prop · G603103 · 1982-12-31 00:00:00 — Redani denna utredning bör emellertid redovisas om och i vilken utsträckningmaterialet kan användas som grund för nationella ställningstaganden. Sådanabedömningar måste givetvis göras i ett internationeUt perspektiv. Dennastudie av svenska förhåUanden bör läggas upp på ett sådant sätt att den också kan utgöra underlag för sådant internationellt utredningsarbete i vilket medverkar eller beslutar att medverka. Skr.,1982/83:103 Utredningsarbetet bör bedrivasskyndsamt och resultatet redovisas senast Utredningsarbetet bör bedrivas i kontakt meddatadelegationen (B 1980:03), datalagstiftningskommittén (Ju 1976:05),sårbarhetsberedningen (Fö 1981:02), utredningen (U 1982:07) av vissamassmediefrågor, dataeffektutredningen (A 1978:05) och data- ochelektronikkommittén (11978:04). Kontakt med berörda myndigheter bör ocksåhållas. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar det statsråd som har till uppgift att föredra ärendensom rör generella riktlinjer för utveckling och drift av ADB-system och ärendensom rör anskaffning av ADB-utruslning att tillkalla en särskild utredare för de uppgifter jaghar angivit, att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt utredaren. Vidare hemställer jag att regeringen beslutar att kostnaderna skall belasta åttonde huvudtitelnskommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Utredning om verksamheten med industricentra Departementschefen, statsrådet , anför beslutade (prop. 1972:111, bil. 1, InU1972:28, rskr 1972:347) atl en försöksverksamhet med statliga industricentraskulle prövas i regionalpolitiskt syfte. Därmed avsågs utbyggnad av statligaindustrilokaler för uthyrning. Industricentra borde lokaliseras till regionalacentra inom det dåvarande inre stödområdet, vilket i stort sett motsvararnuvarande stödområdena A och B tillsammans. I en första etapp bordeindustricentra byggas i och . beslutade (prop. 1973:50, InU 1973:7,rskr 1973:248) all utbyggnaden av industricentra skulle ske stegvis och att den fortsatta utbyggnaden i andra orter än och skulle bli beroende av erfarenheterna av den första etappen. Vidare beslutades om riktlinjer för verksamhetens organisation och finansiering saml för rekrytering av hyresgäster, samarbete med kommuner m.m. Verksamheten skulle handhas av en statlig stiftelse. 356 Stiftelsen Industricentra fick sinastadgar fastställda av Kungl. 29 juni1973 och har enligt dessa till uppgift alt planera, uppföra, äga och Skr;1982/83:103 förvalta industricenteranläggningarna, att verka för att godaförutsättningar Dir. 1982:82 för verksamheten skapas och att rekryteraföretag till lokalerna. F.n. finns färdigställda industricentra i sex orter,nämligen , , , , Ange och Vilhelmina.Sammanlagt finns 30 hyresföre-tag med ca 400 anställda i dessa anläggningar. beslutade (prop. 1978/79:112, AU 1978/79:23,rskr 1978/79:435) godkänna vissa förändringar av riktlinjerna förindustricentrastiftelsens verksamhet. Dessa förändringar innebar bl.a. nyaregler i fråga om förhandsuthyrning av stiftelsens lokaler samt i fråga omlokaliseringen av nya industricentra. beslutade (prop. 1979/80:100, bil. 17,AU 1979/80:23, rskr 1979/80:361) att stiftelsen får bygga s.k.genomgångslokaler för enmansföretagare som önskar starta industriell verksamhetsamt att viss enklare produktionsutrustning får finansieras medregionalpolitiskt stöd. I uttalanden av om StiftelsenIndustricentra (AU 1980/81:23, rskr 1980/81:233) framhållsdels att verksamhetengivit begränsade resultat i fråga om nya arbetstillfällen, dels attkostnaderna för anläggningarna i vissa fall varit höga. ansåg attmycket talade för ett ökat regionalt inflytande och att den översyn av deregionalpolitiska stödformerna som påbörjats av en arbetsgrupp inomindustridepartementet kunde ge anledning till en utredning med parlamentarisksammansättning om bl.a. industricentrastiftelsen och dess verksamhet. redovisades resultatet av nämnda arbetsgruppsöversyn av det regionalpolitiska stödet till näringslivet i en rapport (Ds I1981:28) Översyn av del regionalpolitiska stödet till näringslivet. Medanledning av och även industricentrastiftelsens önskemål om ett ökatlokalt och regionalt inflytande över stiftelsens framtida verksamhetbehandlades i promemorian bl.a. möjligheterna att överföra stiftelsens anläggningartill lokala aktiebolag med kommunalt helt- eller delägande. 1981/82:113 Program för regional utveckling ochresurshushållning, anförde jag att jag avsäg att i särskild ordning föreslåregeringen att frågan om kommunalisering av industricentra utreddes. Vid sinbehandling av propositionen ansåg att det vore (prop. 1981/82:113, AU1981/82:23, rskr 1981/82:388) naturligt att frågan om en kommunalisering avindustricentra övervägdes i en särskild utredning. Enligt mening ärdet viktigt att man därvid söker finna sådana former för lokal medverkan iverksamheten som leder till en förstärkning av industricentra som medel iregionalpolitiken. fann vidare att en utvärdering av verksamhetenseffekter borde ske i samband med att frågan om kommunalisering avindustricentra utreddes. Den relativt låga investeringsaktiviteten i svenskindustri har bl.a. inneburit att antalet nyetableringar och utbyggnaderminskat. har utbudet av hyreslokaler för industriföretag ökat överhela landet, inte minst på grund av kommunernas ökade engagemang i byggandet avindustrilokaler för uthyrning. Inom det regionalpolitiska stödområdet sker ävenen utbyggnad av kommunala och privata hyreslokaler med statligt regionalpolitisktstöd. Dessa utvecklingstendenser har medfört alt industricentrastiftelsensmöjligheter att nå nu gällande mål för verksamheten förändrats. Under detsenaste decenniet har en kraftig utbyggnad skett av samhällets stöd till industriell utveckling. De regionala utvecklingsfonderna har fått 357 Skr.1982/83:103 förstärkta resurser, verksamheteninom Stiftelsen har i Del II högre grad inriktats motutvecklingsinsatser i industriföretagen, regionala investmentbolag har byggts upp i de län där industricenlrastiftelsenarbetar. Stiftelsen industriellt utvecklingscentrum (lUC) har inrättats iSkellefteå med de nordligaste länen som arbetsområde. På riksnivå arbetar bl.a.styrelsen för teknisk utveckling (STU) och Fonden för industriellt utvecklingsarbete(Industrifonden) med att förnya näringslivets produktionsinriktning. På lokalnivå har det kommunala engagemanget i näringslivsfrågor kraftigt förstärkts ijämförelse med 1970-talets början. Detta ökade samhällsengagemang inäringslivets utveckling medför ökade möjligheter för industricentrastiftelsenatt i samverkan med andra samhällsorgan främja näringslivets utbyggnad i sinalokaliseringsorter. Jag förordar alt en särskild utredare nu tillkallas föratt utreda frågan om verksamheten med industricentra. Utredaren bör utvärderaeffekterna av stiftelsens verksamhet och därvid beakta de förändringar iförutsättningarna för verksamheten som uppstått sedan starten . Om detbehövs bör utredaren ange kompletterande riktlinjer för samordning av de olikaformerna för regionalpolitiskt stöd till industrilokaler för uthyrning, utövervad jag anfört i propositionen 1981/82:113. Utredaren bör föreslå de förändringar i stiftelsensinriktning, organisation och verksamhet som han finner lämpliga mot bakgrund,av de ändrade förutsättningar jag nu redovisat. Därvid bör frågan om ökad lokaloch regional medverkan behandlas ingående. Utredaren bör även redovisa deövriga förslag till förändringar som han anser lämpliga. Utredaren bör bl. a. undersöka möjligheterna att få enlokal medverkan i Stiftelsen Industricentras verksamhet i sådana former att detleder till en förstärkning av industricentra som ett medel i regionalpolitiken.Olika alternativ är därvid tänkbara, bl. a. ett kommunalt övertagande avstiftelsens anläggningar eller att införa självständiga industricenterbolag påvarje ort med resp. kommun som hel- eller delägare men med vissa centralafunktioner samlade i ett moderbolag. Utredaren bör också belysa möjligheternaatt inom ramen för en bibehållen helägd statlig stiftelse förstärka det lokalainflytandet. Utredaren är oförhindrad att ävenledes utreda möjligheterna attöverföra stiftelsens verksamhet eller delar av denna till kooperativa ellerblandade ägar- och förvaltningsformer. Stannar utredaren för alternativet att kommunaliseranuvarande anläggningar bör belysas bl. a. på vilket sätt och till vilkenkostnad kommunerna bör överta industricenterlokalerna samt om nuvarande krav påtillförsel av ny sysselsättning för orten kan bevaras. Vidare bör anges hur eneventuell fortsatt utbyggnad av sådana lokaler skall finansieras. Eftersompraxis i fråga om kommuns rätt att driva affärsverksamhet eller ekonomisktstödja näringslivet är något oklar, bör utredaren, om alternativet med attkommunalisera industricenteranläggningar väljs, också undersöka i vad mån ettgenomförande av förslaget kräver lagstiftningsåtgärder. Föredrar utredaren ett alternativ med ett gemensamtmoderbolag, med ansvar för t. ex. rekrytering av hyresgäster, och elt flertaldotterbolag, med ansvar för t. ex. byggande och underhåll av lokaler, börutredaren föreslå lämplig organisation och ansvarsfördelning mellan bolagen. Omutredaren stannar för att nuvarande ägarform behålls oförändrad bör utredarenbelysa vilka möjligheter som föreligger att via de nuvarande, 358 lokala samarbetsråden eller påannat sätt förbättra samarbetet med olika lokala och regionala organ. Utredaren bör belysa de ekonomiska och praktiskakonsekvenserna för de Dir. 1982:83 kommuner som övertar hela eller delar avägandet av industricentra. I utredningsarbetet bör utredaren därvid samråda medföreträdare för kommunsektorn. Utredaren bör också ta till vara erfarenheteroch synpunkter hos stiftelsens nuvarande hyresgäster. Vidare bör utredarenange de effekter på personalbehov m. m. som de olika alternativen kan medföra. Utredaren bör samråda med den parlamentariska utredningen(Dir 1982:000) om de framtida regionalpolitiska stödinsatsernas inriktning ochomfattning. Utredaren skall beakta tilläggsdirektiven till samtligakommittéer och särskilda utredare angående finansieringen av reformer (Dir1980:20). Utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt. Med hänvisning fill vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar chefen för industridepartementet att fillkalla en särskild utredare för att utreda fråganom verksamheten med industricentra att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt utredaren. Vidare hemställer jag att regeringen beslutar atl kostnaderna skall belasta fjortonde huvudtitelnsanslag Kommittéer Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. De framtida regionalpolitiska stödinsatsernas inriktningoch omfattning Chefen för industridepartementet, statsrådet , anför. har i beslut (prop. 1981/82:113, AU 1981/82:23,rskr. 1981/ 82:388) som sin mening gett regeringen till kännavad arbetsmarknadsutskottet anfört om de framtida regionalpolitiska stödinsatsernasinriktning och omfattning. Det innebär att har ansett det önskvärtatt regeringen tillkallar en parlamentariskt sammansatt utredning för attarbeta fram underlag som kan läggas till grund för beslut om stödinsatsernasinriktning och omfattning fr. o. m. /85. Jagförordar att en kommitté tillkallas med uppgift atl utreda de framtida regionalpolitiska stödinsatsernas inriktning och omfattning. Skr.1982/83:103 Som utgångspunkt för sinabedömningar och förslag rörande utformning- Del II en och storleken av del regionalpolitiska stödet till näringslivet bör kommitténha de av fastlagda målen och förutsättningarna för De mål som lagt fast för regionalpolitiken kansammanfattningsvis sägas vara att skapa förutsättningar för en balanseradbefolkningsutveckling i landets oUka delar och att ge människor tillgång tillarbete, service och en god miljö oavsett var de bor i landet. Vidare skall regionalpolitiken verka för ökad jämställdhetmellan kvinnor och män. Enligl min mening råder etl nära samband mellanregionalpolitiken och möjligheterna att nå andra viktiga mål. Enregionalpolitik som syftar till att tillvarata underulnyttjade resurser och attfrämja lönsam industriell produktion förbättrar möjligheterna att nå önskvärdekonomisk balans. De allmänna förutsättningarna för regionalpolitiken har iväsentliga avseenden förändrats. Ytterligare förändringar är att vänta under1980-talet. Den främsta förändringen är att tillväxten i ekonomin är avsevärtlägre än den var och . Regionalpolitikenkan därför inte i samma utsträckning som då handla om att omfördela verksamhetermellan olika delar av landet. Politiken måste i högre grad än tidigare inriktaspå alt initiera och stödja nyskapande och nyföretagande samt att utveckla denverksamhet som finns i regionerna. Det är viktigt att samhället förfogar över effektiva medelför att från regionalpolitisk utgångspunkt påverka industriinvesteringarna.Samtidigt är det viktigt att ha en beredskap för att utforma deregionalpolitiska medlen och åtgärderna sä att det passar också för ensituation med en växande andel av de sysselsatta i tjänste- och servicesektorn. Industriföretagens investeringar har sedan mitten av1960-talet i vissa avseenden ändrat karaktär. En förskjutning fråninvesteringar i byggnader och maskiner till förmån för investeringar iforskning och utvecklirig, marknadsföring o. dyl. har skett. Denna förändringär av stor betydelse för industriutvecklingen och innebär delvis nyaförutsättningar för regionalpolitiken. De senaste årens omfattande strukturförändringar inomindustrin har lett till betydande sysselsättningsproblem även på orter utanförde regionalpolitiska stödområdena. Dessa problem skiljer sig från detraditionella regionalpolitiska problemen. Förändringarna kommer relativisnabbt och drabbar ofta regioner med en utvecklad industritradition. Detta måstebeaktas när regionalpolitiska insatser påkallas i denna typ av regioner. a.måste särskild vikt läggas vid samordningen av arbetsmarknads-, iridiistri-ochregionalpolitiska insatser. Kommittén bör som underlag för sina förslag göra en analysav de regionalpolitiskaproblemens omfattning och de regionalpolitiska medlens effekter.Härvid bör bl. a. beaktas de regionala skillnaderna i sysselsättnings- 360 utvecklingen för kvinnor resp. män. Sambandet mellan den allmänna ekonomiskautvecklingen och möjligheter och medel att påverka den Skr. 1982/83:103regionala utvecklingen bör närmare belysas. a. är det väsentligt alt få Dir. 1982:83 belyst vilka medel som har bäsl regionalpolitisk effekt beroendepå den allmänekonomiska utvecklingen. Det är vidare angeläget att få ett bättreunderlag för att fortlöpande kunna belysa de regionala effekterna av deåtgärder som vidtas inom olika samhällsområden. En huvudfråga för kommittén bör vara att överväga ochlägga fram förslag om en lämplig avvägning mellan selekfiva och generellaregionalpolitiska medel riktade till näringslivet. Kommittén bör därvid beaktaatt generella medel också kan ha en mer eller mindre selektiv karaktär liksomde selektiva medlen också kan ges en generell utformning. Det regionalpolitiskastödet har i huvudsak lämnats efter bedömning i varje enskilt fall,dvs. varit vad som brukar kallas ett selektivt stöd. Efter hand har deregionalpolitiska medlen kompletterats med vissa mer generellt verkande stöddit t. ex. transportstöd och differenfierade arbetsgivaravgifter brukar räknas.De generella stöden brukar kännetecknas av all de utgår automatiskt efter vissafastlagda regler. Det selektiva stödet ger samhället möjlighel att i förvägbedöma effekterna av det stöd som sätts in. Stödet kan styras till verksamhetervars omfattning eller lokalisering kan påverkas genom en för samhälletbegränsad insats. Etl generellt stöd stämmer bättre överens medmarknadsekonomins sätt att fungera. Det ger en kostnadspåverkan som kanuppfattas av alla företag och påverkar därmed deras underlag för beslut omverksamheters omfattning och inriktning. Ett generellt verkande medel är iregel också lättare att administrera. Inte desto mindre måste generella ochselektiva stödformer komplettera varandra. Kommittén bör med utgångspunkt ihittillsvarande erfarenheter av selektiva och generella medel lämna förslag påomfattning av och avvägning mellan de olika medlen. När det gäller generella medel i regionalpolitiken börkommittén överväga om det är motiverat med en geografisk utvidgning av denuvarande områdena med sänkta arbetsgivaravgifter. Kommittén bör redovisa hurett eventuellt minskat avgiftsuttag kan finansieras genom minskning av andraregionalpolitiskt motiverade insatser. Kommittén bör även belysa det regionalpolitiskatransportstödets roll i den regionala utvecklingen. I sammanhanget erinras omatt transportstödet har utvärderats av transportrådet (TPR 1981:9,Transportstödet - ett sätt att göra rundare). Kommittén bör itillämpliga delar utnyttja det material som framkommit i detta arbete. Del harfrån olika håll framförts atl del nuvarande godstransportstödet börkompletteras dels med ett slöd lill godstransporter till sjöss, dels medåtgärder som kan sänka företagens kostnader för persontransporter. Det börankomma på kommittén att inom oförändrad ram för transportstödet bedöma vilkaför- och nackdelar en sådan omfördelning skulle ha för regionalpolitiken. Förutom kostader för transporter belastas förelagen ävenav andra kostnader, vars storlek är direkt beroende av geografisk belägenhet.Kommittén bör också undersöka förutsättningarna för och försöka förutseeffekterna av att från regionalpolitiska utgångspunkter differentiera andrakostnader. Vad gäller telekostnader har en reform genomförts och fråganom en ytterligare regional utjämning av taxorna behandlas av den s. k.telefontaxeutredningen inom . Kommittén bör följa arbetet inom dennautredning. En differentiering av skatteuttaget från företagen iregionalpolitiskt syfte 361 1982/83:103 harinte tidigare prövats i . Skattesatserna - bortsett från skillnader i Del II utdebitering - liksom reglerna om av- ochnedskrivning är exempelvis f. n. desamma i hela landet. Däremot harföretagen under flera perioder kunnat utnyttja sina investeringsfonder påförmånligare villkor för investeringar i stödområdet än på andra platser. Dettahar i åtskilliga fall varit ett effektivt regionalpolitiskt styrmedel. Kommitténbör undersöka möjligheterna att använda sådana åtgärder som medel iregionalpolitiken. Kommittén bör vid utformningen av förslag tillregionalpolitiska åtgärder beakta de handelspolitiska åtaganden, som Sverigegjort vad gäller statliga stödåtgärder. Det regionalpolitiska stödet har fill stor del varitinriktat på att stödja investeringar i byggnader och maskiner. Utvecklingenvisar att investeringar för produktutveckling och marknadsföring betyderalltmer för företagens utveckling. Kommittén bör överväga om regionalpolitisktstöd i slörre utsträckning än bör inriktas på att påverka sådanainvesteringar. Kommittén bör överväga för- och nackdelarna med allbankerna svarar för en större del av finansieringen av och risktagandet iregionalpolitiskt angelägna projekt inom ramen för oförändrade resursinsatserfrån siatens sida. Kommittén bör också närmare söka bedöma effekterna av ettregionalpolitiskt stödsystem där staten svarar för finansieringen genom bidragmedan bankerna svarar för lånefinansieringen samt om ett sådant , system börinföras. Enligt nuvarande bestämmelser riktas det regionalpolitiskastödet fill näringslivet i huvudsak till industriell eller industriliknandeverksamhet, industriserviceverksamhel, turistverksamhet, partihandel ochuppdragsverksamhet av väsentlig betydelse för näringslivets utveckling i enregion. Dessutom kan regeringen i enskilda fall besluta om stöd fill annanverksamhet, som är av betydelse för näringslivets utveckling i en region ellerhar särskild regionalpolitisk betydelse. Kommittén bör överväga den avgränsningav stödberättigad verksamhet som kan vara lämplig med hänsyn fill pågåendeförändringar i näringslivets sammansättning. När det gäller administrationen av det regionalpoliliskaslödel har vissa förändringar genomförts. Den regionalpolitiskaverksamheten har efter hand kommit att bedrivas i alltmer decentraliseradeformer. Den av regeringen utfärdade förordningen (1982:677) omregionalpoliliskt stöd innebär ytterligare etl väsentligt steg i den riktningen. De medel som används för regional- och industripolitiskainsatser har vissa likheter med varandra. Det rör sig i regel om lån med etthögt risktagande på speciella villkor, lånegarantier, bidrag etc. tillbyggnads- och maskininves-teringar m. m., stöd till marknadsföring ochproduktutveckling osv. Insatserna skall inriktas mot lönsamma företag. Deanalyser av företagen som görs i stödärendena är i vissa avseenden desamma.Olikheter i de regionalpolitiska respektive de industripolitiska stödmedlen börundanröjas i de fall olikheterna inte beror på olikheter i mål ochförutsättningar. Frågan omhandläggningen på regional nivå av del regionalpoliliska slödel behandladesi rapporten (Dsl 1981:28) Översyn av det regionalpolitiska I rapporten föreslogs bl. a. att det regionalpolitiska stödet iviss utsträckning skulle integreras i de regionala utvecklingsfonder- 362 nas verksamhet. Förslaget mötte vidremissbehandlingen kritik på flera regionalpolitiska propositionen (prop. 1981/82:113) anförde Skr.1982/83:103 jag att förslaget borde utredas ytterligare. Delta bör ske av denav mig Dir. 1982:83 förordade kommittén. Kommittén bör vidare bedöma hur deförslag lill stödformer som kommittén i övrigt kan komma att föreslå kanpåverka handläggningen av det regionalpolitiska slödel på regional nivå ochdärvid belysa för- och nackdelar med olika organisatoriska lösningar. Kommittén bör också analysera en lämplig avvägning mellanhandläggningen ay de regionalpolitiska stödinsatserna på regional nivå ochhandläggningen av del regionalpolitiska stödet på central nivå vad avseromflyttning av industriell verksamhet, filialanläggningar etc. I den beslutsordning som gäller för länsstyrelsernafinns inle längre några undantag gjorda för länsstyrelsernas beslutskompetensbeträffande vissa industribranscher. Kommittén bör utvärdera om detta t. ex.tenderar att leda till en från samhällsekonomisk synpunkt olämpligindustristruktur. Frågan om ett effektivt lokaliseringssamråd mellan företagoch samhälle har behandlat . Det bör ankomma påkommittén att mot bakgrund av hittillsvarande erfarenheter av olikasamrådsförfaranden lämna förslag om formerna för fortsall lokaliseringssamråd. Medelstilldelningen lill det regionalpoliliska stödet tillnäringslivet har lagts fast i en beslutsram för en femårsperiod som löper /84. har i sitt senaste regionalpolitiska beslutframhållit att det är angeläget att ramar för den framtida regionalpolitiskaverksamheten anges före den nuvarande ramperiodens slut. Av betydelse för bedömningen av det framfidaregionalpolifiska stödets omfattning bör främst vara målen förregionalpolitiken, bedömningarna av den regionala utvecklingen, som de bl. a.redovisas i länsplaneringen, de regionala effekterna av de olika.antaganden omden allmänekonomiska utvecklingen som långtidsutredningen gör och de förslagbeträffande det regionalpolitiska stödets iririktning som kommittén kommer framtill. En huvuduppgift för kommittén bör därför vara att bedömaeffekterna av olika regionalpolitiska medel som kan rymmas inom den givnaresursramen. Sålunda skall i enlighet med regeringens tilläggsdirektiv 1980:20till samtliga kommittéer och särskilda utredare alla förslag som läggs framkunna genomföras inom ramen för oförändrade totala statliga kostnader (dvs.utgifter och inkomstbortfall) inom det område som förslagen avser. Kommitténskall vidare, i syfte alt ge regeringen allsidigt underlag för dess prövning avkommitténs förslag, redovisa hur den verksamhet som berörs av utredningsarbetetskall kunna bedrivas till en kostnad som är lägre än nuvarande kostnader.