prop · G603135 · 1982-12-31 00:00:00 — uppfattning föreligger ett stort behov av kort- och medelfristigtkapital inom jordbmkssektorn. Vi anser del naturligt att jordbmkssektorn ikonkurrens med andra förelag söker finna en del av detta kapital utanför detraditionella formerna för jordbruksfinansieringen. Vi vill här framhålla AB Induslrikreditsmöjligheter att svara för en anpassad och ändamålsenlig finansiering för vissatyper av företag och projekt. AB Induslrikredit har i mindreomfattning beviljat lån till företag med viss anknytning lilljordbruksnäringen, exempelvis svin-, höns- och kyckUnguppfödning, äggkläckningsanläggningaroch spannmålshandel. har blivit alltmerkapitalintensiva. Investeringar i t. ex. rafionella byggnader och maskinellutrustning har tUl sin karaktär och nivå aUtmer närmat sig industriföretagens silualion.De traditionella kreditgivarna inom jordbrukssektorn har haft svårighet att fyllakapitalbehovet för dessa investeringar. Mot denna bakgrund har vi funnit delnaturligt att efter sedvanlig projektbedömning medverka med kreditgivning fillsådana företag. Vi bedömer att det finns ett fortsatt och ökatfinansieringsbehov inom detta område, i vilket AB Industrikredit kan utgöra enkomplettering till de traditionella finansieringsvägarna. Motbakgrund av vad som sagts har vi förståelse för "Reservafion av KurtEklöf angäende Hypoteksbankens ensamrätt att på obligationsmarknaden läna uppmedel för finansiering av jordegendom". En sädan ensamrätt hindrarnaturligtvis en utveckling mol att andra kreditinsfitut engagerar sig i jordbmketslångfristiga finansiering. Hypoteksbankenhar ensamrätt att mot obligationer låna upp medel för utlåning mot säkerhet ijordegendom som avses i 40 § hypoleksbankslagen. I utredningens direktivframhöll departementschefen att denna spedalise- 1982/83:135 69 ringhar ett värde och atl den bör bestå. Utredningen föreslår inte heller att bankensensamrätt upphävs. I en reservation framhåller emellertid ledamoten iutredningen, vice riksbankschefen , att ensamrätten bör avskaffas.Därför anser sig banken ha anledning att något uppehålla sig vid denna fråga. Hypoteksinstitutionen ären kooperativ rörelse, som drivs utan vinstintresse. Medlemmar och delägare i hypoteksföreningarnaär låntagarna, som vid föreningsstämma har var sin röst. Insfitutionens ensamställning som förmedlare av långa låntill lantbruket har inneburit stora fördelar för lantbmket. Den har möjliggjortför insfilutionen att till mycket låga hanteringskostnader förse lantbrtiketmed långfristigt kapital till lägsta möjliga ränta. En konkurrens mellan fleraolika låneförmedlare på denna begränsade sektor skulle ofelbart ha lett tillhögre hanteringskostnader totalt sett. Ända fram till början av 1970-taletkunde föreningama i allt väsentligt tUlgodose lantbmkets efterfrågan pålångfristigt kapUal. Till följd av restrikfiva poUtik när detgäller fastställande av hypoteksbankens årliga ram för obUgationsutgivning hardock möjligheterna att tillgodose jordbmkama med långfristigt kapital minskatoch läneköerna i motsvarande mån vuxit. Banken kan inte inse att lantbmkets kapitatförsörjningssituationskulle förbättras, om det utrymme på obligationsmarknaden som Riksbankenavsätter för lantbmket, delades mellan flera obligafionsemitterande insfitut.Däremot skulle låntagarnas kostnader för lånen stiga. Riksbankschefen i anförande vid Föreningsbankers den 4 maj1982 framhållit att han anser att hypoteksbanken bör behålla ensamrätten att geut prioriterade obligationer. Hypoteksbankens obligationer är jämställda medde prioriterade obligationerna enligt den särskilda lagstiftningen om kreditpolifiskamedel. Enligt riksbankschefen ger ensamrätten möjligheter för statsmaktema att utövakontroll av den viktiga funktion, som prioritering utgör för jordbruket atthålla räntekostnaderna på lägsta möjliga nivå och därmed begränsa prisstegringamapå jordbmksprodukter. En annan fråga, som ej behöver vara kopplad till hypoteksbankensensamrätt att ge ut prioriterade obligationer, är den vidgning av bankens upp-och ufiåningsrätl genom reversupplåning, som riksbankschefen anser bör liggautanför den prioriterade sektorn. I ett avgjortärende beträffande frägan om ett nystartat kreditak-fiebolags rätt att ge utobligationer för att finansiera långfristiga krediter till lantbmket harregeringen beslutat (regeringsbeslut , Dnr 844/81) att de medel sombolaget lånat upp mol obligationer inte får lånas ut på ett sätt som stridermot hypoteksbankens ensamrätt att mot obligafioner låna upp medel för utlåningmot säkerhet i jordegendom. Sågott som all hypoteksföreningamas utlåning, inberäknal garanfilån, sker motsäkerhet i jordbmkarens fasta egendom. 1982/83:135 70 randeslag av kreditaktiebolag inte skulle låna ut medel, som lånals upp mot obligafioner,mot annan säkerhet än bottensäkerhet i fasl egendom, innebär regeringsbesluteti praktiken atl sådana medel inle får av kreditaktiebolaget lånas ut som direklkredittiU jordbmkarna. För sådan kreditgivning kan endasi medel komma i fråga somanskaffats på annat sätt, exempelvis genom reversupplåning. Regeringensnu återgivna beslut får anses vara av prejudicerande betydelse och därmed varatillämpligl på samfiiga kreditaktiebolag vilkas utlåning är inriktad påjordbruket. Med hänsyn till den uppfattning som regeringen sålunda gettuttryck ät och fill vad i övrigt anförts ovan i fråga om hypoteksbankensensamutgivningsrätt anser banken inle att skäl föreligger att ändra de sedanlänge gällande reglerna om denna rätt. Utredningenhar översiktligt behandlat lantbmkets kreditmarknad och dessberoendeförhållande tUl kapitalmarknaden. Hypoteksorganisationenhar fått en allt störte roll för lantbmkets kreditförsörjning somkortfristiga krediter ökat. Till följd av lantbmkets behov av kapital och hypoteksorganisationensbegränsade ufiånings-kapacitet har förekomsten av utlandslån och utlåning från spedalinsfitutökat t. ex. Agrofinans och Industrikredit. Kreditgivningentill lantbmket från specialinstituten beskrivs av utredningen som enkomplettering fill hypoteksorganisationens basfinansiering. LRF vill härframhålla betydelsen av ejt allsidigt kreditutbud som kan tillgodose lantbmketsskiftande behov. Utredningensäger att en breddning av basen för kapitalförsörjningen är önskvärd.Ändamålsenlig finansiering börkunna erbjudas till slörre och specialiserade lantbmksföretaggenom; dé företagsfinansierande mellanhandsinslilulen. Storskaligainvesteringar i animalieproduktionen kan förhindra familjelantbrukensutveckling och motverka ambitionema att åstadkomma en balans mellan konsumtionoch produkfion inom lantbmksnä-ringen. De produktionsbalansproblem som råderinom lantbmket bör beaktas vid en kreditgivning från mellanhandsinstitutenäven om kortsiktiga företagsekonomiska förutsättningar föreligger förinvesteringen ifråga. Flera exempel finns på hur på detta sätt finansieradeinvesteringar motverkat de övergripande jordbmkspolifiska målen. Lantbmketbör enligt utredningen kunna konkurrera om det kort- och medelfristigakapitalet på samma vUlkor som de övriga företagen. LRF har uppfattningen attnya förbättrade kredilformer kan utvecklas som fillgodoser lantbmksföretagensbehov av en ändamålsenlig finansiering. Villkoren för kapitalförsörjningeninom lantbruket är inte i fillräckligt grad anpassad för lantbmkets behov. Den s.k. Hjelmska översynen av frågor rörande jordbmkets prisreglering (Ds Jo1980:10) konstaterar att den eko- Prop.1982/83:135 71 nomiskatillväxten i etl lantbmksföretag går långsammare nu än under första hälften av1970-talet. Slutsatsen är enligt denna utredning att det tar innanett företag med begränsat eget kapital får förutsättningar att bära företagets samfiigakostnader. Dessa påpekanden belyser väl den nuvarande situationen och nödvändighetenav alt utgå från lantbmkets behov och förulsättningar. Utredningen har inte i fillräckliggrad beaktat finansieringsproblemen vid nyetablering. Utredningensförslag åsyftar dels hanteringen av kreditansökningar och dels hur nuvarande lånekötill landshypoteksföreningarna skaU avvecklas. Förslagen innebär ändringar ilagen om Allmänna Hypoteksbank och landshypoteksföreningarna.Utredningen har funnk att en detaljreglering av hypoteksorganisationens arbelsfäUinte är meningsfull. En förändring av Hypoteksbankens ensamrätt att utgeobligationer mot säkerhet i jordegendom är inte nu aktuell varför inte flerainstitut bör få bedriva samma verksamhet. LRF viU i detta sammanhang framhåUadet stora värde som ligger i den lokalkännedom som finns inom hypoteksorganisa-fionensom ytterst värdefull för kreditgivningens ändamålsenlighet. Ett stort värdeligger i hypoteksorganisationens låga administrativa kostnader. LRF finner attutredningen inte i fillräcklig grad klargjort de fördelar som föreligger mednuvarande hypoteksorganisation. LRF vill även understryka värdet av att bostadsfinansieringsinsfitulenmedverkar i finansieringen av bostadsfastigheter och bostäder på fastighetersom taxeras som jordbmksfaslighet. Utredningenfastslår att hypoteksföreningarnas framtida verksamhet skall behålla sinkaraktär av hypoteksinsfitut och att Hypoteksbanken skall ha som huvuduppgiftatt svara för ufiåning och försäljning av obligationer samt svara förprioriteringar i föreningarnas kreditgivning vid kapitalknapphel.Ändamålsbestämmelsen för Hypoteksbankens kreditgivning föreslås ändras sä attföreningarnas huvuduppgift blir att lämna lån för långfristiga kapitalbehov i jordbmkel,skogsbmket och trädgårdsnäringen. Den föreslagna ändringen utgör i sak enligt LRF:suppfattning ingen förändring utan är en anpassning till hypoteksorganisafionensnuvarande verksamhet. Utredningenberör frågor om hypoteksbankens ensamrätt att mot obligationer låna upp medelför utlåning mot säkerhet i jordegendom. Utredningen ser numera ingaprincipiella motiv för denna ensamrätt, även om utredningens majoritet idagsläget bedömer fördelarna med flera institut som begränsade. Några skäl föratt bibehåUa ensamrätten anförs dock inte. 1982/83:135 72 EnligtRRVs uppfattning kan det vara motiverat att närmare pröva frågan, bl.a. i syfteatt begränsa regleringen av kreditmarknaden lill vad som är ändamålsenligt. 6 Avveckling av lånekön Utredningensförslag att avveckla lånekön till hypoteksinsfituten genom särskildaobligationsemissioner som är riktade till bankema tillstyrks av bl. a. hypoteksbankenoch föreningsbankers förbund. Riksbanksfullmäktige, liksom bl. a.bankföreningen gemensamt med Post- och , avstyrker dockdet förslaget. LO och sladshypotekskassan ställer sig tveksamma. Utredningenföreslår vidare att nuvarande lånekö hos hypoteksföreningarna avvecklas genomsärskilda obligationsemissioner. instämmer i detta och anseratt det är nödvändigt att tillgodose jordbmkets-och skogsbmkets kapitalbehov omdet skall vara möjligt att uppnå samhällets ambitioner att underlätta de areellanäringarnas rationalisering. Vid prioritering av det tillgängliga långfristigakapitalets användning bör därför de areella näringama ha en hög prioritet. Detfinns skäl att ytterligare något beröra det köproblem hypoteksbanken har haft.Problemet hänger samman med såväl räntan på lånen och obligationerna som låheobjektensvärdebeständighet och således höga grad av riskfrihet. Såsnart rärttan för en viss typ av krediter ligger under marknadsräntan riktarsig krediteflerfrågan speciellt starkt mot just denna kredittyp; en förskjutningav kreditefterfrågan sker från oprioriterade lån med högre ränta till deprioriterade med lägre. Obligationema med den lägre räntan kan inte säljas utantvångsåtgärder. Sådana har införts. Genom ett regleringssystem appUcerat påbanker och kapitalmarknadsinstitut tvingar fram efterfrågan pådessa obligationer. Detta kan emeUertid inte ske till obegränsade volymer.Utbudet på prioriterade krediter bUr således knappt. Efterfrågan påprioriterade lån kommer därigenom att överstiga utbudet. Enöverskottsefterfrågan uppkommer och kö bildas. Förindustrin uppkommer inte samma slag av problem. Räntan på industriobligationerhålls nämligen inte under marknadsräntan utan är marknadsmässigl bestämd.Någon kö för industriobligationer finns knappast längre. Priset är emellertidatt industrin får betala nägol mer i ränta än Prop.1982/83:135 73 Ändamålsenligheten i att hålla en lägre ränla förjordbruket än för industrin kan naturiigtvis ifrågasättas. Industrinsinvesteringar är ju lika angelägna som jordbrukets. Det är emellertid inleenbart ränteskUlnaden som förklarar frånvaron av kö för industrifinansieringen.Industrins möjligheter att erbjuda säkerheter för sina lån är sämre än jordbmkets.Inflationen utgör här en betydelsefull faktor. För industrin skapar den främstosäkerhet. För jordbruket innebär den vanligen en säker ökning av värdet päfastigheterna och därmed en förbättring av kreditvärdigheten. Även inflationenförulan utvecklas värdet på industrins belåningsbara tillgångar dock betydligtmera obestämt än jordbrukets, vilket återverkar på lånemöjligheterna. Medanjordbmkel sålunda med ganska stor lätthet kan presentera säkerheter för lån ien utsträckning som innebär en riklig finansiering av investeringsbehovet ärupplåningssituationen betydligt sämre för industrin. Industrin arbetardessutom allmänt med slörre risk än jordbruket och svårigheten att anskaffaerforderligt riskkapital har varit en ständigt återkommande fråga. I denutsträckning industrin inte kunnat låna har detta inte berott på någon kö-situafionutan på riskproblem. De föreliggandeförhållandena har bidragit till att investeringar inom jordbmkel underlättatsmedan investeringar inom industrin fått genomföras under storafinansiella svårigheter. Köbildning hos hypoteksbanken och frånvaro avköbildning för industrin utgör således inte någol mått på de båda näringarnasrelativa svårigheter att finansiera en investeringsexpansion. Utredningenhar observerat dessa problem och noterar att resultatet blivit alltför storainvesteringar inom jordbruket i förhållande till den avkastning investeringarnagenererar. Här tillkommer det inledningsvis berörda problemet medkreditbedömningen. Till jordbmkel har lån lämnats under fömtsättning att vissaviktiga formella kriterier varit fyllda, främst ett lillräckligt högttaxeringsvärde påjordbmksfastigheten. Bakom ett industrilån ligger normalt ennoggrant genomarbetad analys av företagets ekonomiska situation. För ettsådant lån görs kalkyler över investeringens lönsamhet. Denna olikartadebehandling i kreditgivningen har utan tvivel medverkat till skevheten iinvesteringsutvecklingen. Denstora efterfrågan på krediter hos hypoteksbanken kan ha betingats avytterligare en faktor. Inomjordbmket föreligger särskilt stora svårigheter attseparera företagsdelen frän hushållsdelen. Ettjordbmkshushåll har liksom andrahushåll behov av lån. Normalt har hushåll inte någon möjlighet atterhålla prioriterade krediter utöver de som avser bostadsbyggandet. Dettaskall naturligtvis inte heller jördbmkshushällel ha. Eftersom svårigheterföreligger att skilja jordbmksnäringens och jordbmkshushål-lets kreditbehov åtär det viktigt att hypoteksbanken har möjligheter att -när den så anser finnaskäl därtill - kunna utnyttja andra finansieringskällor än den prioriteradeobligationsmarknaden. 1982/83:135 74 Ovanhar påvisats några faktorer som medverkar till alt en lånekö bildats hos hypoteksbanken.Utredningen har ägnat stor uppmärksamhet ål delta köproblem och föreslår altdet skall lösas genom särskilda emissioner av prioriterade obligationer.Eftersom kön är stor skulle mycket stora sådana erfordras. Innebörden är altkapitalmarknaden i form av prioriterade placeringar skall tillgodose denansvällning av kreditefterfrågan som uppkommit hos hypoteksbanken på sätt sombeskrivits ovan. Fullmäktigeanser all utredningens förslag inte är genomförbart. Det måste göras helt klartatl försäkringsbolagens och allmänna pensionsfondens placeringskapacitet redani dag är tagen i anspråk i myckel stor utsträckning för prioriteradeplaceringar. har även bankerna i snabb takt tvingats öka sinaprioriterade placeringar. För alla större placerargmpper går ca 3/4 av derasnetloplaceringar i svenska kronor fill prioriterade ändamål. En kraftig ökningav emissionerna av prioriterade obligationer för jordbmkssektorn innebär attutrymmet för statens långa upplåning minskar. I stället måste slaten täcka motsvarandeökning på kapitalmarknaden utanför försäkringsbolag och AP-fond. Detta tenderaratt driva upp låneräntorna och tränga undan andra låntagare. Flera slag av åtgärder mästetillgripas parallellt för alt lösa köproblemet hos hypoteksbanken. Jordbmketsfinansiering måste, i likhet med finansieringen av ombyggnader och ägarbytenpå bostadsområdet, i ökad utsträckning ske utan anlitande av prioriteradekrediter. Erfarenheten har visat atl det är möjligt för bostadsinstituten attanskaffa mycket stora belopp pä den icke prioriterade marknaden. Under 1980uppgick deras sålunda anskaffade medel till och 1981 lill5,. Som jämförelse kan nämnas att kön inom hypoteksrörelsen f.n. uppgår tiU . Det kan vidare förtjäna nämnas attöverlåtelser av bostadsfastigheter allfid ansetts skola finansieras med ickeprioriterade krediter. Samma regel bör i stor utsträckning kunna följas ocksäi fråga om överlåtelser av jordbruksfastigheter. Ovannämndaoprioriterade bostadsfinansiering ombesörjs av ett tiotal bostadsinsfitut.Detta skapar underlag för konkurrens i denna kreditgivning och leder tiU en tUlfredsställandestorlek på volymerna. Genom att för jordbmkets finansiering bilda ytteriigarenågot eller nägra institut skulle den prioriterade marknaden med storsannolikhet komma atl utnyttjas för jordbmkets kreditgivning i högre grad änsom nu sker och ganska stora volymer kunna lånas upp. Denna marknad skuUeutnyttjas i ökad utsträckning som endast mycket angelägna ändamålskulle få tiUgång till prioriterade krediter. Härigenom skulle volymen avsädana krediter hållas nere. Genom en starkt återhållsam prioriterad kreditgivninginomjordbmket och en växande oprioriterad kan köproblemet för jordbmksfinansie-ringenlösas. 1982/83:135 75 om jordbmkets kapitalförsörjning haft lill uppgift att arbeta inomramen för gällande jordbmkspolitik har den inte kunnat ta upp dessa problem.Den har i stället sysslat med marginella kreditadministrativa frägor. LO ärtveksam om möjligheten att så snabbt som föreslagils avveckla hypoteksbankens lånekö.Även med det föreslagna utbytet mot obligationer i bankema skulle det kunna blien alltför stark påfrestning på kapitalmarknaden. I övrigt har LO ingenting attinvända mot utredningens till sin innebörd mycket begränsade förslag. Jordbruketstotala skulder uppgick till . Därav svarade hypoteksföreningarnaför närmare 8,4 miljarder medan bankerna bidrog med krediter pä nästan 12miljarder kronor. Härav bestod större delen, drygt 9 miljarder, av utlåning motpantbrev inom av belåningsvärdet i jordbmksfastigheter samt jordbmksgarantilån.Av bankernas totala kreditgivning till jordbmkel avsåg uppskattningsvis hälftenlän i väntan pä avlyft till hypoleksförening. Dennaavlyflskö uppgick till , vilket medutgångspunkt från gällande emissionsramar motsvarande en väntefid på cirka 4år. Utredningen finner det av flera skäl angeläget, atl denna avlyflskö snabbtreduceras sä att väntetiden kan minskas till ungefär ett är. Eftersomhuvuddelen av lånekön utgörs av lån som interimistiskt är finansierade i bank,borde reduceringen ske genom särskilda obligationsemissioner fill bankema.Utredningen förordar att en sådan åtgärd genomförs efter överenskommelsemellan , hypoteksbanken och berörda banker. Bankföreningenvill bestämt avvisa en sådan tanke. Visserligen har bankerna f. n. i storutsträckning låst sina utlåningsresurser till jordbrukssektom i amorteringsfria,förskotterade bottenlän, medan bankernas naturliga roll är att svara förrörelsekapital och viss medelfristig finansiering. Ännu sämre vore det emellerfidatt tvinga på bankerna ytterligare obligationer utöver de högst betydandevolymer stats- och bostadsobligationer bankerna ändå tvingas köpa. Afförsbankernafinner dessutom ingen anledning att härigenom ge just jordbmkssektorn sådanlångfristig finansiering fiU icke marknadsmässig ränta, särskilt som jordbruketgenomsnittligt sett har en relafivt låg skuldsättningsgrad. Dénlånga avlyftskön har för övrigt minskat . Härtill harbidragit att hypoteksbankens obligationsemissioner kraftigt ökat - från 417 Mkr1975,1978 fill 1,4 och . Åretsram uppgår till 1,5 miljarder. Dessutom har kreditefterfrågan från jordbmkssektornklart minskat . 1982/83:135 76 tagethar delta resulterat i att lånekön, som uppgick fill mer än6,3 miljarder, nu reducerats till ca , vilket också innebären kortare väntetid. Denna utveckling kan väntas fortsätta under de närmasteåren även om emissionsramarna behålls på nuvarande nivå. har ovanföreslagit, att även andra fastighetsfinansie-rande institut än SverigesAllmänna Hypoteksbank ges rätt atl lämna lån mot pantbrev i jordbruksfastighet.Genom att ställa sig i dessa insfituts köer skulle jordbrukarna få kortareväntetider för avlyft. Differensen mellan barikräntan och obligationsräntanhar ju därtill sjunkit , vilket medfört attolägenheterna att vänta på avlyft f. n. också är mindre. Vitror att elt slopande av monopolet och därmed följande konkurrens öchproduktutveckling skulle på relativi avskaffa den aktueUa kön ochåstadkomma den av utredningen önskade situationen att ingen lantbrukare skullebehöva vänta än på att få sin långfrisfiga finansiering ordnad. Etlinförande av konkurtens på delta område kan kombineras med särskilda emissionerav obUgationer från konkurrerande hypoteksinsfitut. Eftersom det ligger i varjebankgmpps intresse att tillgodose sina kunders behov av ändamålsenligakrediter, skulle ett slopande av monopolet i kombination med särskUdaemissioner med all säkerhet snabbare leda till en avveckling av nuvarande köför hypotekslån än det förslag som utredningen ger. framhålla att utredningens förslag på detta område ialltför stor utsträckning tar sikte på interna förhållanden i hypoteksorganisationeni stället för en förutsättningslös prövning av de orsaker som ligger bakomnuvarande problem. 1själva verket utgör utredningens analys jämte påpekanden om hypoteksföreningarnassätt alt arbeia, och förslag till hur de borde arbeta, en stark indirekt kritikav hypoteksorganisationen. Vivill också påpeka all den jämförelse som utredningen gör med specialemissionpå bostadssektorn, dä lån i byttes mot län i (), inte är fullständig. 1972 gällde del att byta ul40- lill 100-äriga bostadslån i sparbankerna. gäller den interimisfiskalångivningen i väntan på avlyft lill hypotekslån i princip 5-åriga lån ibankerna. Förnärvarande finns en kö av låneansökningar hos hypoteksföreningarna på ettsammanlagt belopp av ca.6000 Mkr. 1982 har banken fått 1982/83:135 77 fillståndatt emittera obligationer för . Med oförändrad medels-fiUdelning underde närmaste åren är därför kötiden för de senaste låneansökningarna i köncirka . Utredningen anser att en kö av beviljade, ej utbetalda lånmotsvarande en väntelid upp fill 12 månader är acceptabel och föreslår atlbanken skaU ges tUlstånd till särskilda obligationsemissioner, riktade tillbanker, och därigenom erhåUna medel för avveckling av kön. Banken anser.attdetta är en prakfiskt framkomlig väg för att få bort den nuvarande kösituafionenoch vUl understryka det angelägna i alt detta förslag förverkligas. Det är dockönskvärt atl de särskilda emissionerna får ske under en så fiUtagen tidsrymdatt avvecklingen av kön kan ske med föreningarnas nuvarande personellaresurser. Skulle de föreslagnasärskilda emissionerna inte komma till stånd, leder utredningens förslag tiUatt det prioriteringssystem som hypoteksbanken har att utarbeta mäste få deninnebörden att föreningarna skall avslå alla låneansökningar tiU dess könnedbringats till en köfid . En sådan ordning kan inte varalämplig. Att ompröva och eventuellt avslå redan behandlade och godkändalåneansökningar i kön är inte möjligt. Det kan för övrigt ifrågasättas, om detär lämpligt att fastställa viss maximistor-lek på kön.