prop · G603103 · 1982-12-31 00:00:00 — En samordning med läkares vidareutbildning anses fördelaktig urflera olika synpunkter. för har i dettidigare nämnda förslaget rörande ansvarsfördelning m. m. för läkaresvidareutbildning pekat på möjligheterna att samordna det regionalavidareutbildningsutbudet med olika efterutbildningsaktiviteter. Kommittén haremellertid betonat att det måste vara sjukvårdshuvudmännen som skall ta ansvarför efterutbildningen såväl ekonomiskt som i övrigt. Innan slutlig ställning tas till frågan om hur läkaresvidareutbildning bör vara organiserad och om' fördelningen avansvar och arbetsuppgifter för denna verksamhet bör ytterligare övervägandenske. Även frågan om hur ansvaret för viss efterutbildning av. läkare och annanhälso- och sjukvårdspersonal bör vara fördelat bör övervägasytterligare. Jag föreslår därför att en särskild utredare tillkallasför ändamålet. Utredaren bör i sitt arbete samråda med de myndigheter ochorganisationer som hon anser vara berörda. Vidare bör samråd ske med 1981 årsbehörighetskommitté (S 1980:11). Utredaren bör med utgångspunkt i vad som anförts omläkares vidareutbildning i prop. 1979/80:6 om uppgifter ochorganisation, m. m., socialutskottets betänkande häröver,organisationskommitténs förslag till ansvars- och uppgiftsfördelning m. m. förläkares vidareutbildning samt yttranden i ämnet förutsättningslöst överväga hurden framtida vidareutbildningen av läkare lämpligen bör vara organiserad.Utredaren-bör i sitt förslag redovisa för- och nackdelar med olika tänkbaralösningar. I sammanhanget bör också övervägas statens roll i det framtida ansvaretför läkares efterutbildning. Den särskilda utredaren bör även lägga fram förslag tillhur ansvaret för viss efterutbildning av hälso- och sjukvårdspersonal som f. n.bekostas under anslaget G 14. Efterutbildning av viss sjukvårdspersonal, m. m.praktiskt skall kunna föras över till annan huvudman. För denna del avuppdraget bör utredaren utgå från vad som sägs i prop. 1979/80:6,organisationskommitténs förslag samt en inom upprättad PM omverksamheten. Utredaren bör så långt som möjligt överväga möjligheterna attförlägga det riationella ansvaret för den efterutbildning som rör hälso- ochsjukvårdspersonal med utländsk utbildning till lämpUga lokala institutioner ilandet. Utredaren bör i sitt förslag lägga fram planer förgenomförandet av de olika delarna av uppdraget. Utredarenbör vid arbetets påbörjande samt vidare under arbetets gång informera berörda personalorganisationer och bereda dem tillfälle att 227 1982/83:103 framförasynpunkter. Utredaren bör därutöver informera de arbetstagare Del II som hon anser vara berörda av utredningsarbetet. Som en utgångspunkt för den särskilda utredarens arbeteskall gälla att alla förslag som läggs fram skall kunna genomföras inom ramenför oförändrade resurser inom det område som förslagen avser. Det innebär attom kostnadskrävande förslag läggs fram måste samtidigl visas hur förslagen kanfinansieras genom besparingar i form av rationaliseringar och omprövning avpågående verksamhet inom utredningsområdet. Även i övrigt bör de direktiv gällasom utfärdats till samtliga kommittéer och särskilda utredare angåendefinansiering av reformer (Dir. 1980:20). Utredningen bör bedrivas skyndsamt. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar det statsråd som har till uppgift att föredra ärendenom sjukvårdsväsendet att tillkalla en särskild utredare för att ytterligareöverväga frågan om hur läkares vidareutbildning bör vara organiserad iframtiden m. m. att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt utredaren. Vidare hemställer jag att regeringen beslutar attkostnaderna skall belasta femte huvudtitelns kommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hennes hemställan. Kommunernas och landstingskommunernas medverkan i ensamordnad exportverksamhet Beslut vid regeringssammanträde . Chefen för kommundepartementet, statsrådet , anför. De samhällsekonomiska problemen är betydande. En radåtgärder krävs för att komma till rätta med de ekonomiska balansproblemen.Utvecklingen av handels- och bytesbalansen är därvid av stor betydelse. Allamöjligheter bör tas till vara för att öka den svenska exporten. Såväl slatensom kommuner och landstingskommuner kan spela en aktiv roll i detta sammanhang. Frågan om industrins möjligheter att på exportmarknadensälja hela system - fabriker, transportanläggningar etc. - har alltmer blivit uppmärk sammad . Starkt bidragande skäl härtill är att detta slags sammansatta produkter efterfrågas mer än tidigare bl. a. i samband med 228 industrialiseringsprocessen iutvecklingsländerna och den ökade köpkraften hos deoljeproducerande staterna. Svensk industri har därvid visat sig ha Skr.1982/83:103 goda förutsättningar att konkurrera internalionelll. Vårvälutbildade arbets- Dir. 1982:49 kraft och utvecklade industriella teknikär av stor betydelse. Frågan om kommunernas och landstingskommunernasmöjligheter att tillsammans med näringslivet medverka i samordnadexportverksamhet har aktualiserats i olika sammanhang. Flera omständighetermotiverar ell aktivt deltagande från kommuners och landstingskommuners sida ien sådan verksamhet. Vid export av hela system är det i allmänhet inte enbartden grundläggande investeringen som efterfrågas. Beställaren vill därtill oftaköpa därmed sammanhängande utrustning, service etc. I stor utsträckning finnskunnandet om dessa frågor hos kommuner och landstingskommuner. De kan därförbidra med att exportera kommunala tjänster av olika slag som en del av ettfullständigt system. På samma sätt finns hos kommunerna ochlandstingskommunerna erfarenheter av hur driften av vissa typer av anläggningarskall organiseras och adrninislreras. Åven detta kunnande kan i vissa fall utnyttjassom en del i ett exporlprojekl. Kommunerna och landstingskommunerna kan också spela enviktig roll i marknadsföringen av system. Vid mycket stora exporlprojekl är detväsentligt att svensk industri kan hänvisa till en referensanläggning. När detgäller försäljning av anläggningar av en typ som de svenska samhällsorganenutnyttjar i den egna verksamheten, kan kommunerna och landstingskommunernabidra genom all ställa referensobjekt till förfogande. En nära samverkan mellan kommunerna, landstingskommunernaoch näringslivet i exportfrågor är således väsentlig. Vissa initiativ har redantagits på detta område. Ett exempel är stiftelsen som påstatligt initiativ bildades . Stiftelsen har till ändamål att främjaexport av svenskt hälsovårdskunnande i form av integrerade hälsovårdssystemeller delar därav, anläggningar eller utrustning saml drift och underhåll avanläggningar. Huvudmän är samt konsultförelag och .institutioner med nära anknytning till hälso- och sjukvården. På sjukvårdsområdethar tagit initiativ till att ett bolag bildals med uppgiftatt samordna och marknadsföra sjukvårdshuvudmännens export avsjukvårdstjänster. Andra exempel utgör exportråds s. k. branschprojektsom berör kommunernas verksamhetsområden. Denna exporlsam-verkan gällerexempelvis avfallshantering och brand/katastrofförsvar. Bl, a. harutbildningsinsatser rörande brandteknologi exporterats lill vissa utvecklingsländer.Det förekommer också att enskilda kommuner och landstingskommuner tagit olikainitiativ för att främja svensk export. behandlade'frågan om export avtjänster från StatUga myndigheter och bolag m. m. 1980/81:171, NU1980/81:58, rskr 1980/81:426). Genom riksdagsbeslutet ställdes medel tillförfogande för utveckling av tjänsteexport på det statliga området. Sverigesexportråd fick ett utökat bemyndigande att leda den statliga exportfrämjandeverksamheten. I konsultexportutredningens betänkande (SOU 1980:27) Statligtkunnande till salu, som låg till grund för propositionen, framhålls att ennärmare undersökning bör göras om förutsättningarna för export av kommunalatjänster. Det är också enligt min mening angeläget att nu överväga denna fråga.Flera hinder av formell och praktisk natur har försvårat enframgångsrik exporlsamverkan mellan kommunerna och näringslivet. En särskildutredare bör därför tillkallas för alt överväga möjligheterna till '1982/83:103 export inom olika kommunala och landstingskommunalaområden. Del II En fråga som särskilt bör övervägasär innebörden av de kommunalrätts- liga reglerna om kommunernas och landstingskommunernaskompetens såvitt gäller medverkan i exportverksamhet. De kommunalaorganen får enligt gällande rätt inte bedriva annan verksamhet än sådan somtillgodoser ett allmänt till kommunen eller landstingskommunen knutet intresse.Direkt medverkan i exportprojekt torde i de flesta fall ha en sådan inriktningatt verksamheten ligger utanför det kommunala kompetensområdet. Utredaren böranalysera dessa problem. Förslag bör läggas fram som gör det möjligl förkommuner och landstingskommuner atl engagera sig i exportfrämjande verksamhetpå olika kommunala och landstingskommunala verksamhetsområden. Formerna för samverkan mellan kommunerna,landstingskommunerna och näringslivet när det gäller exportverksamhet bör tasupp i utredningsarbetet, Erfarenheterna av nuvarande samarbete bör läggas lillgrund för utredarens ställningstaganden. Del är därvid väsenlligl att denkunskap som finns på olika håll om näringslivets förutsättningar och denkommunala sektorns arbetsvillkor tas till vara. Utredaren bör särskilt beaktautvecklingen på den statliga sektorn och den exportfrämjande roll somexportrådet har i sammanhanget. Utredaren bör även överväga om särskildainsatser behövs i ett inledande skede för att stimulera en exportsamverkanmellan kommunerna, landstingskommunerna och näringslivet. I detta sammanhang kan.det finnas anledning attuppmärksamma frågan om teknikupphandling och produktutveckling.Landstingsförbundet och Styrelsen för teknisk utveckling (STU) har bildat enstiftelse som har lill ändamål att stödjalandstingskommunernä i dessa frågor.Svenska kommunförbundet och har också etablerat samarbete när det gällerupphandling av tekniska produkter som förekommer inom den kommunalaförvaltningen. Utredaren bör studera erfarenheterna av detta samarbete samtundersöka möjligheterna till.ökad samverkan mellan den kommunala sektorn ochnäringslivet i teknikupphandlingsfrågor. Regeringen har beslutat om direktiv (Dir1980:20) till samtliga kommittéer och särskilda utredare om finansiering avreformer. Vad som sägs i dessa gäller för utredaren. Utredaren har också altbeakta vad som sägs i direktiven (Dir ,1981:42) om begränsningav statlig normgivning till kommuner och landstingskommuner. Utredningsarbetet bör bedrivas så att det kanslutredovisas . , Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagalt regeringen bemyndigar chefen för kommundepartementet alt tillkalla en särskild utredare med uppdrag attöverväga möjligheterna för och landstingskommunal medverkan i en samordnad export verksamhet, , " . att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare ochannat biträde åt utredaren. Vidare hemställer jag atl regeringen beslutar attkostnaderna skall belasta femtonde huvudtitelns kommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans Skr. 1982/83:103 hemställan. Dir. 1982:50 - " Beslut vid regeringssammanträde . Chefen för , statsrådetElmstedt, anför. beslutade att LinjeflygAB:s Fokker-träfik på Bromitia flygplats skall överföras till Arlanda.Tidpunkten för. utflyttningen fastställdes av . I likhet med vad har uttalat anser jag attBromma bör behållas som flygplats inom ramen för de miljövillkor som regeringenfastställt i beslut . Jag vill också erinra 1977 att det krävs två trafikflygplatser i Stockholmsregionen.Enligt min mening har ingenting framkommit som förändrar denna bedömning. Mot den här bakgrunden anmälde jag i prop. 1981/82:98 omvissa luftfartspolitiska frågor att jag avser la upp överläggningar med berördakommunala intressenter för att klarlägga förutsättningarna att bibehålla Brommasom flygplats i ett längre tidsperspektiv samt i anslutning därtill frågan omvilken typ av flygtrafik och dess omfattning som kan bedrivas på Bromma.Särskilt bör därvid beaktas funktion i ett sammanhållet sekundärnältrafikerat med en lämplig flygplanstyp som klarar de uppställda miljökraven.Överläggningarna bör också avse fördelningen av kostnaderna för flygplatsensdrift på olika intressenter. Åven kommunens planer vad gäller disponeringen avmarken vid och i vad mån detta kan innebära restriktioner eller förhindraBrommas användning som flygplats bör tas upp. hade inget att erinramot vad jag anförde i propositionen (/82:28). Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar chefen för att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att ta uppöverläggningar med Stockholrns kornmun och om Brommaflygplats, att besluta om sakkunniga, experter,sekreterare och annat biträde åt utredaren. Vidare hemställer jag att regeringen föreskriver attkostnaderna skall belasta sjätte huvudtitelns kommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Skr.1982/83:103 Tilläggsdirektiv till utredningen om den statliga rekrea- Deiii tions-och turistpolitiken (Jo1979:07) Beslut vid regeringssammanlräde . Chefen för , statsrådet ,anför. Med stöd av regeringens bemyndigande den 28 juni 1979tillkallade dåvarande chefen för en särskild utredaremed uppgift att utreda frågan om den statliga rekreations- och turistpolitiken.EnUgt direktiven har utredningen, som antagit namnet turist- och rekreationspolitiskautredningen, , haft till uppgift att ge underlag för en samladrekreationspolitisk bedömning, däri inbegripet en bedömning av vilka insatsersom erfordras för att skapa jämUkhet i fråga om människors möjligheter attutnyttja den ökade fritiden. TUREK har i delbetänkandet (SOU 1981:28) Turismoch friluftsliv: Det centrala myndighetsansvaret, redovisat sina överväganden ifråga om det centrala myndighetsansvaret för turism och friluftsliv. På grundval av TUREK:s överväganden förelade regeringenriksdagen förslag om vissa administrativa förändringar pärekreationsområdet. beslöt dock avvakta med ställningstagande iorganisationsfrågan till dess TUREK:s underiag för ställningstagande till ensamlad rekreationspolitik föreligger (prop. 1981/82:100, KrU 1981/82:19, rskr1981/82:218). ' Den informationsinsamling och kartläggning av rekreations-och turistpolitiken som enligt direktiven skulle utföras av TUREK är nu ihuvudsak genomförd. Beredningen för samordning av statens insatser för turismoch rekreation - rekreationsberedningen - redovisar på regeringensuppdrag dels utvecklingsprogram för de primära rekreationsområdena, delsbedömningar av dessa program utifrån ett riksperspektiv. (Bo 1978:01) i sitt slutbetänkande (SOU 1982:23)Fritidsboende redovisat förslag rörande fritidsboendets utveckling ochbeträffande statligt stöd till anläggningar för rekreation.m. Jag villidetta sammanhang även nämna att jakt- och viltvårdsberedningen (Jo 1977:04)har i iippdrag att se över verksamheten på jakt- och viltvårdsområdet.Huvudbetänkandet beräknas kunna redovisas /83. Dessa arbetenger sammantaget ett erforderligt underlag som gör det möjligt att fullföljautredningsuppdraget. Den framtida turist- och rekreationspolitiken bör enligtmin mening ha bredast möjliga politiska förankring. Mot denna bakgrund börTUREK därför ges tilläggsdirektiv saml i fortsättningen arbeta i parlamentariskform. beslutade (prop. 1975:46, CU 1975/76:2,rskr 1975/ 76:46) om planering och samordning av samhällets insatser förrekreation och turism. Den därvid antagna inriktningen för rekreations- ochturistpolitiken utgick från bl. a. sociala målsättningar, geografiskaförutsättningar och behov av viss administrativ samordning. TUREK har enligtsina direktiv att belysa dessa aspekter. De förutsättningar på vilka riksdagensbeslut grundades har dock delvis förändrats. Den ekonomiska utvecklingen harförsämrat förutsättningarna för att skapa finansiellt utrymme för statliga insatser för rekreation och turism beträffande exempelvisboendeanlägg- Skr. 1982/83:103 ningar och friluftsliv. Det statliga stöd somutgått har främst koncentrerats till Dir. 1982:51 områden därregionalekonomiska eller sysselsättningspolitiska skäl motiverat insatser förrekreationsanläggningar. Stödet har ofta omfattat bidrag till anläggningar pålångt avstånd från de tätast befolkade områdena i landet. För konsumenterna harå andra sidan t. ex. lågprissatsningar i inrikestrafiken dock underlättatutnyttjandet av sådana anläggningar. Utöver de förutsättningar som angavs i TUREK:s direktiv(Dir. 1979:81) har UtveckUngen vidare medfört att allt högre krav måste ställaspå goda möjligheter till rekreation och friluftsliv i anslutning tillbostadsorten (närrekrealion). a. ökade energikostnader innebär en ökadbetydelse för närrekreation. Denna utveckling återspeglas också i de förslagsom fritidsboendekommittén lämnat i sitt slutbetänkande. Mot bakgrund av dessa ändrade förutsättningar har jagfunnit att kommittén nu bör ges i uppdrag att göra en översyn av hur de mål ochmedel som anges rekreationspolitiska beslut skall anpassas till deändrade förutsättningarna och lägga fram erforderliga förslag. I denna översyn bör redovisas bl. a. konsekvenserna av enanvändning av fritiden som i ökad utsträckning inriktas mot riärrekreation.Kommittén bör utforma sina förslag så att det blir möjligt att ta slutligställning till lämplig organisation för den statliga administrationen avrekreations- och turistfrågorna. Mol bakgrund av de ändrade ekonomiskaförutsättningarna bör förslag lämnas till åtgärder som bättre tillvaratarmöjligheterna att på ett meningsfullt sätt utnyttja fritiden.Ansvarsfördelningen rriellan samhälle och folkrörelser m. fl. Kommittén bör vidare studera turistnäringensutvecklingsmöjligheter. Turism främjar småföretagande och är avregionalpolitisk betydelse. Regioner med mindre väl utvecklad näringsverksamhethar ofta goda förutsättningar för turisrri. Kommittén bör vid arbetets påbörjande samt vidare underarbetets gång informera berörda huvudorganisationer och i förekommande fallannan berörd central arbetstagarorganisation med vilken staten har eller brukarha avtal om löner och andra anställningsvillkor samt bereda dem tillfälle atlframföra synpunkter. Kommittén skall därutöver informera berörda arbetstagareom sitt arbete. Det är viktigt att nära samarbete sker rriellan kommitténoch berörda myndigheter, kommittéer och organisationer. Kommittén bör redovisa sitt arbete senast den 1 november1983. Regeringens direktiv (Dir. 1980:20) till statligakommittéer och särskilda utredare angående finansiering av reformer omfattardenna kommitté. Med hänvisning till vad jag anfört hemställer jag attregeringen meddelar utredningen om den statliga rekreations- ochturistpolitiken tilläggsdirektiv i enlighet med vad jag har förordat. Vidare hemställer jag att regeringen bemyndigar chefen förjordbruksdepartementet Skr.1982/83:103 att tillkalla högst fyra ledamöteratt ingå i utredningen om den statliga Del II rekreations- och turistpolitiken, att utse en av ledamöterna att vara ordförande. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Översyn av 10 kap. 5 § regeringsformen Beslut vid regeringssammanträde . Chefen förjustitiedepartemeritet, statsrådet , anför. Behovet av en översyn Under har samarbetet på detinternationella planet utvidgats alltmer. Detta samarbete bedrivs på olikanivåer och i skilda former. I samarbetet förekommer ofta att och andrastater ingår överenskommelser som innebär att de avtalsslutande staterna blirbundna av förpliktelser gentemot varandra. Överenskommelser kan också ingås medmellanfolkliga organisationer. Bestämmelser om hur ingår överenskommelsermed andra stater och mellanfolkliga organisationer finns i 10 kap.regeringsformen (RF, omtryckt 1979:933). En överenskommelse som har ingått med en annanstat eller en mellanfolklig organisation binder endast som stat ochblir vanligen inte utan vidare rättsligt bindande inom landet. För attöverenskommelsen skall kunna tillämpas av svenska myndigheter krävs därförnormalt att överenskommelsen genom ett beslul här i landet införlivas med vårinterna rättsordning. Ett vanligt sätt att åstadkomma delta är atlöverenskommelsens bestämmelser ges motsvarigheter i en svensk lag eller annanförfattning (den s.k. transformalionsmetoden). Ett annat sätt att införliva eninternationell överenskommelse med vår inhemska rättsordning är att det i enlag eller annan författning föreskrivs att den internationellaöverenskommelsen-skall gälla som svensk rätt (den s.k. inkorporationsmelodenj.I detta fall brukar den internationella överenskommelsen kungöras tillsammansmed den svenska författningen. Beslutas ändringar i de överenskommelser som haringått, uppkommer det vanligen inte några särskilda svårigheter när det gällerSveriges anslutning lill ändringarna. I vissa situationer kan det emellertiduppslå problem. I det alltmer utbyggda internationella samarbetet på mångaområden är det knappast möjligt att vid ändringar i ett fördrag alltidupprätthålla kravet på att ändringarna blir bindande bara för dekonven-tionsstaler som godkänner dessa. Man kan därför emotse en utveckling där det alltmer kommer att införas möjligheter alt göra ändringar i en Skr. 1982/83:103 överenskommelse genommajoritetsbeslut som blir bindande också för de Dir. 1982:52 övrigakonventionsstaterna. Detta gäller framför allt på sådana områden somkommunikationsområdet, där ändringar inte sällan är av mera teknisk än politisknalur, men också t.ex. i vissa fall på civilrättens område. Om deltar i internationellt samarbete i den nuangivna formen, kan landet alltså bli bundet av ett beslut som har fattats motSveriges vilja. kan då inte underlåta att införa den beslutadeändringen i landels interna rättsordning, eftersom annars skulle brytadet åtagande landet har gjort i den grundläggande överenskommelsen. Geröverenskommelsen,möjlighet att säga upp denna innan ändringen träder ikraft, kan visserligen undgå att göra sig skyldigt lill ett brott motkonventionsåtagandet. Verkningarna av att lämnar samarbetet kanemellertid då vara så negativa för landet att det i praktiken inte föreliggernågon valmöjlighet, utan måste acceptera ändringen. Kan överhuvud taget inte träda från sitt konventionsåtagande innan ändringen träder ikraft, är handlingsutrymme inskränkt i ännu högre grad. Statsmakternablir folkrättsligt förpliktade att införa ändringen i svensk rätt. Man kan sålunda konstatera att genominternationellt samarbete i vissa former - åtminstone i praktiken - överlåteråt utländska organ att fatta beslul som binder folkrättsligt och somdärför måste införlivas i vår interna rättsordning. Denna typ avinternationellt samarbete förekommer redan och kan väntas få ökad användning,särskilt på områden där många stater deltar i samarbetet och där det knappastär praktiskt möjligt att godta att ändringar i den grundläggandeöverenskommelsen blir bindande bara för dekoriventionsstaler som godkännerdessa. Internationella överenskommelser av det slag som har berörts äremellertid inte förutsedda i om överlåtelse av beslutanderätttill utländska organ. RF bygger på principen att föreskrifter som är bindandehär i landet skall beslutas av svenska offentliga organ, i första handriksdagen och regeringen och i andra hand kommuner och förvaltningsmyndigheter(8 kap. RF). Också finansmakten är förbehållen svenska organ, främst (9 kap. RF). På liknande sätt utgår regleringen i RF från att rättskipnings-och förvaltningsuppgifter skall handhas av svenska domstolar och förvaltningsmyndigheter(1 kap. 8 §samt 11 kap. lochö §§ RF). RF tillåter emellertid att sådankompetens, som här har nämnts överlåts till utländska organ. Bestämmelser omsådan kompelensöverlåtelse finns i 10 kap. 5 § RF.