prop · G60387 · 1982-12-31 00:00:00 — Vidare bör det utformas uttryckliga reglerom möjlighet till ingripanden mot fartygsom har gjort sig skyldiga till utsläpp.Möjligheterna till ingripanden bör vara av Prop.1982/83:87 153 det slag som anges i 7 kap. 5 § VFL punkterna 1, 2, 4 och 5, dvs. förbud mot fartygets avgång eller vidare resa, förbud att påbörja ellerfortsätta lastning, lossning, läktring eller bunkring, föreläggande attfartyget skall följa en viss färdväg och föreläggande attfartyget skall anlöpa eller avgå frän en visshamn eller annan uppehållsplats . Om det föreliggerklara bevis för att ett fartyg gjort sig skyldigttill en avsiktlig och allvarlig överträdelse av utsläppsförbuden genom att t.ex. pumpa ut olja inom Sveriges sjöterritoriura, skall man frän svenska myndigheters sida kunna förfara påföljande sätt. Förnekar manutsläppet på fartyget eller underlåter man att svara på radioanropeller liknande eller vägrar man att ställa säkerhet för avgift, börfartyget uppbringas innan det lämnar svenskafarvatten t.ex. på . Fartyget bör dirigerasin till svensk hamn och förbjudas att avsegla antingen tilldess säkerhet har ställts eller till dess frägan ora kvarstad har prövats. Kostnaderna för liggetid i haran är så stora att man kan räkna med att säkerhet i allmänhet kommer att ställas för avgiften. I den internationella sjöfarten är det vanligt att säkerhet fårställas för ersättningsanspråk pä grund av vållade skador. Det är således inga nya och besvärliga rutiner som införs. Det bör också understrykas det önskvärda i att berörda myndigheter tillämpar smidiga rutiner och att fartygen får avsegla så snart säkerhet st:!llts och erforderlig bevisning säkrats. I samband med diskussionen i avsnitt 5.2 huruvida miljöskyddsavgiften lämpligenkunde användas som sanktion även mot vattenföroreningarfrän fartyg lämnades vissa synpunk- Prop.1982/83:87 154 ter på koncessionsnämnden som tänkbarprövningsmyndighet. Det konstateradesdärvid att koncessionsnämnden av flera skälinte är lämplig att handlägga sådana frågor. Valet av prövningsmyndighetstår därmed mellan administrativ myndighet och de allmänna domstolarna. Vid ett val mellan administrativmyndighet och domstol har lämnats följande sammanfattande synpunkter idepartementspromemorian (Ds Ju 19.81:3) Ekonomiska sanktioner vid brott i näringsverksamhet. .Åläggande av avgiftsskyldighet kan i viss utsträckning överlä:Tinas till de administrativa myndigheter som är verksamma pådet aktuella området. I vissa fall är det emellertid lämpligt att överlämna denna prövning till de allmänna domstolarna. Det gäller främst när.avgiftsskyldigheten görsberoende av huruvida överträdelsen skett av uppsåt eller oaktsamhetoch när reglerna är utformade påsådant sätt att det finns utrymme för betydande skönsmässiga bedömningar.I sädana fall kan sakkunniga administrativamyndigheter ges ställning som initiativtagare tilleller part i domstolsprocessen. Vid ett val mellan administrativ myndighet och domstolspelar således parametern för avgiftsberäkningenen central roll liksom eventuella bedömningarav det subjektiva rekvisitet hos gärningsmannen.För vattenföroreningsavgiften skall gälla principen om strikt ansvar. Några bedömningarav det subjektiva rekvisitet blir därför inte aktuella. Den valda parametern - utsläppets art och omfattning samt fartygets storlek -blir inte helt okomplicerad att tillämpamen lämnar, som framgår av det föregående, knappast utrymme för någrabetydande skönsmässiga bedömningar från den handläggandemyndighetens sida. Inget av de angivna skälen, sora talar för en prövning av domstol, föreligger således här. Mot bakgrund av just dessa omständigheter - det strikta ansvaret och denpreciserade beräkningsmetodiken - är inte heller det förhållandet att avgiften i vissa fallkan komma att uppgå till betydande belopp ägnad att utesluta handläggning vid administrativ myndighet, om detta är motiverat av andra skäl. Prop.1982/83:87 155 I den män det i ett ärende om vattenföroreningsavgiftblir aktuellt med bevisupptagning och säkerhetsåtgärder i formav kvarstad blir däremot en domstolsprövning nödvändig. Administrativa myndigheter får inte självahålla vittnes-och sakkunnigförhör, ochkvarstad kan fr.o.m. beslutas enbart av domstol (ellerkoncessionsnämnden i fräga om miljöskyddsavgift).Arbetsgruppen utgår emellertid från att bevisupptagning och kvarstad inte kora-mer attbehövas i mer än ett mindre antal av de ärenden, därvattenföroreningsavgift blir aktuell. Avslöjas ett oljeutsläppomgående och är bevisningen mot förorenaren stark, kan man räknamed att avgiften i allmänhet blir betald. Inte heller möjligheterna till bevisupptagning och kvarstad medför att det blir nödvändigt att låtaallenast domstol vara berättigad att besluta om vattenföroreningsavgift . För handläggning av ärendenom vattenföroreningsavgift ställde arbetsgruppen i avsnitt 5.2 krav på en snabb och sakkunnig behandling. Inte i något av dessa avseenden torde domstol ha försteg förede administrativa myndigheter som ärverksamma på området. De myndigheter som dånärmast kommer i fråga är och kustbevakning. Lämpligheten av att anförtro beslutsfunktionerna till någonav dessa myndig'neter bör därför studeras. är föreskrivande rayndighetnär det gäller lagstiftningen om åtgärder motvattenförorening från fartyg och deltar aktivt i det internationellasamarbetet på detta område. En betydande del av den sammantagna kompetensenrörande regelsystemen på rättsområdet finns samlad hos . Verket har ocksä tillgångtill egen juridisk expertis. har till uppgift att bl.a. övervaka havet runt värt land och disponerar avsevärdaresurser för detta ändamål.Huvuddelen av oljeutsläppen till sjöss upptäcks 1982/83:87 156 av , som ocksä tar oljeprover och analyserar dessa m.m. Kustbevakningspersonalen gör ingripanden av polisiär natur, t.ex. vid smuggling. Även har tillgång till egen juridisk expertis. och genomsin kustbevakning är vidare exklusivt behöriga att besluta om ingripanden enligt 7 kap. 4-5 §§ VFL, dvs. förbudmot fartygs avgång och andra ingripande åtgärder. befogenhet att göra detta framgårdirekt av VFL. har enligt 7 kap. 3 § förordningen (1980:789) om åtgärder motvattenförorening från fartyg rättatt meddela sådana beslut, om beslut inte kan avvaktas med hänsyn till att det behövs snara åtgärder för att förebygga, begränsaeller bekämpa föroreningar. De grundläggandekraven på snabb och sakkunnig behandlinguppnås enligt arbetsgruppens mening bäst, om man låterkustbevakningen eller besluta om vattenföroreningsavgift. I praktiken har debästa förutsättningarna att handlägga sådana ärenden. Närett utsläpp har upptäckts skall redan enligt gällande ordning dokumentera detta och på platsen vidta åtgärder. Käriingår att söka etablera kontakt med misstänkta fartyg och vid behov ta prov på dessa. Om det föreliggerförutsättningar för att ta ut avgift är det i mångafall en liten omgång att besluta avgift. Behöver ingripanden göras, t.ex. beordra in ett fartyg till "hamn, måste det görasskyndsamt för att fartyget inte skall försvinna. En ordning sora innebär att avgiftsfräganhandläggs inom skulleenligt vad som har framgåttäven ligga i linje med debefogenheter som denna myndighet redan nu har i andra sammanhang. Arbetsgruppenhar mot bakgrund av det anförda beslutatatt föreslå att skall vara den myndighet som handlägger vattenföroreningsavgifteni första instans. I ett senare skede får övervägas vilken personal inom som skall Prop.1982/83:87 157 vara behörig attbesluta vattenföroreningsavgift. Olika lösningar ärdär tänkbara. Man kan t.ex. läggabeslutanderätten på cheferna förbevakningskontoren i ,. Ett annat alternativ är att besluten meddelas av gränschefen. är inte praktiskt engagerat i havsövervakningen päsamma sätt som . Man hardock fartyg och personal verksamma påoch invid havet. Av denna anledning börman inte avstå från att utnyttja verkets möjligheteratt i brådskande situationer kunna göra ingripanden närett utsläpp har ägt rum. Ett sådantingripande skall genast anmälas tillkustbevakningen, som därefter övertar handläggningenav ärendet. I mänga fall kan det vara lämpligt att personal från raed teknisk ellernautisk korapetens biträder i merkomplicerade ärenden, t.ex. dä det gälleratt vidta ingripanden av det slag som anges i 7 kap. 5 § VFL. Ingripanden med stödav 7 kap. 4 § första stycket, 5 eller 6 §VFL som har meddelats av annan myndighet änsjöfartsverket skall genast underställas verket. Underställningen görs hos sjösäkerhetsdirektören. Samma sak gällerom ett sådant beslut har fattats inom a-.- någon annan än sjösäkerhetsdirektören. Underställningsförfarandet äravsett att tjäna som garanti för att beslut som medför allvarliga ingrepp prövas av enperson med särskild erfarenhet. Skälen för underställning gällerenligt arbetsgruppens mening med samma styrka när det gäller ingripanden för att säkrabevis för eller betalning av vattenföroreningsavgift. I sådana fall bör besluten emellertid underställas general tullstyrelsen och underställningen görashos gränschefen. Trots det framfördaantagandet att avgiften i normalfallet torde kunna beslutas utan alltför stor omgångmäste vi räkna med att det kommer att finnas fall, där rederiet Prop.1982/83:87 158 inte är berett att godta en förelagd avgift. Sådanabestridanden kan grundas på en rad skäl . Frånfartyget kan man t.ex. hävda att man är oskyldig till utsläppet eller att detta varit väsentligtmindre än påstår. För sådana ochandra tvistiga fall måste tillhandahållas en möjlighetatt få frågan prövad på ett sätt som tillgodoser kraven pä rättssäkerhet. Det börlämpligen ske genom att saken hänskjuts till domstol. Vilka domstolar bördå pröva frågor om vattenföroreningsavgift? Som har nämnts i avsnitt 5.5 mäste möjlighet till kvarstad finnas för att betalningen av avgift skall kunna säkras. Kvarstadsfrågorprövas efter överlag av tingsrätt,om rättegång inte redan pågår i högre instans. Prövning av avgifts frågorna bör ocksä ske i tingsrätt. Ävenom det sålunda är klart att tingsrätt skall vara överprövningsmyndighet kan man överväga att styra målav denna typ till tingsrätter med teknisk sakkunskap, dä främstvattendomstolarna med vattenöverdomstolen() som andra instans-'-. Det bör i detta sammanhang nämnas att vattenöverdomstolen i miljöskyddslagen har gjorts till överinstans i förhållande till koncessions-näranden i målom miljöskyddsavgift. komplicerar bilden om man vill överväga attanlita vattendomstolarna är att det redan finns vissa forumbestämmelser i . Enligt 9 kap. 8 § handläggsbl.a. mäl om ansvar för brott som avses i lagen eller om utdömande av vite av tingsrätt som ärbehörig domstol enligt rättegångsbalkeneller enligt 336-338 §§ sjölagen (1891:35 s. 1). De sist angivna är de tingsrätter som utsetts att vara sjörättsdomstolar,f.n. , , , ,, och tingsrätter.All- Jfr justitierådetPerssons yttrande pä s. 457-461 i prop. 1980/61:92 om ändring i miljöskyddslagen. Prop.1982/83:87 159 mänt sett kan sägas att sjörättsdomstolarna ärgeografiskt väl belägna för att uppfylla rimliga krav pä närhet räknat fränstörre hamnar. Någon nackdel försjöfarten av det slag som tidigarepekades på beträffande koncessionsnämnden, sombara finns på en ort i landet, uppkommer således inte. I sädanaärenden som efter besvär hänskjuts tilldomstol kan det ibland bli aktuellt med åtal mot t.ex. befälhavaren.Möjlighet bör då finnas atthandlägga frågorna vid samma domstol. Vattendomstolarna finns på sådana orteratt det i mänga fall inte blir möjligt med en samordning. Övervägande skäl talar föratt använda den befintliga forumregeln i VFLäven för prövning av vatten-för orening sa vgiften. I departementspromemorian om ekonomiska sanktioner vidbrott i näringsverksamhet pekades pä möjlighetenatt sakkunniga administrativa myndigheter ges ställning som initiativtagare till eller part i domstolsprocessen. Medtanke på denna lagstiftnings speciellakaraktär förefaller det lämpligt att göra på detta sätt i överprövningsären-den.En jämförelse med miljöskyddsavgiften, där naturvärdsverketför talan hos koncessionsnämnden, ger ytterligare stöd för detta.Enligt arbetsgruppens mening bör tullverketvara klagandens motpart i domstolsprocessen. Även anhängiggörande av kvarstadstalan vid domstol bör ombesörjas av . Beslut enligt VFL fåröverklagas enligt 8 kap. 2 § samma lag. Meddelas inte särskilda bestämmelserför överprövningen av tullverketsavgiftsbeslut, sker överklagandet genom besvär hos sjöfartsverketeller regeringen. Detta innebär att detbehövs särskilda bestämmelser om hänskju-tandet till domstol. Dessa kan konstrueras på olika sätt. '-, , , , och . Prop.1982/83:87 I60 En lämplig förebild kan vara besvärsbestämmelserna i 10 § andra stycket lagen (1975:205) om felparkeringsavgift.Vissa modifieringar i den ordning som anges där behöver dock göras. Den som.vill klaga på ett avgiftsbeslut bör anhängiggöra sin talan genom besvär hosdomstolen. Besvär shandlingen bör, på samma sätt som i 12 §förvaltningslagen (1971:290), ha komraitin från den dag då klaganden fick del av avgiftsbeslutet. Detta bör annars kunna verkställas. Vid prövning av besvären bör, enligt förebilden i lagen om felparkeringsavgift - i den män annat inte sägs- lagen (1946:807) om handläggning avdomstolsärenden tillämpas. I det föregående har påvisatshur liten andel av de fartyg som släpperut olja i havet som blir identifierade. Det har också framhållitsatt man.inte kan få en fullgod effekt av ens en så ingripande sanktionsavgift som den här föreslagna, omman inte kan hälla upptäcktsprocenten päen godtagbar nivå. Rent tekniskt har möjligheterna att upptäcka utsläpp och identifiera lagöverträdare ökat ,framför allt genom den utökade flygövervakningenoch nya tekniska hjälpmedel sora används vid denna. Ävenandra metoder har prövats. Det har förekommit prov med partikelmärkning av olika oljor. Metoderna för att analysera oljeprover från utsläpptill sjöss undergår en kontinuerlig utveckling och förbättring. I betänkandet (Ds K 1981:3) Partikelmärkning av olja i fartygs maskinrum och av lätta lastoljor m.m. finns en kortfattad beskrivningav flygövervakning, som kan vara lämplig att återgehär. För reguljär havs- och kustövervakningbedriver kustbevakning regelmässigtflygövervakning med tre flygplan. Syftethärmed är bl.a. att upptäcka överträdel- 1982/83:87 161 ser av bestämmelser beträffande fiskets och sjötrafikens bedrivande, utnyttjande av kontinental sockeln, förbud mot utsläppav olja m.m. Dä överträdelser konstateras dirigeraskustbevaknings fartyg till platsen förvidtagande av erforderliga åtgärder. Vid upptäcktav oljeutsläpp utför kustbevaknings fartyg provtagning och eventuellabekämpningsåtgärder.Flygplanen är utrustade raed ett avanceratnavigations- och lägesbestämningssystem. Till detta system är kopplat, via en mikrodator, kamerautrustning bestående av tvåkameror. Samtliga flygplan är härutöverutrustade raed sidspanande radar (Radar - SLÅR) för upptäckt av oljeutsläpppä vattenytan även under mörkeroch dålig sikt. Ett av flygplanen är dessu-.om försettmed en s.k. I R/UV-scanner (IR-inf raröd, UV-ultraviolett) som medger registrering av betydelsefull information om upptäckta oljeutsläpp.En närmare redogörelse om flygplanen och utrustningens funktion ochanvändning finns i bilaga 4-'- . F.n. är det tekniskt sett möjligt att fränkustbevakningens flygplan under olika väder-och 1jusförhällanden-med god säkerhet upptäcka operationella oljeutsläpp. Vid mörkeroch kraftigt nedsatt sikt kan det dock vara svårigheter att från flygplanet identifiera fartyg sommisstänks för oljeutsläpp. I och med att det är möjligt att frän flygplanet bestämmafartygets exakta position finns det i vissa fall möjlighet att frånexempelvis landbaserad radarstation följafartyget till dess ett bevakningsfartyg kan skickas ut till det misstänkta fartyget föratt identifiera detta. För att flygövervakning skall kunna ha någon reell preventiv effekt krävs att flygplanen utnyttjas i så stor utsträckningatt man på fartygen har anledning att känna sig kontinuerligt övervakade. Så är inte fallet f.n. Tillgängligtflygtidsuttag var för /80 ca . För budgetåret1980/81 beräknas totalt högst ca kunna tas ut. Kostnaderna för flygverksamheten - inkl. frän Swedair leasade flygplan - uppgick /80till ca 4,1 milj. kr. Föratt flygövervakningen skall fä god preventiv effekt erfordras att flygtidsuttagetkraftigt ökas. Med hänsyn till att en stor andel av kostnaderna är att hänföra till fasta kostnader blir merkostnaden för ett ökatantal flygtimmar relativt liten. Om flygtiden ökar till 2 000 rimmar per årberäknar atttotalkostnaden stiger till ca 4,6 milj. kr. och vid till ca 5,5milj. Redogörelsen finns även fogad till denna promemoria som bilaga 4. Sombilaga 5 har medtagits en presentation och bildbilaga från Rymdbolaget, Ny avancerad teknik för övervakningav oljeutsläpp i fjärranalys flygplan. 11 1982/83. Prop.1982/83:87 162 Flygfotografering äräven internationellt det vanligastesättet för att identifiera fartyg som släpper ut olja till sjöss. När ett flygplan direkt fotograferarett utsläpp från ett fartyg och även fartyget med dess namn ansesallmänt tillräckliga bevis föreliggamot fartyget. En läng rad stater skickar sålunda anmälningartill IMCO om utsläpp frän namngivna fartyg av olika nationaliteter. Utsläppen har i allmänhetfotograferats från flygplan. Flygfotografier av detslag tar torde i allmänhetutgöra tillfredsställande bevisning i mål om vattenföroreningsavgift. Om fotografiernaoch annan tillgänglig bevisning entydigt pekar på att ett visst fartyg har släppt ut olja, börinvändningar frän befälhavarenseller redarens sida inte ha nägon framgång, om dessa inte förebringar godtagbara bevis föratt deras fartyg är oskyldigt.. flygtidsuttag beräknas under budgetåret1981/82 uppgå . Merkostnaden för ett uttag av per är har beräknatstill ca 1,5 milj. kr. Skulle en sådanökning medföra en pätanligthögre identifieringsgrad än f.n. torde de satsade pengarna vara väl använda,eftersom den preventiva effekten sannolikt skulle resultera i avsevärt mindre föroreningaroch därmed lägre kostnader och mindre skadeverkningar. Av betänkandet (DsK 1981:3) Partikelmärkning av olja i fartygs maskinrumoch av lätta lastoljor m.ra. fraragår att det av tekniska skäl inte ärmöjligt att använda partikel-raärkningssystemetpå rester av lätta lastoljor. Utförda försök med märkning av maskinrumsoljor har dockgivit positivt resultat. Ytterligare försök behöver dock göras innan metodens tillförlitlighet kan bedömas. Med stöd av 7 kap.11 § andra stycket VFL får polismyndighet, eller ta oljeprov ombord pä ett firtyg och försådant ändamål avbryta farty- 1982/83:87 163 gets resa, cm det inte leder till någon väsentlig olägenhet . såvitt det nu kan bedömas kommer kustbevakning att fä svara förhuvuddelen av arbetet med vattenföroreningsavgiften.Fastställandet av avgiften och delgivningav befälhavare eller redare synes intemedföra nägon sädan påtaglig utökning av de arbetsuppgifterkustbevakningen redan har att det behövsresursförstärkningar för det. Inte heller för sjöfartsverketsdel torde nägon resursförstärkning behövas. Arbetsgruppen har i det föregående framhållit hur viktigt det är att utsläppav olja och andra skadliga ämnen upptäcks och att de fartyg som gör sig skyldiga till utsläpp identifieras. Mot den bakgrunden är det viktigt att flygspaning hålls på engodtagbar nivå. Som framgår av avsnitt 5.7 skulle en väsentlig utökningav flygtiden kosta förhållandevis litet. Medför en sådan ökning en påtagligt högreidentifieringsgrad än f.n. torde de satsade pengarnavara väl använda, eftersom den preventiva effekten sannolikt skulle resultera iavsevärt mindre föroreningar och därmedäven mindre kostnader och skador. F.n.pågår diskussioner inom ramen fördet nordiska samarbetet ora ökad gemensamflygövervakning. Detta avses ske genomsamordning och ett effektivare utnyttjande av befintliga resurser. En ökad effektivitet uppnås också genom den successiva utvecklingenav raaterielen som sker inom befintliga anslagsramar. För att ytterligare förbättra flygövervakningen böromprioriteringar kunna övervägas. Arbetsgruppen lägger intefram något eget förslag till utökningav flygspaningen men utgår från att frågan fortlöpande bevakas av generaltullstyrelsen. Prop.1982/83:87 164 I enlighet med det anfördahd.r arbetsgruppen upprättat ett förslag till ändringi VFL. Förslaget har fogats till dennapromemoria som bilaga 6. Till komplettering av lagförslaget har utarbet,-ts ett utkTst till vissa ändringar i förordningen(1980:789) om vattenförorening från fartyg. Utkastet återfinns i bilaga 7. 5.10 Specialmotivering till lagförslaget De föreslagna bestämmelserna om vattenföroreningsavgift blir så månaa att arbetsgruppen har funnit det 'lämpligt att sa.mla dem i ett nytt kapitel i VFL.Detta bör placeras som ett nytt 10 kap.omedelbart efter kapitlet om ansvar förbrott mot VFL. Det nuvarande 10 kap. kommer därefter att få beteckningen 11 kap. 10 kap. 1 § En särskild avgift (vattenföroreningsavgift) skall tas ut, om något av de förbudmot vattenförorening från fartyg som avses i 2 kap. 2 eller 3 § har överträtts och utsläppetinte 'är obetydligt. Detsamraa gäller om ett sådantutsläpp som avses i 2 kap. 4 § . inte har begränsatsså längt det är möjligt. såsom har framhållits i avsnitt 5.4 skall vattenföroreningsavgift - liksom straffstadgandet i 9 kap.1 § VFL -utgå frän reglerna i2 kap. VFL om förbud mot förorening frånfartyg. Bestämmelserna där och i verkställighetsföre- 1982/83:87 165 skrifterna överensstämmer med regleringen i konventionerna och kan därför användas förbåde svenska och utländska fartyg. Avgift skall således utgåom skadliga ämnen släpps ut i strid mot förbud som gäller enligt VFL 2 kap. 2 § första stycketeller mot 2 kap. 4 § eller i strid mot föreskrift som har meddelats med stöd av VFL 2 kap. 2 § andra stycket eller 2 kap. 3 §.Detta innebär att de objektiva kriterierna för brott och föravgiftsuttag stämmer överens. Avgift skall tas ut oberoende av uppsåt eller oaktsamhet hos gärningsmannen. Avgiftsskyldigheten bygger således påstrikt ansvar. Avgiften är i detta avseende konstruerad på samma sättsom miljöskyddsavgiften. Med utsläpp avsesenligt definitionen i 1 kap. 2 § VFL varjeutsläpp i havet eller andra vattenområden, såsomut-strömning, kvittblivning, spill, läckage, utpumpning, utspridning eller uttömning. I samma paragraf finns även definitioner av bl.a. fartyg och skadligt ämne.' Vad- som avses med olja finns angivet i 2kap. 1 § i kungörelse (SJÖFS 1980:48) om åtgärder mot vattenföroreningfrån fartyg. För att avgift skall tas ut krävs inte, såsomför miljöskyddsavgiften, att överträdelsen har medfört ekonomiska fördelar.Bakgrunden till detta har belysts i avsnitt 5.4. Inte heller krävs det någrasärskilt kvalificerade utsläpp för att avgiftskall utgå. Det finns således inget krav motsvarande miljöskyddslagens krav pä "betydande störningar för omgiv.ningen eller risk för sådana störningar". Intresset av att skydda olikavattenområden från förorening från fartyg ärså stort att några dylika kvalificeringår i frågaom utsläppen inte kan upprätthällas. Däremot börinte varje utsläpp, hur litet eller obetydligt somhelst, medföra att vattenföroreningsavgift tas ut. Det framstår som särskiltbetydelsefullt om man har högaminimiavgifter, såsom . för ett utsläppav olja. Ett utsläpp av ett par liter olja kan interimligen medföra en så hög Prop.1982/83:87 166 Var den nedre grä.nsen för utsläpp skall sättastorde l'äm.pligen böra bestämmasi rättstillämpningen. I lagtexten har begränsningen uttryckts sä, att avgift skall utgå om utsläppet inte ärobetydligt. Vad man främst har att beakta är om den utsläpptakvantiteten är obetydlig. Den nedre gränsen böremellertid kunna variera med hänsyn till ämnets farlighetsgrad. Bestämmelsen i 2 kap-. 4 § VFL att ett utsläppav skadliga ämnen som skett till följd av en olyckshändelseskall begränsas sä långt det är möjligt byggerpå de undantag frän utsläppsförbuden som finns i konventionerna.Dessa undantag har t.ex. i bilaga I till Marpolkonventionen följande utformning.