prop · G603159 · 1982-12-31 00:00:00 — Det saknas anledning att bedöma frågan om säkerhetför ränta och rättegångskostnader annorlunda. I enlighet med vad som uttaladesvid lagstiftningen i anledning av begränsningskonvention måste detdärför anses att det även i oljeansvarighetskonventionen har överiämnats åtnationell lag i konventionsstaterna att avgöra om ett tilläggsbelopp avseendekostnader och ränta skall kunna krävas. Om någon föreskrift inte meddelas idetta hänseende, har borgenärerna i de fall en oljeskadefond upprättas rättatt enligt allmänna regler kräva särskild säkerhet för sina fordringar på räntaoch kostnader. Detta kan inte anses vara en ändamålsenlig ordning. Inte barasakliga skäl talar för att ett tilläggsbelopp bör kunna krävas för ränta ochkostnader. Reglerna bör också vara desamma för de båda slagen avbegränsningsfonder. Pä grund härav har föreskriften om tilläggsbelopp gjortstillämplig på både globalfond och oljeskadefond. Omsärskilda skäl föreligger, kan rätten underlåta att bestämma ett tilläggsbeloppsom avser ränta och kostnader. Har ansvar gjorts gällande t.ex. mot ettnordiskt rederi med betydande tillgångar i något av de nordiska länderna, bördet inte vara nödvändigt att fastställa ett tilläggsbelopp. En dom ibegränsningsmålet kan ju i ett sådant fall verkställas, om betalning inteskulle ske godvilligt. Avtredje stycket framgår att en begränsningsfond anses upprättad först när såvälfondbeloppet som ett eventuellt tilläggsbelopp har betalats in eller godtagbarsäkerhet har ställts. Om detta redan har skett när rätten fattar det beslutvarigenom storleken av fondbeloppet och eventuellt tilläggsbelopp anges, ansesfonden upprättad den dag då beslutet meddelas. I beslutet skall då framgå attbeloppet har betalats in eller att en godtagbar säkerhet har ställts. V.9 i oljeansvarighetskonventionen resp. art. 8.1 konventionföljer att omräkning från SDR till svenskt mynt skall göras efter kursen dendag då fonden upprättas, betalning sker eller säkerhet ställs. En bestämmelsemed detta innehåll finns fn. i 348 §. Den har förts över till 369 §. Det hardärför inte ansetts erforderiigt att i 15 kap. särskilt ange efter vilken kursomräkningen skall Sike. Den som upprättar en begränsningsfond är således frifrån valutarisken efter det att fonden är Prop.1982/83:159 138 Har begränsningsfonden en gång behörigenupprättats, kommer de förändringar av SDR:s värde i förhållande till svenskt myntsom inträffar därefter inte att påverka fondbeloppets eller ansvarsbeloppetsstoriek. Fattarrätten ett nytt beslut, varigenom fondbeloppet eller tilläggsbeloppet höjs,skall den som har upprättat fonden underrättas om detta och beredas tillfälleatt inom viss, särskilt angiven betala in felande kontanta medeleller ställa kompletterande säkerhet. Under denna frist får fonden anses fyllalagens krav. Någon säkerhetsåtgärd eller annan verkställighet får således inteske under denna frist, under förutsättning att rätt till ansvarsbegränsningföreligger. Detta följer av 241 § sjölagen resp. 9 § oljeansvarighetslagen. Omkomplettering inte görs före fristens utgång, kan därefter någon fond intelängre anses vara upprättad. De tillgångar som finns i fonden bör emellertid isådant fall inte återställas till den som har upprättat fonden, eftersomborgenärerna då fonden var behörigen upprättad var förhindradeatt skaffa sig annan säkerhet. Som har framhållits i anslutning till 240 § börupprättandet av en fond närmast jämställas med betalning av skulder.Tillgångarna bör därför reserveras för att tillgodose de fordringar som görsgällande mot fonden. Sedan alla anspråk pä ersättning slutligen har avgjorts,skall kvarvarande medel fördelas mellan borgenärerna i förhållande tillstorleken av deras fordringar. Av fiärde stycket framgår att beslut som avses i dennaparagraf är av interimistisk karaktär, dvs. de gäller till dess annatförordnas. En borgenär som får kännedom om att en fond har upprättats harsåledes möjlighet att få till stånd en höjning av fondbeloppet, om han kanpåvisa att det först fastställda fondbeloppet grundas på t.ex. felaktigauppgifter om fartygets dräktighet. Som har nämnts kan det också finnasanledning att besluta om ytterligare säkerhet. Talan mot beslut enligt denna paragraf skall förassärskilt. Besvärsrätt tillkommer var och en vars rätt berörs av beslutet.Gäller beslutet en begränsningsfond enligt oljeansvarighetslagen, har därförden internationella oljeskadefonden besvärsrätt. I samband med att fondenfördelas måste rätten i fondärendet ta slutlig ställning till frågan omfondbeloppets storlek. Denna paragraf innehåller bestämmelser om ettkungörelseförfarande. När en begränsningsfond har upprättats, skall rättenenligt/ör5fa stycket genast låta kungöra detta. I kungörelsen skallborgenärerna uppmanas att skriftligen anmäla sina fordringar motfonden. Tiden för anmälningsfristen har inte bestämts i lagrummet, men denskall vara . Har fonden upprättats läng tid efter händelsenbör anmälningsfristen kunna vara relativt kött. De som har lidit skada tordedå i regel ha kännedom om detta och om skadornas omfattning. Detsamma gällernär det är fråga om klara och begränsade skador. Prop.1982/83:159 139 kandäremot behov av en längre frist föreligga, eftersom skadorna då ofta är merasvåröverskådliga. F.n. föreskrivs i 7 § oljeansvarighetslagen en minsta tid , och detta bör gälla som riktmärke även i fortsättningen.Kungörelsen bör utfördas så snart begränsningsfonden har upprättats ochoberoende av om beslutet om fastställande av ansvarsbelopp har överklagats. Iförsta stycket har vidare föreskrivits att kungörelsen skall innehålla enerinran om vissa lagbestämmelser som är av betydelse för borgenärernas rätt.Erinran skall sålunda göras om 357 §, enligt vilken rätt till utdelning förefteranmälda fordringar föreligger bara under vissa förutsättningar. Vidareskall erinras om 364 §. I denna paragraf anges att domar i begränsningsmåletgäller mot alla som kan göra gällande fordringar mot fonden, även den som intehar anmält sin fordran. Har globalfond upprättats, skall erinras också om 240 §tredje stycket, enligt vilket särskild talan inte får väckas sedan en fond harupprättats. Enligtandra stycket skall kungörelsen tas in i Post- och och iortstidning. Kungörelse skall ske inte bara i utan också i utlandet, omskäl föreligger till det. Om det finns anledning anta att borgenärer finns inågot annat land, bör således kungörelse ske även där. Några föreskrifter omhur sådan kungörelse skall ske ges inte, eftersom förhållandena på platsen börvara avgörande för hur man pä lämpligaste sätt skall underrätta borgenärerna.Kostnaderna måste dock självfallet hällas inom rimliga gränser. Beträffandekungörelseförfarandet hänvisas i övrigt till lagen (1977:654) om kungörande imål och ärenden hos myndighet m.m. Enligttredje stycket skall rätten vid sidan om kungörelseförfarandet underrätta densom har upprättat fonden och alla kända borgenärer om kungörelsen. Dennaparagraf innehåller vissa bestämmelser om förvaltare i en begränsningsfond. Som framgår av denallmänna motiveringen (avsnitt 5.1.4) bör det i vissa fall finnas möjlighet förrätten att förordna en förvaltare i fonden. Enligt första stycket skall rättenförordna förvaltare i begränsningsfonden, om det är lämpligt med hänsyn tillsakens beskaffenhet eller omständigheterna i övrigt. Vidare föreskrivs attförvaltaren skall vara lagfaren och ha den särskilda insikt och erfarenhet somuppdraget kräver. Enligt 44 § andra stycket konkurslagen får till förvaltare ikonkurs inte förordnas den som är anställd vid domstol. Motsvarande bör gällaockså vid förordnande av förvaltare i begränsningsfond. Det har dock inteansetts nödvändigt att meddela en uttrycklig bestämmelse härom. Förvaltarensuppgifter består i att granska anmälda fordringar samt att upprätta ett förslagtill hur fonden skall fördelas (jfr 360 § andra stycket). Prop.1982/83:159 140 Förvaltarekan förordnas när som helst efter det att fonden har upprättats. Möjlighetenatt utse förvaltaie bör utnyttjas med ganska stor restriktivitet. Förvaltarebör således förohdnas endast i de fall där det finns anledning misstänka attantalet borgenärer är stort eller att fördelningen av foriden annars kan kommaatt bli komplicerad. Förvaltare bör också utses, om det kan antas att merabetydande tvister kommer att uppstå, t.ex. rörande storleken av vissafordringar. Innan beslut meddelas, bör synpunkter i frågan inhämtas under handfrån den som har upprättat fonden och andra intresserade parter. Visar det sigdärvid att parterna har inlett förlikningsförhandlingar bör beslutet anstå,såvida inte parterna själva anser att en förvaltares insatser kan vara dem tillhjälp. Iandra stycket föreskrivs att rätten skall fastställa förvaltarens ersättning.Denna ersättning skall bestridas av den som har upprättat fonden. Hartilläggsbelopp fastställts enligt 353 § andra stycket, skall ersättningen tillförvaltaren betalas ur detta belopp. Om fondens förvaltning drar ut ,bör förvaltaren kunna erhålla förskott på ersättningen. Ersättningen tillförvaltaren kan givetvis inte slutligt fastställas förrän förvaltningen avfonden har slutförts. Idenna paragraf anges att den borgenär som anmäler en fordran skall ge rättenvissa uppgifter om fordringen. Han skall sålunda lämna uppgift om fordringensstorlek och om grunden för denna. Vidare skall han upplysa om dom har meddelatsmed anledning av fordringen eller om särskild rättegång pågår beträffandedenna. Omdet beträffande en fordran föreligger en lagakraftvunnen dom som ärverkställbar i , kan fordringen inte omprövas i begränsningsmålet. Övrigaborgenärer har således inte någon möjlighet att i ett sådant fall framställaanmärkningar mot fordringen. Har domen meddelats i utlandet och är den inteverkställbar här, har den däremot endast bevisverkan. Omdet när fonden upprättas pågår särskild rättegång beträffande en borgenärsfordran, behöver denna rättegång inte läggas ned (jfr avsnitt 5.1.4). De andraborgenärerna har emellertid ett intresse av att få vetskapom rättegången. Vill de rikta anmärkningar mot fordringen, torde de nämligen hamöjlighet att intervenera i denna rättegång. Idenna paragraf behandlas verkningarna av att en fordran inte anmäls i , tid. Omen fordran inte har anmälts, när handläggningen av frågan om fondens fördelningavslutas vid tingsrätten, kan ersättning utgå bara enligt 363 § andra stycket.Ersättning kan sålunda utgå, om rätten vid fördelningen av fonden har avsattett belopp som skall täcka efteranmälda fordringar. Den borgenär som inte haranmält sin fordran när fördelningen sker ris- 1982/83:159 141 kerarsåledes att rätten inte finner anledning att avsätta något sådant belopp. Hanlöper därför risken att inte få någon ersättning alls eller mindre ersättningän han skulle ha fått om han hade anmält sin fordran . Idenna paragraf regleras upplösning av begränsningsfond. Nären begränsningsfond har upprättats, har en borgenär inte längre möjlighet atterhålla särskild säkerhet för sin fordran, förutsatt att den som upprättatfonden har rätt till ansvarsbegränsning. Alla borgenärer som har anspråk påersättning i anledning av den ansvarsgrundande händelsen skall därför kunnarikta sina krav mot fonden. För att inte endast vissa borgenärer skall kunnadisponera över fonden har i denna paragraf föreskrivits att fonden inte kanupplösas förrän anmälningsfristen har gått ut. Sedan borgenärema således blivitkända kan fonden upplösas, men det krävs då att både den som har upprättatfonden och samtliga borgenärer som har gjort gällande fordringar mot fondensamtycker till detta. Meduttrycket "den som har upprättat fonden" avses här endast den somfaktiskt har upprättat begränsningsfonden. För att en fond skall få upplösaskrävs alltså inte samtycke av de andra personer för vilka fonden har verkanenligt 240 § andra stycket. I detta sammanhang beaktas endast de fordringar somkvarstår. En borgenär vars fordran har blivit underkänd i en lagakraftvunnendom skall naturligtvis inte kunna hindra att fonden upplöses. Anledningen tillupplösning av fonden torde regelmässigt vara att parterna utom rätta har kommitöverens om hur fonden skall fördelas. Blir fonden upplöst efter det attbegränsningsmålet har inletts, skall detta avskrivas i samband härmed. Beslutetatt upplösa fonden bör fattas i fondärendet. Detta ärende bör därefter avskrivas,sedan rätten i förekommande fall har tagit ställning till förvaltarensersättningsanspråk. Iparagrafens första stycke definieras begreppet begränsningsmål samt behandlasfrågan om väckande av talan i begränsningsmål. Avdefinitionen framgår att begränsningsmål är ett mål i vilket frågor om ansvaroch dess begränsning och om anmälda fordringar avgörs samt fonden fördelas.Sedan en begränsningsfond har upprättats och borgenärerna har anmält sinakrav, kan parterna vilja inleda förlikningsförhandlingar, eventuellt medanlitande av förvaltaren. Begränsningsmålet skiljer sig såtillvida från ettvanligt tvistemål att rättegångsförfarandet kan komma att aktualiseras snabbtoch utan att parterna haft tillfälle att undersöka möjligheterna till en uppgörelsei godo. För att en uppgörelse i godo skall kunna träffas fordras också attsamtliga berörda parter är kända, vilket i de fall när en fond upprättas kanvara fallet först sedan anmälningsfristen har Prop.1982/83:159 142 Det har därför ansetts att några åtgärder somsyftar till fördelning av fonden - såsom fondsammanträde och upptagandet avtvistiga fordringar till behandling - inte utan vidare skall vidtas av rätten,sedan anmälningsfristen har löpt ut. För att rätten skall vidta sådana åtgärderkrävs att någon av parterna tar ett initiativ genom att väcka talan i begränsningsmålet.Talan i ett sådant mål väcks genom stämning vid den domstol där fonden ärupprättad. Behöriga att väcka talan är enligt 240 § fjärde stycket den som harupprättat fonden, dennes försäkringsgivare och borgenärerna. Det har inte ansetts nödvändigt att meddela särskildaregler för förfarandet i begränsningsmål utöver dem som är av grundläggandebetydelse. Om det uppstår en tvist mellan t.ex. redaren och en borgenär om denanmälda fordringen, skall allmänna regler om bevisning, möjligheterna attmeddela deldom eller mellandom, fullföljd osv. I paragrafens andrastycke föreskrivs därför att regler om tvistemål variförlikning om saken är tillåten (s.k. dispositiva mål) skall gälla itillämpliga delar, om inte annat sägs i förevarande kapitel. Denna paragraf innehåller bestämmelser om s.k.fondsammanträde och om rättens prövning av tvistiga frågor. När någonav parterna har väckt talan i begränsningsmålet, skall det formellafondförfarandet inledas genom att kallelse utfärdas till ett fondsammanträde.Anmälningsfristens utgång måste under alla förhållanden avvaktas innansammanträdet kan äga rum. Har förvaltare förordnats i fonden, måste han få dentid som behövs för att granska de anmälda fordringarna och utarbeta förslagtill fördelning av fonden. Förvaltaren måste därför höras om tidpunkten förfondsammanträdet. Till sammanträdet skall enligt första stycket kallas,förutom förvaltaren, alla personer vilkas rätt berörs av utgången ibegränsningsmålet. Det innebär att kallelse skall utfärdas på den som harupprättat fonden, den som har anhängiggjort begränsningsmålet och borgenärerna,dvs. de som har anmäh fordringar mot fonden. Redarens P & I-assuradör börnormalt också kallas. Är den ansvarsgrandande händelsen en kollision, bör iregel också redarens kaskoassuradör kallas. Om oljeskadefond har upprättats ochom den internationella oljeskadefonden kan komma att bli skyldig aU ersätta endel av oljeskadorna, bör vidare den internationella fonden kallas. Såsom harberörts i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.1.4) skall samtiiga frågor somaktualiseras i begränsningsmålet behandlas vid fondsammanträdet. För attunderlätta för parterna att träffa en överenskommelse i de olika sakfrågornaskall förvaltaren enligt andra stycket efter att ha granskat de anmäldafordringarna till fondsammanträdet utarbeta ett förslag till fördelning avfonden. Förslaget skall före sammanträdet översändas till dem somhar kallats. Prop.1982/83:159 143 Omdet från början står klart att parterna avser att göra en fråga till föremålför rättens prövning, kan det i vissa fall vara lämpligt att förvaltarenlägger fram ett på vissa premisser grundat förslag till fördelning av fonden. Iandra fall kan tvistefrågornas lösning vara av en så grundläggande betydelseför fördelningen att förvaltaren helt bör avstå frän att lägga fram någotförslag. Det är angeläget att upprättandet av förvaltarförslaget inte tillåtsalltför mycket fördröja att rättegångsförfarandet påbörjas såvitt gäller detvistiga frågorna. Förvaltaren bör dock alltid försöka att rensa undantvistefrågor av enklare karaktär. Omnågon förvaltare inte har förordnats, ankommer det i princip på rätten attvidta de åtgärder som har nämnts. Rätten är emellertid på ett helt annatsätt än en förvaltare underkastad vissa begränsningar när det gällerförlikningsverksamhet och s.k materiell processledning. Bl.a. bör rättengivetvis inte på detta stadium ta ställning i tvistiga frågor. Domstolen harsålunda i praktiken betydligt mindre möjligheter än en förvahare att aktivtförbereda fondsammanträdet. Domstolen har begränsade möjligheter att läggafram förslag angående fondens fördelning till följd av att domstolen måsteavhålla sig från varje åtgärd som kan rubba tilltron till dess opartiskhet.Detta är givetvis en omständighet att beakta, när domstolen skall ta ställningtill huriivida förvaltare bör förordnas. Finns tvistiga frågor och har förvaltareinte förordnats, kan det ofta vara lämpligt att rätten inskränker sig till attupprätta en förteckning över anmälda fordringar. Ordningenmed fondsammanträde och förordnande av förvaltare syftar till att underlättaför parterna att komma fram till en överenskommelse, som kan ligga till grundför fondens fördelning. Alla möjligheter bör tas till vara att underfondsammanträdet utreda återstående tvistefrågor och förlika parterna. Ävenrätten bör aktivt verka för en överenskommelse i godo mellan parterna. Områdrum behövs, bör enligt tredje stycket fondsammanträdet fortsätta vid ettsenare tillfälle (andra meningen). Förvaltaren kan då mot bakgrund av nyaomständigheter och förlikning mellan de berörda parterna i olika frågor ändradet förslag som han ursprangligen hade utarbetat inför fondsammanträdet. Omenighet mellan parterna har uppnåtts, skall förvaltarens förslag med deändringar som eventuellt har gjorts i det läggas till grund för fördelning avfonden (första meningen). Omnågon av parterna fortfarande har invändning mot förslaget när alla möjlighetertill förlikning har uttömts och fondsammanträdet avslutas, skall rättenbestämma inom vilken den som vidhåller sin invändning skall begärarättens prövning av tvisten (fiärde stycket). Detta gäller även invändningarsom har gjorts skriftUgen före fondsammanträdet. Sådana invändningar skallalltså beaktas även om den som har gjort invändningen inte är närvarande vidsammanträdet. Om en sådan begäran inte framställs inom föreskriven tid, tolkasdetta som att invändningen inte vidhålls. Enligt en uttrycklig föreskrift ansesinvändningen då förfallen. 1982/83:159 144 Omdäremot rättens prövning begärs inom den fastställda fristen, skall rätten ifortsättningen handlägga tvisten som ett vanligt tvistemål. Detta innebär bl.a.att frågan om rättegångskostnader skall bedömas enligt vanligatvisiemälsregler. Densom inte infinner sig till fondsammanträdet blir bunden av de resultat somuppnås där och har därmed också förlorat möjligheten att senare framställa eninvändning och begära rättens prövning av en viss tvistefråga (jfr 361 § andrastycket). Det finns vidare inte heller möjlighet för den som har uteblivit attfullfölja någon annan borgenärs invändning, som denne efter närmare övervägandenhar beslutat att frånfalla. Den som skriftligen har gjort en invändning föresammanträdet men uteblivit från detta kan däremot fullfölja sin invändning inomden frist som rätten fastställer. Ifemte stycket anges vilka personer som skall anses vara parter i en sådan tvistsom nämns i det föregående stycket. Sålunda skall partsställning intas av densom har framställt en invändning och den gentemot vilken invändningen riktas.Den föreskrivna ordningen innebär att såväl på kärandesidan som på svarandesidankan uppträda flera personer. Den vanligaste situationen torde vara att den somhar upprättat fonden har framställt invändning mot en eller flera fordringar.Parter blir då den som har upprättat fonden och den eller de borgenärer som haranmält de fordringar som har bhvit föremål för invändning. Det synes naturligtatt då anse den som har upprättat fonden som svarande. Även en eller fleraborgenärer kan ha invänt mot en fordran som har anmälts av en annan borgenär. Idenna situation skulle den fondansvarige kunna stå helt utanför rättegången. Itvister angående frågor huruvida ansvar föreligger eller om rätten tillansvarsbegränsning kan den som påstås vara skadeståndsskyldig stå emot helaborgenärskollektivet. Ävenom den ursprungliga partsställningen enligt vad som har beskrivits kanvariera avsevärt beroende på vad tvisten gäller, måste beaktasbestämmelserna om intervention i (14 kap. 912 §§). Dessabestämmelser torde innebära exempelvis att den som har upprättat fonden harmöjlighet att träda in på ena sidan i en tvist mellan borgenärer. Likaså måsteandra borgenärer kunna intervenera i en tvist mellan en borgenär och den somhar upprättat fonden. I det fallet att fordringarnas belopp sammanlagtöverstiger ansvarsbeloppet kan nämligen utgången i en sådan tvist få avgörandebetydelse för andra borgenärers möjligheter till utdelning ur fonden. Rättentill intervention är här av särskild betydelse när det gäller att förhindraohemula uppgörelser mellan den skadeståndsansvarige och en borgenär. Denintervention som avses i detta sammanhang är den där intervenienten harställning av part, s.k. självständig intervention. 1982/83:159 145 Idenna paragraf regleras förfarandet vid fondsammanträdet och det fortsattaförfarandet, om det efter fondsammanträdet föreligger olösta tvister som måsteavgöras av rätten. Iförsta stycket föreskrivs, att fondsammanträdet är att jämställa med muntligförberedelse, om inte annat sägs i 15 kap. sjölagen. Detta innebär attbestämmelsema i 42 kap. om sådan förberedelse gäller itillämpliga delar för fondsammanträdet. Vidare kommer för fondsammanträdet attgälla samma domförhetsregler som för muntlig förberedelse, dvs. att rätten ärdomför med en lagfaren domare (1 kap. 3 § ). Av360 § tredje stycket följer att invändningar som har gjorts skriftligen förefondsammanträdet skall beaktas, även om den som har gjort invändningen inte ärnärvarande vid sammanträdet. En parts utevaro från fondsammanträdet skalldärför givetvis inte leda till att tredskodom meddelas enligt 44 kap. 2 §rättegångsbalken. I andra stycket föreskrivs att, om någon som har kallats tillett fondsammanträde uteblir, sammanträdet får hållas utan hinder av utevaron. Utgångspunktenför paragrafen är att anmälan av fordringen mot fonden, förvaltarensgranskning och förhandlingama vid fondsammanträdet motsvarar vad som i ettvanligt tvistemål förekommer genom stämningsansökan och vid förberedelsen.Någon särskild stämningsansökan behövs därför inte i detta skede. I många fallbehövs inte heller någon ytterligare förberedelse, utan tvisten bör kunnaavgöras i direkt anslutning till fondsammanträdet. Iblandkan det dock finnas behov av ytterligare förberedelse, muntlig eller skriftiig.Parterna kan t.ex. behöva beredas tillfälle att precisera sin talan eller attanmäla sin bevisning. Självfallet bör rätten på samma sätt som i vanligatvistemål inhämta parternas synpunkter i fråga om behovet av och formerna förytterligare förberedelse. Ompartema samtycker till det, kan rätten på samma sätt som i ett vanligttvistemål hälla huvudförhandling i förenklad form i anslutning tillfondsammanträdet. Detsamma gäller om rätten finner saken uppenbar (jfr 42 kap.20 § andra stycket ).