prop · G603113 · 1982-12-31 00:00:00 — 1982/83:113 117 beslutsunderlag.Likaså bör ansvaret för uppföljning helt åvila del organ som har beslutat i etlärende i stället för som åligga fonderna även belräffande ärenden sombeslutats av verket. För alt utnyttja den närhet till och kännedom om förelagensom utvecklingsfonderna besitter bör del vara möjligl för industriverket altefter avtal med fonderna delegera del löpande uppföljningsarbetet. F. n. svarar staten för 50proent av förlusterna vid infriandet av garantier lämnade av fonderna. Enyllerligare renodling av kreditgivningen på regional nivä skulle vara allutvecklingsfonderna ges del fulla ekonomiska ansvaret för kreditärenden som desjälva beslutar om. En sådan åtgärd skulle dock kräva atl fondernas kapital påsikt ökas. Omfattningen på fondernas garantigivning har varit avblygsam omfattning men har ökal. Endasi en förlust harhilfills registrerats.' Iregionalpolitikens allmänna uppgift att verka för regional utjämning ochutveckling spelar frågorna om industrins utbyggnad och lokalisering alltjämt enavgörande roll. Stimulans lill nyetableringar och expansion i befinfiigaföretag i stödområdena ulgör grundläggande inslag i medelsarsenalen.Lokaliseringsfrågornas nära koppling lill industripolitiken i allmänhet ochstrukturfrågorna i synnerhet har tidigare diskuterats. Samhällelssträvanden atl underlätta en önskvärd strukturomvandUng måste ske med beaktandeav risken för störningar i den regionala balansen. De regionalpoliliska medlenutgör ä andra sidan betydande delar av samhällels samlade insatser som defaclo har slmklurpåverkande effekter. En närmare samordning av dessa funktionerinnebär en breddning av kompetensen och därmed beslutsunderlaget för sävälverksamheten med strukturanpassning som den regionalpoliliska verksamheten.Genom att bäde regionalpoliliskt företagsstöd och annat industripolitiskt slödskall ges endasi lill verksamheter som bedöms fä tillfredsställande lönsamhet,finns en betydelsefull gemensam nämnare vid handläggningen av dessa frågor. Samordningsvinsterbör också näs genom all administration och uppföljning av samtliga ärenden somrör statligt stöd lill förelag och som hanteras av AMS respektiveindustriverket kan ske inom en och samma myndighet. När rekonstruklionsinsalserblir nödvändiga underlättas dessa av all olika stödformer tillhör samma beslutsorgan(se vidare nedan). Jaghar inte funnit anledning atl föreslå nägra förändringar i de regionalpoUliskamedlen. har begärt atl regeringen skall tillkalla en kommittémed uppgift atl utreda de framlida regionalpolitiska stödinsatsernasinriktning och omfattning. Med utgångspunkt i vad jag har framhållitbelräffande arbets- och rollfördelningen mellan departements- '1980 ställdes sammanlagt 35 garanfier till eU värde av 9 milj. kr. För år 1981uppgick antalet garanfier fill 164 st. lill eU sammanlagt värde av 50 milj. kr.Endast en garanti, motsvarande . har hiuills måst infrias. 1982/83:113 118 ochmyndighetsnivå menar jag dock atl, med undanlag av vissa fall som preciseras iavsnittet om beslutsordning nedan, samtliga enskilda ärenden som rörlokaliseringsstöd och sysselsällningsstöd och som inle avgörs på regional nivä,bör avgöras av industriverket. Regeringsärendena bör beredas inom verkel somhänskjuler dem med eget yllrande lill regeringen. Som undantag från dennaprincip föreslås vissa av de ärenden som initieras i samband med företagssamrådet (se avsnitt 4.2.). På regeringsnivå bör ocksä beredas ärenden om annatregionalpoliliskt slöd där regeringen beslutar, bl. a. ansökningar omoffertstöd. Enverksamhet med säväl induslri- som regionalpoliliska ulgångpunkter är denförsöksverksamhet med produklsökning och leknikimport som bedrivils sedan 1978.Verksamheten som varit inriktad på smä och medelstora förelag har omfattatsökning och förvärv av utländska licenser för tillverkning och marknadsföring isvenska förelag. Försöksverksamheten har letts av den s.k.Teknikimportkommittén () som i betänkandet (Ds I 1982:8) Utveckla företaggenom teknikförvärv redovisat hittillsvarande erfarenheter och förslag lillfortsatt verksamhel. Inom industridepartementet har del operativa ansvaret förproduktsökningen legal på den s. k. problemortsgmppen vid lokaliseringsenheten. Isill belänkande föreslår TIK all huvudansvaret för den riktadepro-duklsökningen överförs pä utvecklingsfonderna. De på central nivå kvarståendeoperativa inslagen i verksamheten föreslås anförtros härför lämpade ceniralaorgan, främst industriverket och STU. Medhänsyn till den roll och verksamhetsinriktning som industriverket får enligtmitt förslag blir verkel en naturlig miljö för de centrala operativauppgifterna på teknikimport- och produklsökningsområdel. Eftersom huvudmomenteti verksamheten är regionalpoliliskt och nära kopplat lill del finansiellaregionalpolitiska stödet är del lämpligl med en knytning lill verkels övrigaregionalpoliliska uppgifter. Etlytterligare medel med kopplingar lill såväl regionalpoUliskt motiveradstödgivning som mera allmän, slmklurpåverkande stödgivning är systemet medavsättningar till investeringsfonder i förelagen. harinvesteringsfonderna varit frisläppta antingen för hela näringslivet eller förindustrin och stödområdena. Investeringsfonderna kan därmed ses som en allmäninvesleringstimulans men också som ell regionalpolifiskt instrumenl. F.n. handlägger AMS ärenden om ianspråktagande av fonderna. Nägon prövning avsysselsättningseffekterna i samband med fondbeslulen görs därvid inte, utanbesluten är av generell karaklär inom de ramar som regeringen föreskrivit förvarje period. Prop.1982/83:113 119 Endirekt koppling lill regionalpolitiken finns i sådana fall där regionalpolitisktstöd beviljats. Ärenden av denna art avgörs f. n. av regeringen och bereds inomAMS i samråd mellan de tvä enheter som svarar för handläggningen avregionalpolitiskt stöd respektive investeringsfonder. Delbör också nämnas att AMS i de senasie årens anslagsframställningar tagit uppfrågan om administrationen av investeringsfonderna. Styrelsen har därvidframhållit all om fonderna avses all fungera som under de senasie åren, bör manpröva frågan om en överföring av ansvaret för fonderna fill annan myndighet. Enliglmin mening är investeringsfonderna inget renodlat arbetsmarknadspolitisklinstmment och del bör vara en fördel om handläggningen avinvesleringsfondsärenden sker direkt samordnat med övrig induslri- ochregionalpolitisk kredit- och stödgivning. Jag föreslär därför att dessa ärendenförs över från AMS till industriverket. Enligl min mening bör man efter ennärmare utredning av frågan kunna överväga atl industriverket ges rätt allfalla beslut i sådana ärenden som, enligt vad som redovisades ovan, f. n.avgörs av regeringen. Vidarebör enligt min mening investeringsfonderna fortsättningsvis användas meraaktivt i såväl regionalpolitiskt som slmkluranpassningssyfle. Del bör som nuankomma pä regeringen all bemyndiga om frisläpp av fonderna. För all görafonderna lill mer aktiva instrumenl bör man därvid överväga all, från fall lillfall genom angivande av villkoren, rikta frisläppen mot speciella sektorer avekonomin. Påregeringsnivån prövas f.n. vissa ärenden enligt förordningen (1978:507) omindustrigarantilån (IG-lån) och enligl förordningen (1982:677) omregionalpolifiskt stöd. Regeringens befattning med sådana ärenden är av tvåslag. Dels prövar regeringen besvär över beslul av den centrala myndigheten(f.n. industriverket respektive AMS), dels prövar regeringen som enda instansvissa i författningarna angivna ärenden som regeringen lar upp självmant ellersom hänskjuls dit efter beredning på lägre nivå. Vidöverväganden om en delegering av regeringsärenden lill lägre nivå blirbesvärsrätlen en central fråga. En sådan delegering kommer inte atl få nägonslörre praktisk betydelse om etl ärende vid avslag kan föras upp påregeringsnivån och förutsätter därför enligl min mening all besvärsrätlen skärsav. Några starkt vägande skäl häremot anser jag inle finns. Jag skall närmareutveckla delta. Enliglallmänna förvaltningsmässiga regler kan beslut av statliga myndigheteröverklagas, om inte särskilt framgår att besvärsrätten är avskuren. Någraformella hinder mot all avskära eller begränsa rälien alt överklagamyndigheternas beslul finns inle. I praktiken förekommer inte sällanföreskrifter som begränsar besvärsrätlen helt eller delvis. 1982/83:113 120 Del kan vara hånsyn till alt en viss lägre myndighet har särskildsakkunskap, alt vissa ärenden är bagateUartade, all en högre instans skulle bliöverlastad av vissa slags ärenden osv. Nägon större konsekvens i dessahänseenden finns knappast. Huvudsyftetmed besvärsrätlen är all tillgodose enskildas rätlskydd. De starkaste skälenmol alt begränsa besvärsrätlen finns därför i fråga om sådana beslut somingriper i enskildas räll. När del gäller beslul om ekonomiska förmäner fillenskilda finns del anledning all skilja mellan ä ena sidan förmäner som denenskilde har räll tiU om vissa kriterier är uppfyllda, t.ex. folkpension ochvissa andra sociala rättigheter, och ä andra sidan förmåner som kan men inlebehöver lämnas, även om formella förutsättningar finns. Till del senare slagethör nästan alla lån, bidrag, garantier etc. som lämnas lill näringslivet iindustripolitiskt eller regionalpolitiskt syfte. I åtskilliga fall gällerredan atl beslul om finansiellt slöd fill näringslivet inle får överklagas. beslul enligl förordningen (1978:571) om statligt stöd tillteknisk forskning, industriellt utvecklingsarbete och uppfinnarverksamheteller förordningen (1979:319) om statligt slöd lill energiforskning. Dessabeslut fallas av STU och- vissa myndigheter med programansvär påenergiforskningsomrädel. Industripolitiskt slödfrån staten lill främst småförelagen lämnas förutom genom IG-lån, genom deregionala utvecklingsfondernas finansiella slöd. Fonderna är inle myndigheteroch någon besvärsräll över deras beslut finns inte. Del är i och för sigmöjligl att föreskriva om besvärsräll över beslut av enskilda organ som fåttoffentligrätlsliga uppgifter överlämnade lill sig. För fondernas del har dettainte varit aktuellt när det gäller kredilslödet. I fråga om IG-lån finns somnyss nämnts besvärsräll över industriverkets beslut. Däremot får industriverketsbeslul om strukturgaranfier enligt förordningen (1981:661) om stmkturgarantierm.m. Besvärsreglerna i sambandmed del regionalpoliliska stödet ändrades i betydelsefulla avseenden den 1 juli1982. Liksom tidigare fattas beslut om lokaliseringsstöd på tre nivåer;regeringen, AMS och . har alla stödärenden besvärsvägenkunnat föras ända till regeringen. är besvärsrätlen avskuren när del gällerlänsstyrelsebeslut. Sammanfattningsvisgäller således i ärenden avseende finansiellt slöd väsentliga begränsningar irätten all överklaga lägre myndigheters beslul. Frägan om besvärsräll översädana beslul bör finnas eller ej är en lämplighetsfråga. Enligl min mening bör delstora flertalet ärenden, som enligt gällande förfallnig om IG-lån respektiveregionalpoliliskt stöd nu prövas av regeringen som enda instans, ifortsättningen avgöras på myndighetsnivån, dvs. Dock börverkel ha skyldighet alt hänskjuta principiellt vikliga ärenden eller ärendensom annars är av slor vikt till regeringens prövning. Denuvarande beslulsreglerna för del regionalpoliliska slödel framgår av 1982/83:113 121 38-40§§ förordningen (1982:677) om regionalpoUliskt slöd. Jag föreslår allbefogenheten för industriverket och regeringen i frågor om beslul på centralnivä fördelas enligt figur 4.1. Förslaget innebär all induslriverkel skallhänskjuta dels ärenden som i figuren betecknas 7-11 samt 12 (oförändraderegler), dels andra ärenden som har slor vikl eller principiell betydelse.Verket/å/' dessutom liksom f. n. hänskjuta ärenden som stöd lill företag somomfattas av syslemel med lokaliseringssamråd/förelagssamråd. Sådana ärendenfär regeringen också la upp direkt; anledning lill delta bör dock normall vara allärendet är av slor vikl eller har principiell betydelse. Belräffande slöd tillkostnadsfördyring eUer tilläggsinvestering bör sädana ärenden kunna prövas avinduslriverkel men med räll alt hänskjuta ärenden av slor vikl ellerprincipiell betydelse lill regeringen. Denuvarande beslulsreglerna för framgår av 16 § förordningen (1978:507) omindustrigarantilån (omlryckl 1980:472). skaU hänskjutagarantiärenden i tre fall, nämligen om 1. garanfin avser förelag vars kredilförsörjning med statligt slöd iolika former bör bedömas i ell sammanhang och bedömningen även innefattarstödformer som prövas av andra myndigheter. 2. det är särskilt angeläget atl frägan om garanti prövas även frånregionalpolitisk eller sysselsätlningspolifisk synpunkt, eller 3. ärendet avser garanti enligt 3 § andra stycket (för all skapa rådrumför all utreda fömtsättningar för en konstruktion av företaget). Induslriverkelfår dessutom hänskjuta andra ärenden som verket av särskilda skäl finner allregeringen bör avgöra. Liksom när det gäller det regionalpoliliska stödet kanregeringen också direkt la upp ansökningar om garanti. Jagföreslär alt induslriverkel skall vara skyldigt atl endasi hänskjuta ärendensom omfattas av den nämnda p. 1 och i övrigt ärenden som är av stor vikleller har principiell betydelse. Eftersom verkel med sitt vidgadeansvarsområde skall göra såväl industripoliliska som regionalpolifiskabedömningar, blir inte längre p.2 aktuell. Vidarebegränsas ocksä de ärenden som omfattas av p. 1 med hänsyn till myndighetensvidgade ansvarsområde. Möjligheten för industriverket all i speciella fallhänskjuta även andra ärenden bör avskaffas. Regeringens möjlighet all direkt laupp ärenden fill prövning begränsas lUl sädana ärenden som rör företag som omfattasav syslemel med lokaliseringssamråd/förelagssamråd. Samma princip bör såledestillämpas för industrigarantilån som för regionalpolitiskt slöd. Dessaförslag ligger i Unje med den syn på rollfördelningen mellan regering ochmyndighet somjag redovisat tidigare. Sålunda bör industriverket normall ensamtbesluta i förekommande stödärenden som inle kan avgöras på del regionala planetoch regeringens prövning förbehållas ärenden av slor vikl eller av principiellbetydelse. Åtgärderna torde leda till inte oväsentlig avlastning av slödärendenfrån regeringsnivå och samfidigt skapa bättre fömtsättningar för en klararearbetsfördelning mellan myndighels- respektive regeringsnivå. '5 c C S : o3'a I ta -o u jc >, 2 " 5; JC 1- tu I 05 73 IU s: >. IJ Oi 1» 1 ta -o u j: >, c :=; ti) tu tu tf:!5'ä C °-c S c Q. ;_r C = a> (u (u o J> c o c > £ c 3 (U i_ - = c.t: = c .b = , ca "O u x: >. O".-. OJ 1) o ;ca .£. 'C "ö , ca -a tu j: > ;_: C = (U u dJ > S c C O-C :3 '1 u- ä "> b a-cu a« (« -a o c -O tix ca « '- s ca c c nJ ca U (D (/5 > BO 60 U ;n C C 00 u 60 60 c lä « u cä JS 1) (U X c/1 : E " i ' o "» a c/5 (/3 "O j> V5 60 *- l> C C C xi .5 ca IU V5 c 60T3J > *C ca c/: c? IU x: c ca c:' 60 i; ca > o u i2 _. o j: :0 ca = -p = =!2 °S c 60 E E c/3 ca.S-C o o 5 5 c u *- > ca CD ca e/1 c/3 .-. =§ "-2 iS c > _ . - ca -t; o ca S -a I "cä2 « D. 2 =- i; c 3 J => IU 1. T3 = 60 u O E C = Oi-. 'E(2 Eca T3 c 60 c/) . :ca k. c.- U CO c ca - S." Crt O) ._; 60 O C 'C s= t/i " U o ZZ 60 e ;9 .= t/1 15 *- :ca o» V > u. j:; c/1 c c ' r3 c/1 O ica fJ o :rt "O o 2 2 !S ts CT) C/3 o OJ IU S 00 tu "-=5 ca C/5 3 Prop.1982/83:113 123 Ensärskild utredning - förelagsobeslåndskommillén - har haft till uppgift atlutreda frågan om en samordning av statliga åtgärder vid förelags obestånd ochen lämplig organisation av denna samordning. Utredningen har redovisat sinaförslag i två betänkanden, (SOU 1979:91) Företags obestånd Samordning avstatUga åtgärder saml (SOU 1981:37) Förelags obestånd Rekonstruktioner,revisionsfrågor m.m. Enav kommitténs målsättningar var att obesländsproblem, som inle kan lösasregionalt, i slörsla ulslräckning skall handläggas pä central verksnivå ochendast i undantagsfall upptas pä regeringsnivån. Kommittén föreslog därför,förutom vissa förändringar på den regionala nivån, all expertgruppen föruppföljning och bevakning av statens engagemang hos förelag som fått statligtslöd (EFSU) avvecklas och alt i stället en central samrädsdelegalion förhandläggning av obeståndsfrägor inrättas med adminislrativ anknytning lillstatens industriverk. Samrådsddegalionens kärna skuUe beslå av företrädare förarbetsmarknadsstyrelsen och industriverket. Resultatet av samrådet idelegationen fömlsalles kunna läggas till grund för beslul av respektiveordinarie myndighet. Genomdel beskrivna förfarandet ansåg kommillén att skulle kunnaavlastas en slor del obesländsärenden. En förulsällning för delta var enligtkommUtén all de centrala verken och de regionala organen fick vidgad kompelensoch ökade resurser. Enannan fömtsättning för all regeringen skulle kunna avlastas obesländsärendenvar, enligl kommittén, all industriverket kunde bringas all beaktasysselsältningspolitiska, regionalpolifiska och försörjningspoliliskasträvanden. Remissopinionenvar splittrad i fråga om kommitténs förslag om central handläggningsordning avobeståndsärenden. De remissinstanser som avstyrkte förslagel menade främst altrisken för ökad byråkrati och därmed förlängda handläggningsfider var uppenbar. Iprop 1980/81:130 om industripolitikens inriktning m. m. avvisade föredragandenförslagel om all EFSU skulle avvecklas och en central samråds-delegationbildas. Däremot anslöt sig föredraganden lill förslagel om eftergift avstatens anspräk pä grund av lokaliseringsstöd. Del behövliga samrådet bordedock ske i de former som verken själva bestämmer. beslöt i enlighetdärmed. Sedanden har AMS rätt all efterge siatens räll i fråga omlokaliseringsstöd enligt samma principer som gäller för induslriverkel i frägaom IG-lån. innebär alt man efter en överflyttning av handläggningen avärenden om lokaliseringsstöd från AMS till induslriverkel, som jag harföreslagit, erhåller de förutsättningar för en samordnad handläggning avobeståndsärenden som företagsobeståndskommittén efterlyst. Industriverketfår härigenom t.ex. del bredare ansvar som enligl kommillén krävs. Denhuvudinvändning om risk för ökad byråkrati som re- Prop.1982/83:113 124 missinstanserna framförde kommer enligl min mening inlelängre att äga giltighet. Genom allhandläggningen av ärenden om regionalpolitiskt stöd flyttas blir behovel avsamråd mellan flera myndigheter begränsat. Därmed begränsas också behovet avatl hänskjuta ärenden lill regeringen till följd av alt olika uppfattningarföreligger hos berörda myndigheter. Jag vill emellertid understryka all ävenom obesländsärenden i väsentlig omfattning kommer atl kunna handläggas pämyndighetsnivå krävs, i enlighet med vad som framgått av avsnillet omstmkturanpassning, även fortsättningsvis kompetens och kapacitet inominduslridepartementet för hantering av obeståndsfrägor av mer komplicerad arteller eljest av större vikl. I beredningen och beslul i ärenden om regionalpolilisktslöd vid AMS sker f. n. enbelydande medverkan av den samrådsgmpp förlokaliseringsärenden som består av de representanter för arbetsmarknadensparter som ingår i verkels styrelse. Del innebär alt besluten i sädana ärendenfär en bred förankring. Jagföreslår all elt motsvarande arbetssätt lillämpas även i industriverket ochall en samrådsgmpp eller utskott beslående av styrelsens partsrepresentanterbildas. Mol bakgrund av del bredare ansvarsområde som verkel föreslås få, böräven andra frågor ån lokaliseringsfrägor behandlas i samrädsgmppen/ulskollet.Del gäller t.ex. ärenden inom ramen för IG-låneverksamhelen liksom frågor somrör de stmkluranpassade åtgärderna. Här kan lämpligen också diskuteras ärendensom är av den karaktären att hänskjutning lill regeringen för prövning börövervägas. program för finansiell stödgivning av del slag jag härhar föreslagit kommer all förfoga över betydande resurser. Delsamma gällerprogrammet för stmkluranpassade ålgärder. Inle minst under nu rådandebudget-förhållanden kommer krav atl ställas på effekliviseringar i genomförandetav olika åtgärder liksom på omfördelningar mellan olika budgetposter etc. Enviktig fråga bUr därför vilka åtgärder som bör vidtas för atl åstadkomma enfortlöpande analys av stödels samlade effekter, av mål och målkonflikter mellandet regionalpolitiska och struklurpolitiska slödel etc. För all nå ell fillfredsställande underlag för atlgenomföra nödvändiga anpassningar och förändringar i verksamheten krävsfortlöpande bevakning och uppföljning av de enskilda insatserna. Vidare behövsmer långsiktig utvärdering av verksamheten. Löpande bevakning, kontroll och uppföljning av enskildastödärenden sker numera i slor ulslräckning på regional nivå av främstutvecklingsfonderna. Därutöver sker viss sådan verksamhet inom respektivecentral 1982/83:113 125 stödgivandemyndighet, dvs. industriverket och AMS. I och med den närmare samordning av deninduslri- och regionalpolitiska stödverksamheten som mitt förslag innebär, bördel finnas förulsällningar alt ocksä samordna och effektivisera dessafunktioner. Utvärderingarav stödverksamheten kan ske i en rad olika former. En angelägenutvärderingsuppgifl är atl pröva om olika insatser leder lill avsedda resultat.Sädana utvärderingar bör ske frislående från den löpande verksamheten. Inom denegna myndigheten kan del ske som etl led i framtagandet av underlag förprioriteringar av olika insatser. De kan ocksä utföras som revisionsprojekt avriksrevisionsverket, i form av offentliga uiredningar eller inom ramen förarbelel inom . Dämlövermåste behovel av övergripande utvärderingar tillgodoses. Jag avser härutvärderingar som på elt mera principiellt plan studerar effekterna av offentligaåtgärder i syfte atl ge underlag för politiska förändringar, dvs. förändringardär inle bara medlen ulan också målen kommer i fråga. Sådana utvärderingarligger naturligen helt utanför myndigheten. Funktionen"företagsutveckling" avser olika insatser som riktar sig molsmåförelagssektorn, dvs. i princip förelag med upp lill 200 anställda. Småföretagenmöter särskilda hinder och problem just p. g. a. all de är små. Bl.a. saknar dei regel de olika spedalislfunklionerna inom teknik, marknad och ekonomi somstorföretagen besitter. Deras soliditet är i allmänhet lägre och de har svårareall få tillgäng lill riskvilligt kapital. a. dessa skäl vidtar samhälleten rad ålgärder för atl underlätta småföretagandel, av vilka flera är avinduslripolifisk nalur. hör således inte bara kredilslödjande insatser,vilka har behandlats i föregående avsnitt, utan även andra företagsutvecklandeåtgärder som bmkar sammanföras under begreppet "företagsservice". Enväsentlig del av dessa insatser ulförs av de regionala utvecklingsfonderna. Betydelsefullainsatser inom della område sker även på central nivå genom främstinduslriverkel, STU och . Imina direktiv nämns särskill atl jag skaU överväga industriverkets roll påföretagsserviceområdei. Verkets uppgift sönderfaller i tvä delar. Dels skallverkel svara för utveckling och service av generellt och övergripande slag molsmåförelagssektorn, dels skall verket ge olika slags service lillutvecklingsfonderna i deras verksamhet. I uppgifternagentemot utvecklingsfonderna ingår att utöva statens huvudmannaskap.Huvudmannafunklionen är inte entydig lill sitt innehåll men innebär bl. a.ansvar för översikllig planering, anslagshantering saml visst ansvar församordning, uppföljning och utvärdering av fondernas verksamhel.Servicefunktionen innebär allmänt alt ge råd, stöd och service till fonderna ifrågor med anknytning till den statliga näringspolitiken. I första hand skerdella i form av information och kontaktverksamhet. 1982/83:113 126 administrativservice, utbildning av fondpersonal saml viss metodutveckling. Päcentral nivä, dvs. hos induslriverkel, bör även fortsällningsvis ansvaretligga för olika serviceålgärder lill förelag i frägor där utvecklingsfondernainle har tillräckliga resurser eller kompelens. Vidare bör verkel liksomhittills svara för serviceålgärder gentemot utvecklingsfonderna.