prop · G603100 · 1982-12-31 00:00:00 — Blandåtgärder som är aktuella för att stärka det medborgerliga infiytandet inomrättsväsendet kan nämnas det arbete som f.n. bedrivs av polisberedning(Ju 1981:02)och som bl.a. syftar tillatt stärka de förtroendevaldas infiytande i polisstyrelser och länsstyrelsernär det gäller frågor som rör prioriteringar inom polisväsendet. Det bör ocksånämnas att regeringen i den förut nämnda lagrådsremissen angående bl.a.villkorlig frigivning även föreslår att lekmannaledamöter iövervakningsnämnderna fortsättningsvis skall utses genom val. Även frågor somrör medborgarmedverkan inom åklagarväsendet är aktuella f n. Att de grundläggande besluten om hurrättsväsendets resurser skall utnyttjas vid bekämpandet av brottsligheten måsteankomma på statsmakterna är emellertid självklart. 1 tidigare beslut av enenhällig riksdag har slagits fast att den ekonomiska brottsligheten,narkotikakriminaliteten och våldsbrottsligheten hör till de områden där insatserna måste prioriteras särskilt högt.Det finns inte någon anledning att nu ompröva dessa ställningstaganden. Däremotfiiins det skäl att angripa de här aktuella problemen på ett mer effektivtsätt. Jag skall i det följande gå närmare in på denna fråga. 2.3 Den ekonomiska brottsligheten Somjag har antytt tidigare är ekonomisk brottslighet inte ett begrepp somförekommer i lagstiftningen med en strikt juridisk innebörd. Det finns överhuvud taget inte någon allmänt vedertagen, definition av begreppet. Många olikaförslag till hur det närmare böravgränsas har lagts fram i den allmänna debatten och i vetenskapliga verk. Detbör emellertid understrykas att meningsskiljaktigheterna främst rör mindrebetydelsefulla gränsdragningsproblem och att en betydande enighet finns ombegreppets huvudsakliga innebörd. Vad de brottsbekämpande myndigheterna,dvs. i första hand polis-och åklagarmyndigheterna, avser med ekonomiskbrottslighet har av justitieutskottet vid 1980/beskrivits påföljande sätt (JuU 1980/81:21). Till ekonomisk brottslighet räknas förstoch främst sådan kriminalitet som har ekonomisk som direkt motiv.Härutöver skall brottsligheten för att betraktas som ekonomisk kriminalitet haen kontinuerlig karaktär, bedrivas på ett systematiskt sätt och förövas inomramen för näringsverksamhet som i sig inteär kriminaliserad men som i det enskilda fallet utgör själva grundenför de kriminella handlingarna. De ekonomiska brotten anses ofta vara avkvalificerad art i den meningen att de enskilda brotten har stor omfattning,rör stora samhälleliga värden eller drabbar grupper av enskilda. Brotten är iregel svåra 1982/83:100 Bilaga 4 20 attuppdaga och beivra. Som exempel på vad som brukar hänföras till ekonomiskbrottslighet i här avsedd mening kan nämnas brott som skattebedrägerier,valutabrott, bedrägerier och gäldenärsbrott. Denna beskrivningger en god bild av vad man i allmänhet avser med ekonomiskbrottslighet. Det är dock också vanligt att man räknar vissa brott som intebegåtts inom ramen för näringsverksamhet, främst skattebrott, till denekonomiska brottsligheten. Några säkra uppskattningar av denekonomiska brottslighetens totala omfattning eller skadeverkningar föreliggerinte. Det är också utomordentligt svårt att åstadkomma sådana. Redan de olikabestämningarna av begreppets innebörd medför här problem. Det är också väl käntatt endast en liten del av alla ekonomiskabrott kommer till myndigheternas kännedomoch leder till åtgärder. Omfattningen av den dolda ekonomiska brottslighetenär dock svår att ange. Man får beträffande denna i allmänhet nöja sig medindirekta indikationer av mer osäker karaktär. 1debatten har ett antal olika beräkningar av främstskatteundandragandets omfattning åberopats. Beräkningarna har vilat på osäkertunderlag och de belopp man angett har varierat kraftigt. Genomgående har dessadock uppgått till . Enligt en förhållandevis nyligengjord studie, som är den första som baserar sig på mer omfattande och seriöstgenomförd vetenskaplig undersökning,skulle den s.k. svarta sektorn uppgå till mellan och av bruttonationalprodukten vilket för1980 motsvarade 20 - . 1 skattebortfall motsvarade detta14-20 miljarder kronor. Hur stor del av den totalaskattebrottsligheten som hänför sig till sädana mer systematiska förfarandensom man i allmänhet avser när man talar om ekonomisk brottslighet är svårt attsäga. I en rapport från (den s.k. )beräknades de belopp som undanhölls från beskattning genom sådana förfarandentill 5 - . Att en beloppsmässigt mycket stor andelligger på de mer systematiska förfarandena bestyrks av att det totalaundanhållna beloppet enligt den förut åberopade undersökningen motsvarar 3 300- per vuxen person i landet. Redan om man räknar bort dem som saknarpraktiska möjligheter att undandra belopp från beskattning kommer man upp imycket höga genomsnittliga summor för återstående skattesubjekt, och summanökar naturligtvis ytterligare om man räknarbort alla lojala skattebetalare somi och för sig haft möjlighet att undandra skatt. Även om osäkerhet råder om den ekonomiskabrottslighetens totala omfattning så är det helt klart att den uppgår tillsådana belopp att redan denna omständighet gör det till en centralkriminalpolitisk uppgift att effektivt bekämpa dessa brott. De enskilda medborgarna drabbas av denekonomiska brottsligheten inte endast genom att det är de som ytterst får bäradet allmännas 1982/83: 100 Bilaga 4 21 kostnader.Den ekonomiska brottsligheten slår hårt direkt mot den enskildeindividen. Som arbetstagare kan man drabbas av hälsovådliga arbetsmiljöer,förlust av den sociala tryggheten eller arbetslöshet, som konsument avundermåliga varor och tjänster och bristande avtalsuppfyllelser. En konsekvensav denna sorts brottslighet är vidare att den samhälleliga fördelningspolitikensätts ur spel på ett stötande sätt och att förutsättningarna för den seriösanäringsverksamheten rycks undan genom en snedvriden konkurrens. Vad som i ettlångsiktigt perspektiv framstår som allra mest väsentligt är emellertid attden ekonomiska kriminaliteten utgör en allvarlig påfrestning på helasamhällsso-lidariteten och det välfärdssamhälle som byggts upp med denna somgrund. En förutsättning för ett fortsatt solidariskt samhällsbyggande är att vieffektivt kan motverka och ingripa mot den ekonomiska brottsligheten. Åtskilligainsatser med sikte på att bekämpa ekonomisk brottslighet har gjorts , men dessa harpå det hela taget inte varit tillräckliga för att vända utvecklingen.Det har därför framstått som alltmera ofrånkomligt att ett samlat grepp tas påhela området. Avdessa skäl har regeringen beslutat tillkalla en särskild kommission föratt utveckla ett samlat program mot den ekonomiska brottsligheten ochskattefiykten. De åtgärder som blir aktuella för kommissionen är av många olika slag. Kommissionen bör enligt sina direktivbl.a. överväga hur man genom aktiva forskningsinsatser skall kunna fåbättre kunskaper om den ekonomiska brottslighetens former och utbredning samtlägga fram förslag om förbättrad information till företag och allmänhet omgällande regler. Andra huvuduppgifter är att lägga fram förslag till effektiviseringav myndighetskontrollen på olika områden bl.a. inom taxerings- ochuppbördsverksamheten samt att undersöka hur samarbetet mellankontrollmyndigheterna kan förbättras, bl.a. i form av en bättre samordning påskatte- och valutaområdet och av registreringen av näringsverksamhet förinbetalning av preliminär skatt, mervärdesskatt och arbetsgivaravgifter. Ytterligareen viktig fråga för kommissionen att överväga gäller resurstilldelningen tillde myndigheter som i första hand är engagerade i kampen mot den ekonomiskabrottsligheten och utnyttjandet av befintliga resurser. Möjligheterna attanvända sådana förebyggande åtgärder som etableringskontroll, näringsförbud,skattebevis, höjning av det minsta aktiekapitalet och effektivareföretagsrevision skall också undersökas liksom frågan vilkalagstiftningsåtgärder t:ex. på de skatte- och näringsrättsliga samt straff- ochprocessrättsliga områdena som i övrigt bör sättas in. Slutligen skallkommissionen överväga hur det internationella samarbetet i kampen mot denekonomiska brottsligheten bäst bör bedrivas. Kommissionenskall arbeta mycket snabbt, och den har särskilt ålagts 1982/83: 100 Bilaga 4 22 att, innan arbetet avslutas, redovisa ett förslag till ivilka former och med vilken organisation det framtida arbetet frånstatsmakternas sida mot ekonomisk brottslighet och skattefiykt bör bedrivas. Det är emellertid nödvändigt att vidtaåtgärder för att förstärka rättsväsendets insatser mot ekonomisk brottslighetredan innan kommissionen har avslutat sitt arbete. Som jag skall återkommatill i det följande avser jag att föreslå att polisens ekonomiska rotlarförstärks genom omfördelning av personal. Viktigt är också att åklagarväsendet,vars resurser på området knappast har byggts ut, får möjlighet att ombesörja åtal och föra talan i mål om ekonomiskbrottslighet i samma takt som nya ärenden kommer in från polisen. Jagkommer att även i detta hänseende föreslå förstärkningar genom omfördelning avpersonal. Bland kommittéer inomjustitiedepartementets ansvarsområde med uppdrag som rör bekämpandet avekonomisk brottslighet kan till en början nämnas förmögenhetsbrottsutredningen(Ju 1976:04), i vars uppdrag bl.a. ingår att se över straffskalorna såvittgäller förmögenhetsbrott i allmänhet och att undersöka behovet av en straffrättslig reglering beträffande datamissbruk. (Ju1979:04) ser över straffskalorna över hela fältet. Den tidigare nämndakonkurslag-kommittén väntas slutföra sitt arbete och ettbetänkande väntas också från utredningen (Ju 1979:09) om skydd för företagshemligheter.En annan utredning av intresse i sammanhanget är näringsförbudskommittén (Ju1981:03). slutbetänkande (SOU 1982:21) Ett effektivare vitehar remissbehandlats. Till har vidare nyligenöverlämnats brottsförebyggande rådets promemoria (1982:5) Återvinningsreglervid konkurs. Åtskilligaåtgärder med sikte på att förbättra möjligheterna att bekämpa ekonomiskbrottslighet samt skatte- och avgiftsfiykt förbereds också f.n. direkt iregeringskansliet eller har beslutats eller föreslagits. Såvitt gälleråtgärder utanför ansvarsområde kan bl.a. nämnasändringar i upphandlingsbestämmelserna samt förslag om höjning avrestavgifterna på skatte- och avgiftsområdet, utvidgad uppgiftsskyldighet ifråga om vissa utlandsbetalningar, skärpning av den s.k. skattefiyktsklausulen, utvidgning av avräkningsmöjligheterna vid återbetalningav mervärdeskatt, delvis ändrade grunder för tilldelning av A-ochB-skattesedlar, förlängning av preskriptionstiden för betalnings-brett enligtuppbördslagen, bättre skattemässiga kontrollmöjligheter visavikreaturshandeln, införande av mervärdeskatteuppgifter i skatteregistret,effektivisering av reglerna för debitering och uppbörd av arbetsgivaruppgifler,en ny ekonomisk sanktion mot vattenföroreningar och utvidgade möjligheter attåstadkomma utlämning för bl.a. ekonomisk brottslighet från U.S.A. 1982/83: 100 Bilaga 4 23 2.4 Narkotika och brottslighet Somförut har konstaterats är det inte säkert att den kraftiga ökningen undersenare år av antalet narkotikabrott som har kommit till polisens kännedomåterspeglar en ökning av den faktiska brottsligheten på området. Att detnumera förekommer en omfattande narkotikakriminalitet i vårt land är dockställt utom allt tvivel. Ökningen av den narkotikabrottslighet somregistreras av polisen kan inte heller utan vidare belraktas som en indikatorpå hela narkotikaproblemets omfattning. I brottsförebyggande rådets rapport(1982:2) Narkotikautvecklingen påvisas att narkotikabrottsligheten har kunnat öka utan alt missbruket följt samma mönster. Vissafrekvensundersökningar som redovisas i rapporten kan tyda på att missbruketsedan några år tillbaka har legat på en förhållandevis nivå, medanuppgifter frän personer verksamma på fältet pekar på att bl.a. missbruket avcentralstimulantia f.n. ökan Särskilt oroande inslag i bilden är de senaste årens stora opieskördar i liksomrisken för att nya preparat, främst kokain, skall få fotfäste i vårtland. Vi vet att del f.n.finns mellan 10 000 och 14 000 missbrukare av tung narkotika i landet och att ca 30 000ungdomar i åldern en eller fiera gånger har använt narkotika. Detråder ingen tvekan om att narkotikamissbruket har kommil att bli etl av våraallra största sociala problem, och vi kan aldrig acceptera de mänskligatragedier som missbruket för med sig. Till delta kommer atl missbruket,förutom de medicinska och sociala skadeverkningarna, har varit en starktbidragande orsak till en omfattande brottslighet i form av tillgrepp, ekonomiskkriminalitet och i viss utsträckning även våld, låt vara alt senare tidsforskning har visat att sambandet här inte är så enkelt som man kanske skullekunna tro. Trots en uttalad målsättning frånriksdagens sida ätt narkotikamissbruket skall kraftfullt bekämpas inom allasamhällsområden måste man konstatera att missbruket inte har kunnat trängastillbaka och dess utbredning inte har kunnat hejdas. Bilden är här likartad densom har tecknats i fråga om den ekonomiska kriminaliteten: åtskilligainsatser har gjorts men dessa har varitalltför splittrade. Regeringen hardärför även på delta område beslutat tillkalla en kommissionför alt samordna insatserna. Kommissionen, som skall ha avslutat sittarbete års utgång, har fått vida och långtgående direktiv. Den skalllägga fram förslag om insatser genom internationella organ i syfte atteffektivt motverka världshandeln med narkotika, insatser genom tullväsendet somverksamt bidrar till alt hålla narkotikan utanför landets gränser och insatsergenom polisväsendet som syftar tillalt all illegal narkotikahantering i 1982/83: 100 Bilaga 4 24 vårtland uppdagas och beivras. Det faller vidare på kommissionen att föreslååtgärder som syftar till att kriminalvärdsanslalter och andra . institutionerblir narkolikafria miljöer. Kommissionen skall också föreslå delagstiftningsåtgärder som behövs för att kampen mot narkotika, skall kunnaföras effektivt. Slutligen har kommissionen ålagts att verka för enopinionsbildning genom skolor, militära förband, massmedia och frivilligaorganisationer, så atl många medborgare kan engageras i kampen mot narkotikaoch i sina närmiljöer verka för att all narkotika trängs ut samt att lägga framförslag till ett statistiskt informationssystem, så att vidtagna åtgärder kanutvärderas. Kommissionen skall lämna sina förslaglöpande för att åtgärderna skall kunna sättas in . Avsiktenär att den under sitt arbete skall verkaför atl lokala erfarenheter sprids och nyttiggörs och för att insatsernagenom skolan, , sjukvården, kriminalvården, polisen och tullensamordnas. För åtgärder som kan bli aktuella med anledning av de förslag somkommissionen lägger fram beräknar jag i det följande ett särskilt belopp. I sammanhanget bör också framhållas atlvård- och rehabiliteringsfrågorna på området avses få hög prioritet i detfortsatta beredningsarbetet inom . Avsikten är alt en särskild propositionmed förslag till ändringar i narkotikalagstiftningen skall läggas fram undervåren. Förslaget syftar till att undanröja en del uppmärksammade bristerbeträffande omfattningen av straffbarheten enligt den aktuella lagstiftningen. Somjag förut har konstaterat har den registrerade misshandelsbrottslighetenstigit förhållandevis kraftigt . Två kategorier av misshandelsbrottsom särredovisas i statistiken är förtjänta av särskild uppmärksamhet. Den ena av de brottstyper som jag härtänker på är misshandel utomhus i fall där gärningsmannen har varit obekant medoffret. Att denna form av misshandel har ökat kraftigt äroroande, bl.a. med hänsyn till att den inbegriper brott av typen gatuöverfall.En av publicerad undersökning som bl.a. bygger på s.k.offerintervjuer visar visserligen att risken att bli utsatt för gatuvåld ärmycket liten för de flesta människor, men de fall som inträffar är allvarliganog för dem som berörs. Dessutom visar undersökningen att många människor,särskilt äldre, hyser oro för att bli utsatta för våld utomhus, något som i sigär ett problem. Etl inle obetydligt antal våldsbrottbegås med knivar och andra lillhyggen ochdet förekommer av allt att döma en utbredd vana i bl.a. vissa ungdomsgrupperatt bära på sig sådana föremål. 1982/83: 100 Bilaga 4 25 harpå min föredragning förslag lagts fram om ökade möjligheter att ta ibeslag farliga föremål av denna typ och förklara dem förverkade. Denandra kategorin av misshandelsbrott som jag avsåg och som från vissasynpunkter är än mera oroande gäller brott som har förövats inomhus och därgärningsmannen och offret varit bekanta. Denna kategori, som är den vanligastebland misshandelsbrotten, omfattar till stor del fall där kvinnor misshandlatsav män. Att ökningen i statistiken av detta slags brottslighet snarare hängersamman med de huvudsakligen på kvinnomisshandel inriktade ändringar iåtalsreglerna som trädde i kraft vid ingång än med en ökning av denverkliga brottsligheten på området berörde jag inledningsvis. Detta fåremellertid inte undanskymma det förhållandet att det beträffande brottslighetav det här slaget med all säkerhet förekommer etl mycket högt mörkertal och attden därmed totalt sett av allt att döma har en oroväckande stor omfattning. Ensärskild arbetsgrupp inom , med företrädare även för bl.a.justitie- och arbetsmarknadsdepartementen, kartlägger f n. behovet av särskildainsatser med syfte att ge hjälp och stöd åt kvinnor som utsätts för misshandeli hemmen. I gruppens uppdrag ingår också att överväga hur insatser på områdetlämpligen bör utformas. Vad som framstår som allra mest angeläget är emellertidatt genom aktivt jämställdhetsarbete och liknande åtgärder förändra denkvinnosyn som sannolikt ytterst ligger bakom brottslighet av det här slaget. Likartade problem möter när det gäller sexualbrotten.1977 års sexualbrottskommillé(Ju 1977:03) lägger fram sitt slutbetänkande, där det föreslås atl detill stor del föråldrade bestämmelserna i på detta område ersättsmed en lagstiftning där olika fördomar liksom en diskriminerande kvinnosyn harmönstrats ut. Vidare föreslås åtgärder för att stärka kvinnans rättssäkerhetoch integritet i samband med förundersökningar och rättegångar rörandesexualbrott. Det är min avsikt att förtursbehandla handläggningen av dettabetänkande. Gemensamtför de olika typer av våldsbroltslighet som jag har berört här är det starkasamband som föreligger med missbruk av alkohol. Undersökningar som har gjortspå området tyder på att det endast beträffande avvåldsbrotten förhåller sig så att varken gärningsmannen eller den som utsättsför brottet är påverkad av alkohol. I åtskilliga fall är både gärningsmannenoch offret alkoholpä-verkade. Klart är därför att de insatser som görs för attbekämpa alkoholmissbruket har den allra största betydelse även för att vi skallkunna nedbringa våldsbroltsligheten. För att man skall komma till rätta medalkoholproblemet behövs i sin tur dels allmänna insatser för att stärkamänniskors sociala situation däribland förbättringar av barns och ungdomarslevnadsmiljö, liksom insatser på arbetsmarknads- och bo- 1982/83: 100 Bilaga 4 26 stadspolitikensområden dels åtgärder mera specifikt inriktade på att förebygga och bekämpaalkoholmissbruket. Exempel på den senare typen av åtgärder är en aktivprispolitik, attitydpåverkan och information samt insatser beträffande skolan,fritidsaktiviteter, kamratstödjandeverksamhet i arbetslivet liksom i fråga om vård och rehabilitering. Jag harerfarit att statsrådet och chefen för kommer alt behandladessa frågor vid sin föredragnitig senare denna dag. Atl lagföringen vid våldsbrott sker såsnabbt som möjligt är naturligt vis mycket angeläget. Som jag ålerkommer till idet följande är det min avsikt att föreslå en omfördelning inom polisväsendet.medsyfte bl.a. atl stärka insatserna mol våldsbrott. Närdet gäller polisens organisation bedrivs, som jag har nämnt, etlviktigt arbete av polisberedning. Åt denna har anförtrotts atlpraktiskt sörja för genomförandet av det principbeslut om en reform avpolisväsendet som i stor enighet fattade . Till de påberedningen ankommande frågor som jag fäster särskild vikt vid hör utformningenav en ny beslutsstruktur för polisväsendet. Den grundläggande inriktningen aypolisens insatser bör sålunda vid behov kunna bestämmas av statsmakterna ifastare former än . Mensamtidigt är det mycket viktigt att de förtroendevalda i länsstyrelserna ochpolisstyrelserna i högre grad än f.n. får ett.själyständigl ansvar för attförverkliga statsmakternas beslut och i övrigt anpassa verksamheten till regionalaoch lokala förhållanden. Väsentligt är ocksä att åstadkomma en meraändamålsenlig ordning för ledning av den personal som avdelas för regionalverksamhet, så atl önskemålen om samverkan och effektivitet i det löpandearbetet tillgodoses. Även de frågor om polisens utbildning som polisberedningen har att ta ställning till får bedömas som mycket betydelsefulla. Jag vill här också nämna altpolisberedningen har lill uppgift att utformaett förslag till en polislag, ivilken de grundläggande reglerna om polisens uppgifter, organisation ochbefogenheter förs samman. Denna del avberedningens uppdrag är av särskild vikt med hänsyn till intresset av att regleringen av polisensingreppsbefogenheter bringas till överensstämmelse med de principer förnormgivningen som har kommit till uttryck i regeringsformen. Beredningensbetänkande i detta ämne, som är atl vänta , avses bli remissbehandlatgemensamt med LTO/ betänkande. 1 anslutning till detta börockså erinras om tvångsmedelskommitténs arbete, som jag redan har nämnt. Ett område som bör ägnas särskilduppmärksamhet är polisens utredningar av brott som har begåtts av barn ochungdom. Hithörande frågor har närmare övervägts av en arbetsgrupp inombrottsförebyggande rådet 1982/83: 100 Bilaga 4 27 somi promemorian (1982:3) De unga lagöverlrädarna bl.a. har föreslagit att polisenunder vissa förutsättningar skall kunna utreda brott även när de har begåtts avbarn som inte har fyllt och alltså inle är straffmyndiga. Dettaförslag skall ses bl.a. mot bakgmnd av de svårlösta situationer som kanuppkomma när det är av betydelse för de sociala nämndernas bedömning om barnhar gjort sig skyldiga till mera svårartad brottslighet men någon närmareutredning härom i praktiken inte kan åstadkommas. Promemorian harremissbehandlats och övervägs f.n. inom . Antaletkvinnor bland dem som antas som aspiranter vid har ökat och harunder senare år uppgått till . Detstora antalet falsklarm utgör en betydande påfrestning på polisens resurserinle bara i utan också internationellt. Med ledning av synpunkter somhar anförts av larmutredningen i betänkandet (Ds I 1981:22) Färre falsklarm ochav de remissinstanser som har yttrat sig över detta betänkande förbereds inomjustitiedepartementet en proposition med förslag till åtgärder för att minskaantalet falska larm. Ytterligarekan i detta sammanhang nämnas alt arbete inom departementet pågår på en vissrevidering av polisregisterlagstiflningen. Somjag redan har berört är det min avsikt att föreslå vissa omfördelningar inompolisväsendet. Jag vill också nämna att resultatet av det arbete som bedrivs avde båda kommissioner som jag förut har talat om kan väntas få stor betydelseför polisarbetet. har varit i det närmaste oförändrad . Under de årsom har gått har emellertid väsentliga förändringar inträtt vad gällerbrottslighetens omfattning, struktur och inriktning. I synnerhet denekonomiska brottsligheten och narkotikabrottsligheten har ställtorganisationen inför stora påfrestningar Enöversyn av organisationen på central, regional och lokal nivå har av bl.a.dessa skäl kommit att te sig alltmera påkallad. Såvitt gäller den centralanivån riksåklagaren och hans kansli har en särskild utredare nyligentillkallats med uppgift alt genomföra en organisationsöversyn. Den regionalaorganisationen har setts över av en arbetsgrupp som tillkallats avriksåklagaren. Sedan denne med eget yttrande överlämnat gruppens utredning,har denna remissbehandlats och övervägs nu i justiliedeparlemenlel.