjligheten till förverkande bör begränsas till "knivar och andra tillbyggen".Därigenom skulle man utesluta sådant som flaskor med bensin, stålskodda kängor,pepparspray och gift. Enligt polischefsföreningarna bör ordet dolk ersättasmed kniv. Själv anser jag det början angeläget att området för förverkande inte blir alltför inskränkt. bestämmelse i ämnet bör kunna användas sä snart det rör sig om föremål somär ägnade att användas vid våldsbrott. En uttömmande uppräkning av de föremålsom det här kan bli fråga om låter sig knappast göra i en lagbestämmelse.Utvecklingen visar ju att nya typer av föremål efter hand dyker upp och användssom vapen vid våldsbrottslighet. Möjlighet bör då finnas att tillämpa den nyabestämmelsen för fall då föremålen inte som exempelvis karatepinnar och churikarhar den särskilda beskaffenheten att de kan förklaras förverkade enligt 36 kap.3 § BrB i dess nuvarande lydelse. Som vapen vid våldsbrott kan ju också åtskilligaföremål som har andra, normala användningsområden vara ägnade, t.ex.cykelkedjor och kättingar. Vid avfattningen av en ny bestämmelse synes manlämpligen kunna ta fasta pä begreppet "vapen", som i den mening varidet används i exempelvis 4 kap. 5 § BrB omfattar ocksä olika sorters redskap,verktyg och bruksföremål som kan skada eller t. o. m. döda andra människor (jfrprop. 1959:158 s. 8). En tillfredsställande lagteknisk beskrivning av vad somåsyftas torde uppnås, om den nya förverkanderegeln fär avse "föremål somär ägnade att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa". Meddenna avfattning kommer en ny regel att kunna ta sikte på många olika sortersföremål. En begränsning ligger i atl föremålet skall vara "ägnat" altanvändas vid brott mot liv eller hälsa. Häri ligger att krav på att föremåletlätt skall kunna användas som tillhygge vid våldsbrottslighet eller annars somett medel att skada annan. Naturligtvis bör även bensinflaskor, pepparsprayeller giftiga vätskor kunna hänföras till denna kategori. Jag kan inte senågon olägenhet med detta utan anser tvärtom att en sådan ordning är väl mofiverad. Denföreslagna avfattningen omfattar efter orden ocksä skjutvapen, för vilka enspecialreglering som förut nämnts finns i vapenlagen. Till förhällandet mellansistnämnda lag och den nya bestämmelsen återkommer jag i avsnitt 7.6. Prop.1982/83:89 15 7.5 Övriga förutsättningar för förverkande En förutsättning för förverkande skall enligt promemorianvara att en samlad bedömning av de förhållanden under vilka föremålet harpåträffats och omständigheterna i övrigt ger anledning till antagande att detär påkallat till förebyggande av våldsbrott. Vid denna bedömning fårföremålets beskaffenhet ses i ljuset av de övriga omständigheterna. Det måsteju fordras mycket starkare skäl för att förklara en fickkniv förverkad än endolk med lång klinga. De situationer då en tillämpning av den nya bestämmelsenkan aktualiseras blir enligt promemorian i första hand då föremålen påträffashos någon som grips av polisen för brott eller som annars berövas friheten. Frihelsberövandetbehöver inte vara orsakat av någon våldsbroltslighet ulan kan avse annat brott,berusning eller ordningsstörning. Föremål som med stöd av en nyförverkandebestämmelse tas ifrån de personer som avses nu behöver då intelämnas fillbaka dä frihelsberövandet upphör, vilket ju är fallet medmånga livsfarliga föremål som påträffats hos gripna eller omhändertagnapersoner. Naturligtvis mäste här en allmän bedömning göras av de omständighetersom har föranlett polisingripandet, innehavarens person och ålder liksomägarens, om denne är en annan - samt övriga förhållanden. Detta gäller enligtpromemorian särskilt fall då innehavaren har gripits för brolt eller på grundav ordningsstörning eller fara härför enligl lagen (1973:558) om tillfälligtomhändertagande. Vid en typ av polisingripanden torde det emellertid enligtpromemorian vara berätfigat atl utgå från en nära nog regelmässig tillämpningav en ny förverkanderegel, nämligen när knivar och andra tillhyggen av del slagsom här avses påträffas hos den som har omhändertagits enligl lagen (1976:511)om omhändertagande av berusade personer m. m. Med hänsyn till det starkasamband som föreligger mellan våldsbrott och berusning -ett samband som harbelysts i åtskilliga statistiska och kriminologiska undersökningar måstenämligen i dessa fall brottsförebyggande skäl av tillräcklig styrka praktiskttagel alltid anses föreligga. Enligt promemorian bör den nya bestämmelsen ocksåkunna användas för atl ta livsfarliga föremål frän andra personer som genomsitt uppträdande ger anledning att anta att de kan komma att använda föremåletför atl skada andra. Något sådant uppsåt att utföra eller främja brott somerfordras för ansvar för förberedelse bör enligt promemorian inte krävas. Etttypexempel utgör del fallet att två rivaliserande ungdomsgrupper konfronteraspå allmän plats och vissa av medlemmarna bär på farliga tillhyggen. Om detenligt vad man från polisens eller allmänhetens sida kan konstatera haruppstått en hotfull stämning med provokationer av olika slag, bör föremålenenligt promemorian kunna tas i beslag och förklaras förverkade även om någravåldsamheter ännu inte har hunnit förekomma. Detsamma bör gälla underförhållanden dä erfarenhetsmässigt våldsamma sammanstöt- 1982/83:89 16 ningarmellan olika ungdomsgrupper kan befaras, såsom fallet kan vara vid vissaidrottsevenemang, om omständigheterna i övrigt motiverar det. Vidremissbehandlingen har dessa förslag och uttalanden i promemorian praktiskttaget genomgående godtagits. Även jag instämmer i princip med vad som harförordals i promemorian. I likhet med någon remissinstans vill jag dockframhålla att det även när olika slags lillhyggen påträffas hos personer somhar tagits om hand enligl lagstiftningen om omhändertagande av berusade personergivetvis måste krävas att en allmän bedömning görs av de föreliggandeomständigheterna innan förverkande beslutas. Delta gäller naturligtvis i ännuhögre grad vid omhändertaganden enligt lagen om tillfälligt omhändertagande. Ensärskild fräga som har lagils upp av flera remissinstanser är huruvidaomständigheterna då det aktuella föremålet påträffades skall vara avgörandeför bedömningen av förverkandefrågan eller om denna bedömning skall göras medbeaktande av de förhållanden som föreligger när domstolen lar ställning fillfrågan. I promemorian förordas den senare lösningen. Det påpekas i promemorianatt situationen för domstolens prövning givetvis är en annan ännär polismannen på fältet gjorde sitt ingripande. I sakens natur ligger ju attsamma akuta fara för att föremålet skall komma till brottsliganvändning ofta inte föreligger, sedan en lid har förflutit från den händelsesom föranlett beslaget. Enligt promemorian kan del kanske därför nägon gångtänkas förekomma att ett yrkande om förverkande ogillas, faslän man mäste sägasig att beslaget, under de förhållanden dä det gjordes, var fullt motiverat. Dessauttalanden i promemorian har kritiserats vid remissbehandlingen. a. harifrågasatts om bestämmelsen blir effektiv med en sådan tillämpning somförutsätts i promemorian. Liksomflera remissinstanser finner jag det sannolikt alt promemorians lösning pådenna punkt skulle skapa vissa problem. Uppenbarligen skulle det ju i en heldel fall då beslag av knivar och andra farliga föremål varit väl motiverade blitveksamt om förverkande kan ske, eftersom samma fara för brottslig användningkanske inte föreligger vid det tillfälle då frågan skall prövas av domstoleller åklagare. Detta kan otvivelaktigt leda till en osäkerhet i tillämpningenoch minska värdet av den nya förverkandemöj-ligheten. Etlsätt att undvika en sådan utveckling är enligt min mening att låta domstolenseller åklagarens prövning ta sikte direkt på om det vid det tillfälle då detaktuella föremålet påträffades fanns anledning befara atl föremålet skullekomma till brottslig användning. Detta resultat kan uppnås om regeln - med enviss justering i förhållande till promemorieförslaget - fär den innebörden attförverkande kan ske, om föremålet har påträffats under förhållanden somtillsammans med övriga omständigheter har gett anledning befara att det skulleanvändas som vapen vid brott mol liv eller hälsa. En sådan avfattning av regelnger naturiigtvis domstolen Prop.1982/83:89 17 eller åklagaren möjlighet att bedöma den fara som förelågvid det aktuella tillfället på ett annat sätt än vad den polisman somverkställt beslaget har gjort, låt vara att del faktiska underiaget förbedömningen i princip blir detsamma. tillkomna omständigheter kan ocksäi vissa fall länkas leda till atl förverkande anses obilligl. Medanledning av etl uttalande av BRÅ under remissbehandlingen om sambandet mellandet beteende som föranlett ingripandel och de föremål som skall förklarasförverkade vill jag understryka att det naturligtvis skall göras en reellprövning av risken för brott. Samtidigl mäste dock framhållas att det inte förvatje fall kan krävas en direkt konkret sädan risk. Det kan således varatillräckligt med en mera allmän riskbedömning. I enlighet med det anförda föreslår jag atl 36 kap. 3 § BrBkompletteras med en ny bestämmelse av det innehållet att även andra föremål ände som avses i den nuvarande bestämmelsen får förklaras förverkade, om de ärägnade alt användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa och har påträffatsunder förhållanden som tillsammans med övriga omständigheter har gett anledningbefara, att de skulle komma till sådan användning. Den aktuella paragrafen bör i linje med ett förslag frånGöta hovrätt ges en något annan redaktionell utformning än vad som harföreslagits i promemorian. Paragrafen bör sålunda delas upp i två punkter. ena punkten bör tas upp den nuvarande bestämmelsen om förverkande av brottsverktygmedan den nya förverkandebestämmelsen bör tas upp i den andra punkten. 7.6 Förhållandet till andra bestämmelser I de fall dä förverkande kan ske såväl enligt någon specialstraffrättsligbestämmelse som enligt torde allmänt sett gälla att den specialstraffrätlsligabestämmelsen i första hand skall lillämpas. Exempelvis har bestämmelserna omförverkande i den förut berörda stilettförordningen tillkommit för attprecisera möjligheterna till förverkande i förhållande till vad som tidigaregällt enligt allmänna bestämmelser (se prop. 1959:158 s. 6, 17, jfr SOU 1960:28s. 43 ff). Enligt stilettförordningen gäller bl.a. att om en springstiletteller en springkniv av det slag som avses i förordningen innehas av den som inlehar fyllt , stiletten eller kniven skall förklaras förverkad, om det inteär uppenbart obilligt. Förverkande skall ske även om straff inle ådöms. Härställs alltså inte som i den föreslagna bestämmelsen krav pä en sammanvägningav de förhållanden under vilka föremålet har påträffats och övrigaomständigheter. I de fall dä stilettförordningen är tillämplig, skall alltsåförverkande ske enligt förordningen och inte enligt . Enligt 40 § vapenlagen gäller bl. a. att om nägon innehar eltskjutvapen utan att vara berättigad till det, vapnet skall förklaras förverkat,om det Prop.1982/83:89 18 inte är uppenbart obilligt. Innehar någon ulan tillstånd eltskjutvapen under sådana särskilda förhållanden som avses med den nya brottsbalks-bestämmelsen,skall enligt de allmänna principer som jag redovisat förverkande ske redanpå grund av del olagliga innehavet och inte enligt . Vapenlagen anvisar även etl sätt för det allmänna alt tahand om ett skjutvapen frän den som har fillstånd att inneha vapnet men somgenom missbruk eller oaktsamhet eller på annat sätt har visat sig olämplig somvapeninnehavare. Vapnet kan om risk för missbruk föreligger enligt 32 §vapenlagen omhändertas enligt beslut av polismyndighet eller om faran äröverhängande, polisman och tillståndet kan återkallas (29 §). Vapnet kandärefter enligt 33 § vapenlagen inlösas av staten, om det inte har förklaratsförverkat eller är taget i beslag. Ipraktiken kan situationer tänkas uppkomma som täcks bäde av de nu senastberörda reglerna i vapenlagen och den nya brottsbalksbestämmel-sen. Enligtpromemorieförslaget har sistnämnda bestämmelse avfattats så att den fårtillämpas endasi "när annat ej är särskilt föreskrivet". Innebördenhärav skulle enligt promemorian huvudsakligen vara att vapenlagens regler ochinte den nya brotlsbalksbeslämmelsen skall fillämpas i fall av den typ som nuhar berörts. En särskild föreskrift av den innebörden skulle dock enligt minmening vara mindre följdriktig. Inte heller finns det som jag ser det skäl attuttryckligen undanta skjutvapen från den nya bestämmelsens tillämpningsområde.Jag vill emellertid peka på att den nya bestämmelsen enligt mitt förslag blirfakultativt formulerad. Även om den formellt blir tillämplig även päskjutvapen, synes övervägande skäl tala för att man i den praktiskatillämpningen i allmänhet väljer atl använda vapenlagens regelsystem isituationer av här avsett slag. Den praktiska skillnaden gentemot förverkandeblir ju atl ägaren får ersätlning för vapnet genom elt inlösensförfarande. Ensådan tillämpning står därför i överensstämmelse med den allmänna principenatt, i fall då olika regelsystem är tillämpliga, den lösningen i allmänhet börväljas som innebär det minsta intrånget i den enskildes rättigheter. Etlförverkande kan ju f.ö. bedömas som obilligt i de fall dä det med förverkandelåsyftade resultatet kan uppnås genom ett annat mindre ingripande förfarande. Vad härefter gäller s.k. gatustridsvapen av typen karate-pinnarbör lämpligen nuvarande praxis behållas. Dessa bör således tas i beslag ochförklaras förverkade enligl 36 kap. 2 § BrB, om innehavaren har ådragit sigstraffansvar för misshandel eller försök eller förberedelse till sådant brott,och annars enligt 3 § första punkten samma kapitel. Skulle ingen av dessaföreskrifter anses tillämplig, kan självfallet den nya bestämmelsen användas. Prop.1982/83:89 19 En följd av den föreslagna regleringen blir atl föremålsom skäligen kan antas vara förverkat enligt den nya bestämmelsen kommer attkunna las i beslag med stöd av 27 kap. 14a § RB. Under remissbehandlingen avpromemorian har från flera håll efterlysts möjligheter för polisen att kroppsvisiteradem som i de här aktuella situationerna misstänks bära knivar eller andravapen. Om den föreslagna förverkandebestämmelsen kombineras med att en sädanmöjlighet införs skulle den enligl dessa instanser bli mera effektiv. Regler om kroppsvisitation vid utredning av brott finns i28 kap. RB. Förekommer anledning atl brott vara fängelse kan följa harförövats, fär sålunda enligt 11 § detta kapitel kroppsvisitation företas föreftersökande av föremål som är underkastat beslag eller annars till utrönandeav omständighet, som kan ha betydelse för utredning av brottet. Dessabestämmelser ger såvitt här är av intresse polisen rätt fill kroppsvisitation ide fall då någon kan misstänkas för att genom innehav av ett farligt föremålgöra sig skyldig till något brott, exempelvis förberedelse lill misshandel. Regler om den visitation som behövs från ordnings- ochsäkerhetssynpunkt när någon har berövats friheten av polisen (s.k. skyddsvisitation)finns i lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl.(häkteslagen). Enligt 2 § häkteslagen skall häktad, om det inte är uppenbartobehövligt, senast vid ankomsten till förvaringslokalen visiteras för eftersökandeav föremål som han inte får inneha. Denna bestämmelse gäller inte bara häktadeoch anhållna ulan avser i princip alla fall då nägon tas in i häkte eller tas iförvar i polisarrest (18 §). Redan i samband med själva omhändertagandet utföremellertid i här aktuella fall polismannen rutinmässigt en förberedande visitationav säkerhetsskäl, s.k. provisorisk skyddsvisitafion. Frågor som rör polisens möjlighel att göra visitation ulansamband med brottsutredning utreds f.n. av 1981 ärs polisberedning (Ju1981:02), som har till uppgift att utarbeta förslag till en polislag. Tillgrund för arbetet ligger enligl beredningens direktiv de principförslag som harlagts fram i 1975 ärs polisutrednings betänkande (SOU 1979:6) Polisen. a. att det i en ny polislag förs in i en bestämmelse som geruttryckligt stöd för en polismans befogenhet att företa provisorisk skyddsvisitationi samtliga fall dä någon med stöd av lag har berövats friheten. Vidareförordade polisutredningen beslämmelser lill stöd för vissa särskilda tvångsåtgärdervid risk för allvarlig brottslighet mot liv eller hälsa, däribland visitafioni syfte att söka efter farliga föremål. Frågor om polisens möjlighet att företa visitation utansamband med brottsutredning kommer således att behandlas i det fortsattaarbetet på en ny polislag. Med hänsyn till detta bör enligt min mening inte nuinföras nägon ny reglering i ämnel av den innebörd som enligt del anfördahar Prop.1982/83:89 20 efteriysts av vissa remissinstanser, särskilt som dennafrån principiell synpunkt skulle te sig rätt ingripande. Jag vill tillägga altden nya bestämmelsen som framgått torde få sin största praktiska betydelse förfall då farliga föremål påträffas hos nägon som grips av polisen för brotteller som annars berövas friheten. I dessa fall har polisen regelmässigtvisiterat den omhändertagne senast i samband med att denne förs in i arresl.Därmed kan alltid innehavet av ett eventuellt farligt föremål konstateras ochen prövning av förutsättningarna för förverkande göras i dessa situationer. Enligt 27 kap. 14 a § RB får som nämnts föremål som skäligenkan antas vara förverkade enligt 36 kap. 3 § BrB tas i beslag.