prop · G60322 · 1982-12-31 00:00:00 — Användande avmilitära resurser kräver en smidigare handläggning inom den miUtäraorganisationen och en utökad utbildning i räddningstjänst av befälspersonal. -utökade skyldighet alt ingripa enligtkommitténs förslag mot andra nödlägen än brand finner kommunen vara positivt.Möjligheten att ingripa i Skr.1982/83:22 143 "förebyggande" syfte då en skada kan befaras ärytterligare en åtgärd som, enligt vårt synsätt, är ägnad att öka effektivitetenvid räddningsarbete. Förslaget atl införa möjligheter all påtala brister vadrör även andra nödlägen än brand noteras med tillfredsställelse, men vi anser,alt detta kommer att medföra ökade krav på besiktningsorganisalionen för"brandsyn". - Kommittén har föreslagit en sjöräddningsskyldighet förräddningsorganisationen i hamnområde, vissa sjöar och vattendrag. Kommunenanser att denna skyldighet sträckes ut atl gälla hela kommunens ansvarsområde.Sjöräddning till havs skall även i fortsättningen åvila . Samordningunder planerade och väl övade former måste naturligtvis förekomma mellanovannämnda instanser. - saknar utrustning ochutbildad personal för transport av skadade och sjuka i terräng försjukvårdshuvudmannens räkning. Med terräng för kommuns vidkommandeförstås även kommunens skärgårdsområde, som sommarlid är uppehållsplats föromfattande båtturism. Kommunen befarar därför atl detta kommer att medföra enbelastning för kommunen. Kommunen ser fördelar i ett fördjupat samarbete med sjuktransporlverk-samheten.Kommunen anser dock att transport av akut sjuka och vid olyckor skadadepersoner skall betraktas som räddningstjänst och handhas av en organisation. Vänersborgskommun framhåller att som en möjlighet till ökad effektivitet inomräddningstjänsten har kommittén tänkt sig utökad användning av statliga ochkommunala resurser avsedda för andra ändamål än allmän räddningstjänst, t. ex.civilförsvarets och det militära försvarets resurser. Kommunen vill understrykanödvändigheten av att åtgärder sätts in på detta område för att åstadkomma ettutökat samarbete främst med civilförsvaret. Det är kommunens uppfattning atldet finns resurser tillgängliga, som skulle kunna utnyttjas bättre isamverkan. Emellertid behövs regler för förfarandet när resurserna skall få tasi anspråk. En översyn av dessa regler, så att de blir lätta att tillämpa, börgöras så fort som möjligt. Civilförsvarsverksamhetens investeringar ianläggningar och materiel bör också ses över så att de tillgodoser även fredsräddningstjänslensbehov. Man bör även kunna pröva om inte SJ, , ,luftfartsverket och vattenfallsverket har resurser som kan komma tillanvändning inom räddningstjänsten. - Större olyckor kräver nästan alllidingripanden av flera slag av räddningstjänst. Det är därför särskilt viktigt,såsom kommittén påpekat, att en så långt möjligt enhetlig lagstiftningomfattande de huvudsakliga riktlinjema för samhällets hela räddningstjänst tasfram. En samlad lagstiftning utgör också en nödvändig förutsättning för atlräddningstjänstorganen skall kunna använda de resurser som finnstillgängliga hos olika myndigheter. Även de militära förbandens resurser börkunna användas i fredsräddningsljänsten. Också denna användning bör styras viaen enhetUg räddningstjänstlagstiftning. Ale kommun framhåller att samhällets räddningstjänst omfaltarför övrigt 1982/83:22 144 För Ale kommun finns några bestämmelser i gäUande lagstiftningarsom förefaller oklara och ologiska. Enligt brandlagstiftningen har tullverketskustbevakning ansvar för att avvärja och begränsa skada till följd av utflödeav olja eller kemikalier och som äger rum till havs eller i kustvallen, Vänerneller . Inom dessa vatten inkluderande också har sjöfartsverketsamordningsansvaret för sjöräddningstjänsten. Undantagna är de farleder i formav kanaler som utgör förbindelse mellan dessa sjöar och hav trots att de trafikerasav lastfartyg med bl. a. stora mängder farligt gods i lastrummen. Ansvaret förräddningstjänstinsatser på dessa kanaler faller helt på kommunerna. För att optimeramateriella och personella resurser borde detta emellertid utformas så attansvaret delades mellan kommunerna och berörda centrala verk vid här avseddanödlägen. Den samverkan det kan bli frågan om bör sålunda ej lösas i sambandmed ett akut nödläge, vilket är fallet . - Avslutningsvis kanframhållas atl det måste vara värdefullt att samla all lagstiftning omsamhällets räddningstjänst i en lagskrift. Det är också mycket viktigt attgenom samverkan skapa grund för optimering av samhällets resurser vid olikaräddningstjänstinsatser där så erfordras. kommunframhåller att andra resurser, t. ex. civilförsvaret och mUitären, bördisponeras av den kommunala räddningstjänsten; företag bör ges ansvar även motandra nödlägen än brand. Ny enheflig räddnings-Ijänsllagstiftning börutarbetas, varvid språkbruket bör anpassas till det moderna räddningstjänslbegreppet.Den kommunala räddningstjänsten bör ges ökad skyldighet och rätt att ingripa påett tidigt stadium för att förhindra skada samt utföra insatser för attförhindra eller minska följderna av störningar i viktiga samhällsfunktioner.Den förebyggande verksamheten bör utökas att omfatta åtgärder även mot annatnödläge än brand. Information och utbildning av allmänhet, företag m. m. börintensifieras, alarmeringen bör samordnas. i allmänhet, som t.ex. fjällräddning, sjöräddning, räddningstjänst vid flygplatser och räddningstjänstvid atomanläggningar, bör handhas av den kommunala räddningstjänsten. Ansvaretför sjuktransporter i terrängen bör åvila sjukvårdshuvudmannen men skallliksom transport på väg kunna efter överenskommelse utföras av den kommunalaräddningstjänsten. Varakommun uttalar sig för en utökad användning av kommunala och statliga resurseravsedda för andra ändamål än räddningstjänst. En översyn bör göras beträffandehela den brandförebyggande verksamheten. Samhället i övrigt främst industrinbör ta sin del av elt utökat räddningstjänstansvar genom en utbyggnad avsjälvskyddet mot brand och andra nödlägen. Brandförsvarets resurser bör sällasin för information och utbildning jämsides med en ökad brandförebyggandeverksamhet i form av regelbundna ordningsbrandsyner i företagens regi. Denallmänna räddningstjänsten bör ges möjligheter att ingripa vid fara för nödlägeeUer liknande. 1982/83:22 145 tjänstorganenbör få rätt att påtala brister i förebyggande åtgärder även mot andra nödlägenän brand. Gullspångskommun anser att förslaget om skyldighet atl ingripa vid störningar i viktigasamhällsfunktioner går inte ihop med strävandena att bibehålla nuvarandeekonomiska ramar. För krävs utökade personella och materiellaresurser. Karlskogakommun framhåller att kommittén har framhållit alt varje förelag med riskfylld verksamhelbör kunna åläggas att ha viss grundberedskap mol olyckor m. m. men alt den iförsta hand på frivillig väg bör kunna bestämmas av företagel i samarbete meddet kommunala brandförsvaret. Kommunen kan konstalera att detta är förhållandeti kommun med där befintlig storindustri och att samordning avresurser är av UtomordentUgt stor betydelse för att räddningstjänsten skall bliså ekonomisk men jämväl så effektiv som möjligt. Kommunen vill ocksåunderstryka vikten av de resurser för att komplettera och förstärka denallmänna räddningstjänsten som civilförsvaret och industrins verkskydd förfogaröver. Kommunen biträder kommitténs mening om att det bör finnas en lagföreskrift,som ålägger företagen att inte bara ha beredskap utan även att förebygga brandoch andra nödlägen. - Kommunen vitsordar att ett övningsfält och övningshusinom kommunen skulle vara en värdefull tillgång för räddningstjänsten och attförverkligandet av ett sådant behov bör komma till stånd så snart medel kanavsättas härför. Samverkan med grannkommun och ledande industrier anserkommunen som en framkomlig väg för att lösa detta gemensamma behov avutbildning och övning. bedömer i sitt betänkandeinformation som mycket viktig och gmndläggande i det förebyggande arbetet ochefterlyser bättre resurser för information om risker och skyddsåtgärder.Kommunen understryker vikten av ökad självskyddsutbildning i skolorna, av attSveriges Radio regelbundet ställer upp och ger utrymme för ökad information omåtgärder avsedda att göra det lättare för den enskilde att skydda sig vidolyckor av oUka slag samt av ökad forskning och utveckling för att förbättrabåde räddningstjänsten och de rent förebyggande åtgärderna. - För atlsamhällets räddningstjänst oavsett olyckans art, plats eller antalet inblandademyndigheter skall fungera så friktionsfritt och så effektivt som möjligtfordras dels en samordning av alarmeringsfunktionen och att olika myndigheterömsesidigt larmar varandra dels att samband snabbt upprättas mellan ansvarigaorgan. Det torde inte dröja länge förrän ett nytt rikstäckanderadiokommunikationsnät gör det möjligt för olika räddningsljänstorgan attdirekt kommunicera med varandra. Detta nya system kommer enligt kommittén attfä stor betydelse i räddningstjänstarbetet efter olyckor, som kräver samordnadeinsatser. Kommunen välkomnar det utvecklingsarbete som pågår för atteffektivisera alarmering och för en samordning av radiokommunikationer.Kommunen vill i detta sammanhang dock poängtera att länsalarmeringscentralerna() icke får och ej heller kan fungera som ledningscentralerför 10Riksdagen 1982/83. 1982/83:22 , 146 Ledningscentral för ledning av räddningstjänstenupprättas genom räddningsbefälhavarens försorg. kommim anser atl påtalandet av brister iförebyggande åtgärder som avser även andra nödlägen än brand innebär en nyarbetsuppgift som kan innebära förvirring hos allmänheten. förmärksirritation ute i samhället på grund av att myndigheter m. fl. trampar in påvarandras arbetsområden och ger olika besked. Till exempel kan yrkesinspektionen,brandchefen och förelagshälsovårdens skyddsingenjör ge olika anvisningar ellerställa olika krav på samma objekt. Ska nu brandchefens förebyggande uppgifterutökas finns risker för att denna förvirring ökar ytterligare. Fast avgränsadearbetsområden eller en enda tillsynsmyndighet måste till! Gävlekommun framhåller att saneringsarbetet efter bränder eller andra nödlägenkräver både speciell utrustning och speciella kunskaper. En kommun utgördefinitivt etl för litet underlag för alt bygga upp en sådan organisation.Brandförsvaren i flertalet slörre kustkommuner har ofta egna ganska storabåtar. Kommunen tycker därför att den som har ansvaret för bordekartlägga dessa resurser för alt vid behov kunna använda dem. Brandförsvarenhar en betydligt kortare anspänningstid än de flesta andra som ingår iorganisationen vilket kan ha avgörande betydelse. -Kommunen delar uppfattningenatt alarmering av sarnhällets räddningsresurser även skall utförasav SOS Alarmerings länsalarmeringscentraler. UlveckUngen visar dock attandelen kommersiella tjänster hos länsalarmeringscentralerna kraftigt ökar.Detta har tyvärr fått till följd att tiden för utbildning och övning avpersonalen vid länsalarmeringscentralerna i räddningstjänst minskat. En ökningav andelen kommersiella tjänster får inte ske på bekostnad av tid för övningoch utbildning av personalen vid länsalarmeringscentraler. framhåller att kommittén inte haruppmärksammat en betydande resurs som finns i samhället och som finns inskriveni de flesta räddningstjänstorganisationernas planer, nämligen de resurser somfinns inom entreprenadföretag i alla kommuner. Resurserna gäller alla slagsentreprenadmaskiner, kranar m. m. Maskinerna handhas av mycket välövat folk ochkan sättas in på etl fackmässigt sätt i räddningstjänstsammanhang. Erfarenhetsmässigtfinns heller inget motstånd mot en sådan användning hos ägare och förare. Ävenom insatstiden för sådan utrustning blir relativt lång eftersom alarmeringmåste ske genom telefonsökning torde den ändå ofta bU kortare än för utrustningsom är centralt placerad i en region. Förarna har dessutom mycket större vanaatt hantera utrustningen än personal i en räddningsljänstorganisation. -Kommunen kan i huvudsak instämma i kommitténs uppfattning vad gäller utökadeskyldigheter för den allmänna räddningstjänsten att ingripa vid händelser somleder lill att viktiga samhällsfunktioner äventyras. Kommunen ställer sigemellertid frågande tiU om ansvaret för förebyggande åtgärder för annat änbrand skall åvila Skr.1982/83:22 147 räddningstjänsten.I samhället finns redan nu exempelvis yrkesinspektionen som har alt svara förliknande verksamhet. Det torde ligga närmare till hands att uppgiften läggesdit. Därigenom undvikes också intressekollisioner mellan de tvåorganisationerna. Angekommun framhåller att kommitténs uppfattning att utöka den allmännaräddningstjänsten med skyldigheter att ingripa vid händelser som leder till attviktiga samhällsfunktioner äventyras måtte anses vara helt riktigt enärräddningstjänsten i nuläge deltar i dylika ingripanden. Räddningstjänstkommitténöverväger vidare att ge räddningstjänstorganen ökat ansvar genom alt de får lilluppgift att påtala brister i förebyggande åtgärder även mot andra nödlägen änbrand. Denna ev. utökning av räddningstjänstorganens skyldigheter krävernoggrannare anvisningar beträffande utbildning och resurser för att ingripa i etli princip nytt verksamhetsområde. anser attfjällräddningen även i fortsättningen bör vara en uppgift för polisen, som haren effektiv och fungerande organisation uppbyggd. Kommittén föreslår ensamverkan mellan polis och den allmänna räddningstjänsten, exempelvis vidomhändertagande och transport av skadade. Någon negativ inställning till ensådan organisation föreligger ej, under förutsättning att kostnader som drabbarkommunen, bestrids av ansvarig huvudman och atl sådan samverkan endast sker videnstaka svårare fall. - Kommittén föreslår i betänkandet att ett samarbetemellan sjukvårdshuvudmännen och den kommunala räddningstjänsten etableras förombesörjande av transporter av skadade i terräng. Detta förslag kantillstyrkas under förutsättning att detta sker endast i enstaka svårare falloch att kostnaderna belastar sjukvårdshuvudmannen. Det förutsätts också att detansvar för sjuktransporter som lift- och linbaneföretagen åtagit sig, inom sinaansvarsområden, även fortsättningsvis ombesörjes av dessa. - böräven fortsättningsvis i nära samarbete med kommunerna ansvara förcivilförsvarsverksamheten i länet. Det borde ej behöva innebära särskilda \ svårigheterför kommunerna att nyttja civilförsvarsmateriel i fredsräddningsljänsten ochdärigenom förstärka upp med viss materiel vid större nödläge. Årekommun framhåller att de utökade uppgifterna får endast bli ytterst marginella,som t. ex. viss planläggning för längre elavbrott eller Uknande, enär kommunensbrandförsvar med nuvarande organisation ej orkar med några ytterligare krävandearbetsuppgifter. Det förutsätts härvid också att även ifortsättningen ansvarar för förebyggande åtgärder mot lavinolyckor samt altstatsmedel avsätts för dessa förebyggande åtgärder. -bör ävenfortsättningsvis, i nära samarbete med kommunerna, ansvara förcivilförsvarsverksamheten i länet. Det borde ej innebära särskilda svårigheterför kommunerna att nyttja civilförsvarsmateriel i fredsräddningstjänsten ochdärigenom förstärka upp med viss materiel vid större nödlägen. -1 kommunen ett flertal tillfällen militären ställt sig lill förfogande för olikaarbetsuppgifter (icke räddningstjänst). Skr.1982/83:22 148 samarbete bör vidareutvecklas och även gällaräddningstjänst enär del militära försvaret förfogar över stora tillgångar bådekvalitativt och kvantitativt. En utökad och förbättrad samverkan mellankommunala räddningstjänsten, civilförsvaret, militära försvaret och polisentill fromma för allmänna räddningstjänsten måste vara allas vår mening, och attvi med samlade resurser erhåller en väl fungerande räddningstjänst i helariket. -Kommunen avsäger sig icke ansvaret för sjöräddningstjänsten, menförordar långtgående samverkansformer mellan kommuner som gränsar till störreinsjöar med omfattande aktiviteter som t. ex. i län.Samverkansformerna borde kunna lösas och beslutas om i nära samråd mellanSvenska kommunförbundels länsavdelning och . Att i englesbygdskommun som Åre kommun uppnå 100 %-ig täckning för sjöräddning synesvara helt ogenomförbart, enär många av de fjällvatten som nyttjas irekreationssyfte med kanoting och sportfiske ej kan nås inom rimlig tid för ettlyckat räddningsuppdrag. Det är kommunens uppfattning att ett ökat ansvar böråläggas arrangörer och enskilda som i rekreationssyfte nyttjar fjällvattenbelägna långt från orter med brandkårsavdelningar. kommun ansluter sig till att industrier som sysslarmed farlig verksamhet själva skall bära en slörre del av räddningstjänslkoslnadernasom kan drabba kommunen. Kommunen ansluter sig även till att kommunerna skallfå möjlighet atl i större utsträckning få använda statliga eller kommunalaresurser i form av civilförsvarsutruslning, militär materiel m. m. som kannyttjas inom den kommunala räddningstjänsten. - Kommittén föreslår att detkommunala brandförsvaret skall få syssla med förebyggande brandförsvar och intebara mot brand utan även kunna påtala brister vid andra typer av nödlägen.Kommunen tycker detta är riktigt men det får inte medföra ett överlagande aveller undergrävande av andra fungerande tillsynsmyndigheter. Detutvidgade ansvaret bör utformas som en möjlighet och inte som en skyldighet.Kommunen anser även att förebyggande brandförsvaret bör ta större hänsyn tilldet materiella skyddet från nationalekonomisk synpunkt än vad som sker förnärvarande. Enligt nuvarande byggnadslagstiftning är det personskyddet, skyddmot tredje man och skydd för räddningstjänstpersonalen som skall prioriteras.Det materiella skyddet av byggnader, inventarier och annat som urnationalekonomisk synpunkt kan finnas intresse att skydda överlåter man tillförsäkringsbolaget att sätta en tariff för. Kommunen anser att de storskadorsom inträffar till viss del bör kunna förebyggas genom enförändrad syn från samhället på det förebyggande brandförsvaret. - Störreoljeskador har inträffat inom , ochutefter Skånes kuster. Kommunen har varit förskonad från störreoljeutsläpp men trots detta kan kommunen inte acceptera att allasaneringsresurser som staten anskaffar förläggs till områden söder omStockholm. De regionala oljesaneringsdepåerna som statens brandnämnd har utrettbör upprättas och den norrländska kuststräckan bör få sin beskärda delav den Skr.1982/83:22 149 statligautrustningen som skall finnas i beredskap. Kommunen tycker även att statensinitiativ att satsa pengar på teknik och systemutveckling inom oljesanerings-och upptagningsområdet är viktigt och kommunen förväntar . sig en hel delresultat eftersom nuvarande teknik inte kan anses uppfylla dagens krav. -Kommunen samtycker till ett övertagande av flygplatsbrandkårerna men menar attluftfartsverket sänkt räddningstjänstnivån vid flygplatsen till enkritisk gräns och ej följer med i den allmänna utvecklingen. LFV har bl. a.lämnat ifrån sig sin enda bandvagn, inte anskaffatkommunikationsradioutrustning som är anpassad till LAC-standard varvidsamarbetet mellan kommunala brandförsvaret och ambulansorganisationenförsämras. - Då det gäller transport av sjuka människor i terräng, som enligtkommittén skall åvila sjukvårdshuvudmannen, anser kommunen atl sjuk- och olycksfallstransportverksamhetenbör knytas till det kommunala brandförsvaret där så är möjligt för att ge bådeanställda och allmänheten en höjd servicenivå. Vissa kostnadsbesparingar kanockså erhållas framförallt med gemensam beredskapspersonal. Skall kommunen svaraför sjuktransport i terräng måste snöfordon eller annan transportutrustninganskaffas saml även tält och varmhåUningsutmstning för olyckor som inträffar iterräng. Kommunen anser att sjukvårdshuvudmannen skall slå för dessa kostnader.Då det gäller ambulansverksamheten tillstyrkes att sjukvårdshuvudmannen() får ansvara för sjuktransporterna utvidgat med samtligatransporter på land, till sjöss och i luften. Kommunen tycker dock att denverkställande resursen bör samordnas med det kommunala brandförsvaret för atterhålla en enhetlig räddningsledning, större slagkraft, bättre utbildadräddningstjänstpersonal inom sjukvård och vice versa saml större möjlighetertill flexibilitet vid bemanning av ambulanser vid större olyckor. Kommunen troräven att vissa kostnadsbesparingar kan ske vid en samordning utan atteftersätta kravet på sjukvårdens förlängda arm och ambulanspersonalensutbildning och vidareulbUdning. Skellefteåkommun framhåller alt i principbetänkande diskuteras möjligheten atl disponeraspeciell militär materiel t. ex. bandvagnar och andra terrängfordon. Det börobserveras att om så blir fallet skall fordonen ställas till räddningstjänstensförfogande så att räddningspersonalen direkt kan använda materielen om såerfordras. kommun anser dessutom att försvarets helikoptrar inkl.besättningar bör lokaliseras och organiseras på sådant sätt att de direkt kansättas in i den allmänna räddningstjänsten när så erfordras. Detta gällerframförallt vid skogsbrandsläckning vid stora väglösa områden där man har behovav materiel och persontransporter för att nå insatsområdet. Nuvarande möjlighetatt disponera försvarets helikoptrar är tyvärr förknippat med respektiveförbands möjlighet och vilja att "ställa upp". Brandförsvarets"tunnor" för vatlenbombning fordrar dessutom speciella anordningar ihelikoptern för att rationellt kunna användas. Brandförsvar har vidnågra tillfällen kunnat disponera F 21 ;s räddningshelikopter för personal- ochmalerieltransporler och har då kunnat 1982/83:22 150 konstatera den utomordentliga kapacitet som helikopter medbesättning utgör. - Beträffande överlagande av brand- och räddningstjänsten vidluftfartsverkets flygplatser tillslyrker kommunen förslagel under förutsättningatt samtliga kostnader nu och kommer atl bestridas avluftfartsverket eller annan statlig myndighet. Dessutom bör luftfartsverketsvara för framtagande av den speciella räddningsmateriel som fordras för dessainsatser. Nämnas kan alt flygplatsen i har fordon, radio ochövrig materiel som är omodern och bör ersättas. Kommunikationsradioutrustningenär exempelvis så omodern att samband med det kommunala brandförsvaret ej kanske utan speciella åtgärder. a. saknas tonselektiv av LAC-standard. - Detär ur kommunens synpunkt självklart angeläget att frågan om transport avskadade och sjuka i terrängen löses eftersom sjukvårdshuvudmannen uppenbarligenej klarat denna uppgift vid de missöden som inträffat. Kommunen finnerangeläget poängtera att man anser att sjuk- och olycksfallstransportverksamhetenäven av denna orsak bör knytas till det kommunala räddningsorganet framföralltför att höja transportkapaciteten vid större olyckor. Delta kan i så fallåstadkommas genom tillfälliga omdisponeringar av personal och materiel vidakuta lägen. Räddningstjänstorganet skulle dessutom ha fördel av att ständigtha mera kvalificerad sjukvårdspersonal direkt gripbar inom sin organisation.Vad beträffar transport av sjuka i terrängen kräver detta för Skellefteåkommuns vidkommande tillgång till översnö- och terrängfordon (bandvagnar ochsnöskotrar av typ som räddningstjänsten ej har i sin organisation). -Frånekonomisk synpunkt är det helt orealistiskt att tro atl utökning avräddningstjänsten skall kunna ske inom ramen för nuvarande kostnader bl. a. avföljande orsaker. Ur samhällsekonomisk synpunkt bör det vara av stor betydelsealt räddningsorganet ingriper tidigare än vad som är fallet vid hotandemissöden. Ingripande av detta slag medför självklart kostnader för kommunen somhittills ersatts av staten eller försäkringsgivare. Utökad skyldighet förräddningstjänstorganen att påtala brister i förebyggande syfte mot annat änbrand kommer atl medföra alt brandförsvarets redan nu knapphändiga resurser förförebyggande verksamhet ytterligare belastas och kommer att krävapersonalförstärkningar. Besiktningspersonalen måste dessutom kompletteringsutbildasför att klara de nya arbetsuppgifterna. Kommunen anser att möjligheten börfinnas men knappast utformas som en skyldighet för den allmännaräddningstjänsten.