prop · G60394 · 1982-12-31 00:00:00 — a. regionalautvecklingsfonder och Fonden för industriellt utvecklingsarbete(Industrifonden) tillhör den krets av fonder och stiftelser som är begränsatskattskyldiga enligt 53 § 1 mom. första stycket d) KL. Jag anser att det i dennya punkten 2 av anvisningarna lill 19 § bör anges att de av mig föreslagnareglerna om beskattning av statliga stöd till näringsidkare gäller också stödfrån kommuner samt fonder och stiftelser som avses i 53 § 1 mom. första stycketd) KL. Med hänsyn till de likartade regler som gäller för beviljande av bidragfrån allmänningsskogar och för erhållande av statsbidrag bör de föreslagnareglerna gälla även sådana bidrag. I 53 § 1 mom. första stycket d) KL upptas ocksä bl. I fråga om stöd från denna stiftelse finns särskildaskattemässiga regler i förordningen (1961:528) om skattefrihet för bidrag frånNorrlandsfonden, m. m. Dessa regler överensstämmer i huvudsak med de av migföreslagna reglerna för beskattning av statliga stöd till näringsidkare. Bidragsom har lämnats för ett visst ändamål är dock inte skattepliktigt. Å andrasidan får kostnader som har bestritts med bidraget inte dras av som driftkostnad.Den indirekta beskattningsmetoden får vidare inte tillämpas vid eftergift avåterbelalningsskyldighelen av ett lån som har använts för att anskaffainventarier. Enligt min mening finns det inte något behov av attbehålla de särskilda reglerna om den skattemässiga behandlingen av stöd frånNorrlandsfonden. Ifrågavarande förordning bör därför upphävas. Stöd frånNorrlandsfonden kommer då ätt behandlas enligl de av mig föreslagna reglernaför beskattning av statliga slöd till näringsidkare. Reglerna om beskattning av näringsbidrag bör begränsastill att gälla stöd från staten och de särskilt nämnda rättssubjekten. Det kani undantagsfall inträffa att stöd till näringsidkare lämnas av även andrarättssubjekt. Frågan om hur ett sådant stöd skall behandlas i skattehänseendefår överlämnas till rättspraxis. 1982/83:94 49 2.1.5 Skatteeffekter vid avyttring av tUlgångar som haranskaffats med hjälp av statsbidrag Har en näringsidkare använt ett statsbidrag för attanskaffa en fillgäng för vilken utgiften får dras av genom årligavärdeminskningsavdrag, skall vid beräkning av värdeminskningsavdrag såsomanskaffningsvärde anses så stor del av utgiften som inte har täckts avbidraget. Denna indirekta metod för beskattning av statsbidrag tillämpas säväl vidanskaffning av maskiner och andra för stadigvarande bruk avsedda inventariersom vid anskaffning av fasfigheter. Avyttras en invenlarielillgång skall intäkten redovisassom inkomst av jordbruksfastighet, annan faslighet eller rörelse. Ett tidigaremedgivet statsbidrag blir därigenom beskattat i den mån avyttringen innebär en"återvinning" av bidraget. Avyttras en fasfighet, som inte utgör lagertillgång, skerbeskattning enligt realisafionsvinstreglerna i 35 och 36 §§ KL. Såsombruttointäkt skall tas upp vad som har erhållits för den avyttrade egendomenmed avdrag för försäljningsprovision och liknande kostnader. Frånbruttointäkten fär dras av alla omkostnader för egendomen, det s. k.omkostnadsbeloppet. I detta belopp ingår ingångsvärdet, dvs. erlagd köpeskillingjämte inköpsprovision, stämpelskalt o. d., samt förbättringskostnader m. m.Omkostnadsbeloppet skall minskas med värdeminskningsavdrag m. m., som belöperpå tid före avyttringen av egendomen, och även med belopp varmed fastighetenhar avskrivits i samband med ianspråktagande av investeringsfond o. d. Ingångsvärdet,förbättringskostnaderna och de värdeminskningsavdrag m. m. som skall minskaomkostnadsbeloppet skall räknas om med hänsyn fill förändringarna iprisutvecklingen då byggnaden har innehafts (den s. k.indexuppräkningen). F. n. finns del inte några regler om hurrealisalionsvinstberäkningen skall göras vid avyttring av en tillgång som haranskaffats med hjälp av etl statsbidrag. Av grunderna för statsbidragensbeskattning måste dock enligt kommittén följa att realisalionsvinstberäkningenskall göras med beaktande av atl tillgången har anskaffats med hjälp av ettstatligt stöd. Kommittén anser att det behövs en förtydligande regel om hurberäkningen skall gå lill rent tekniskt. En möjlighet är därvid enligt kommittén att minskaingångsvärdet med statsbidraget. Denna lösning knyter an till bestämmelserna omstatsbidrag i anvisningarna lill 19 § KL enligl vilka vid beräkningen avvärdeminskningsavdrag såsom anskaffningsvärde skall anses så slor del avutgiften som inte har täckts av bidraget. Kommittén anser dock att denna viss mån strider mot den metod för vinstberäkningen som i övrigt gäller, dvs.att bruttointäkten skall minskas med ett omkostnadsbelopp, i vilket ingår bl.a.ingångsvärdet, och alt detta belopp i sin tur skall minskas med bl. a.värdeminskningsavdrag som belöper på tid före avyttringen. 4 1982/83. Prop.1982/83:94 50 tén får man en bättre anpassning fill det nuvarandesystemet för vinstberäkningen om man i bidragsfallen - i stället för attminska ingångsvärdet -betraktar erhållet statsbidrag, som har använts fördirekt avskrivning, som ett med värdeminskningsavdrag likställt belopp.Kommittén har därför föreslagit att statsbidraget (i förekommande fall efterindexuppräkning) skall minska omkoslnadsbeloppet när realisationsvinsten skallberäknas. Motsvarande skall gälla när ett avskrivningslån (villkorslån), somhar använts för anskaffning av en fasfighet, efterges. Kommitténs förslag har fillstyrkts eller lämnats utanerinran av de flesta remissinstanser. anser dock atlalternafivet att minska ingångsvärdet med statsbidraget bör övervägasytterligare, eftersom detta alternativ kan ha vissa fördelar bl. a. dåstatsbidrag utgår fill samfällighetsföreningar som har bildals för byggandeoch förvaltning av markanläggningar. För egen del ansluter jag mig till kommitténs uppfattningalt det behövs en regel om den skattemässiga behandlingen av statsbidrag vidrealisationsvinstberäkningen. Regeln bör emellertid täcka även statsbidragtill inte avskrivningsbara tillgångar, t. ex. aktier. Del bör vidare beaktasatt staten lämnar stöd även fill andra än näringsidkare för bl. a. anskaffningoch förbättring av tillgångar, t. ex. för energibesparande åtgärder påvillafastigheter. Även stöd av detta slag bör beaktas vidrealisalionsvinstberäkningen. Statliga stöd kan således avse inte endast fastigheterutan även andra tillgångar. En bestämmelse om den skattemässiga behandlingen avstatliga stöd vid realisationsvinslbeskallningen bör därför tas in i punkt 1 avanvisningarna till 36 § KL, vilken anvisningspunkt innehåller allmännabestämmelser om beräkning av realisationsvinst. Av bestämmelsen bör framgå attkostnader som har beslrilts med bidrag frän stat eller kommun inte får inräknasi omkostnadsbeloppet. På samma sätt bör behandlas stöd till näringsidkare omstödet skall behandlas enligt de föreslagna reglerna i punkt 2 av anvisningarnatill 19 § KL. Om ett villkorligt län avseende en byggnadsinvesteringefterges blir - i enlighet med vad jag i det föregående föreslagit - deleftergivna beloppet skattepliktigt. Å andra sidan får företaget etl extravärdeminskningsavdrag med ett lika stort belopp. Värdeminskningsavdragelpåverkar redan med nuvarande lydelse av punkt 2 a av anvisningarna lill 36 § KLrealisationsvinstens storlek. Det föreslagna tillägget till punkt 1 avnämnda anvisningar bör därför inte omfatta sådan eftergift av villkorliga lånsom avses i punkt 2 sjunde stycket av anvisningarna till 19 §. 2.1.6 Dispensregeln för lån med viUkorUgåterbetalningsskyldighel Som jag har nämnt utlöser upptagande av ett lånoch återbetalning av lånet inte i sig några beskattningsåtgärder. Uppburetlånebelopp skall således inte tas upp som intäkt och återbetalning av lånet ärinte avdragsgill 1982/83:94 51 Detta gäller i princip även stöd som statenlämnar lill näringsidkare i form av lån för vilket återbetalningsskyldighetenhar gjorts beroende av mottagarens framfida resultatutveckling eller annanliknande omständighet. kompletterades emellertid anvisningarna till 19§ KL med en regel enligt vilken regeringen kan - om det finns synnerliga skäl-besluta att ett sådant lån skall anses utgöra skattephktig intäkt förlåntagaren. Återbetalas lånet får den skattskyldige göra avdrag för detåterbetalade beloppet. Avförarbetena framgår alt det för dispens krävs atl det lånlagande företagetsverksamhet har avgörande betydelse för sysselsättningen inom en eller fleraregioner eller i övrigt har väsentlig betydelse från samhällsekonomisksynpunkt. Vidare fordras att lånet behövs för atl trygga företagels fortsattaverksamhet (prop. 1977/78:79 s. 25). Regeringen har meddelat dispens i fråga om lånfill nio företag. Införandetav dispensregeln får ses mot bakgrund av de överväganden som gjordes i sambandmed att statsmakterna i slutet av 1970-lalet beslutat om betydandearbetsmarknads- och regionalpolitiska stödåtgärder till vissa krisdrabbadebranscher. Stöd lämnades bl. a. i form av lån med villkorligåterbetalningsskyldighet. För att lånen, som har uppgått till betydande belopp,skulle få avsedda redovisningstekniska och skattemässiga konsekvenser hadekrav framförts på att lånen vid inkomstbeskattningen skulle få behandlas påsamma sätt som statsbidrag. Genom att la upp lånen som intäkt kunde företagetssoliditet påverkas positivt, vilket var av väsentlig betydelse för att slödelskulle få avsedd effekt. I BFN:s anvisningar beträffande redovisningen avstatliga stöd föreskrivs att ett lån med villkorlig återbetalningsskyldighetför vilket dispens har meddelats får redovisas i företagets resultaträkning somintäkt då det erhålls. På förslagav näringsutskott har revisorer utfört en granskning avhur det statliga lån på 600 milj. kr. med villkorlig återbetalningsskyldighetsom lämnades till i realiteten utnyttjats. Bolaget harav regeringen fått dispens att ta upp länet som skattepliktig inkomst. Vidgranskningen har berörts även de stöd av likartat slag som lämnats till bl. a.stålindustrin och stålgjuteriindustrin. Vidare har i samband med granskningenden skatte- och redovisningstekniska behandlingen av sådant statligt stöd tillförelag studerats. Resultatet av granskningen har revisorerna framlagt i enskrivelse till (Förslag 1979/80:8). Skrivelsenhar behandlats av näringsutskottet (NU 1979/80:76). Utskottet sammanfattarrevisorernas överväganden på följande sätt: Revisorerna betecknar det som besvärande att ,för att nå vissa eftersträvade syften, har beslutat om stödformer som ej gåratt förena med de beskattnings- och redovisningsmetoder som är vedertagna ochatt skattelagstiftningen har tagits till hjälp för att få till ståndredovisningsförfaranden som från speciella synpunkter är eftersträvansvärda. Deomsorger som från det 1982/83:94 52 allmännas sida ägnas åt att befästa kravet på efterlevnadav skatte- och civilrättsliga bestämmelser kan, säger revisorerna, på ettsådant sätt olyckligt skadas. Särskilt påtalas att avsteget från vedertagnaprinciper har bildat norm i det att villkorslån senare i betydande omfattningbeviljats även företag inom specialstålindustrin samt statliga och privataföretag inom andra branscher. Med hänvisning till speciella regler i dessa fallsätter revisorerna i fråga "om syftet med villkorslånen och svårighetenatl finna internafionellt godtagna statliga stödformer skall priorileras såstarkt atl fastställda regler för bokföring och god redovisningssed fårvika". Granskningen har enligt revisorerna också visat attriksdagen, då frägan om villkorslånen prövades, knappast gavs erforderligaupplysningar om de effekter som beviljandet av lånen skulle få frånbeskattnings- och redovisningssynpunkt. Mot bakgrund härav gör revisorerna trerekommendationer. För det första bör regering och riksdag i förslagsom på föreliggande område kan få följder av sekundär art för näringslivet, t.ex. i fråga om beskattning av företag eller förelagens redovisningsskyldighet,så långt det är möjligt även beakta de sekundära verkningarna. För det andrabör yttrande från bokföringsnährinden ha inhämtats innan en proposifion sominnhåller förslag till åtgärder påverkande redovisningen hos bokföringsskyldigläggs på bord. Detta bör ha gjorts på ett så tidigt stadium avpropositionsarbetet att hänsyn kan tas till nämndens rekommendationer vidutformning av förslaget. ställningstagande bör ocksäredovisas i propositionen. För det tredje bör innebörden och karaktären av ettbeviljat stöd anges så klart att en redovisningsmässigt korrekt notering avstödbeloppet görs hos den bokföringspliktige mottagaren av stödet. biföll utskottets hemställan alt delgeregeringen de resultat som kommil fram vid granskningen och de allmännasynpunkter som revisorerna framfört med anledning av granskningen samt att somsin mening ge regeringen till känna vad revisorerna förordat om beaktande avsekundära verkningar, om hörande av BFN och om underlättande av korrektanoteringar i mottagarnas bokföring när nya stödformer införs (rskr1979/80:417). Enligt kommittén, som instämmer i den kritik somriksdagsrevisorerna har framfört mot den redovisningsmässiga och skattemässigabehandlingen av villkorslånen, medför tillämpningen av dispensregeln sådanaavsteg från allmänt vedertagna beskattningsprinciper att den inte bör kvarstå iKL. Kommittén har därför föreslagit att dispensregeln skall utgå. Om det ispeciella fall uppkommer behov att vid statlig stödgivning använda stödformersom förutsätter särskild reglering av stödels redovisningsmässiga ochskattemässiga behandling bör detta enligt kommittén beslutas av i detsärskilda fallet och eventuella regler meddelas i författning utanför KL. Kommitténs förslag att slopa dispensregeln har tillstyrktseller lämnals utan erinran vid remissbehandlingen. investeringsbank ABframhåller dock atl dispensregeln även haft positiva effekter genom att denunderlättat rekonstruktionen av företag som råkat i kris. Banken beklagardärför att kommittén inte haft i uppdrag att överväga även vilka godtagbara 1982/83:94 53 möjligheter som kan tillskapas för alt uppnå de fördelarsom finns i den nuvarande regeln. För egendel får jag anföra följande. Under slutet av 1970-talel drabbades vissa försysselsättningen vikfiga branscher av en allvarlig kris. Statsmakternatvingades därvid alt gripa in med olika stödåtgärder. Ett av de problem som dåuppkom var att finna internationellt godtagbara stödformer. Lån med villkorligåterbetalningsskyldighel ansågs vara en sådan godtagbar stödform. Upptagande avett lån skulle dock försämra låntagarens soliditet och eventuellt tvinga denneatt träda i Ukvidation. Tillkomsten av dispensregeln får ses främst mot dennabakgrund. Den har nämligen gjort det möjligt för låntagaren att redovisa lånetsom intäkt varigenom soliditeten har påverkats positivt. Dispensregeln strideremellertid, som kommittén har anfört, mot grundläggande skatterättsligaprinciper. Med hänsyn härfill och dä de redovisningsmässiga problem som ärförenade med lån med villkorlig återbetalningsskyldighet kan lösas på annatsätt än genom skatteregler förordar jag att dispensregeln slopas. Jag kommeratt i det följande (avsnitt 2.2) ta upp frägan om den redovisningsmässigabehandlingen av län med villkorlig återbetalningsskyldighel. F. n. finns det inle någon allmän skyldighet för den somlämnat slöd till näringsidkare atl underrätta skattemyndigheterna om stödetsstorlek och karaktär. Enligt en undersökning som kommittén har låtit verkställamedför frånvaron av kontrolluppgifter som avser skattepliktiga stöd tillnäringsidkare olikformig beskattning av stöden. Kommittén anser därför att detfinns anledning att förutsätta en minskning av olikformigheten i taxeringen omen allmän kontrolluppgiftsskyldighet införs. Kommittén är medveten om att ensådan skyldighet medför nackdelar i form av merarbete för stödgivarna men viden avvägning mellan fördelarna och nackdelarna har kommittén funnit attfördelarna överväger. Enligt kommitténs förslag skall det därför itaxeringslagen införas beslämmelser om att den som har lämnat stöd tillnäringsidkare är skyldig alt avge kontrolluppgift om stödet. Förslaget om uppgiftsskyldighet har godtagils ellerlämnats ulan erinran av de flesta remissinstanser. I några yttrandenifrågasätts dock om del är nödvändigt all införa en uppgiftsskyldighel. För egendel får jag anföra följande. Den nuvarande frånvaron av uppgiftsskyldighet förden som har lärnnat stöd fill en näringsidkare kan få till följd atttaxeringsnämnderna inte får vetskap om att ett slöd har utgått. Som kommitténsundersökning visar kan detta medföra atl stödet behandlas felaktigt iskattehänseende. En ökad informationsplikt från slödgivarnas sida är därförägnad att leda till rättvisare och mer likformiga taxeringar. Det är å andrasidan uppenbart atl en utvidgning av uppgiftsskyldigheten kan åsamka åtskilligtmerarbete för i första hand de myndigheter m. fl. som lämnar stöd. 1982/83:94 54 Merarbetet bör dock minska betydligt omuppgiftsskyldighelen får fullgöras på valfritt sätt, t. ex. i form av en kopiaav beslutet om slöd, och om uppgifterna inte behöver lämnas senast inom visstid efter beslul om slöd utan får lämnas i ett sammanhang senast den 31 januariårligen i likhet med vad som i övrigt gäller för avlämnande avkontrolluppgifter. Mot bakgrund av det anförda anser jag i Ukhet med kommitténatl fördelarna med en uppgiftsskyldighet överväger nackdelarna och atl enuppgiftsskyldighet därför bör införas för stödgivare. Uppgiftsskyldigheten börbegränsas till de rättssubjekt pä vilka reglerna om beskattning av statligastöd till en näringsidkare för näringsverksamheten skall gälla. 2.2 Statligt stöd och reglerna om likvidation Som jag inledningsvis redovisat har bestämmelserna omtvångslikvidation enligt 13 kap. 2 § tredje stycket aktiebolagslagen (ABL)behandlats i en inom industridepartementet upprättad promemoria. I promemorianföreslås att statligt stöd i form av lån och bidrag under vissa förutsättningarinte skall beaktas vid beräkning av ett aktiebolags egna kapital. Utmärkande för aktiebolagsformen är att aktieägarna inteär personligen ansvariga för bolagets skulder. Detta betyder bl. a. altenaktieägare som betalat sin aktie inte är skyldig atl göra något ytterligaretillskott fill bolaget. I stället kan aktiekapitalet sägas fungera som ensäkerhet för borgenärernas fordringar. ABL innehåller därför olika regler föratt säkerställa denna funktion. Det finns sålunda regler som - vid bolagetsbildande eller nyemission - syftar till atl garantera att det uppgivnakapitalet verkligen tillförs bolaget. Andra regler har tillkommit för attförhindra att de av ägarna fillskjutna beloppen återbetalas till ägarna.Utrymmet för utdelning och lån till aktieägarna är exempelvis begränsat päolika sätt. Ettaktiebolags egna kapital kan ocksä minska eller helt försvinna på grund av attverksamheten går med förlust. Förlusten kommer till uttryck i bokföringen genomatt värdet på bolagets tillgångar -1, ex. kundfordringar -sjunker eller genomatt bolagets skulder - t. ex. till leverantörer - ökar. En följd av detta äratt täckningen för det egna kapitalet minskar. Om den förlustbringande verksamhetenfår fortsätta kan aktiekapitalet gå helt förlorat. För att i denna sitiiationskydda ett aktiebolags borgenärer innehåller ABL regler om att företaget måsteträda i likvidation sedan .förlusterna överskridit en viss gräns. Tanken är attverksamheten skall stoppas medan tillgångarna ännu räcker till betalning avsåväl skulderna som kostnaderna för likvidationen. Regler om tvångslikvidation finns i 13 kap. 2 § ABL. Iparagrafens första stycke föreskrivs att bolagels styrelse är skyldig attupprätta en särskild balansräkning, s. k. kontrollbalansräkning, sä snart detfinns skäl att anta att 1982/83:94 55 det egna kapitalet understiger en tredjedel av detregistrerade aktiekapitalet. Visar balansräkningen att bristen i aktiekapitaletöverstiger två tredjedelar skall styrelsen möjligl till bolagsstämmanhänskjuta frågan om bolaget skall träda i likvidation. Om inte ordinarie stämmaär nära förestående måste styrelsen sammankalla en extra stämma. För det fallalt stämman inte beslutar om likvidation får bolaget respit till den ordinariebolagsstämman under nästa räkenskapsår. Den lid som står lill bolagels förfogande kan användas föratl skaffa nytt kapital t. ex. genom tillskott från aktieägarna eller genomnyemission. Ett annat sätt att undvika ivångslikvidation är att sätta ned detregistrerade aktiekapitalet och använda nedsättningsbetoppet för atl täckabalanserad förlust. Det räcker att det egna kapitalet uppgår till hälften avdel registrerade akfiekapitalet för att likvidationstvånget skall vara undanröjt. Godkännes inte vid den följande ordinarie stämman enkonlrollbalans-räkning som visar att del egna kapitalet uppgår till minsthälften av det registrerade aktiekapitalet är - om stämman inte beslutar omlikvidation -bolagets styrelse skyldig att ansöka om tvångslikvidation hostingsrätten. En kontrollbalansräkning upprättas enligt de regler somallmänt gäller för aktiebolagens balansräkningar. Av 13 kap. 2 § tredje stycketABL framgår dock att vissa modifikationer skall göras. Dessa avser atlförhindra att ett bolag tvingas i likvidation när det har reserver av sådanstorlek atl det i verkligheten inte föreligger någon ekonomisk grund förtvångslikvidation. I kontrollbalansräkningen skall därför till de enligtvanliga värderingsregler redovisade tillgångsvärdena läggas en post sommotsvarar skillnaden mellan tillgångarnas försäljningsvärde efter avdrag förförsäljningskostnader och deras redovisade värde. Beträffande sådanaanläggningstillgångar som undergår fortlöpande värdeminskning tillåts - omtilläggsposten därigenom blir större - en ännu förmånligare värdering, nämligenanskaffningsvärdet minskat med erforderliga av- och nedskrivningar.Konirollbalansräkningen skall ligga till grund för såväl de tvåbolagsstämmornas bedömning av likvidationsskyldigheten som rättens prövning avsamma fråga. 2.2.2 Allmänna utgångspunkter för en ändring avlikvidalionsreglerna Av industridepartementets promemoria framgår atl denföreslagna ändringen av likvidalionsreglerna framför allt föranleds av bidragsskattekommitténsförslag beträffande den nuvarande dispensregeln i nionde stycket avanvisningarna till 19 § KL. Med stöd av denna dispensregel kan regeringenbesluta atl elt statligt lån med villkorlig återbetalningsskyldighet skall varaskattepliktigt och atl en eventuell återbetalning av lånet skall varaavdragsgill. BFN har för sin del förklarat att etl lån, för vilket sådandispens medgetls, även i redovisningshänseende skall behandlas som ett rentstatsbidrag. Innebörden av detta är atl länet intäktsförs och därmed 1982/83:94 ,56 förbättrar företagets soliditet. Bidragsskattekommitténhar föreslagit att dispensregeln upphävs. I promemorian anförs att ettgenomförande av kommitténs förslag torde leda lill alt villkorslånen i såvälskatte- som redovisningshänseende behandlas som lån. Lånet kommer därför attmedföra att låntagarens soliditet försämras. En konsekvens av detta befaraskunna bli att - för de fall att låntagaren är ett aktiebolag - bolaget blirtvunget att träda i likvidation på grund av bestämmelserna i 13 kap. 2 § ABL. I promemorian framhålls att det av såväl näringspolitiskasom sysselsätt-ningspoUtiska skäl kan vara angeläget att staten lämnar stöd isyfte att förbättra soliditeten hos mottagaren och att undvika en hotande likvidationsskyldighet.Det framhålls också att det är rimligt att staten återfår utbetalda medel i defall företaget går bra. Enligt promemorian föreligger del emellertid en riskför att syftet med stödet går förlorat om det skall medräknas som en skuld vidberäkning av det egna kapitalets storlek. För att undanröja denna risk föreslåsatl ändras. Förslaget innebär att statligt stöd medvillkoriig återbetalningsskyldighel inte alltid skall beaktas som skuld vidbedömningen av om Ukvidationsskyldighet föreligger eller inte. I promemorian poängteras alt den föreslagna ändringen börgenomföras endast om rättsläget inte försämras för övriga borgenärer.