prop · G603150 · 1982-12-31 00:00:00 — Även om underskottet skulle förblioförändrat eller t.o.m. minska i löpande priser ökar statsskuldräntorna. I detfall underskottet (exkl. räntor) skulle förbli på nuvarande nivå kommer statsskuldräntorna vid periodens slut att ökatill ca . mot f. n. ca . Av långtidsbudgetenframgår att en räntenivå på över långtidsbudgetperioden resulterar iränteutgifter för slutåret på ca . Förmin egen del vill jag framhålla att en sådan utveckling för statsskuld ochstalsskuldräntor inte kan accepteras bl. a. om det skall bli möjligt att fäerforderligt genomslag av den anti-inflationspolitik som jag har förordat i detföregående. Jag menar att riktlinjerna för den långsiktiga budgetpolitikenmåste utformas med beaktande härav. En del av de statligautgifterna - ca . - utgörs av flnansiella transaktioner, dvs.lån till företag eller enskilda personer. Som exempel kan nämnas lån tillbostadsbyggande, studielån och regionalpolitiska lån. Sammantaget beräknas deflnansiella transaktionerna öka per åri fasta priser och i löpande priser. Denna del av statsbudgeten kanses som en del av kreditmarknaden, eftersom staten i denna verksamhet närmastsvarar för en kreditförmedlande funktion. Vid en analys av de olikasamhällssektorernas 1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan sparandei samhället relateras oftast de olika sektorernas sparande till det flnansiellasparande som sektorn uppvisar. Summan av de inhemska sektorernas finansiellasparande är lika med bytesbalansens saldo. För statens del definieras i dettasammanhang det finansiella sparandet som budgetsal-dot reducerat med definansiella transaktionerna på budgetens inkomst-och utgiftssida. Det bör dockpåpekas att en stor del av den statliga kreditgivningen sker på särskiltgynnsamma villkor och att krediterna i vissa fall kan omvandlas till bidrag.Detta innebär att underskottet i statens finansiella sparande tenderar attunderskattas. Underskotteti statsbudgeten beräknas uppgå till . /84 beräknas underskottet till . Förestatsskuldräntor beräknas motsvarande underskott till . Underlängtidsbudgetperioden ökar budgetunderskottet, som det beräknas i kalkylerna ibil. 1.3, med . Med givna antaganden förutses en lägretillväxttakt av statens utgifter och en inkomstutveckling som innebär attinkomsternas andel av BNP sjunker . Det kan observeras att dennautveckling skulle innebära att underskottet som andel av BNP i stort sett ärstabil över perioden, eller . Jagvill ånyo understryka att beräkningarna av det framtida budgetunderskottetsstorlek är förknippade med stor osäkerhet, bl. a. på grund av de antaganden omden samhällsekonomiska utvecklingen m. m. som kalkylerna bygger på. Budgetsaldo och flnansiellt sparande budgetåren 1977/78-1987/88 (Miljarderkr. i löpande priser, avrundat) Budgetsaldo i procent av BNP -10,9 -11,4 -14,0 -12,5 -101,0 -13,1 -109,7 -12,9 -113,7 -13,1 -120,3 -105,0 -13,2 Ilångtidsbudgeten har en redovisning gjorts av statens inkomster och utgifter iverksamhetstermer för att bl. a. öppna vissa möjligheter att dels ytterligareidentifiera och kvantifiera finansiella problem i den statliga verksamheten,dels bryta ned budgetsaldot på olika verksamhetsgrenar. Sålunda redovisas denstatliga verksamheten i sädana termer som rörelsedrivande verksamhet,långivning, affärsverksamhet m. m. 1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 58 delningenger möjligheter att tydligare avläsa konsekvenser för samhällsekonomin och påkreditmarknaden av beslut som innebär aktiva ingrepp i statsbudgeten. Jagfinner den gjorda uppdelningen vara ett värdefullt komplement till det övrigabeslutsunderlaget för budgetpolitiken och den ekonomiska politiken. Somframhålls i långtidsbudgeten är den gjorda uppdelningen t. v. relativtschematiskt gjord och i vissa avseenden har mer skönsmässiga uppskattningarfått göras. Jag räknar med att detta arbete kommer att utvecklas vidare i nästalångtidsbudget. Isyfte att ge en mer fullständig bild av utvecklingen inom hela den offentligasektorn redovisas i långtidsbudgeten också en samlad bild av statens och socialförsäkringssektornsinkomster och utgifter. Det finansiella sparandet i stat ochsocialförsäkringssektor försämras successivt . Ävengjorda kalkyler för kommunsektorns finansiella sparande härvid pekar pä ensuccessiv försämring och perspektiven för perioden däreftersett utifrån längtidsbudgetan-tagandena skulle inte leda till att situationenpåtagligt förbättras. Sammantagetger långtidsbudgeten med givna antaganden en försämring av den offentligasektorns sparande . Jag ser med stor oro på en sådan utveckling.Jag vill i detta sammanhang erinra om att jag i det föregående förordat enannan finansiering av inkomstskattereformen för , vilket bör leda tillatt de finansiella påfrestningarna för kommunerna för blir avse vårtmindre. Iårets långtidsbudget har framskrivningen av budgetutvecklingen kompletteratsmed en analys av hushållsinkomsternas utveckling under längtidsbudgetperioden.Enligt min mening är det nödvändigt att tillföra beslutsunderlaget förbudgetpolitiken även sådan information som ger ökade möjligheter att tafördelningspolitisk hänsyn. Långtidsbudgettekniken belyser tydligt effektenför skilda hushållstyper av olika automatikbindningar. Detta visar att det ävenmed utgångspunkt i hushällens situation är viktigt att öka förutsättningarnaatt fatta separata politiska beslut för att uppnå eftersträvadefördelningspolitiska mål. Resultaten visar sålunda bl. a. på vikten av att seöver automatiken i statsutgifterna, sä att de politiska prioriteringarna kangöras mer förutsättningslöst än f.n. och utifrån en samlad bedömning avfördelningspolitiska åtgärder både via statsbudgetens inkomstsida och via dessutgiftssida. Enförändring av de grundläggande antaganden på vilka långtidsbudgetkalkylernavilar får följder, som kraftigt påverkar budgetsaldot vid långtidsbudgetperiodensslut. Flertalet av de antaganden som rör centrala volymfaktorer bakomutgiftstillväxten, som exempelvis befolkningsutvecklingen, kan sägas vararelativt säkra. Antaganden om den ekonomiska utvecklingen är däremot förenademed en betydande osäkerhet. Föratt belysa känsligheten i beräkningarna kan det vara av intresse att Prop.1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 59 någotnärmare redovisa effekterna av ändrade antaganden inom vissa betydelsefullaverksamhetsområden. Ett antagande som är av central betydelse förutgiftsutvecklingen är räntenivån. Om den inhemska räntenivån underlängtidsbudgetperioden skulle antas avvika med en procentenhet från än vad jagberäknat, skulle utgifterna för statsskuldräntor påverkas med 5,5 miljarder /88. Omfattningenav insatserna pä de arbetsmarknads-, industri- och bostadspolitiska områdenaär också av central betydelse för beräkningsresultaten. Olika krav kan t. ex.komma att ställas pä ökade utgifter för sysselsättningsskapande åtgärder ocharbetsmarknadsutbildning m. m. Avgörande för förändringen av statsutgifternaför arbetsmarknadspolitiken blir den åtgärdsvolym resp. den åtgärdsarsenal sombedöms nödvändig i relation till såväl den förväntade allmänna ekonomiskautvecklingen som utvecklingen pä arbetsmarknaden. En ökning av antaletdeltagare i arbetsmarknadsutbildning med 10000 under /84 skulleöka statsutgifterna med ca 350 milj. kr. för AMS (SÖ-kurser inkl.utbildningsbidrag) och med ca 100 milj. kr. för utbildning i verkstadsföretag isamband med permitterings- och uppsägningshot. En ökning av det genomsnittligaantalet personer i beredskapsarbeten med lOOOO under budgetåret1983/84 skulle öka statsutgifterna för detta ändamål med ca I miljard kr. Enförändring av arbetslösheten med en procentenhet av innebäratt utgifterna på statsbudgeten för arbetslöshetsunderstöd förändras med ca540 milj. kr. och med ca 1 020 milj. kr. Effekternapå statsbudgeten beror även pä i vad män de ökade statsutgifterna medför ökadestatsinkomster och minskade utgifter för arbetslöshetsersättning.Nettoutgifterna för arbetsmarknadspolitiska insatser är således mindre än ovannämnda bruttoutgifter. Detidigare presenterade beräkningarna har endast tagit hänsyn till beslutadeindustripolitiska insatser. Om man i stället antar att utgifterna ligger kvar inivå med ett genomsnitt för de fem närmaste föregående åren, blir utgifterna ilöpande priser inemot . större vid långtidsbudgetperiodensslutar. Långtidsbudgetmetodikeninnebär att endast beslutade förändringar av skattesatser läggs in iberäkningarna. Detta innebär att någon hänsyn i inkomstkalkylerna inte kunnattas till att mänga av de indirekta skatter som är utformade som styckeskalterregelmässigt genom särskilda beslut har höjts så att de huvudsakligen följtprisutvecklingen. Det gäller t. ex. skatten på vin, sprit och tobak liksom päolja. Om de indirekta skatterna (exkl. skatten på bensin och olja) skulle höjasi takt med den allmänna prisutvecklingen skulle inkomsterna bli 3,5 miljarderkr. högre /88 än vad som har beskrivits. Ilångtidsbudgeten har ett räkneexempel tagits fram som utgår från att etteventuellt fortsatt oljeprisfall i producentledet kompenseras av motsvarandeskattesatshöjningar, sä att priset på olja och bensin följer utveckling- Prop.1982/83:150 Bilaga 1 Reviderad Finansplan 60 en av övriga konsumentpriser. Vid oförändrad volym skulledetta leda till kraftigt ökade skatteinkomster /88 utöver de ilångtidsbudgeten beräknade. Jag vill i detta sammanhang erinra om att beräkningarna ilångtidsbudgeten bygger pä att inkomstskattereformen är totalfinansierad. Dentotala kostnaden för reformen har beräknats till ca . I långtidsbudgeten redovisas även beräkningar vid andramindre gynnsamma antaganden om den ekonomiska utvecklingen. De alternativaantagandena ansluter i stort till de som används i ett utvecklingsalternativmed en högre inflaflon och snabbare lönesummeutveckling. Detta scenario belysesnärmare i de tidigare nämnda samhällsekonomiska treärskalkylerna. En sådanutveckling leder till en kraftig försämring av statsfinanserna jämfört med denutveckling som framkommer i långtidsbudgetens kalkyler. Budgetunderskottetskulle slutäret i detta alternativ uppgå till ca , vilket ärca . högre än långtidsbudgetens resultat. Statsskuldränlornaökar i detta alternativ med inemot . Jag har även låtit utföra en beräkning vad lägreprisutveckling och lägre räntenivå skulle få för effekter på budgetsaldotslutåret i längtidsbudgetperioden. Beräkningarna ger vid handen attbudgetsaldot skulle förbättras med ca . Av denna förbättringsvarar de minskade statsskuldräntorna för ca hälften. Ilångtidsbudgeten konstateras att beräkningarna i hög grad påverkas avförändringar i skilda centrala variabler. Dessa är av olika karaktär och'påverkar statsinkomster och statsutgifter på olika sätt. Statens inkomster ärstarkt beroende av den reala tillväxten i ekonomin. Budgetens utgifter däremotstyrs i hög grad av faktorer av annan art, såsom befolkningsförändringar ocholika former av automatik. Långfldsbudgeten är som nämnts varken en prognoseller en plan för den framtida utvecklingen. Däremot visar den på vissagrundläggande tendenser i budgetutvecklingen. Alltför stor uppmärksamhet bördärför inte fästas vid budgetsaldots absoluta nivå för olika är underlängtidsbudgetperioden. De resultat som långtidsbudget visar befästerdock enligt min mening att den strukturella obalans som finns i statsbudgetenbestår, om inte förutsättningarna ändras på avgörande punkter. Det gäller såvälden samhällsekonomiska tillväxten som aktiva budgetförstärkande åtgärder. De historiska erfarenheterna visar att en stabil tillväxti ekonomin och en låg prisökningstakt är av avgörande betydelse förutvecklingen av statsfinanserna. En sådan realekonomisk utveckling är därfören central förutsättning för att det skall bli möjligt att reducera detstatliga budgetunderskottet och för att det skall bli möjligt att bryta eneljest oundviklig försämring i finansiellt sparande i såvälsocialförsäkringssektorn som kommunsektorn. Detta bestyrker det viktiga i enpolitik inriktad pä att skapa ekonomisk tillväxt. Det är dä förutsättningaruppstår för att kunna komma till rätta med de stora finansiellasparandeunderskotten. 1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 61 Ifinansplanen angavs att budgetpolitiken måste inriktas på attmetodiskt och långsiktigt uppnå en statsbudget i bättre balans medsamhällsekonomin som helhet. De åtgärder som främst angavs var att minskaautomatiken i utgiftstillväxten och att öka statsinkomsterna. Ifinansplanen presenterades tre områden för åtgärder mot automatiken. Dessa vardels att inte medge kompensation för devalveringen, dels att minska automatikeni kommunbidragen, dels att dra ned subventionerna till näringslivet. För en betydande del avutgifterna i statsbudgeten gäller att de i en traditionell budgetbehandlingautomatiskt skulle räknas upp även med hänsyn flll den tillfälliga prisstegringsom devalveringen leder till. I årets budgetförslag har full kompensation fördevalveringen endast medgivits för vissa i avtal bestämda utgifter som t. ex. bidragtill internationella organisafloner. a. har åtgärder vidtagits avseendeförsvarsutgifter så att full kompensation för devalveringen inte erhålls. Ifråga om pensionerna har slagits fast att devalveringskompensation inte skallmedges. I den proposition om denkommunala ekonomin som förelagts i vår påpekade jag aU statens bidragtill kommunerna och landsflngskom-munerna i hög grad är automatikbundna och attde har medverkat till den automatiska utgiftsflllväxten. Den automatiska pris-och löneuppräkning som skett borde därför ersättas av enförutsättningslös prövning av vilka bidragsniväer som kan medges med beaktandeav de samhällsekonomiska förutsättningarna. En avvägning måste därvid görasmellan olika sektorer i syfte att uppnå ett för samhällsekonomin totalt settrimligt resultat. En central utgångspunkt måste vara att det ärsjälvklart att det blir någon uppräkning av statsbidrag och ersättningarmellan skilda år. Inför är 1984 gjorde regeringen den bedömningen att bidragettill psykiatrisk värd och ersättningar till sjukvårdshuvudmännen från sjukförsäkringensammantaget kunde ökas endast i begränsad utsträckning. Slutligen påpekade jag ifråga om vissa av nuvarande s.k. avtalsbidrag att hittillsvarande principer intelängre kan tillämpas. Gamla avtal måste naturiigtvis gälla i de fall de inte ärslutreglerade. Detta innebär dock inte att praxis vid sidan om avtalstextenutan vidare skall äga fortsatt tillämpning. Jag kan nu konstatera attöverläggningarna rörande bidraget till psykiatrisk vård och ersättningarnatill sjukvårdshuvudmännen frän sjukförsäkringen resulterat i en jämfört medtidigare år begränsad uppräkning frän . Försubventionerna till näringslivet gäller att vissa utgiftsminskande åtgärdervidtogs redan innan budgetpropositionen presenterades. Sålunda genomfördeshöjningar av vissa subventionerade räntor, bl. a. en generell Prop.1982/83:150 Bilaga 1 Reviderad Finansplan 62 höjning av räntan för subventionerade exportkrediter med0,. Därmed minskar subventionsgraden och utgifterna påstatsbudgeten. Vidare aviserades en mer restriktiv prövning i fråga om stödtill enskilda företag och branscher i kris. Dämtöver aviserades ytterligareåtgärder inom en rad olika områden. Sedanbudgetpropositionen presenterades har regeringen lämnat propositioner omtekoindustrin resp. varvsindustrin. I tekopropositionen föresläs att dettotala statliga stödet minskas som det ges en mer offensivinriktning. Varvspropositionen innebär minskade subventioner till följd av attmatchning inte längre kommer att medges för krediter som avser fartyg samtidigtsom fartygsbyggnadskapaciteten minskas och statliga kreditgarantier endastkommer att beviljas för order som medför begränsad risk. Fortsatta överväganden pågår i fråga om SEK/EKN-systemet,liksom vad gäller det s. k. forskningsavdraget i skattelagstiftningen. Ocksåstödet till svensk projektexport utvärderas f. n. I avvaktan på resultatet avutvärderingen kommer några nya medel inte alt anvisas. Även det s. k.hemma-matchningsstödet ses f.n. över. Detta sker inom ramen för de nordiskaöverläggningarna om exportkrediter. I avvakten på resultatet av gruppens arbetebeviljas inget stöd till hemmamatchning. Slutligen planerar regeringen attföreslå åtgärder som minskar kostnaderna för lönegarantisystemet, vilket kanmedföra besparingar i statens finanser. Jag återkommer till denna fråga. Allmänna riktlinjer för budgetpolitiken Enligt de kalkyler som görs i långtidsbudgeten försämrasbudgetsaldot frän . 1983/84 till . 1987/88.En sådan utveckling är inte förenlig med regeringens föresats att rätta tillobalanserna i den svenska ekonomin. Enekonomisk politik som stimulerar den industriella tillväxten och befrämjar enökad sysselsättning skapar den bästa förutsättningen för att komma till rättamed de grundläggande problem som leder till stora budgetunderskott. Enbudgetpolitik som bygger på denna förutsättning kan både slå vakt om densociala tryggheten och successivt bryta utvecklingen mot allt störrebudgetunderskott. som underskottet i bytesbalansen nedbringas ochnäringslivets kreditefterfrägan ökar när investeringarna pä nytt tar fart blirdet av särskild vikt att krafttag sätts in för att förbättra den offentligasektorns finanser. Om inte detta sker finns stora risker att inflationen ånyoskjuter fart och att bytesbalansen äter försämras. Att nedbringabudgetunderskotten kommer emellertid på grund av de strukturella problem somfinns i ekonomin att vara ett åtagande på läng sikt. Icke desto mindre måsteåtgärder sättas in i ett så tidigt skede som möjligt för att motverka enfortsatt negativ utveckling av budgetsaldot. 1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 63 Behovetav åtgärder måste bedömas också i perspektiv av att en finanspolitiskåtstramning blir nödvändig inför en konjunkturuppgång. Även detta motiverar attåtgärder planeras . Enligtmin mening erfordras en kraftfull och konsekvent politik som leder till ensamhällsekonomisk tillväxt och en låg inflation. Jag har i det föregåendesärskilt framhållit vikten av att omfattande insatser görs för att få nedkostnadsökningarna i samhällsekonomin högst betydligt. Jag har därvid angettatt detta är en grundläggande förutsättning för att fä igång tillväxten iekonomin och för att få ned de växande budgetunderskotten som, om inget görs, ihög grad kan bli inflationsdrivande. I det sammanhanget har jag även redovisatde utgångspunkter som måste gälla för en framgångsrik anti-inflationspolitik,vilken i första hand syftar till att begränsa prisökningarna under loppet avär . Begränsningav den automatiska ökningen av utgifterna Iårets långtidsbudget har utförligt redovisats de faktorer som styr utgiftsutvecklingenför stat och socialförsäkringssektor. Det konstateras där bl. a. alt deutgifter (inkl. stalsskuldräntor) som ökar i takt med pris- ochlöneutvecklingen uppgår till som andel av bruttonationalprodukten. helt avgörande del är det historisk kostnadsutveckling som ligger till grundför uppräkningarna. Denna mekanism medverkar givetvis flll att historiskinflation fortplantar sig framåt i tiden. En sådan inflaflons-generator utgörett mycket allvarligt hot mot möjligheterna att realisera en sä låg prisökningsom under loppet av . Encentral åtgärd blir därför att med kraft fortsätta det redan inledda arbetetmed att begränsa den automatiska ökningen i statsutgifterna. Utifrånmålet att begränsa prisökningarna i samhällsekonomin till nivån under loppetav måste enligt min mening gälla som ett krav att de utgifter som styrsav prisutvecklingen maximeras till denna ökningstakt. Den begränsning jag härförordar innebär att bestämmelser måste utformas för varje enskilt anslag, såatt den generella principen kan uppnäs. För den dominerande delen av deautomatikstyrda anslagen torde det erfordras särskilda tekniska lösningar fränfall till fall vid tillämpning av den generella principen. Man måste alltså tahänsyn till de särskilda förhållanden som gäller på de olika aktuella områdenat. ex. planeringssystemet på försvarets område. Närdet gäller att begränsa den utgiftsautomatik som är beroende av prisökningarnaär det främst av intresse att åtgärder vidtas pä de områden där utgiftsvolymenär av stor omfattning. I första hand bör enligt min mening åtgärder komma ifräga för indexstyrda utgifter. Det blir sålunda fråga om alt i tillämpligadelar begränsa uppräkningen av utgifter som styrs av t. ex. basbelopp,försvarsprisindex, bruttonationalinkomst, produk-tionsmedelsprisindex och dens.k. De utgiftsområden som berörs är t. ex. pensioner,studiemedel, bidragsförskott, försvaret. Prop.1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 64 biståndet,jordbruksprisregleringen och bostadslänen. Jag kan konstatera att det i storutsträckning är fråga om transfereringsutgifter. Bortses frånjordbruksprisregleringen och transfereringar via socialförsäkringssektorn, sominte redovisas över statsbudgeten, utgör nämnda utgiftsområden ca en Qärdedelav de totala statsutgifterna och ca en tredjedel av de automatik-styrdautgifterna. Här aktuella utgifter har därrhed också stor betydelse i detsamhällsekonomiska perspektivet, inte minst för möjligheterna att få nedinflationstakten. Begränsningeni inflationsuppräkning bör i tillämpliga delar gälla fr. o. m. ingången av är1984 om inte särskilda omständigheter motiverar en annan tidpunkt. Principeninnebär sålunda att endast den förutsatta prisökningen tilläts slå igenom iberörda utgifter . Regeringenstår fast vid sina åtaganden gentemot pensionärerna. Pensionerna för 1984kommer således att fastställas med hänsyn till prisutvecklingen medavdrag för den priseffekt som följer av devalveringen. Såvitt nu kan bedömasinnebär detta att ökningen av basbeloppet för är 1984 tämligen nära kommer attfölja den förutsatta prisökningen. Motbakgrund av det anförda bör förslag till konkreta åtgärder utarbetas som äranpassade till resp. område och föreläggas pä de områdendär ikraftträdandetidpunkten är den . I övrigt bör förslagenredovisas budgetproposition. Närdet gäller hänvisningar och kopplingar till basbeloppet m.m. inom områdenutanför statsbudgeten och socialförsäkringssystemet får eventuellt behov avjusteringar av lagstiftning övervägas i särskild ordning. Översynav verksamheter i syfte att minska belastningen på statsbudgeten De förslag somsyftar till att bryta ned utgiftsautomatik som kan hänföras till de starkakopplingar som flnns till olika prisindexar är ett centralt inslag iregeringens budgetpolitik. Härutöver måste politiken inriktas mot att metodisktoch konsekvent se över olika utgiftsområden i syfte att minska belastningen påstatsbudgeten. Ett sådant arbete pågår i . Vadförst gäller i långtidsbudgetperioden, 1984/85, har pä grundvalav det material som framläggs i långtidsbudgeten, i gjortspreliminära bedömningar av möjligheterna att begränsa utgifterna i förhällandeflll dem som framkommer vid en mekanisk fram-räkning. Pä samma sätt harmöjligheterna till inkomstförstärkningar analyserats. Pä grundval av dettaarbete kan göras bedömningen att det bör vara möjligt att reducera detunderskott som framkommer i långtidsbudgeten. Den närmare prövningen härav blirnu ett led i det budgetarbete / 85 som på sedvanligt sätt bedrivsunder hösten. Vaddärefter gäller budgetutvecklingen under de därefter följande åren ilångtidsbudgetperioden har ett systematiskt arbete inletts på en rad områdenför att genom förenklingar och omläggningar av regelsystemen begrän- 1982/83:150 Bilagal Reviderad Finansplan 65 sastatsutgifterna och stärka statsbudgeten. Också möjligheterna att rensastatsbudgeten från vissa finansiella verksamheter prövas där detta bedöms kunnaske utan men för verksamheten i fråga. Genomett på detta sätt bedrivet systematiskt arbete där gällande regler ochstödsystem kontinuerligt omprövas bör det vara möjligt att väsentligt reducerade utgifter som långtidsbudgeten pekar mot. är det nödvändigt att iall möjHg utsträckning ta tillvara de möjligheter som flnns tillinkomstökningar för staten genom bättre kassahällning och systematisk prövningav taxor, avgifter och skatter.