prop · G6035 · 1982-12-31 00:00:00 — omgodkännande av en ny överenskommelse om gemensam nordisk arbetsmarknad Regeringenföreslår alt antaga del förslag som har upptagits i bifogade utdragav regeringsprotokoll. Ipropositionen föresläs alt godkänner en undertecknadöverenskommelse mellan , , , och om gemensamnordisk arbetsmarknad. Överenskommelsen, som har fillstyrkts av , är avsedd alt ersätta överenskommelse om gemensam nordiskarbetsmarknad. 1 1982/83. Prop.1982/83:5 2 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , Åsling, Söder, , ,, , , , , Elmstedl, Tilländer, Ahrland, Proposition om godkännande av en ny överenskommelse omgemensam nordisk arbetsmarknad (arbetsministrarna) beslöt ,all en exa-minafion av överenskommelse om gemensam nordisk arbetsmarknad'skulle äga mm vid arbetsminislermötet , då 25 är förflutit sedanöverenskommelsen undertecknades. Arbetsministrarna uppdrog åt () att vidta förberedelser för examinationen. föreslog ,alt åtgärder skulle vidtas för atl ajourföra överenskommelse. Härvidborde särskild uppmärksamhet fästas vid individens sociala och ekonomiskatrygghet vid flyttning. Likaså borde undersökas möjligheten alt till överenskommelsenfoga en klausul som innebär skyldighet atl till lediga platser i första handanvisa arbetslösa i det egna landet och först i andra hand arbetslösa frånandra nordiska länder. (arbetsministrarna) behandlade den av NAUTöverlämnade rapporten "överenskommelse om gemensam nordiskarbetsmarknad" (Nordisk utredningsserie NU A 1979:18) samt en rapport omdel av framlagda förslaget om ajour-föring av överenskommelsen.Ministerrådet beslöt att tillsätta en arbetsgrapp med uppgift alt granska 1954års överenskommelse om gemensam nordisk arbetsmarknad och alt lägga fram sådanaförslag lill komplettering av överenskommelsen som granskningen kundeföranleda. uttalade atl utgångspunkten för översynenskulle vara all rälien till fri flyttning och rätten att ta arbete i annatnordiskt land bevarades. ' överenskommelser med främmande makter 1954, N:o34 protokoll Nr 16, . Prop.1982/83:5 3 Arbetsgmppenfick också i uppgift att särskilt pröva de av föreslagna ändringarna iöverenskommelsen. Förslag lill bestämmelser i överenskommelsen för atl stärkaindividens trygghet och motverka olägenheter i samband med flyttning frän eltnordiskt land till ett annat skulle också övervägas. Arbetsgmppen skulle arbetai nära kontakt med parterna på arbetsmarknaden i . Arbetsgruppenlade fram etl förslag till ny överenskommelse om gemensam nordiskarbetsmarknad samt därtill fogat protokoll, vilket remissbe-handlades under år1981 i samtliga länder utom . Sedan NAUT berett förslaget diskuteradesdet vid möten mellan (arbetsministrarna) ochrepresentanter för arbetsmarknadsorganisationerna i samt mellanministerrådet och social- och miljöutskott i december 1981.Förslaget lades därefter, med den överarbetning som föranletts avremissbehandlingen och överläggningen med social- och miljöutskottet, tillgrund för ett ministerrådsforslag om revision av överenskommelse omgemensam nordisk arbetsmarknad tili 30:e session i . Nordiskarådels social- och miljöutskott tillstyrkte förslaget och Nordiska rådetrekommenderade regeringarna atl, med beaktande av desynpunkter som framförts av social- och miljöutskottet, ingå en ny överenskommelseom gemensam nordisk arbetsmarknad. Överenskommelsen undertecknades på de femregeringarnas vägnar . Den skall ratificeras och träder i kraftförsta dagen i den månad som infaller två hela kalendermånader efter den dag dåsamtliga länder har deponerat sina rafifikationsinslrument hos del danskautrikesministeriet. 2 Överenskommelsens utformning och innehåll Jagskall här lämna en översiktlig redogörelse för innehållet i överenskommelsenoch det därtill fogade protokollet, vilka bör fogas till protokollet i deltaärende som bilaga 1 och 2. En mera utförlig kommentar återfinns iministerrådets förslag till (B 40/s). Överenskommelsenär indelad i en preambel, en operativ del med 14 artiklar samt ett protokoll i9 punkter. Dengmndläggande rättigheten för medborgare i de nordiska länderna atl fritt kunnala arbete och bosätta sig i annat nordiskt land har bibehålUls i den nyaöverenskommelsen. Men medan man avtal synes ha betraktatarbetskraften främst som en produkfionsfaklor, vars fria rörlighet skulle varatill gagn för ländernas ekonomiska och sociala utveckling, uppmärksammar detnya avtalet individens villkor. En flyttning mellan länderna skall kunna skeunder på förhand kända samt ekonomiskt och socialt tryggade förhållanden.Överenskommelsen hänvisar till den nya konvenfionen om social trygghet, vilkenträdde i kraft . Som ett komplement till denna skaU enligtprotokollets punkt 5 stöd vid Prop.1982/83:5 4 flyttningfrån etl nordiskt land till elt annat kunna utgä enligl principer som dessaländer enas om i särskild ordning. Härmed avses t.ex. betald sökanderesa förden som genom arbetsförmedUngen söker arbete i annat nordiskt land. Detcentrala målet att upprätthålla full sysselsättning har överförts lill det nyaavtalet. Detta är en viktig förutsättning för all den gemensamma arbetsmarknadenskall fungera pä avsett sätt och för att möjligheten lill fri rörlighet mellanländerna skall innebära en reell valfrihet för den enskilde. 1det nya avtalels preambel återges även andra förulsättningar såsom strävan tillregional balans såväl inom som mellan länderna samt till jämställdhet iarbetslivet mellan kvinnor och män. överenskommelse framförs som motiv för den fria röriigheten mellan denordiska staterna alt den är lill gagn för den ekonomiska och socialautvecklingen i dessa stater. Detta påslående har kommit all ifrågasättas frånolika håll , särskilt mot bakgrund av den omfattande flyttningenfrån . I den nya överenskommelsen stadgas alt länderna skallsamarbeta så att flytlningsrörelserna mellan länderna inte skapar obalans päarbetsmarknaden. Samarbetet skall bedrivas så att det stöder varje landsåtgärder för att trygga en harmonisk sysselsättningsutveckling och så att deli sin helhet är till gagn för den ekonomiska och sociala utvecklingen i dessaländer. 1 preambelnfömtsälts slutligen att dimensioneringen i varje land av utbildningskapacitetenär ett viktigt led i strävan att skapa balans på arbetsmarknaden. Härmed avsesenligt ländernas gemensamma tolkning inte enbart specialistutbildning i',iomsjukvården etc. utan även t.ex. arbetsmarknadsutbildning. 1954års överenskommelse om gemensam nordisk arbetsmarknad innebar alt kravet påarbetstillstånd för nordiska medborgare slopades i samtliga avtalsländer.Bestämmelsen all arbetstillstånd inte skall behövas för medborgare i annatnordiskt land kvarstår oförändrad i det nya avtalets artikel 1. Dencentrala principen om likabehandling av egna medborgare och övriga nordiskamedborgare har lyfts fram i det nya avtalet. Del föreskriver atl beslämmelserom arbetsmarknaden i varje enskilt land inte får försätta medborgare i deövriga fördragsslutande länderna i sämre läge än landets egna medborgare.Bestämmelserna lar i princip sikte på de fördragsslulande ländernas egenförfattningsreglering saml myndigheternas anvisningar. Del fömtsätts attlikabehandlingsprincipen kommer all följas när arbetsmarknadens parter ingårkollektivavtal och andra överenskommelser och att det således inle skall varanödvändigt med nationell lagstiftning om förbud mot diskriminering av nordiskamedborgare i arbetslivet. Delär såväl för samhället som för den enskUde av vikl all arbetssökande användersig av arbetsförmedlingens tjänster vid flyttning från elt nordiskt land lillett annat. Överenskommelsen innehåller därför även beslämmelser om de nordiskaarbetsförmedlingsmyndigheternas samarbete. 1982/83:5 5 Iöverenskommelsen preciseras att den omfaltar även sådana yrkesgrupper förvilka särskilda auktorisalionsöverenskommelser slutils. Ett par sådana avtalfinns redan mellan de nordiska länderna. Iaugusti 1981 undertecknades sålunda en utvidgad överenskommelse om godkännandeav vissa yrkesgrupper för verksamhel inom hälso- och sjukvården ochveterinärväsendet och en överenskommelse om gemensam nordiskarbetsmarknad för klasslärare i grandskolan. Överenskommelseninnehåller vidare bestämmelser om informationsutbyte mellan länderna ochsamråd med arbetsmarknadens parter samt direktiv för Nordiska arbetsmarknadsutskotlet. Idet till överenskommelsen fogade protokollet återges vissa centrala riktlinjerför samarbetet mellan arbetsförmedlingarna i . Vidare anges vissanödvändiga undantag från den i överenskommelsen stadgadelikabehandlingsprincipen mellan egna och övriga nordiska medborgare. Remissyttrandenhar i avgetts av , ,, arbetarskyddsstyrelsen, statens invandrarverk, expertgmppenför invandringsforskning (A 1975:05), invandrarpolitiska kommittén (A 1980:04),. , , hantverks- och industriorganisation -Familjeföretagen, Kooperationens förhandlingsorganisaton. CentralorganisationenSACO/SR och i . Nordiska ministerrådetssekretariat har inhämtat yttranden från och, viaNordens fackliga samorganisation (NFS), frän i och . Förslagettill ny överenskommelse har rönt ett övervägande positivt mottagande blandremissinstanserna med undantag för SAF och SHIO-Familjeföretagen, som anser altnågol behov att revidera eller ersätta avtal inte föreligger och attde problem som redovisats kunnat lösas inom ramen för detta avtal.Remissyttrandena har redovisats i ministerrådsförslaget till . Detnordiska samarbetet har, särskilt efter det andra väridskrigel, präglats av enuttalad vilja att föra de nordiska folken närmare varandra och att eftersträvaen likartad utveckling i de nordiska länderna. 1954års överenskommelse om gemensam nordisk arbetsmarknad, den ingångnaöverenskommelsen om befrielse för nordiska medbor- 1982/83:5 6 garefrån att under uppehåll i annat nordiskt land än hemlandet inneha pass och uppehållstUlslånd,nordiska konvenfion om social trygghet, fömyad , samt samarbelsöverenskommelse() är hörnstenar i detta breda mellanfolkliga samarbete. Engranskning av det nordiska samarbetet på arbetsmarknadens område ger vidhanden, att en omfattande flyttning ägt mm mellan de nordiska länderna sedan1954 års överenskommelse ingicks. Över en miljon nordbor beräknas ha utnyttjat möjUghetenatl under längre eller kortare fid arbeta i ett annat nordiskt land änhemlandet. Det kan också konstateras, alt flytlningsrörelserna mellan denordiska länderna har varit påfallande stabila och balanserade så när som påett viktigt undanlag, nämligen flyttningen mellan och . Andelennordiska medborgare på den svenska arbetsmarknaden har länge utgjort avden totala ufiändska arbetskraften. Hälften av denna har invandrat frånFinland. Det nordiska arbelsmarknadssamarbelet har därför i hög grad kommit attbli en samar-belsfråga mellan och , vUket också motiverar alljag här särskill berör detta samarbete. Sedanlång tid har överläggningar ägt rum mellan de två länderna på regerings- ochmyndighetsnivå i syfte att effekfivera arbetsförmedUngs-samarbelet ochförbättra informationen till arbetssökande. ingicks en särskildsvensk-finsk överenskommelse om kanalisering av arbels-kraftsförflyltningarnagenom arbetsförmedling. Överenskommelsen, som utarbetades i form av ellprotokoll, har undertecknats av myndigheterna och arbetsmarknadens parter i detvä ländema och dess tillämpning följs inom en partssammansatt samarbelsgmpp.År 1979 framlades en gemensam rapport om erfarenheterna av kanaliseringsavialelsaml förslag lill åtgärder för att ytterUgare utveckla arbelsmarknadssamarbeletmellan och . Rapporten upptar bl.a. åtgärder för att förslärka arbetsförmedlingensroll och öka tryggheten i fråga om arbete, bostad och språkundervisning. Etlökat samarbete föreslås också mellan ländernas arbetsmarknads- ochsocialmyndigheter för att förbättra de finska invandramas situation i Sverige.I rapporten konstaleras, all en vidareutveckling av arbetsmarknadsåtgärdernabehövs för att skapa reell valfrihet och öka tryggheten vid flyttning mellanländerna. För ökad trygghet krävs också en fortsatt utbyggnad avarbetsmarknadspolitiken för alt t.ex. ge arbete eller utbildning ål dem som inlekan beredas arbete på den reguljära arbetsmarknaden. 1rapporten anförs vidare atl skapandet av arbetsplatser i utgör grundfömtsättningenför att tryggheten pä sikt skall kunna ökas och emigration undvikas av arbelsmarknadsskäl.För del är del ell starkt önskemål alt i första hand bereda dem somredan bor i arbete. Enförsöksverksamhet med betald sökanderesa inleddes sedan regeringamaöverenskommit härom. Försöksverksamheten innebär atl en arbetssökande som ärbosatt i eller kan beviljas betald 1982/83:5 7 sökanderesaför att söka arbete i det andra landet. Bidrag till en sådan resa beviljasendast om etl konkret arbetserbjudande föreligger och kan också ulgå tillmedföljande make (motsvarande). Särskilda anvisningar har utfärdals avarbetsmarknadsmyndigheterna, som för del erhållit begärt tillstånd attfortsätta försöksverksamheten under /83. Arbetsmarknadsstyrelsenskall i sin anslagsframställning för /85 redovisa erfarenheternaav försöksverksamheten. allmänna debatten har såväl i som i anförts, alt särskildaåtgärder borde vidtas för all invandringen från skall kunna ske i meraordnade former än . Sålunda föreslog t.ex. sysselsällningsutredningeni sitt slutbetänkande (SOU 1979:24) Sysselsältnings-politik för arbete åt alla,all kanaliseringsavlal borde kompletteras med en bestämmelse atlfinländska respektive svenska arbetssökande som önskar arbeta i Sverigerespektive måste söka arbete genom arbetsförmedlingen. Som skäl härförangavs att en obligatorisk arbetsförmedling skulle ge de svenska myndigheternaelt större ansvar för den invandrade finska arbetskraftens sociala förhållandenoch skapa förutsättningar för åtgärder för stöd och hjälp. Utredningensförslag i denna del ledde inle tiU någon regeringens åtgärd med hänsyn till denpågående utvärderingen av överenskommelse. Ikommentaren till det av ministerrådet framlagda förslagel lill ny överenskommelseframhålls att principiell ställning inle tagits tiU frågan om obligatoriskarbetsförmedling. Förslagel gmndas emellertid på förulsätt-ningen atlobligatorisk arbetsförmedling inte skall förekomma mellan ländema. En sådanskulle nämligen innebära ett avsteg från den princip om likabehandling avmedborgare i de övriga fördragsslutande länderna med egna medborgare somfunnits . Elt införande av obligatorisk arbetsförmedling mellantvå eller flera nordiska länder skulle därför innebära att överenskommelsenmåste ändras i den mån obligatorisk arbetsförmedling inle införs pånationellt plan. Jagvill också erinra om atl utgångspunkten för översynen av 1954 årsöverenskommelse har varit, alt någon inskränkning inle skall göras i den enskildesrätt atl fritt kunna ta arbete och bosätta sig i annat nordiskt land änhemlandet. Individens rätt alt fritt välja arbets- och bostadsort inom Nordenär av slorl allmänpolifiskl värde. Jag vill betona all denna räll lämnasoinskränkt i den reviderade överenskommelsen. Den har emeUer-fid ibland ansettskunna stå i viss motsättning fill nationellt uppställda mål atl bereda arbeteäven åt eftersatta gmpper, om inte dessa kan ges viss förtur till ledigaarbeten. I de riktlinjer för del nordiska arbetsförmedlingssamarbetet somfastställdes fastslogs därför att arbetssökande som bor närmarearbetsstället bör anvisas arbete före arbetssökande som bor längre bort, utanhänsyn lill riksgränserna. Där särskilda hänsyn i det egna landet t.ex. tillregioner med hög arbetslöshet eller till svärplacerade arbetssökande - talarför detta, kan landets arbetsförmedling emellertid Prop.1982/83:5 8 göraundantag frän denna regel. Denna regel återges nu i protokollet lill den nyaöverenskommelsen vari sägs (p. 2), att arbetsmarknadsmyndigheterna skaU tillseall i regionen bosatta arbetssökande, oavsett nationalitet och med beaktande avpersonlig lämplighet, kan erhålla anvisning till lediga arbeten innanarbetskraft från andra fördragsslutande länder anskaffas. Härmed tordetillräckligt klara direktiv ha getts bl.a. till arbetsförmedlingarna ochförhållandet mellan den nordiska överenskommelsen och den nationellaarbetsmarknadspolitiken ha preciserats. En fömtsältningför en tillfredsställande tillämpning av överenskommelsen är elt gottsamarbete mellan ländernas arbetsförmedlingsmyndigheter. En särskild arbetsgrappmed uppgift att utarbeta nya gemensamma riktlinjer för arbelsförmedlingssamarbelelmellan länderna har tillsatts. Ytterligare en arbetsgrapp hartillsatts med uppgift att se nordiska överenskommelse omarbetslöshetsförsäkring, varvid bl.a. gränsarbetarnas och gränspendlarnasvillkor skall beaktas. Avslutningsvisvill jag framhålla följande. som den gemensamma nordiskaarbetsmarknaden har funnits till har del nordiska samarbetet utsträckts tillpraktiskt taget alla samhällsområden. I det nordiska arbelsmarknadssamarbelet iallmänhet och i det svensk-finska samarbelel i synnerhet har gjordaerfarenheter visat alt samarbetet av naluriiga skäl varken kan eller börbegränsas lill att endasi omfalla arbelsförmedlingssamarbelel. Uppkomsten aven stor finsktalande minoritet i kräver särskilda åtgärder även påutbildnings-, kultur- och socialpolitikens områden. Omfattningen av flytlningsrörelsernamellan och har lett till ett mycket nära samarbete mellan detvå länderna också på de sistnämnda områdena. Arbelsmarknadssamarbeleti begränsas emellertid av den omständigheten, att en gemensam ekonomiskpolitik inle existerar. Resurser och administrativa fömtsättningar saknas ocksåför en gemensam nordisk sysselsättningspolitik. Erfarenheterna under de gångnaåren har vidare visat atl en nationell arbetsmarknads- ochsysselsättningspolitik i sig inte är ett tillräckligt verksamt medel för atlskapa balans i flytlningsrörelserna. Dessa påverkas i slor utsträckning avkonjunkturförändringarna och taklen i den aUmänna ekonomiska utvecklingen ivarje enskilt land. Målet alt åstadkomma en så likartad ekonomisk utvecklingsom möjligt i hela blir därför också beroende av i vilken omfattningandra samarbetsområden, i första hand det regional- och näringspolitiskasamarbetet, kan utvecklas. Revisionenav överenskommelsen om gemensam nordisk arbetsmarknad har byggt på det senasieårtiondets nya erfarenheter av arbetsmarknadens funktionssätt. kanarbetsmarknaden väntas undergå ytterligare stora och snabba förändringar ialla nordiska länder . Denna utveckling kan ta olikariktning i skilda nordiska länder. Jag vill därför framhålla atl den nyaöverenskommelsen utformats så att 1982/83:5 9 denger utrymme fÖf eh anpassning lill ändrade förhållanden. uttryck härför ärstadgandet (art. 6) öm atl särskilda överenskommelser kan ingås mellan tvåeller flera av de fördragsslutande ländema inom ramen för den nordiskaöverenskommelsen. Denna föreskriver ocksä ett närmare samråd medarbetsmarknadens parter om frågor rörande arbetsmarknad och sysselsättning iNorden. Jagfinner det vara av stort värde alt också har funnit det möjligl atlansluta sig lill den nya överenskommelsen och atl motsvarande möjlighet ståröppen även för Och vidkommande. Jagvill i delta sammanhang upplysa om alt de nordiska arbetsministrarna den 6mars 1982 även undertecknade en Överenskommelse om samarbete mellan myndigheteroch institutioner inom den yrkesinriktade rehabiliteringen och arbetsmarknadsutbildningen.Dessförinnan hade frägan förelagts 30:e session i form av etlministerrådsförslag (B 41/s) och rädet tillstyrkt förslaget. Genomöverenskommelsen kan i särskilda faU arbetssökande som är varaktigt bosatta inågot av de nordiska länderna erbjudas yrkesinriktad rehabilitering ellerarbetsmarknadsutbildning i annat nordiskt land än bo-sättningslandet. Detgäller i första hand när arbetsmarknadsutbildning eller yrkesinriktadrehabilitering därigenom kan erhållas mera närbeläget eller på annat sätt blilättare tillgänglig eller när speciella resurser krävs som inte kan uppbådas i bosättningslandel.Beslul om godkännande av denna senare överenskommelse ankommer på regeringen. Medhänvisning tiU vad jag nu har anfört hemställer jag atl regeringen föreslårriksdagen alt godkännaöverenskommelsen om gemensam nordisk arbetsmarknad. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar atl genomproposition föreslå anta del förslag som föredraganden lagl fram. 1982/83:5 10 om gemensam nordisk arbetsmarknad Regeringarna i , , , ochNorge, som anser att del är en grundläggande rättighet förmedborgare i de nordiska ländema att fritt kunna ta arbete och bosätta sig iannat nordiskt ' land, som är ense om atl delta skall kunna ske under på förhandkända samt ekonomiskt och socialt tryggade förhållanden, som har som mäl alt upprätthålla full sysselsättning isina respekfive länder och som avser att samarbeta i delta syfte, som även genom det nordiska samarbetet eftersträvar enbalanserad regional utveckling såväl inom det egna landet som mellan länderna, som anser att samarbetet mellan länderna skall bedrivasså, att det stöder varje enskilt lands åtgärder för all trygga en harmonisksysselsättningsutveckling, att flyttningsrörelserna mellan länderna inteskapar obalans på arbetsmarknaden och att det i sin helhet är till gagn förden ekonomiska och sociala utvecklingen i dessa länder, som eftersträvar jämställdhet i arbetslivet mellan kvinnoroch män, som anser atl dimensioneringen i varje land avutbildningskapaciteten och ett samarbete i delta syfte är elt viktigt led isträvan alt skapa balans på arbetsmarknaden, som hänvisar till överenskommelsen omgemensam nordisk arbetsmarknad, som hänvisar till protokollet angåendebefrielse för nordiska medborgare från att under uppehåll i annat land änhemlandet inneha pass och uppehällstiUstånd, som ingått en samarbelsöverenskommelse (),ändrad den 13 febmari 1971 och , som ingått konventionen om socialtrygghet, förnyad , har med beaktande av den utveckling som ägt mm sedan 1954års överenskommelse ingicks slufil en ny överenskommelse om gemensam nordiskarbetsmarknad med nedan angiven lydelse. I de fördragsslutande länderna skall inte krävasarbetstillstånd för medborgare i något av övriga fördragsslutande länder. Bestämmelser om arbetsmarknaden i varje enskilt land fårinte försätta medborgare i de övriga fördragsslulande länderna i sämre läge änlandels egna medborgare. Medborgare i ett fördragsslutande land som är anställd iett annat fördragsslutande land skall behandlas pä samma sätt som delta landsegna medborgare med hänsyn tUl löne- och andra arbetsvillkor. Arbetsförmedlingsmyndigheterna i de fördragsslutandeländerna skall i sUt samarbete och genom nationella åtgärder verka för atlsåväl arbetssö- Prop.1982/83:5 11 kände som önskar arbete i ett annat nordiskt land somarbetsgivare vilka önskar rekrytera arbetskraft från ett annat nordiskt landanvänder sig av den offentliga arbetsförmedlingen. I dettasyfte kan myndigheterna gemensamt besluta om åtgärder som stärkerarbetsförmedlingens medverkan vid flyttning mellan länderna för atl öka dennasmöjligheter att tillgodose den enskildes trygghet i samband med flyttning. Härvid skall arbetsförmedlingen bl. a. tillhandahållamångsidig, objektiv och aktuell information och annan service tillarbetssökande och arbetsgivare. Myndigheterna i de fördragsslulande länderna skall ocksåsamarbeta i syfte att trygga föratsättningarna för en återflyltning. Myndigheterna i varje land skall fortlöpande lillställaövriga länders myndigheter uppgifter om sysselsättning, lediga platser ocharbetslöshet, översikter över den väntade utvecklingen på arbetsmarknaden,upplysningar om planerade åtgärder för att bevara eller uppnå fullsysselsättning saml informafion om arbets- och levnadsvillkor. Myndigheterna skall på samma sätt informera om regionalaeller nationella utvecklingsplaner, som kan innebära större förändringar iefterfrågan av arbetskraft frän annat fördragsslutande land. Länderna skaU vid behov överlägga om förebyggande ochandra åtgärder för att förhindra all obalanser pä arbetsmarknaden i etl landskapar problem på arbetsmarknaden i elt annat land.